prot · G00977 · 1976-12-31 00:00:00 — Menvi menar också att det ändå måste ankomma på regeringen att avgöra hur en sådanhär undersökning skall gå lill. Delta är anledningen till att vi avvisar detreservationsyrkande som innebär alt man binder upp sig; reservationen betyderatt vi måste ha en utredning med parlamentarisk medverkan. En sådan härundersökning går att göra på många olika sätt, och regeringen är i gång. Därförbör det få ankomma på den att klara av undersökningen. Meddetia, herr lalman, ber jag att få yrka bifall till arbetsmarknadsutskottetsbetänkande. () kortgenmäle: Tyvärr är det inte så, som säger, att man skall permanentaden nuvarande sysselsättningen. Propositionens förslag, som vi har variltvungna att acceptera, innebär att en minskning med 250-300 arbetstillfällenkommer att ske, bl. a. genom att man skall dra ner en linje i etl förelag. Delbetyder tyvärr ingen permanentning, men vi får hoppas att del kan komma nyaarbetstillfällen i stället. Sedanlycker jag all använder en ganska konstig debatt-teknik i dettasammanhang. Han säger, vilket utskottet också anför, att i del härsammanhanget, där det gäller att av regionalpolitiska skäl komma lill rätta meden akut situation, inte bör ta ställning lill mera långsiktiga frågor som denframlida ägarstrukturen m. m. inom tekoindustrin. börjar han diskuteraskattepolitik och näringspolitik och ställer frågor till mig om jag är redoatt tala om, nu , om man skall socialisera alla företag,tekoindustrin eller de förelag till vilka regionalpolitisktstöd har utgått. Låtmig säga: Även om vi alla anser att vi måste ha en tekoindustri avberedskapsskäl - och enligt vad man läst i tidningarna kommer en proposition omstöd lill tekoindustrin - är det fråga om vi skall skjuta in 100 miO. i ettsådant här företag. Som säger: Om det sedan blir lönsamt och gårbra blir det några enskilda aktieägare som tar vinsten. När det gäller helafrågan om regionalpolitiken och stödet från samhället för etablering kanske vikan få glädje av den nya medbestämmandelagen. Vi kan hoppas mycket på att defackliga organisationerna och de anställda får ökat inflytande. Men vi villockså att samhället skall få ett ökat infiytande. Om det visar sig, som jagsade i mitt första anförande, att vi har litat för mycket på företagen, behövernågot göras. Det kan komma att visa sig alt de inte har fullföOt gjordaåtaganden. Och man inte ens kommer upp till 1 000 anställda utan del blir600 i stället för 1 590, kan vi väl vara överens om att vi behöver en kontroll. Regionalpolitisktstöd till och AB Eiser FruMARKLUND (vpk) kort genmäle: kommunisterna anser det vara fel att ett privat företagfår sköta i och för sig angelägna regionalpolitiska satsningar. Statsföretagborde engagerats på ett kvalitativt helt annat sätt långt innan den situationsom vi diskuterar uppstod. Demarknadsförutsättningar som anför som argument mot ett förstatligandeär egentligen svepskäl. Del går naturligtvis att skapa goda sådanaförutsättningar. I den akuta situationen nu kan man öka de statligabeställningarna av uniformer och liknande hos dessa företag, på det sätt somAftonbladet i går redovisade. Långsiktigt borde det vara möjligt att göra ocksåsådana insatser effektivare och bättre, om företaget var statligt ägt. Vad de anställda nu kräver är att derassysselsättning skall räddas - bestående räddas. De kräver handling, inteallmänt tal om att staten skall utreda frågan om statens ägarengagemang itekoindustrin; del förpliktar inte till någonting. Hen () kortgenmäle: menar att löntagarna kräver handling . Ja, det är juprecis vad det här är fråga om. I sitt första anförande tyckte hon att vi varalltför kortsiktiga i vår aktivitet för att rädda sysselsättningen i norr. Detskulle vara intressant att höra vad själv skulle ha gjort i denhär situationen, om hon suttit som ansvarig i arbetsmarknadsutskottet eller iregeringen. Ärdet inte i en akut kris som man skall ingripa och se till att jobben tryggasomedelbart, inte låta företaget gå till konkurs så att man får en omedelbarfriställning? Det här är, som jag har betonat, en kortsiktiglösning för att rädda verksamheten just . med detta sätter man igång en långsiktig utredning om hur tekoindustrin 2 protokoll 1976/77:77-81 Regionalpolitiskt stöd till och AB Eiser skall kunna fortleva. Detär i det längre perspektivet som vi får ta upp resonemangen om ägarstruktur, omandra förutsättningar för tekobranschen att leva vidare. FruMarklund gjorde det lätt för sig genom att säga att talet om marknadsförutsättningaregentligen bara är ett svepskäl. Är del verkligen det, ? Är detinte så att varje industrisektor måste ha en produkt som går att säOa och säOatill konkurrenskraftiga priser? Har man inte det, är del verkligen inte så lättatt överleva. Man kan göra det på konstlad väg, med stödåtgärder av temporärart och av det slag som själv antydde, alltså genom att staten gårin med beställningar. Det är precis vad som också sker. Låt mig nämnaGällivarefabriken, som helt kommer att hållas i gång på det sätt som fruMarklund angav. -Jag tycker att kritik avarbetsmarknadsutskottets betänkande var mycket tunn. Förherr Fageriund vill jag framhålla att jag har sagt att man naturligtvis - förtekobnmschen såväl som för all annan industri - måste ha en allmän närings- ochskattepolitik som ger en positiv miOö för förelagen. Är del det som herrFageriund vill bestrida, så gör del gärna! Jag tror att i såfall är ute på fel väg. HerrFageriund antyder nu att den rätta lösningen skulle vara alt fiytta överägandet av en bransch i kris till staten. Jag har redan i mitt första inläggförklarat varför jag menar alt det är en dålig lösning av ett svårt problem. HerrFAGERLUND (s) kort genmäle: Vi kan väl vara överens om alt den allmänna skatte-och näringspolitikenär av stor betydelse. Om denna har och jag skilda meningar, men dendiskussionen får vi la i samband med finansdebatten . Det skulleemellertid ha varit intressant om när han talade omkonkurrensmässiga priser hade kommenterat vad jag sade i mitt första anförandeom prissättningen på produkterna, alltså vad konsumenterna skall betala. Vadvi viil i våra reservationer är hell enkelt att samhällel, när det satsar 100miO. kr., också skall ha ell inflytande. Vi vill få möjlighet att bedöma vilkafel vi har gjort i det förgångna och vad vi behöver göra för attgarantera sysselsättningen - vi vill inte bara stoppa pengar i företagarnasfickor. Delfinns inget avslagsyrkande på själva propositionen i den kommunistiskamolionen, . Och jag tycker inte att vi direki kan besluta om ellförstatligande; det behövs en utredning innan vi fattar beslut om vilkenägarstruktur tekoindustrin i skall ha . FruMARKLUND (vpk) kort genmäle; fråga vad kommunisterna skulle göra ompartiet satt i ansvarig ställning förefaller mig ganska onödig. Om minsta föOt de regionalpolitiska förslag som vi har ställthär i kammaren borde det vara klart för honom att vi i varje fall inte står förden form av stödsatsningar på kapitalägarna som även denna proposition och detbetänkande som vi behandlar går ut på. Det har ju gång på gång visat sigatt sådana här stödformer inte är tillräckliga för att lösa de kriser somständigt uppstår, inte minst inom tekobranschen. Del är för att komma tillrätta med sådana problem som vi nu ställer vårt krav om förstatligande, vilketvi också har framfört i olika sammanhang. Föratt återkomma till detta med kortsiktigt kontra långsiktigt vill jag påpeka denlydliga markeringen i kommunislernas motion. Vi säger atttekoindustrins situation som helhet måsle lösas genom förstatligande. Attstaten nu går in med ytterligare stödåtgärder för och kan emellertidpå kort sikt lösa problemen för dessa båda företag. Regionalpolitisktstöd till och AB Eiser HenWIRTÉN (fp) kort genmäle: Jag skall bara med några få ord kommentera de två senaste inläggen. Jagvill återkomma till resonemang om när staten skall gå in iolika industribranscher. Han säger att om staten ger stöd finns det motiv förstaten att få ett ökat inflytande och också att socialisera. Del kommer attbli intressant att föOa debatt i fortsättningen i den härfrågan. Om detta skall vara slagrutan för socialdemokraternas näringspolitik,kommer socialiseringshotet mot svenskt näringsliv att öka oerhört. Jag hoppasatt på denna punkt inte har sitt parti bakom sig. Jagkonstaterar att inte vill vara med om att skjuter till24 miO. till de två nu krishotade företagen. Om del stödet inte kommer nuinnebär det, , att sysselsättningen för löntagarna är omöjlig atttrygga - de skulle bli friställda. Är det den politiken somvänsterpartiet kommunisterna vill företräda, då lycker jag mest synd om partietsjälvt. Det kan väl ändå inte vara vettigt att vägra ettstöd som ger trygghet i den just nu akuta situationen och i stället förorda enpolitik som leder till direki arbetslöshet för ett myckel stort antal löntagarei , som har svårigheter all finna alternativa sysselsättningar. Det kaninte vara en vettig politik, . Herrindustriministern , som meddelat att han i samband med behandlingen avförevarande betänkande i ett sammanhang ämnade besvara delsherrar () och () anmälda interpellationer,1976/77:69 resp. 70, om åtgärder med anledning av planerad avveckling avverksamheten vid , delsfru () anmälda fråga, 1976/77:168, om åtgärder medanledning av planerad avveckling av verksamheten vid Regionalpolitisktstöd till och AB Eiser erhöll ordet och anförde: Vad vi nu diskuterar rör frågan om regionalpolilik i praktiken. Deerfarenheter man kan göra av dessa etableringar vittnar om hur viktigt det ärmed en grundlig regionalpolitisk planering och hur viktigsysselsättningsplanering är i etl modernt industrisamhälle. Del är här ocksåfråga om svikna förhoppningar, eftersom de uppställda sys-selsätiningsmåleninte har kunnat infrias. Jagskulle viOa något rekapitulera hur Eisers och etableringar iNorrland har utvecklats . Detvar 1973 som och AB Eiser kom överens om alt ettstatligt stöd skulle utgå fören etablering av konfektionsfabriker i ,och . Sammanlagt skulle fram t. o. m. den 1juni 1979 ca 600 personer beredas sysselsättning på dessa orter. Frånstatens sida skulle lokaliseringsstöd, sysselsättningsstöd och utbildningsstödpå sammanlagt 44 miO. ulgå för dessa satsningar. var ca 200anställda vid . Deöverenskomna stöden har betalats ut allteftersom rekryteringen till Norriandsenheternagenomförts. Sammanlagt har ca 23 miO. Samtidigtmed överenskommelsen om Norrlandsetableringarna träffades avtal mellan statenoch , som heter , enligt vilken statenskulle förvärva 50 96 av aktierna i för 45 miO. Förvärvet var enförutsättning för de överenskomna Norrlandsetableringarna. Undervartdera åren 1974/75 och 1975/76 visade Eiserkoncernen förluster på ca 20miO. Somen foOd av de stora förlusterna tillsköt de båda aktieägarna -staten och EiserInvest - vardera 10 miO. . varefter aktiekapitalet uppgicktill 40 miO. tillskott bestod i att en fordran på Eiseromvandlades till aktiekapital. Den10 november varslades 600 personer i företaget om uppsägning, varav 200i . har ytterligare ett hundratal personer inomslrumpdivisionen varslats - i , och det finska dotterbolaget. Deförhandlingar som generaldirektör på regeringens uppdrag fört medförelaget beträffande Norrlandsetableringarna har lett lill alt varslet för 200personer tagits tillbaka. förslag till uppgörelse innebär attverksamheten i och drivs vidare med nuvarande ca 140anställda. För detta ändamål ges Eiser etl avskrivningslån på 9 miO. När del gäller Gällivarefabriken medverkararbetsmarknadsstyrelsen lill militära beställningar för all ge rådrum under enavvecklingsperiod, då del bör bli möjligt att ordna alternativ sysselsättning. Detta år har företagetslikviditets- och lönsamhelssituation ytterligare allvarligt förvärrals.Staten är för sin del beredd att göra de insatser som erfordras för allverksamheten vid företagets anläggningar skall utvecklas på ett rimligt sättfrån sysselsättningssynpunkt. har man emellertid förklarat all man inte är beredd tillekonomiska uppoffringar för Eiser, utöver aktieägarlillskottet 1976 med 10 miO.kr. i form av omvandling av lån till aktiekapital. Investmentbolaget, sombyggts upp av tidigare vinster och överiikvidi-teter i Eiser, förefaller alltsåinte nu känna något större ansvar för textilrörelsen. De föreståendeförhandlingarna kommer väl att klarlägga vilket ägaransvar man i realiteten ärberedd att ta. Jagvill också här kort rekapitulera vad som har hänt beträffande i . Under1972 förhandlade företrädare för den dåvarande regeringen med representanterför om att bolaget skulle förlägga en planerad utökning av verksamhetentill . Ramarna för etableringen uttrycktes i en förbindelse somundertecknades av verkställande direktören i , varvid statens åtagandenbekräftades av dåvarande statssekreteraren i statsrådsberedningen ThagePeterson, Av denna förbindelse framgår bl. a. att skulle bilda etthelägt dotterbolag, , för verksamheten i . Vidare skulledetta bolag efter en femårig uppbyggnadsperiod sysselsätta sammanlagt I 000personer i , och . I gengäld skulle bolaget erhållasysselsättningsstöd och uibildningsstöd på sammanlagt 55 miO. Där framgårockså att staten skulle beviOa stöd till de berörda kommunerna vid uppförandeav lokaler åt bolaget. Företableringarna i , och beviOade den dåvaranderegeringen därefter stöd enligt de riktlinjer som angavs i dentecknade förbindelsen. På grundval av dessa beslut har till bolaget utbetalatsca 50 miO: kr. i utbildningsstöd och 1,5 miO. Vidarehar , och kommuner uppfört fabrikslokaler förbolagets verksamheter i resp. kommun. Lokalerna har utförts somberedskapsarbete och ägs av resp. kommun. Bolagets maskininvesieringar hargenomförts utan statligt stöd. Det är alltså ganska betydande samhällsinsatsersom har mobiliserats genom dessa etableringar. Somen föOd av generaldirektör förhandlingar har bolaget förklarat sigberett alt begränsa neddragningen av verksamheten, så att antalet anställdaunder de två närmaste åren blir oförändrat vid fabrikerna i . I har 138 anställda och i 125 anställda. ISkellefteå skulle däremot antalet anställda behöva minska från nuvarande 460till 240 personer. Även i skulle man behöva räkna med en minskning avantalet anställda, ungefär lika stor som i . Förutsättningarna fördetta är att bolaget beviOas ett avskrivningslån på 15,3 miO- kr. samt attAlgots får överföra i bolaget avsatta investeringsfondmedel lilllagerinvesleringskonto. Detta stöd ersätter det sysselsättnings- ochutbildningsstöd som företagel skulle kunna Regionalpolitisktstöd till och AB Eiser Regionalpolitisktstöd till och AB Eiser kvalificera sig för under1977 och 1978. De lokaler som kommunerna uppfört för verksamhetskulle inte heller övergå i bolagets ägo. Dethärar en kort rekapitulation av fakta i denna fråga. I den framlagdapropositionen ansluter sig regeringen till de förslag som generaldirektörRehnberg framfört på basis av förhandlingsresultaten. Som jag framhållit ipropositionen är sysselsättningen vid de båda förelagens produktionsenheter iNorrland av stor - jag skulle viOa påstå mycket slor - regionalpolitiskbetydelse. Ytterligare regionalpolitiskt stöd bör därför utgå för att företagenskall kunna fortsätta verksamheten, så all del ges lid till långsiktigarelösningar på sysselsättningsproblemen i de berörda orterna, oavsett vilkenform dessa mera långsikliga lösningar sedan kan komma att få. Jagvill i sammanhanget med anledning av den debatt som har ägt rum här sägaatt förstatligande av industrierna knappast skulle lösa dessa akutaregionalpolitiska problem. När det gäller statliga resp. enskilda företagsmöjligheter alt klara sysselsällningen är del ändå den marknadssituation manlever i som är avgörande - inte ägarformen. Jagvill i detta sammanhang-det har bl. a. herrar och varit innepå - nämna att regeringen avser att lägga fram förslag till riksdagenom statligt stöd till tekoindustrin. Det blir då ett stöd som har både enkortsiktig och en långsiktig motivering. Jag tror att det stöd som vi kommeratt föreslå kommer att bli av betydelse för den fortsatta verksamheten äveninom de nu aktuella företagen. Idebatten om statens överenskommelser med och stöd till såväl Eiser som AlgotsNord har gjorts gällande att företagen inte uppfyllt sina åtaganden molstaten. Jag vill kommentera också den frågan, eftersom den är av stortprincipiellt intresse. BelräffanaeAlgots haren av fackföreningen anlitad konsult, ,upprättat en promemoria angående avräkningen mellan och dessmoderbolag. Med hänvisning till den förbindelse som moderbolaget undertecknadei samband med etableringarna i ifrågasätts i promemorian om intetransaktionerna mellan moderbolaget och dotterbolaget varit oegentliga och attdetta lett till förfång för dotterbolaget. Jagser självklart mycket allvarligt på denna fråga och menar att del är av störstavikt att vi får klarhet på denna punkt. Jag har därför såsom första åtgärdremitterat promemorian lill , som också har yttrat sigöver den. bedömning går i huvudsak ut på att man intehar kunnat göra några iakttagelser som tyder på att inte fullgjorde sinaåtaganden samt att problemen väsentligen måstetillskrivas den allmänna utvecklingen inom tekobranschen och moderbolagetsbetydande svårigheter i delta sammanhang. BeträffandeEiser har mellanhavandena mellan Norrlandsenheterna och den övriga koncerneninte satts i fråga. Enligtmin mening är det nu nödvändigl att närmare pröva om båda bolagen uppfyllt sinaförpliktelser i samband med överenskommelserna med staten om etableringarna iNorrland. Jag har därför vidtagit förberedelser för att tillsätta enutredningsman med uppgift att undersöka dessa frågor. Utredningsmannen börhärutöver bl. a. pröva om förutsättningarna för statens förvärv av aktierna iEiser har uppfyllts av . Jaghar emellertid uppskjutit tillsättandet av denna utredningsman i väntan pådagens riksdagsdebatt och del beslut som kan komma att fatta pädenna punkt. Jag vill dock betona att jag delar utskottets uppfattning ombehovet av klarhet i denna affär. debatt som förekom sade på reservanternasvägnar att den nuvarande regeringen ofta talar mer om löner än om kostnader.Det är etl yttrande som jag finner ganska anmärkningsvärt mol bakgrund av dendebatt beträffande kostnadsläget här i landet som bedrivits under senare tid.Lönerna är en del av kostnaderna men inte den enda komponent som bestämmerkostnadsutvecklingen i ett land. Jag har betonat att det är ett gemensamt ansvarför alla i samhällel att se till alt den kostnadsutveckling som bl. a. harorsakat lekokrisen bringas under kontroll. Ocksåen annan detaO i anförande anser jag mig böra ta upp här,eftersom den har stor principiell betydelse. säger, och hänvisardå till en reservation i betänkandet, att del nu skulle vara dags att övervägaom inte staten bör ta över ägandet av tekoindustrin "i ökadomfattning", som man säger. Frågan är principiellt intressant - herrWirtén var inne på detta också - och tarvar nog att som talesmanför de socialdemokratiska reservanterna preciserar sig. Vad skulle man kunna någenom ell statligt övertagande i en tekoindustri som den vi har med enganska splittrad struktur och med många mindre företag? Vad vill med detta? Jag ifrågasätter om inte det skulle vara all i hög gradförvärra situationen. Självfalletfår staten inte tveka att gå in när det finns motiv för detta, med skilda åtgärder- krediter och annat stöd och också ett aktivt ägaransvar. Men att del. somherr vill göra gällande, skulle lösa en hel branschs problem alt ökadel statliga engagemanget där är verkligen myckel anmärkningsvärt. Det fordrasett klarläggande, om del verkligen är det socialdemokraliska partiets ochoppositionens linje att vad som behövs för alt lösa branschens problem är ökar det statliga ägandet. Är del ändå inte så att det statligaengagemanget i olika former måste samspela med del enskilda ägarengagemanget,om man vill nå maximal effekt när det gäller att trygga sysselsättningen? Jag vill så övergå till att besvara de interpellationer och den frågasom har ställts till mig i sammanhanget. HerrÅngström har frågat om jag är beredd att ställa erforderliga medel tillförfogande så att verksamheten vid i kan bedrivasmed nuvarande antal anställda fram lill den lidpunkt, då Regionalpolitisktstöd till och AB Eiser Omåtgärder med anledning av planerad avveckling av verksamheten vid Regionalpolitisktstöd till och AB Eiser Omåtgärder med anledning av planerad avveckling av verksamheten vid ersättningsarbeten inomregionen kan erbjudas dem som tvingas lämna företaget. har frågatom jag, i avvaktan på att bransch-utredningen för tekoindustrin blir klar, ärberedd all vidta åtgärder så att inga friställningar sker inom har vidare frågat om jag är beredd att lägga samhällsekonomiskasynpunkter på verksamheten vid , om jag är beredd att diskuteraandra förelagsformer för , exempelvis statlig eller kooperativ företagsform,samt om tekoutredningen kommer alt lägga förslag till ersättningsindustrier ide fall nedskärningar kommer att föreslås. , slutligen, har frågatvilka åtgärder jag avser att vidta för att dels Irygga sysselsättningen för denu anställda vid eller i en ersättningsindustri, dels ökasysselsättningen på de berörda orterna till den tidigare utlovade nivån. Jagbesvarar interpellationerna och frågan i etl sammanhang. Sedaninterpellationerna och frågan framställdes har regeringens prop. 1976/77:58 omregionalpolitiskt stöd till och AB Eiser lagts fram förriksdagen. Genom proposilionen besvaras huvuddelen av de ställda frågorna.Utöver vad som framgår av propositionen vill jag framhålla föOande. Jaganser all etableringar i är av stor regionalpolitiskbetydelse. Det är ett starkt samhällsintresse att verksamheten kan fortsätta,inte minst av hänsyn till sysselsättningsläget för kvinnor. HerrHörnlunds fråga om jag är beredd alt lägga samhällsekonomiska synpunkter påverksamheten vid vill jag därför besvara med att samhällsekonomiskaskäl utgör grundvalen för hela den statliga regionalpolitiken och alla destödformer som har utvecklats för att stimulera sysselsättningen. Det är ocksåsamhällsekonomiska skäl som har motiverat det avskrivningslån till har föreslagils i propositionen. Däremot avstår jag från alt ge någrapreciserade omdömen om var den samhällsekonomiska gränsen för ytterligaresubventioner går. De beräkningsmetoder som används i samhällsekonomiskakalkyler medger inte exakta angivelser för hur långt samhällssubventioner börsträcka sig för att få till stånd önskvärda sysselsättningseffekter. Dennareservation gäller även den ännu inte avslutade undersökningen vid Umeåuniversitet som både och hänvisar till. Debåda interpellanterna och frågeställaren understryker att friställningar börundvikas fram lill dess all ersäitningssysselsättning kan erbjudas dem som iframtiden kan tvingas lämna förelaget. Jag vill framhålla all avsikten med detavskrivningslån som föreslås är att dels säkerställa merparten av befintligsysselsättning, dels ge etl rimligt rådrum för att söka åstadkomma varaktigoch långsiktigt lönsam sysselsättning. För all nå detta mål är regeringenberedd att använda alla tillgängliga medel. Avsikten får däremot inte vara allsamhällel forivarigt svarar för förluslläckning i individuella företag. Dethade givelvis varil önskvärt all sysselsättningen hade kunnat bevaras pånuvarande nivå vid alla de berörda anläggningarna. Med hänsyn till altsvårigheterna är stora även för landetsövriga konfektionsindustrier har detta tyvärr inte varil möjligt.Sysselsättningen inom konfektionsinduslrin minskar f n. i en takt som ärdubbelt så hög som tidigare . Tillherr vill jag säga att de åtgärder för tekoindustrierna som förberedsinom inte kan ges en sådan utformning att de kan lösa deakuta regionalpolitiska problem som situationen vid har medfört.När det gäller alternativa företagsformer vill jag framhålla att målen förnäringspolitiken är sådana att företagsformen inte skall vara avgörande förföretagens möjligheter att konkurrera och för samhällets stöd. Den statligaföretagsformen som sådan är i och för sig inte en lösning på långsiktigastrukturella olönsamhetsproblem.