prot · G00929 · 1976-12-31 00:00:00 — Jagskall inte förlänga debatten nämnvärt, för klockan är myckel, menkommunikationsministern gjorde vissa försök atl släta över den behandling somhan i egenskap av regeringsledamot blivit utsatt for av en regeringskollega.Jag skall inle säga mer om del än att min bestämda upp- fattning är att erakontakter, kommunikationsministerns och bostadsministerns, i denna fråganärmast kan liknas vid skämihistorien om hustrun och mannen som diskuterade vadsom kunde hända dem på gamla dar, varvid hustrun sade: Om någon av oss bådaskulle falla ifrån, så kommer jag att bo kvar i villan. Kommunikationsministernhar inte svarat på frågan om han i förväg var underrättad om vadbostadsminislern skulle säga i talet. kanske rent av var överensmed bostadsministern om utspelet - det vet vi inle. Jagfrågade om kommunikationsministern ansåg atl sakuppgifterna som jag lämnade varriktiga. Om han inte tyckte det, skulle det vara intressant atl veta på vilkapunkter parterna lämnat felaktiga uppgifter. Jagfrågade om sakunderiaget diskuterats inom hela regeringen vid vad som kallasallmän regeringsberedning. Jagfrågade om kommunikationsministern och bostadsministern besökt arbetsplatsenStockholm innan regeringen fattade sin beslut . På densistnämnda frågan har jag fått svar. Kommunikationsministern sade att han troralt det ser så illa ul som jag beskrev det. Det måste ju betyda att han självinle har varit där, annars kunde han ju ha sagt: Jag såg att det var bedrövligtjag också när jag var där. Ingasvar - inte på någon fråga. Dessutom har jag inte fått några godtagbara svarpå de fyra frågorna i interpellationen, bl. a. den oerhört viktiga frågan omhur de anställda och deras fackliga organisationer behandlats under ärendetsgång. är i detla ärende ur stånd all försvara sitt och regeringenshandlande. Det går inte, av den enkla anledningen att ingenting av detregeringen gjort kan försvaras. Kommunikationsministern har blivit överkörd aven regeringskollega. - Herr talman, en kommunikationsministers uppgift tillvardags är ju bl, a. att se till att inte andra människor blir överkörda. Nugår det inte att göra mera i denna fråga för dagen. Men vi skall kommatillbaka. Föratl inte alldeles förstöra humör skall jag säga attjag innerst inne tror all , när han får samla ihop spillrorna avdet regeringen ställt till med i detta ärende, är stark nog att gå tillmotanfall inom regeringen och visa var skåpet skall stå när det gällerkommunikalionsärenden. Men del gäller tydligen atl vara snabb. Del går inle attvänta, för då hinner någon regeringskollega ge offentlighet åt sin uppfattning,och sedan är del . Jag är uppriktig när jag säger all jag lärt mig uppskattaherr som parlamentariker, som trafikpolitiker för fasthet och mycketannat. Därför är jag ledsen över att inte lar avstånd från dennahandläggning av ärendet, ledsen över att tycks ha kunnat spelanied i detta märkliga skådespel. Jag dristar mig tro allkommunikationsministern skall kunna återta initiativet och återgå lill ensaklig debatt. Om så sker får vi en post- och SJ-terminal i Väslerjärva i Solna1982, som planerat var från början. ömden planerade post- och godsterminalen i Omden planerade post- och godsterminalen i Låt mig bara i all korthet säga att jag vill avstå från atl kommenterabåde bekymmer om hur han tror alt det går till inom den nyaregeringen och hans spekulationer i det avseendet, liksom hans skämlhistorier.Jag är nämligen av den uppfattningen och bestämda meningen alt detla inle ärnågonting att skämta om. Det ligger ett stort ansvar på oss, och vi är bereddaoch fyllda av vilja att ta del ansvaret och med kraft driva den utredning som sattsi gång så att vi får ett resultat som inle innebär någon väsentlig försening. Ävenom är ledsen , kanske han blir glad den dag då utredningenmåhända kommer till all terminalen skall ligga i Väslerjärva. Jagskall inle säga mer om senaste inlägg än atl han inte hardiskuterat sakfrågan i något av sina inlägg, inte med ett ord berört självaärendet. Jag försökte få i gång en debatt i sakfrågan, men det lyckades inte.Kommunikationsministern hade ingen möjlighet alt föra en sakdebatt. säger all detta inle är någonting att skämta om. Nej, självfalletinle. Men när jag besökte och träffaderepresentanter för de anställda så var det första de sade lill mig: Det härmåste väl ändå vara ett enda stort skämt alltihop. Desom har väntat på denna terminal i åtta kunde aldrig tro alt det var ettallvariigt beslut regeringen tagit när man nu upphävt vårt beslut om att byggaterminalen. Detskämtsamma i denna allvarliga fråga får nog och regeringen ta påsig. Manskämtar inte på det sätt regeringen gjort i denna allvarliga fråga. Här gälldedel atl rädda arbetsmiljön för 2 000 människor, här gällde det att rädda SJ:soch postens möjligheter all inom överskådlig tid klara sina Iransportfrågor. Mendet har den nya regeringen beklagligtvis, skall vi uttrycka det litetvårdslöst, genom beslutsformer som kan diskuteras hur länge som helst skämlatbort. Och hur det har kunnat ske och varför inte med ett enda ordgår in och beklagar detta hör kanske lill det allra märkligaste i den härdebatten, speciellt mol bakgrund av vad jag sade i min förra replik, nämligenalt jag hyser den allra största aktning för som politiker och somen rättskaffens man när del gäller alt se på olika frågor. Slutligenvill jag tillägga, alt om det skulle visa sig möjligt för kommunikationsministernatl med en normal handläggning, en helt annan än den som regeringen tillämpat idenna fråga, lösa problemen på det sätt som han försiktigtvis antydde i sinsenaste replik, så att det ändå snart kommer ell beslut som för frågan tillbakatill läget innan den nya regeringen fattade sitt beslut den II november, dåtror jag alt resson och jag har gjorten viss nytta med den här interpellationsdebatten. Jag försäkrar att om inleherr har varit på förut kommer han, om han gör ell besökdär, att bli mollagen på ett sätt som han aldrig kunnat drömma om, ifall hanlämnar beskedet att det skall bli en terminal i . Jag dristar migfaktiskt alt efter senaste inlägg tro atl frågan ändå kommer altfå den lösningen. önskas lycka lill både inom och utom regeringen. Överläggningenvar härmed slutad. Om värdet av vårdtagarerfaren-het som merit vidantagningen till vissa utbildningar §13 Om värdet av vårdtagarerfarenhet som merit vid antagningen till vissautbildningar Herrutbildningsministern erhöll ordet för all besvara fröken (vpk) anmälda interpellation, 1976/77:10, och anförde: Fröken har frågat mig om regeringen är beredd att vidtaåtgärder för att också vårdlagarerfarenheier skall få räknas som merit vidantagningen till viss utbildning. Efter samråd med statsrådet vill jagsvara fröken följande. Omantalet behöriga sökande till en utbildning överstiger antalet utbildningsplatser,måste man göra någon form av urval bland de sökande. Urvalet görs avantagningsmyndigheten, som tillämpar de regler som gäller för den aktuellautbildningen och fattar beslut om antagning. Urvalsreglerutfärdas av regeringen. Huvudsakligen två regelsystem gäller f n., ett förutbildningar inom kompetensområde, ett annat för den s. k. högreutbildningen. av dessa system lämnar antagningsmyndigheten möjlighet attge meritvärde i form av vissa poäng åt erfarenhet som vårdtagare. Antagningsmyndighetenkan dock inom den s. k. fria kvoten anta behörig sökande som på grund av civileller militär utbildning, praktisk erfarenhet eller annan omständighet bör fåföreträde framför de sökande som skulle antagits enligt de generella reglerna.Detta gäller f n. både inom högre utbildning och inom grundskolanskompetensområde. Inomgrundskolans kompetensområde är det f n. inle aktuellt med några förändringar idetta avseende. Inomhögskoleområdet träder nya antagningsbestämmelser i kraft den 1 juli 1977.Tekniskt sett försvinner då den fria kvoten. Motsvarande möjligheter att laspeciella hänsyn lill vissa sökande kommer självfallet alt finnas.Antagningsmyndigheten skall bedöma om sökande på grund av handikapp eller - ochdetta är viktigt - annan synnerlig omständighet skall få företräde framförsökande, som annars skulle ha antagits med tillämpning av de generella reglerna. När det gäller statlighögskoleutbildning är universitets- och högsko- Om värdet av vårdtagarerfarenhet som merit vidantagningen till vissa utbildningar leämbetet (UHÄ)antagningsmyndighet för den antagning som görs centralt. Vid UHÄ skall finnasen antagningsnämnd med företrädare för allmänna intressen, för de studerandeoch för högskoleverksamheten. För lokal antagning finns nu ett förslag om attresp. högskolestyrelse skall vara antagningsmyndighet. Förslaget innebär ocksåalt antagningsnämnder skall inrättas även på lokal nivå. Också i de lokalanämnderna skall finnas företrädare för allmänna intressen samt för lärare ochstuderande. Enligtde antagningsregler som jag här har återgett, både de nuvarande och dekommande, är det alltså en uppgift för antagningsmyndigheten alt individuelltbedöma vissa sökande och att ta ställning till om speciella omständigheter iden sökandes situation bör vägas mot de formellt po-ängsaita meriterna. I detindividuella fallet kan därför även erfarenheter som fröken avserlas med vid bedömningen av sökande. De antagningsnämnder som jag talade omtidigare kan således få en viktig uppgift all fylla vid dessa bedömningar. Fröken (vpk): Jag lackarutbildningsministern för svaret. Viden första genomläsning föreföll det mig som om utbildningsministern heltmissuppfattat mig. Jag frågade inle om gällande bestämmelser för antagning frångrundskolan eller högre utbildning. Jag frågade inte heller om hur antagningenär organiserad eller skall organiseras. Min fråga gällde om intevårdlagarerfarenheier skall få räknas som merit vid antagning till vissautbildningar. Nuberörs detta helt kort på två ställen i svaret, och där måste jag tyvärrkonstatera att utbildningsministern inte satt sig in i frågeställningen. Detsägs: "skall bedöma om sökande på grund av handikappeller - och detta är viktigt - annan synnerlig omständighet skall få företrädeframför sökande som annars skulle ha antagils med tillämpning av de generellareglerna." Längrefram säger utbildningsministern, och jag citerar igen: "1 det individuellafallet kan alltså även erfarenheter som fröken avser tas med vidbedömningen av sökande." Vadutbildningsministern här gör är faktiskt atl hävda alt individer med olikaformer av vårdlagarerfarenheier - vare sig det nu gäller alkoholistvård,narkomanvård eller fängelsevistelse - är socialt handikappade och av någotslags ömsinthetsskäl bör få komma in exempelvis vid socialhögskolorna. Det ärprecis samma inställning som överklassens kvinnor visade när desprang omkring i slummen med matkorgar och avlagda kläder, och soni i dagpräglar det sociala engagemanget hos vissa tvivelaktiga s. k.välgörenhetsorganisationer. Det är vad jag kallar en förtryckarmentalilet, ochingen välvilja i världen kan ändra på del förhållandet. Delär inle av några ömsinthetsskäl som det är så viktigt atl personer medvårdlagarerfarenheier skall få räkna de erfarenheterna som en merit utan helt enkelt därföratt de är en tillgång för såväl utbildningen som det yrke de utbildas för.Också av rättviseskäl bör dessa erfarenheter räknas som merit. Inomnarkomanvården och alkoholistvården finns det mängder av praktiska exempel påatt de mest framgångsrika vårdformerna är just de där f d. vårdtagare jobbar.De svenska forskningsresultaten exempelvis från Deltagården utanför Sala visaratt denna form av vård ger en dubbelt så hög förbättringsprocent som andravårdformer. En utvärdering av RFHL:s kollekliv skulle sannolikt ge sammaresultat. Och det här gäller inte bara utan internationellt. Det finnsockså en omfattande litteratur inom området, som rekommenderas för genomläsningoch som ger klara belägg för den positiva betydelse egen framgångsrik kamp hari arbetet bl. a. genom att del blir mer realitetsanpassal. Destatusskillnader som fortfarande finns inom många vårdformer mellan vårdareoch vårdtagare minskar. Också inom själva utbildningen är de erfarenheter dessaelever har till stor nytta. På socialhögskolorna finns exempelvispersoner med långvarig arbetslivserfarenhet, med vårdtagarerfarenhet och sådanasom kommer direkt från gymnasieskolan. Konfrontationen mellan de här olikagrupperna är en oerhörd tillgång för både skolan och utbildningen. Ocksåinom andra områden borde vårdtagarerfarenhet kunna vara en tillgång. Inomjuristuibildningen exempelvis borde del vara en merit atl ha varit intagen. Nutycks utbildningsministern dessutom vara okunnig om vad del innebär alt haerfarenhet av s. k. behandling i olika former. Det är inte fråga om något passivtmottagande - det är fråga om en aktiv kamp mot sociala problem. Det är ettarbete man utför, ell hårt arbete som kräver en hög grad av styrka ochmedvetenhet. Del tycker jag inte minst intervjun i geruttryck för. Och en person som utfört detta arbete måste anses betydligt bättrerustad än exempelvis en elev som kommer direkt från gymnasiet. Statsmakternahar ju i olika sammanhang förklarat sig stödja R-för-bundens strävanden. Ärdetta fortfarande giltigt, eller är utbildningsministerns svar att se somytterligare tecken på en högervridning av synen på s. k. sociala problem? Vihar ju de nya direktiven till socialutredningen i gott minne. Jagvill ha ett rakt svar på min fråga: Kommer utbildningsministern att verka fören ändring av antagningsbeslämmelserna, så all även vårdlagarerfarenheierskall få räknas som merit, eller kommer han inte att göra detta? Det är ingensvår fråga. Det går alt svara ja eller nej på den frågan. ömvärdet av vårdtagarerfaren -het som merd vid antagningen till vissautbildningar FrökenHjelmström var inle nöjd med mitt svar. Jag gjorde ett försök att klariägga vilkaprinciper som gäller för antagning till olika utbildningar och redovisade dåatt vi på den högre ömvärdet av vårdtagarerfaren -het som merd vid antagningen till vissautbildningar utbildningens områdekommer att få ett nytt intagningssystem, som ännu inte har trätt i kraft. I delsystemet finns det möjlighet all tillgodoräkna sig också arbetslivserfarenhet,och till den hör t. ex. kvalificerat föreningsarbete på fritid och av vissomfattning. Det betyder alltså att en vårdtagare som arbetar i en sådanförening - en patientförening eller något liknande - skall kunna få merilpoäng. Nufrågar fröken om jag är beredd all ändra på dessa principer. Det voreväl underligt om man skulle göra ändringar redan innan de principer somantagils på grundval av ett enigt riksdagsbeslut har trätt i kraft. Jagförsökte klargöra alt i systemet finns utrymme också för vårdtagarerfarenhet.Men jag kan inte inse att man utan vidare kan lova all de s;om har denbakgrunden skall gå före sökande med bättre formella meriter. Man skall väga inbåde deras erfarenheter av föreningsliv och deras personliga omständigheter föratt se om man i det individuella fallet kan la särskild hänsyn. Jagtror inte alt del är systemet som behöver ändras. Del är här en fråga om hurman tolkar de principer som skall komma alt gälla. Därvidlag kan väl i bästafall också denna debatt vara i någon mån vägledande. Fröken (vpk): De generella bestämmelser om antagning som finns ger intevårdlagarerfarenheier något som helst värde som merit. Det skall bara bli enbedömning av om synneriiga skäl finns lill företräde i sådanl fall, och dettaupprepar utbildningsministern . Menpoängen med mitt anförande var atl få ett svar på frågan omutbildningsministern kunde tänka sig att vårdlagarerfarenheier precis somarbetslivserfarenhet skulle räknas som en generell grund för antagning tillhögre utbildning. Del är inte fråga om att ge de sökande det gäller företrädeav något slags allmänt humanitära skäl, därför att man tycker synd om dem. Detär vad jag i mitt första inlägg kallade förtryckarmentalilet. Det gäller istället att erkänna dessa erfarenheter som en tillgång av positivt värde,precis som arbetslivserfarenheten. Detär fint att man kommit så långt att man ger människor med arbetslivserfarenhetstörre möjlighet att komma in på högre utbildning. Del vore t. o, m. en fördel,tycker jag, om samtliga som studerar lill högre utbildning hade sådanerfarenhet. Men det är fortfarande inle det som frågan gällde, utan om man villjämställa vårdlagarerfarenheier med arbetslivserfaienheter. Jag kan inte tolkautbildningsministern på annat sätt än att han inte är beredd att verka för det. Dettaär desto mer tragiskt som vi vet att många missbrukare och f d. missbrukarediskrimineras på arbetsmarknaden på olika sätt. Det gör att de inle har någonchans alt skaffa en erfarenhet som ger dem tillträde till högre utbildning. Deskulle kunna få jobb om de hade utbildning, men får de inle heller enutbildning som de har rätt all kräva, och då blir följden en ond cirkel. Fröken hävdar att den svenska har präglats avförtryckarmentalilet när den har godtagit principerna för det nyaantagningssystemet. Jag - som kanske något bättre än fröken kännerden svenska stämningar - vill bestämt förneka detla. Del är tvärtomså, att del nya systemet innebär alt möjligheter öppnas att tillgodoräkna sigerfarenheter av skilda slag, som innebär all man kan gå före studerande medformella meriter. Menhur skall man objektivt kunna poängsätta vårdtagarerfarenhet? Är del ändå inlerimligt atl man försöker göra en individuell bedömning? Det kan väl inte varaså, att det förhållandet att man tar speciell hänsyn till en enskild individsomständigheter måste tolkas som ett uttryck för förtryckarmentalilet - del kanvara av respekt för den individens speciella förhållanden, livssituation,arbetslivserfarenhet. Det är ju det som ligger bakom riksdagsbeslutet. ömvärdet av vårdtagarerfaren -het som merit vid antagningen till vissautbildningar Fröken (vpk): Jag hävdade inte atl den svenska präglades avförtryckarmentalilet; jag hävdade att del svar jag fått på min interpellation,i vilket det sägs att dessa individer på grund av ett socialt handikapp kanunder synnerliga omständigheter få tillträde till högre utbildning, kan kallasförtryckarmenlalitel i den gamla 1800-talsandan, vilket jag log upp lidigare. Jag beklagar attutbildningsministern vidhåller sin uppfattning. Nej, mitt svar är präglat av förståelse för de människor det härgäller, fröken ! Del kanske inle vore så dumt om fröken alt jag har försökt vara så tillmötesgående som man kan vara inomramen för del syslem som har antagits. Svaret måste ju rimligen - också frånfröken egna synpunkter -betecknas som ett positivt svar. Överläggningenvar härmed slutad. §14 Anmäldes och bordlades 1976/77:28 om ändring itulltaxan (1971:920), m.m. 1976/77:46 om ändring ibyggnadsstadgan (1959:612) §15 Anmäldes och bordlades 1976/77:12 av och iHelsingborg med anledning av propositionen 1976/77:16 om avtal avseendeproduktion av gummistövlar 9 protokoll 1976/77:28-30 1976/77:13 av m.fl. med anledning avpropositionen 1976/77:19 om förtroendemannaslyrelsen i 1976/77:14 av m. fl. med anledning avpropositionen 1976/77:25 med förslag om tilläggsbudget I lill statsbudgeten /77 §16 Anmälan av interpellationer Anmäldes och bordlades följande interpellationersom ingivits till kammarkansliet 1976/77:48av i (s) till herr socialministern om ökad rättssäkerhetför barn vid fosterhemsplaceringar: Ett beslut av en social centralnämnd att omplaceraell fosterbarn av ekonomiska skäl har lett till en debatt om barnavårdslagensregler för fosterhemsplaceringar (beslutet omprövades). Beslutatt omplacera fosterbarn av ekonomiska skäl ligger inte i linje medbarnavårdslagens anda och mening. Från formell synpunkt är emellertid ellsådant beslut korrekt. En omplacering av ett fosterbarn är en behandlingsålgärdoch kan inle överklagas. Detbeslut som nämnts inledningsvis visar att det kan råda oklarhet om hurbarnavårdslagen skall tillämpas vid omplaceringar av fosterbarn. Sker beslut avandra skäl än vad som är bra för barnet bör man aktualisera en lagändring. Enmöjlighet är all beslut att placera/omplacera fosterbarn skall underställashögre myndighet. Motbakgrund av del anförda hemställer jag att till herr socialministern få ställaföljande fråga: Överväger statsrådet atl vidtaga åtgärder som ökarrättssäkerheten för barn vid fosterhemsplaceringar? 1976/77:49 av () lill herr industriministern om ökad satsning på kommunala industrihus iinre stödområdet: Under 19()0-talet uppfördes i betydande omfattningkommunala industrihus som beredskapsarbeten. För många mindre orter fick dellapositiva effekter. Enligt utredningen om regionalpoliliska styrmedel (SOU1974:82) har uppförandel av kommunala industrilokaler som beredskapsarbeten imånga fall skapat förutsättningar för nylokaliseringar av företag och ökademöjligheter att utveckla befintliga förelag. För de anställda har lokalernaofta inneburit avsevärt förbättrade arbetsmiljöer. Uppförandet av kommunalaindustrilokaler som beredskapsarbeten har begränsats . F. n. utgår statligt stödtill uppförande av s. k. industricentra i regionala centra i det inrestödområdet. öppnade också , på förslag av dåvarandeinrikesutskotlet (InU 1975:7), en möjlighet alt på orter i det inre stödområdetmed särskilt stora svårigheter ge stöd lill kommunala industrihus genom altsådana får uppföras som beredskapsarbeten. Man framhöll dock atlrestriktivitet skulle iakttagas. Enligtmin mening är industrihusen av stor betydelse för glesbygdskommunernassysselsättningsutveckling, då de kan öka förelagens intresse att lokaliseraverksamhet lill utsatta orter. Statligt stöd till uppförande av industrihus ärdärför ett viktigt regionalpolitiskt instrument och styrmedel, som kan medverkalill all bryta en negativ befolkningsutveckling. Genom reglerna omindustricentra gynnas regionala centra framför övriga orter, vilket påskyndarden inomregionala koncentrationen. Detta är olyckligt med tanke på de mindreorterna. Denstora efterfrågan på byggnadsarbetare i vissa orter har gjort det svårt att fåarbetskraft för uppförande av industrihus som beredskapsarbeten. För att dessaorter skall kunna uppföra industrihus skulle därför delta villkor behövaslopas. Stödet skulle därigenom mer få formen av ett regionalpolitiskt ochlångsiktigt sysselsättningsskapande medel än avse att avhjälpa akuta kriser påbyggarbetsmarknaden i utsatta orter. Myckettalar för all en övergripande bedömning behöver ske om hur stödet tillindustricentra och industrihus skall användas som regionalpolitiskt instrument.Men för många glesbygdskommuner i det inre stödområdet är problemen akuta ochkräver snabba åtgärder. Medhänvisning till del anförda anhåller jag alt få ställa följande fråga lill herrindustriministern: beredd vidtaga åtgärder för all underiälla för orter i inrestödområdet att bygga industrihus? 1976/77:50 av (vpk) lill herr arbetsmarknadsministern om åtgärder för atl lösa ungdomenssysselsättningsproblem: Vi har vid åtskilliga tillfällen under senare århaft anledning all diskutera ungdomsarbetslösheten. Arbetslösheten i åldrarna16-25 år har varit hög , och särskilt svårt harsysselsättningsläget varit för de unga kvinnorna i åldrarna . F.n. är ca 32 000 ungdomar arbetslösa. Den siffran är något lägre än vidmotsvarande tid föregående år, men eftersom 10 000 ungdomar ärsysselsatta i beredskapsarbete, måste man konstatera atl situationen harförvärrats. Påflera håll i landet har man gjort försök med intensifierad arbetsförmedlingför ungdomar, och man har också vidtagit andra åtgärder för att komma tillrätta med ungdomsarbetslösheten. Man har med detla emellertid bara lyckatsåstadkomma tillfälliga förbäuringar, och på åtskilliga orter i landet anserman sig nu ha uttömt möjligheterna att genom arbetsförmedlingarnaskaffa ungdomarna arbete. är det de unga kvinnorna som drabbashårdast. Frånvpk har vi konsekvent hävdat all ungdomsarbetslösheten inte kan betraktas somett tillfälligt problem, som kan lösas med hjälp av uppehållande åtgärder ochintensifierad förmedlingsverksamhet, även om man därigenom kan åstadkommatillfälliga förbättringar. Del rör sig i själva verket om att tillväxten avsysselsättningen minskar och hell upphör.