prot · G009109 · 1976-12-31 00:00:00 — Denna s. k. fria konkurrens skullemedverka till en större effektivitet inom . Transporter överhuvud tagel skulle kunna förbilligas, sades det. Icke lönsamma bandelar bordegivetvis försvinna. Detta var de egentliga huvuddragen i 1963 årstrafikpolitiska beslut. Dettaskedde då den dåvarande regeringen hade som politiskt rättesnöre- och hyste den bestämda uppfattningen - att kapitalismen var krisfri bara detfanns en regering som var med och styrde. Då talades det om det starkasamhället, och den s. k. biandekonomin hade sett dagens ljus. Storfinansenexpanderade söderut i landet, och de norra delarna av den Sverigefick stå till förfogande med arbetskraft. Hundratusentals män- ir -ig-j-j niskor tvingades till deexpanderande företagen söderut. Det var i denna atmosfär av den friaföretagsamhetens, den fria konkurrensens stora år Den statliga som SJtilldelades uppgiften att delta i den fria konkurrensen - att kon- trafikpolitiken, kurrera på lika villkor, sade den socialdemokratiskaregeringen. Men SJ m. m. hade ju inga som helst möjligheter att konkurrerapå lika villkor, SJ kom i kläm genom olika åtgärder som blev en följd av 1963års trafikpolitiska beslut. Vänsterpartietkommunisterna var det enda parti i som inte godkände årstrafikpolitiska beslut och som år återkom med motioner i denna fråga.Vårt parti yrkade att skulle uttala sig för ett upphävande av 1963års trafikbeslut. Vi krävde att en skyndsam utredning skulle företas ochförslag utarbetas om riktlinjer som beaktade sociala, närings- ochlokaliseringspolitiska behov och som kunde bli ett verksamt bidrag ägnat attmotverka avfolkningen av betydande landsdelar, framför allt , och somsamtidigt skulle främja strävandena att åstadkomma en prisbillig trafikservice,vilken även skulle beakta vitala miljövårdsintressen. Årefter år avslogs våra motioner med dylika yrkanden av något som då kunde betraktassom ett borgerligt-socialdemokratiskt block. trafikpolitiska debatt som förts har det sagts att det i principinte är fel på riktlinjerna för den statliga trafikpolitiken. Det som bristerär i stället uteslutande deras tillämpning. Från mitt parti menade vi attskulle ett dylikt påstående godkännas så återstår det att förklara varför ingetväsentligt gjordes för att riktigt tillämpa dessa riktlinjer. Beslutetsom sådant innebar ju att varie trafikgren skulle svara för sina kostnader ochatt förutsättningar borde skapas för en konkurrens på lika villkor. Om det medfog kan sägas att SJ redan vid tiden för beslutets fattande bar sina kostnader,var inte - och är fortfarande inte - detta fallet beträffande biltrafiken. visade vid sin kongress en utställning därman i siffror redovisade de samhälleliga kostnaderna beträffande väg- resp.spårbunden trafik. Härvid framgick att samhället då lade ned i runt tal tiogånger så stora summor på vägsidan som på järnvägstransporterna. Någraförändringar i den bilden har knappast inträffat . Undan för undansom åren gick och de menliga erfarenheterna av trafikpolitiska beslutblev alltmer uppenbara kom det motioner även från andra håll än frånvänsterpartiet kommunisterna. Det var enskilda motionärer från borgeriigt hållsom skummade problemen litet på ytan. Vi hade ju fortfarande ensocialdemokratisk regering, och enskilda borgerliga riksdagsledamöter kundesåledes motionera. Biand allmänheten växtedet fram en opinion, framför allt mot SJ:s 13 Denstatliga trafikpolitiken, m. m. allt kraftigare och oftaförekommande prishöjningar och mot järnvägsnedläggningarna. Den då sittanderegeringen såg sig föranlåten att tillsätta en rad utredningar som fick iuppdrag att utarbeta förslag till ändringar av trafikpolitiskabeslut. Menså fick vi en ny regering. Frågan är: Har denna regering, som är heltborgeriig, fortfarande den uppfattning som deklarerades i 1963 årstrafikpolitiska beslut och som då var rättesnöret för den socialdemokratiskaregeringen? Utan tvivel förhåller det sig pä det sättet. Detta framgår avbudgetpropositionens bil. Där skriver den borgerliga regeringen bl. "Effektiviteteni transportapparaten och kvaliteten på transporttjänsterna främjas bäst genomen i princip fri konkurrens mellan olika trafikmedel och trafikföretag.Transportutövarna skall inom ramen för av samhället fastlagda gränser arbetautan konkurrenshämmande detaljregleringar och under företagsekonomiska former.Detta skapar valfrihet för konsument och näringsliv i valet avtransportmedel." Denborgeriiga regeringens målsättning tycks alltså vara i stort settdensamma som den socialdemokratiska regeringen deklarerade och som deborgerliga partierna gett sitt fulla stöd . Det är den"fria" konkurrensen och den "fria" företagsamheten som ärlösningen för att åstadkomma en tillfredsställande transportförsörining försåväl landets näringsliv som dess medborgare - det tycks vara den borgeriigaregeringens uppfattning. Trots att trafikpolitiska beslut averfarenheterna under de år som gått helt har skjutits i sank, vidhållertydligen de borgerliga partierna sin gamla uppfattning. proposition jag citerat säger regeringen vidare: "Det är angelägetatt samverkansformer utvecklas mellan olika trafikföretag och trafikmedel.Härigenom skapas bättre förutsättningar för trafik i samverkan." Enligtden sittande regeringen skall inriktningen vara samhällsekonomisk, men ocksåföretagsekonomisk. 1 fri konkurrens skall trafiken bedrivas utan hämmandefaktorer. Det skall i fortsättningen vara fri eta-blering av företag inom olikatrafikgrenar. Företagen skall drivas företagsekonomiskt, men samtidigtsamhällsekonomiskt. De skall arbeta under fri konkurrens och utan regleringar.Men de skall samverka. Gårdet över huvud taget att samordna privatkapitalistiska intressen medsamhällsekonomiska intressen? Nej, det går naturligtvis inte. Drivkraften somär det privata vinstbegäret kan inte förenas med samhällsekonomiska intressen.Det har aldrig gått - än mindre nu än under den socialdemokratiska regeringenstid - och det kommer inte heller att gå . I nuvarande läge skulleden socialdemokratiska regeringen i och för sig ha haft större möjligheter attklara uppgiften, men den har tidigare visat att den helt gick bet på den -detta trots att dess strävan var att söka styra utvecklingen. Dess grundsyn vardock falsk, då man tycktes vara övertygad om att kapitalismen gick att styra iett så utvecklat privatkapitalistiskt land som . Trotsatt ansvariga instanser i stor utsträckning utdömt trafikpolitiskabeslut tycks den nya regeringen gå till försvar för denna trafikpolitik,vilket framskymtar i den borgerliga utskottsmajoritetens betänkande. Attvänsterpartiet kommunisternas trafikpolitiska motion nr 1208 skulle avstyrkasav ett enhälligt utskott gör oss inte alls överraskade. Vi är vana vid dettatrots att vi är fullt medvetna om att den linje som vänsterpartietkommunisterna - och -förfäktat då det gäller1963 års trafikbeslut visat sig vara helt riktig. Attden socialdemokratiska minoriteten i trafikutskottet skulle följa de borgerligai avslagsyrkandet på denna vår motion finner jag helt följdriktigt. Det går juinte att handla på annat sätt efter alla dessa år och efter att ha fött ochinspirerat till trafikpolitiska beslut. Föratt vara riktigt säker på ett avslag på kommunisternas motionyrkar den socialdemokratiska gruppen i trafikutskottet avslag på vpk-motionen äveni reservation nr 1 - vad nu det tjänar för syfte! Däremotfinner vi att socialdemokraterna i sin reservation nr 2 yrkar bifall till enenskild folkpartimotion, varför getts det utsökta nöjet att spelasparvens roll i den socialdemokratiska minoritetens tranedans. - Kan dettahandlingssätt från den socialdemokratiska gruppen i trafikutskottet tolkas somnågot slags inkilning för en ny regeringskonstellation? Tarman del av den socialdemokratiska motionen och även de socialdemokratiska reservationernatill det utskottsbetänkande som behandlas går det inte att undgå att spåraett visst radikalt tänkande, som inte var till finnandes i dettasammanhang. Det var ju under den socialdemokratiska regeringens tid som 1963års trafikpolitiska beslut kom till under medverkan av de borgerliga partierna- och följderna av beslutet har år stöttats upp av samma krafter. Dånu landet fått en borgerlig regering tycks det vara andra tongångar bland desocialdemokratiska ledamöterna i denna kammare. Kan det förutsättas attsocialdemokraterna i även i andra frågor kommer att spela på deradikalare strängarna och att vi får höra denna musik ända fram till valet1979? Kan det förutsättas att dessa tongångar möjligen kommer att accentuerasju närmare val vi kommer? Det är folkets och samhällets behov som måste ligga till grund för denstatliga trafikpolitiken, hävdar kommunisterna. Denuppfattningen har från vårt parti hävdats som denna fråga varitaktuell. Vår uppfattning är inte hastigt påkommen. Vårt parti har hela tidenhävdat att det hårt drivna lönsamhetstänkandet måste bort samt attmiljömässiga och andra krav från folket måste tillgodoses. Trafikpolitikenskall planeras och styras i enlighet med folkets och samhällets behov. Fördetta krävs det stora samhälleliga insatser och åtaganden, som inte kan ellerfår handhas av privata trafikföretag. Här är det endast det privatavinstbegäret som är drivkraften. Skall folkets krav och behov då det gällertrafikpolitiken på ett tillfreds- Denstatliga trafikpolitiken, m. m. Denstatliga trafikpolitiken, m. m. ställande sätt kunnatillgodoses måste samhället ha starka styrmedel. Jagkunde i detta sammanhang anföra en hel rad exempel från verkligheten påuppenbara missförhållanden som blivit en följd av trafikpolitiskabeslut, men jag skall avstå därifrån. Det skulle ta ianspråk. Möjligen kommer min partikamrat att gå in på dessafrågor då han deltar i debatten om . Med vad jag här anfört yrkar jag bifall till kommunisternasmotion nr 1208. Eftersom talar om det socialdemokratiskt-borgeriigablocket överiämnar jag åt min vän ordföranden i trafikutskottet svara - socialdemokraterna är ju det största partiet i dettablock. Låtmig först konstatera att det är första gången jag har sett en socialdemokratiskmotion som mera ingående försöker behandla den trafikpolitiska målsättningenhär i landet. De icke-socialistiska partierna har däremot varit mer sparsamma idet avseendet med tanke på att departementschefen har aviserat en propositioni frågan . 1963års trafikpolitiska beslut fattades i stor enighet. Beslutet skulle medföra ettfriare och mer till verkligheten anpassat trafiksystem än vi hade fått med dentidigare förda trafikpolitiken. hade bundit oss för ett sådantsystem som det som jag tycker till vissa delar präglar densocialdemokratiska debatten med en kraftig eller relativt kraftig styrninguppifrån, är jag övertygad om att risk hade förelegat att vi hade fastnat i entrafikpolitik som inte hade haft den grad av fiexibilitet och anpassning som1963 års beslut ändå har inneburit. Därmed har jag inte sagt att allt är brasom det är. Tvärtom har under både påpekats förhållandensom måste ändras. Ett av felen är ju att den gamla regeringen inte har följtupp beslut i alla delar. Vadvi från de tre regeringspartierna är eniga om är att ta vara på de positivasidorna beslut så som detta praktiskt har utfallit. Det innebär attvi bör öka effektiviteten, minska byråkratin, behålla en sund form avkonkurrens, skapa en trafik till lägsta möjliga kostnader för landets alladelar och slippa omfattande regleringar. Detta är vår grundsyn. Till det skallläggas att vi i opposition, ibland tillsammans medsocialdemokraterna, har kämpat för en trafikpolitik som kan anpassas tillsamhällets ändrade förhållanden tekniskt, ekonomiskt och miljömässigt - alltefter kunskap och erfarenhet som ger oss underlag härför. Det innebär också attsamhällsekonomiska och sociala avvägningar måste göras, . Detta,herr talman, är en koncentrerad bild av den målsättning som regeringspartiernahar. Från den utgångspunkten går jag nu att analysera de socialdemokratiskareservationerna på detta område i anknytning till vad utskottets värderadeordförande hade att säga. Attsocialdemokraterna vill markera sin uppfattning om trafikpolitiken inför denproposition som regeringen har sagt sig ämna framlägga kan jag förstå.Förra året var förhållandet det omvända - då ville vi i opposition klargöra vårmening inför den proposition som hade aviserats . På grund avvalutgången kom den emellertid inte. Då, , sattesocialdemokraterna i nästan vae sammanhang sin lit till sitt departement och sittstatsråd. Jagär ytterst tveksam om huruvida regeringen hade ett sådant underlag för enproposition 1976 att förslaget kunde ha betecknats som en ny, en reformeradtrafikpolitik. Saken är ju den att bara en etapp i den trafikpolitiskautredningen då var färdig. Till råga på olyckan saknades den bit som skullekunna ge oss underlag för en diskussion om kostnadsansvaret. Närjag gör en mer generell jämförelse mellan å ena sidan den socialdemokratiskareservationen och å andra sidan utskottets skrivning kan jag inte finna någrastora allmänna skiljaktigheter mellan oss. Inte heller kunde jag i detanförande som höll spåra några sådana skiljaktigheter.Grundsynen hos oss bägge är att vi skall ha väl fungerande kommunikationer ilandet. Vi är medvetna om att kommunikationsbehovet ökar i ett moderntsamhälle och att det från dessa utgångspunkter erfordras en sådan samordningoch planering att man tillfredsställer krav på så långt möjligt lika service idetta avlånga lands olika delar. Densocialdemokratiska motionen har en rubrik som lyder: "Utgångspunkter fören ny trafikpolitik". Under den rubriken kan vi läsa: "Denframtida trafikpolitiken måste utgå från behovet av en god trafikmiljö ilandets olika delar. Trafikpolitiken måste enligt vår mening utformas så, attden bidrar till att utjämna skillnader i socialt och ekonomiskt hänseendemellan enskilda eller grupper av människor såväl inom som mellan olikaregioner." Vad säger utskottet? "Dettatorde enligt utskottet i sin tur innebära att det strikta företagsekonomiskakostnadsansvaret i större utsträckning måste ersättas med ett kostnadsansvarsom baseras på sociala och samhällsekonomiska avvägningar." Varsågod, är ganska stor. Liknandeformuleringar gav utskottet uttryck för och . Detvar då utskottet blev enigt i denna målsättning, och dagens motionärer ochreservanter deltog i utskottets ställningstagande. Motionärerna ochreservanterna var alltså med på utskottets ställningstagande när viuttryckte oss ungefär på samma sätt. Vihar här i stor förståelse för att enskilda riksdagsmän eller grupperhar behov av att tala för galleriet. Men, bästa opposition, det måste vara tillstörre gagn för sakfrågan om man samlar sig till enighet när förutsättningarhärför finns. Därmed tjänas bäst alla de enskilda och de orter som blir berörda- ja, hela vårt samhälle. Denstatliga trafikpolitiken, in. 2 protokoll 1976/77:109-110 Denstatliga trafikpolitiken, m. m. Ensak skall vi komma ihåg när vi diskuterar kommunikationerna: den tekniskautvecklingen har totalt sett främjat social och ekonomisk utjämning mer ännågon vidtagen trafikpolitisk åtgärd. Jag tänker på bilen och på enrad andra transportmedel. Men trots en sådan utjämning, och ibland medanledning av den, blir det människorna som kommer i kläm - människorna iglesbygden, äldre människor och handikappade. Det är dem som vi måste geservice så långt ekonomiska och andra möjligheter tillåter. Nipåvisar i motionen att ett brett upplagt reformarbete har pågått under densocialdemokratiska regeringen. Ni skall ha erkänsla för detta. Oppositionen haremellertid ofta drivit på regeringen. Det är därför som det är så bra att ha enstark och uppslagsrik opposition. Det är bra för landet om' en regering tarhänsyn till den, och det hade varit bra om den gamla regeringen hade gjort det.Jag förutsätter - med en blick på herr kommunikationsministern här i kammaren -att den nya regeringen anammar en del av de synpunkter som också den nyaoppositionen har. Närjag tittar på klämmarna i den socialdemokratiska motionen blir jag emellertidorolig - man vill gå för långt i fråga om styrning av trafikpolitiken, ochbåde de samhällsekonomiska och de företagsekonomiska effekterna slår ut i en såstor allmän kostnadsökning för resenärer, transportörer och skattebetalare,att den allmänna vinst man vill uppnå i miljö, säkerhet, energi och frihet irörelseförmåga kan gå förlorad. 1reservationen på s. 18 och 19 finns en lång litania om planering och styrning.Man talar på s. 18 om utbyggnaden av trafikanläggningar: "Den kräver såvälövergripande som sektoriell planering. Planering är också en förutsättning föratt en samhällsekonomiskt riktig arbetsfördelning mellan olika trafikgrenarkommer till stånd." Man talar vidare om en kommande trafikpolitiskproposition: "Det är givetvis också av stor vikt att regeringen föreslårde åtgärder som krävs för att samordna och styra utvecklingen. Slutligen börregeringen redovisa riktlinjer för hur den regionala trafikplaneringen ifortsättningen skall bedrivas i ett sammanhållet trafikplaneringssystem. "Man talarom erfarenheterna av regionala trafikplaneringar, en övergripande ochlångsiktig planering när det gäller hamnar och flygplatser. Vidare säger man:"De redovisade förslagen bör utgöra en viktig del i en regionaltrafikplanering" och förklarar att och luftfartsverket"bör upprätta en mer långsiktig, fördjupad och övergripande plan förlandets hamnar och flygplatser". Man säger att det "skall ocksåerinras om att behovet av direkt styrande åtgärder efterfrågas från såvällänsstyrelser som kommuner" och att man skall tillfredsställa detta. Närdet gäller vägväsendet talar man om den långsiktiga planeringen i olikasammanhang,-en planering, , som sällan har kunnat uppfyllas. Mantalarom att "trafikplaneringsarbetet ger entydigt vid handen att grundenför det trafikpolitiska handlandet bör vara en strävan till samordning mellanolika irafikgrenar . Planeringen bör dels ske inom resp. trafikgrenar,dels mellan de olika trafikgrenarna. den förstnämndaplaneringen bör denna ske inom resp. verk. Den mera samordnade planeringen pålokal och regional nivå bör, liksom , ligga på kommun och länsstyrelse." Detär en styrning och en planering på nästan varannan rad, och jag får ett intryckav att det i varie gathörn skall sitta en liten samhällsplanerare påkommunikationssidan. Jag har ingenting emot en samordning och en planering,men den ambition på detta område som den socialdemokratiska reservationenuppvisar ger farhågor för att man inte tilltror den enskilde möjligheter att påeget initiativ förfiytta sig här i samhället. Jagvill läsa upp vad vi i majoriteten har för målsättning på detta område och detär vad jag tidigare sade om den samhällsekonomiska avvägningen: "Samhälletmåste som följd härav i sin planering beräkna tillräckliga resurser eller ramarför att en tillfredsställande transportförsörining skall kunna uppnås. Inomdessa bör de; olika trafikutövarna ges möjligheter att i marknadsmässiga formergöra sig gällande efter sina förutsättningar. Frågan om de olika trafikslagenskostnadsstruktur och kostnadsansvar blir därvid av central betydelse förtrafikpolitikens utformning och resultat." Delarni denna målsättning, , eller delar ni den inte? Delar ni den ärkanske allt detta tal om styrning och planering mer ett talesätt än verklighet.Delar ni den inte vet vi var vi har varandra, och det är alltid något nu närregeringen ämnar lägga fram ett förslag om en delvis ny trafikpolitik. Då här trafikpolitiska debatten inte varit förgäves utan blivit en upplysandeförpostfäktning till den verkliga debatten som måste komma . Jaghar, herr talman, behandlat reservationen nr 1 och utskottets ställningstagande.Jag vet att andra ledamöter av kammaren behandlar SJ-frågor och taxefrågor,SJ:s service, flygtrafikfrågor, i den mån de kommer upp, och jag avstår alltsåpå dessa punkter. Mendet finns anledning att kommentera reservation nr 3, där reservanterna tar uppmalmtransporterna. Man vill där att skall undantas från SJ:staxehöjningar och att en översyn av SJ:s taxepolitik görs. Den sistafrågan behandlas övergripande i samband med en kommande proposition. Detförsta, att skall undantas från taxehöjningar, är enligt min mening heltbefängt. Det ankommer ju på SJ och motparterna att i vanligt avtal påföretagsmässiga grunder komma överens om transportkostnaderna. Statsmakternahar uppdragit åt SJ att arbeta i dessa former, och vill socialdemokrater ochkommunister bryta denna praxis och lägga sig i förhandlingarna mellan tvåparter, två statliga företag. Det tycker jag är närmast upprörande. Härskulle vi alltså kunna få en diskussion om att skall lägga sig i deenskilda avtalen för godstransportsidan. Var skall en sådan diskussion sluta?Det förvånar mig att det har avgivits en reservation i det fallet, när tvågamla statsråd sitter i utskottet, därav en f d. kommunikationsminister. Vardet vanligt, när den kommunikationsministern Denstatliga trafikpolitiken, m. m. Denstatliga trafikpolitiken, m. m. satt i departementet, ingrep i de olika verkens prisavtal på marknaden? Nej,om ekonomiska förhållanden skall regleras, så får det ske genomsärskilda åtgärder inom industri-, arbetsmarknads- eller socialdepartementet.Det är beklagligt att kostnadssituationen har blivit sådan att ett av de mestvinstrika företagen här i landet har drabbats, men det kan åtminstone inte dennya regeringen lastas för. Enannan fråga som jag för fullständighetens skull också vill ta upp ärtaxiservicen. Vi har i princip inte några delade meningar på den punkten. Viär övertygade om att det är en fråga som den trafikpolitiska propositionenmåste beröra, och varför skall man då ge sin mening till känna för regeringen? Slutligenvill jag säga till de många ambitiösa, enskilda motionärerna - som har alldelesrätt i sina påpekanden, som görs bl. a. mot bakgrund av den kommunala ochregionala anknytningen - att de flesta av de här motionerna får en inriktningmot en lösning när höstens proposition läggs fram. Det blir kanske inte tillallas fulla belåtenhet, men då är det lättare att bedöma förutsättningarna i deenskilda fallen. Det är något som motionärerna måste förstå. Jag yrkarbifall till utskottets hemställan. () kortgenmäle: hade en lång utläggning angående vådorna av 1963 årstrafikbeslut. Jag vill då erinra om att det beslutet byggde storatrafikutredning, som hade närmare på sig att analysera problemet. Deförutsättningar och slutsatser som man då kom fram till var det som denproposition antog 1963 också refererade till. Attdet sedan har blivit en utveckling som man inte kunde förutse i 1953 årstrafikutredning och i riksdagsbeslutet är en annan sak. Men å andra sidanhar vi dragit slutsatser av utvecklingen på sådant sätt att vi anseratt beslutet har blivit akterseglat inom vissa väsentliga områden och altfrågan därför kräver en ny bedömning. Och det är de problemen som inte minstden trafikpolitiska utredningen har till uppgift att försöka lösa. Sedanvar det väl litet ironi vad som sades om den av väckta motionen.Såvitt jag förstår är den motionen ett arv från , där man villförsöka åstadkomma ett resultat som innebär att man utreder järnvägarnasframtid. Det här sammanföll alltså med våra egna synpunkter och därförrefererade vi till den motionen i vår reservation. Märkvärdigare än så var detinte. Vårvärderade vice ordförande tog upp vissa synpunkter ochförsökte också att nagelfara de reservationer som vi avgivit. På en punktåstadkom han emellertid ett stort frågetecken. Han sade att eftersomutredningen av kostnadsansvaret inte var avslutad kunde vi knappast förväntaoss en proposition ifrån den socialdemokratiska regeringens sida hösten1976. Såvitt jag känner till är den utredningen inte klar . Mot denbakgrunden kan ju inte den nuvarande kommunikationsministern framlägga enproposition . Jag kan inte föreställa mig att dentrafikpolitiska utredningen är klar med sittställningstagande i vad gäller själva kostnadsansvaret. Sedan togs det upp enhel del andra problem, men-jag hinner inte komma in på dem, eftersom tiden gårsnabbt. Det ställdes emellertid en direkt fråga, och på den frågan vill jagsvara ja.