prot · G009147 · 1976-12-31 00:00:00 — , efter åtta månaderav borgerligt styre, ligger statens utlandsskuld noga räknat på 4,7 miljarderkronor, således nära 5 000 milj. kr. Och den blir väsentligt större om intealla tecken slår fel. Så sent som förfäktade man med stor energi attdetta var en riktig Denekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. och ansvarsmedvetenekonomisk politik. Vi vet alla all tre var bedömningen denmotsatta - som en känd skald från 1600-lalets mitt har uttryckt det "sågår beslutsamhetens friska hy i eftertankens kränka blekhet över". Regeringenkände verklighetens kyla utefter ryggraden och gjorde en i historisk bemärkelseremarkabel helomvändning. inbjöds att korrigera sina under vårenefter idogt arbete i utskott och kammare fattade beslut. Jagär väldigt ledsen över att kapten inte är här. Jag måste inom parentessäga, herr talman, att jag hade nöjet att diskutera frånstatsrådsbänken satte jag så stort värde på vad oppositionen hade alt säga attjag regelmässigt infann mig i statsrådsbänken. Vi tycks nu ha fått en regeringsom ser sig själv digniletsmässigl så mycket högre ställd än vad vi gjorde närvi var i regeringsställning att den anser det som ett obehövligt besvär attinfinna sig vid debatterna här. KaptenBohman har emellertid kommenderat den svenska "mittåt" ochgenom sin förda politik ställt till det så att för alt rädda vad somräddas kan i allt väsentligt har marscherat efter kaptenens nyckfullakommando. Så har en regering behandlat en i grundlagens meningsuverän riksdag. Och med hänsyn till anseende hoppas jag att detblir en engångsföreteelse. Jag vill rekommendera att lägga det påminnet. Den svenska får inte degraderas till en Krollopera efter käntmönster. nya och korrigerande politiken ingår en 3-procentig höjning avmervärdeskatten - den skall höjas, såsom konsumenten möter den, från 17,65 96till - och en 6-procentig devalvering av den svenska valutan. Det är endemonstration av villrådighet. Del har använts andra och starkare uttryck, menjag lovade ju inledningsvis att i de här avseendena försöka vara litet hovsam. Denväsentliga och mest påtagliga effekten blir ett extra påslag på en redantillräckligt hög inflation. Regeringen har väl ett bräckligt försvar för sittförslag om en 3-procentig höjning av momsen, men det försvaret faller samman dåman säger sig vilja genomföra indexregleringen av den statligaskatteskalan . Under sådana förhållanden är försvaret härvidlagenligt min mening obefintligt. Dessutomtorde i varje fall för ett parti inom regeringen -jag tänker på -den här skattekombinationen framstå som plågsam, och vissa reaktioner inomcenterpartileden talar härför. De har ju offentliggjorts på ett sådant sättatt man inte behöver leva i tvivelsmål om vad jag syftar på. Reaktionen berornaturligtvis framför allt på den effekt i avseende på hög- och lågavlönade somen indexregleringav skatteskalan innebär. Serman de här båda skalteoperationerna i sitt sammanhang - vilket man bör göra,även om det ligger mellan ikraftträdandet av förslagen - blir detenkla resultatet att skattelättnaden, indexregleringen, i allt väsentligthamnar hos de bättre betalda, medan momsen. med dess påfrestningar, iförsta hand drabbar de mindre motståndskraftiga. Det är i den situationenregeringen argumenterar. Och här skall jag faktiskt tillföra debatten någotnytt; det har inte varit uppe tidigare. Detvar ju Sträng som introducerade den indirekta skatten - först momsen och sedanomsen, heter del. Vi har bara, säger regeringen i ett behov av att rentvätlasig, höjt den där skatten från 17 96 till 20 96, och 3 96 är ju mindre än 1796. Jag skall inte bestrida detta. Och så hänger man ut Sträng för attkamoufiera sitt eget misslyckande i den ekonomiska politiken. Då påståendetgång på gång återkommer tar jag tillfället i akt all här göra etl klarläggande. Detbör beaktas att omsens och momsens justeringar tidigare regelmässigt harförknippats med en reduktion av den direkta statsskatten. Så skedde 1962, såskedde 1965 och så skedde 1967, då omsättningsskatten justerades med samtidigaoch parallella reduktioner av den direkta skatten. Så skedde också 1971, närskatten höjdes från 10 till 15 96 i samband med den stora skatterevision som dågenomfördes och som innebar en radikalt sänkt statsskatt för de lägre betalda.Det har således varit genomgående i samband med en omläggningsprocess inomskattesystemet som man har höjt mervärdeskatten. Eller med andra ord: Svenskafolket har fått kompensation genom en direkt skattesänkning som manhöjde mervärdeskatten. Nuupplever vi en höjning av mervärdeskatten utan den härpaketlösningen som har varit gängse bruk. Den mervärdeskattehöjningsom regeringen föreslår innebär en alldeles extra prisstegring på ca 2 96sedan den trätt i kraft. Så känner konsumenterna det, och det kan man intekomma undan med några som helst förklaringar, inte ens om man försökerpraktisera statistiska redovisningar av medelprisjämförelser mellan åren 1976och 1977. Närjag nu är i gång med att korrigera alla de ohemula beskyllningar somregeringens representanter reser omkring med i bagaget för att skyla sin egenoförmåga och sina misstag vill jag säga att ett av de vanliga argumenten lydersålunda - vi har hört del upprepas här från talarstolen: Det är i självaverket budget vi f n. arbetar på och har att rätta oss efter. Denreviderade budget han signerade gäller ju formellt till . Dethär är med förlov sagt, herr talman, ett av de ynkligaste argument som harberikat vår politiska debatt. En budget som slutjusterats efter riksdagensvårsession är - det vet varje riksdagsman, även om han är så ny som herr afUgglas - ingen altartavla som står oförändrad till året därpå. Delsuppvaktas regelmässigt under budgetåret med inte mindre än tretilläggsstater, motiverade av under löpande år inträffade händelser, dels harriksdagen då den samlas ganska regelmässigt förelagts en meraomfattande proposition för att anpassa den ekonomiska politiken lill denbedömning som då sker. Det här har alternativt kunnat innebära stimulanspolitiknär höslriksdagen har samlats, eller dess motsats, åtstramningar, om så harvarit befogat - det Denekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. hände på1970-talet - med de konsekvenser på budgeten som det självfallet innebär. Denav Sträng signerade budgeten /77 slutar på ett underskott av 11,9miljarder. Ni har sedan i regeringen själva genom budgetoperationer förändratdetta till ett underskott som uppskattades till 14,4 miljarder och nui maj till 13,7 miljarder , ett underskott som tyvärr ochsannolikt kommer att öka åtskilligt, gissningsvis med miljardbelopp. Ni harsåledes själva i ert praktiska hanterande sanneriigen inte betraktat den den22 april signerade budgeten som ett heligt ting som icke får röras. Närvi då kritiserar er för att föra en lättsinnig finanspolitik, som stämmer illamed det allvarliga finansiella läge vi hamnat i och dessutom stämmer illa meden trolig konjunkturutveckling, visar ni folket ett oskyldigt ansikte och sägeratt del här är ju Strängs fel. Det var ju han som signerade budgeten den 22april , och den får vi lov all rätta oss efter till . Vi ärförhindrade, säger ni, att föra den ekonomiska politik som vi själva skulleanse vara den riktiga. Om ni menade detta skulle ni ha avstått från erasjälvständiga och på egen tankeverksamhet byggda skalteoperationer sistlidnahöst, som trädde i kraft från - alltså mitt i budgetåret. De hadeingen förankring i Strängs budget. Detbör också i sanningens namn slås fast att den av Sträng signeradebudgeten ville ni med publikknipande överbud försämra med åtskilliga miljarder- variationerna kan beräknas till mellan 7 och 10 miljarder. I Strängs budgetingick inte-jag hälsar hjärtligt välkommen! - vare sig höjd momseller devalvering; det kan vi nog allesammans vara ense om. Jagskall ge er ett gott råd på vägen. Jag är så finkänslig att jag inte skallnamnge de statsråd som reser omkring med den Strängska budgeten i bagaget somkamoufiage för sin egen oförmåga. Vi har ju möjlighet all följa dem idagspressen. Det är nog erforderligt med ett gott råd på vägen. Alltså: Ni bliraldrig tagna på allvar av del svenska folket, om ni inte har kurage nog att slåför det fögderi som ni har satts att förvalta. Sluta upp att skylla på mig,även om jag tål det. Och sluta upp med del i tron att ni skall spara det egnaskinnet! Jagvar överraskad när herr för - även i den senaste ekonomiskadebatten tog han upp denna fråga - kom tillbaka till den här argumentationen.Herr har vid andra tillfällen gjort sådana framträdanden all man hardragits med misstanken att han är en tämligen intelligent karl. säger herraf att det är möjligt att han minns dåligt när han tar upp den härdiskussionen. Vad han sade är en verifikation på att han har dåligt minne ochvi känner allesammans ett djupt deltagande med honom av den anledningen. Menman har kanske också vissa förhoppningar om alt det skall bli bättre när hanfår vara med i kammaren . I den här de snabbahelomvändningarnas poHlik ingår nu devalveringen som ett viktigt ochväsentligt inslag. Devalveringen får för konsumenterna genom åtföljandeprisstegringar samma olustiga verkan som en momshöjning. Devalveringen ärdessutom i vår ekonomi ett meningslöst instrument. De ord på vägen som herrBohman gav den svenska exportindustrin - att utnyttja devalveringen för attsänka sina priser och öka sina marknadsandelar - har företagen tydligenuppfattat som ett dåligt skämt. Jag avlyssnade frågedebatten mellan . Där ville förklara detta medatt det tar lid innan man anpassar sig på exporlsidan lill devalveringenseffekter. Jag kan ge honom rätt i det om han vill avläsa volymeffekter - men att få priseffektertar väl i alla rimligheters namn ingen tid! Man kan besluta från till en annan att man skall utnyttja devalveringen för att sänka sina priser, som rekommenderat - för att på det sättet få den större marknadsandel han är ute efter. Jag begriper inte i hans resonemang på den här punkten. Jaginskränker mig till alt säga att under närmare har den svenska kronanvarit en i förhållande lill övriga valutor stabil valuta och genomgåenderäknats som en av de starka valutorna i det internationella penning- ochhandelsutbytet. Vi har haft fördelar härav. Tyvärr är det inte så . Denborgerliga regeringspolitiken har också gått ut över kronans tillförlitlighetoch internationella anseende. Den vinst som regeringen räknar med attdeprecieringen av kronan skulle ge i form av förstärkning på exportsidan medökade marknadsandelar har blivit något som man fromt önskar sig. Personligen ärjag inte det minsta överraskad av att företagen nonchalerar och ger honom en god dag i det här avseendet. Högexportvinst i form av ökade marknadsandelar har vi inte fått genomdevalveringen. Jag tror inte heller att vi kommer all få det. Kvar står då baraden prisstegring som svenska folket får finna sig i genom devalveringensprishöjande inverkan på importen. Jag tror alt man skall uppskatta även dentill bortåt ett par procent. Mitti en situation där inflationsutvecklingen är nationens svåra problem -särskilt besvärlig nu då världen i övrigt pressar ned graden av sin inflation -presenterar den sillande regeringen tre förslag: Momshöjning med 3 96,devalvering med 6 96 och en 15-procentig skatt på viss byggnation. Del måstepressa upp vår interna inflation över den internationella nivån. Det är lättatt förstå vad det innebär i fråga om påfrestningar för nationen, för folk medlägre och medelhöga inkomster; det är lätt att förstå vad det innebär i form avönskan om revansch - glöm inte det! - hoslöntagarna, som efter en avtalsrörelse på yttersta gränsen till en storkonflikt nu sedan kriget får ta en reell standardsänkning. Även om åtgärderna är etl krampaktigt försök att korrigera regeringens tidigare misstag på skattepolitikens, budgetpo litikens och den ekonomiska politikens områden är de - vid en be dömning av den åtföljande inflationseffekten - förkastliga i dagens läge. Att dessa ingripanden försvåradeoch komplicerade avtalsrörelsen står Den ekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. utom allt tvivel. Att arbelsmarknadsparternatrots alla de komplikationer som politiska utspel parallellt medförhandlingarna medförde ändå kom fram till en uppgörelse med bibehållenarbetsfred är ett bevis på en mognad och ett ansvar, som vi alla har anledningalt ge ett erkännande åt. Trots regeringspolitiken kom en uppgörelse lillstånd. Vidett försök till analys av regeringens åtgärder kan jag erkänna alt jagsjälvfallet är medveten om den ekonomiska teori som säger att enstandardsänkning för de breda konsumentgrupperna tar ned efterfrågan, dämparaktiviteten i ekonomin och därmed kan förbättra en av underskott prägladbytesbalans. Man kan emellertid lura sig själv, om teorin blir det endarättesnöret. Lönerörelsen präglas inte av någon för ekonominriskabel lönehöjning. Mycket talar för att regeringens politik och uppgörelsensresultat bygger under en revanschstämning, som kan bli mycket besvärande förlandets ekonomi . Lönerörelsensresultat som det nu avtecknar sig vore väl acceptabelt för alla löntagare, ominflationsgraden höll sig på den av regeringen förutskickadenivån ca 6 96. När nu inflationen kommer att ligga på - alltsåväsentligt över den förutsatta - betingad genom momshöjning och devalvering,framstår lönerörelsens resultat som en standardsänkning för stora delar av detsvenska folket. Det understryks ytterligare av den prisstegring på livsmedel -det har sagts tidigare - som vi har all vänta . Vi får den också pådet för lågavlönade och barnfamiljer mest ömtåliga området. Det är svårt atthitta del sakliga motivet för att vi just nu skall ta en standardsänkning, dåvi ändå tillåter oss - det gör även regeringen i sin kompletteringsproposition- att räkna med en viss tillväxt i den svenska ekonomin, dvs. en höjning avbruttonationalprodukten. Denföreslagna höjningen av mervärdeskatten framstår såsom så mycket meromotiverad som regeringen fortsättningsvis envist vidhåller sin uppfattning attmed start indexreglera den statliga skalleskalan. Jagser att herr budgetministern är här i kammaren. Det finns alltså möjlighet attfå detta bekräftat eller dementerat. Meden förutskickad prisstegring 1977 på lågträknat 10 96 - det är ju denna faktor som avgör effekten av indexregleringenskraft och omfattning - kommer statsfinanserna att dräneras med lågt räknat 4miljarder kronor, när den indexreglerade skatten blir genomförd. Man måstefråga sig vilken tanke som ligger bakom, om nu en tankeverksamhet över huvudtagel är en alldeles påtaglig aktivitet hos den nuvarande regeringen, som haransvaret för den ekonomiska politiken. Man kan tvivla på det, när man försökerdra slutsatser av handlingarna. Attmed motiveringen att man vill begränsa konsumtionen för att därmed förbättraexporten och bytesbalansen, genomföra en momshöjning på 3 96, som i pengarräknat drar in till statskassan - vilket i första hand delågavlönade skall betala - och starta enindexreglering, som tappar av statskassan samma belopp och mer till,tillhör mystifikationerna i regeringens ekonomiska politik. Men det kanskefinns en förklaring. Är förklaringen den att herr budgetministern funderar påatt presentera ett nytt förslag om mervärdeskattehöjning 1978 parallellt meden indexreglering av skatteskalorna för att i varje fall inte ytterligareförsämra den statsfinansiella situationen som av alla tecken att döma ärtillräckligt dålig? Vissa uttalanden som budgetminislern har gjort den senastetiden ger oss anledning att misstänka att något liknande är i görningen. Vihar visserligen fått etl löfte om att slippa en ny momshöjning inom sexmånader, enligt vad tidningarna förtäljer när de refererar budgetministernsframträdanden, men man frågar sig: Vad sedan? Ett klarläggande vore självfalletönskvärt. Fördelningseffekten blir, här som , orättvis och oacceptabel,men det argumentet tycks bita mycket dåligt på regeringen. Slutsummanav den här förunderliga skatte- och finanspolitiken kan man i korthet uttryckapå del här sättet: Vi får en åtstramning som just nu sätter in och som kanifrågasättas även från konjunklurpolitisk synpunkt. Vi får en klar omfördelningav inkomsterna i folkhushållel till nackdel för de minst motståndskraftiga ochtill fördel för de människor som har det bättre ställt och som har den störrebetalningsförmågan. Må så vara alt detta är gammal traditionell, genuinborgerlig uppfattning om hur skattepolitik och ekonomisk politik skall föras.Självfallet kan det inte accepteras från socialdemokratins sida. Ett allvariigtmenat råd: Avstå från både momshöjning och indexreglerad skatt. Både ni och nationenskulle må väl därav. Då borgerliga majoritet nu snällt harexpedierat förslaget om momshöjning, är jag medveten om all läget är litetkomplicerat. Men ni har ju möjligheten då samlas att iinflalionsbekämpande syfte återta den senaste momshöjningen. De pengar somförloras återvinner ni genom alt begrava förslaget om indexregleringen iarkivet. Jagvill, herr talman, bestämt varna för vad jag anser vara en politik med ettklart inflationistiski inslag i ekonomin. Inflalionseffekten är etl faktum pågrund av den förstärkning av prisstegringarna som vi motser till följd avregeringsförslagen på dessa områden. På valutapolitikens område har vi redangjort erfarenheten att devalveringens tänkta positiva effekter icke uppnåttsännu. Jag tror inte heller alt de uppnås. Men dess negativa sida,prisstegringarna till följd av importen - även på för svensk industristrategiskt vikliga varor: råvaror, halvfabrikat och framför allt bränsle ocholja - är etl faktum. Denavgående västtyske riksbankschefen har i etl offentligt uttalandeså sent som uttryckt sin principiella uppfattning om devalveringenmed följande ord: "Alla regeringar har märkt att de kortsiktiga fördelarnaför exporten med nedskrivning av valutan mer än uppvägs av långsiktiga nackdelarpå grund av höjda imporlpriser. Där igenom får man", säger den gamlatyska riksbankschefen "bara in inflation i huset." Jag har intetagit reda på saken men utgår ifrån alt man inte gärna kan sätta ensocialdemokratisk stämpel på . Denekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. Skall man sätta någonpolitisk stämpel på honom, måste det förmodligen bli någon annanpartibeteckning. Densvenska regeringen har tyvärr inte lärt sig det här. För vår del har vi inteens kunnat tillgodoräkna oss den kortsiktiga fördel som talade om.Min slutsats blir att jag måste ge ett andra råd lill : Låtdevalveringen bli en engångsåtgärd. Det bör vara lätt att följa mitt råd medutgångspunkt i rent förståndsmässiga bedömningar. Man kan möjligen repeteradevalveringen i ett land, om man har en försvarslös löntagarkår. Så är det intehos oss. Kontrollstationer och ännu ej träffade avtal är en varning för attgenom devalveringar pressa löntagarna med ytterliga prisstegringar. Sätt värdepå det lugn som ännu gäller på svensk arbetsmarknad. Jag säger det här heltenkelt därför att vi ju i tidningarna läser om att man i den utländska pressen,både i den engelska och i den franska, redan spår om den andra devalveringen avden svenska kronan. Det gamla fina erkännandet av den starka ställning som densvenska valutan har haft - det var då vi devalverade kollektivt medövriga europeiska nationer kontra dollarn -är tydligen nu så illa hanterat i vår omvärld, sedan man där knappt har hunnit smälta den förstadevalveringen, nu är på väg att fråga sig: När kommer med den andradevalveringen? Medanjag är i farten som rådgivare - även om del förmodligen och tyvärr harkaraktären av all spilla krut på döda hökar - vill jag än en gång understrykauppmaningen till regeringen: Skrinlägg definitivt alla tankar på den härindexregleringen av statsskatten! Med tanke på vad ni redan har ställt till medför de breda inkomsttagargrupperna och småfolket genom att öka på takten iinfiationen, ytterligare forcerad via höjd moms, framstår detta som enfördelningspolitisk ulmaning - tänk på det, herr budgetminister! Idén haraldrig fått något genomslag i skattepolitiken internationellt. Något endaundanlag kan visserligen uppletas, men då har principen fått modifieras ellerman har helt enkelt sedan fått gå ifrån den. I ett läge som stalsfinansiellt iperspektivet av en konjunkturuppgång visar på ett underskott i statsfinansernapå, jag skulle gissa, lågt räknat nästkommande budgetårkan en regering med ansvar för sina av folket tilldelade arbetsuppgifter integöra sig av med på en slik skattereform. Skall vi ha enskattereform 1978 - och jag skall gärna för min del ge beskedet att myckettalar för detta - bör den göras inom ramen för oförsvagade statsfinanser. Allavet vad jag avser: det är att på nytt söka få till stånd en uppgörelse avmodell . Med tanke på den standardsänkning som de minst motståndskraftiga isamhället löper risk att möta samt med tanke på den kommunala ekonomins problemoch dess skattekonsekvenser för medborgarna är del under inga förhållanden enindexreglering av statsskatteskalan som är den rätta, den rimliga och denangelägna skattereformen i dagens läge. Jaghar, herr talman, gång på gång kommit tillbaka till infiationens oroande problem.Det är värre än tidigare, då vi nu av alla tecken att döma börjar vistas i deövre regionerna i den internationella inflations-tabellen. Det är en ny ochfrämmande situation för landet. Alla ansträngningar måste därför sättas in föratt vända den utvecklingen. Att en väsentlig skärpning av prisövervakningen ochpriskontrollen är ofrånkomlig är uppenbart, och det har också tidigareunderslrukits av . Tyvärr tycks regeringen emellertid sakna intressehärför, vilket vi alla har anledning alt beklaga. En bättring i detta avseendeär erforderlig. Principiella uppfattningar om den s. k. fria konkurrensens fördelarframför en av samhället kontrollerad prisbildning kan man hålla sig med underlugnare tider, men den uppfattningen håller inte , och tidigare gjordapolitiska utfästelser på den här punkten får inte hindra den allt överskuggandeuppgiften alt ta ned inflationsgraden i svensk ekonomi. Börja med att gå osstill mötes i våra förslag om bl. a. prissloppet på byggmaterial !Jag tror jag vågar garantera ett godkännande i efterhand vid höstriksdagen, omni korrigerar det beslut som fattade . Jaghar tillåtit mig alt ge en del råd till regeringen. Vi har på socialdemokratisksida gjort det upprepade gånger under den gångna vårriksdagen, men med någotenda undantag - 10 milj. kr. på jordbrukets huvudtitel - har dessa råd varit enskrift i vatten. När ni sedan har kört ned nationen i det ekonomiska träsk därvi nu befinner oss och vi kritiserar er därför och gör del med rätta, då lar nipå er en min av förolämpning, präglad av oskuldens barnatro och säger med hjälpav praktiskt taget hela er numera - jag talar om ledarsidan i varje fall -osjälvständiga, uniformerade, disciplinerade och konformistiska press: Se påden oansvariga och stridslystna socialdemokratiska oppositionen som inte villhjälpa oss ur träsket, som inte tänker på nationens väl och ve och riketsframtid. Den uppgiften, säger man, går väl ändå före allt vad partistrider ochpolitiska meningsskiljakligheter betyder. Och det säger ni med väl speladindignation i rösten. Nuhar socialdemokratin ständigt tänkt på nationen och kommer att göra det ävenfortsättningsvis. Socialdemokratin har haft ansvaret för nationen i åtskilligadecennier, och land och folk har mått gott därav. ni har kvar iregeringen gör ni klokt i att lyssna på vad vi säger i opposition innan dethela går för snett. Ni gör klokt i detta, för de uppfattningar vi för fram ärförankrade, jag tror jag vågar säga del och jag tror inte att jag tar fel, hosen klar majoritet av det svenska folket. Denekonomiska politiken m. m. () kortgenmäle: Jag är varmt tacksam för vänliga ord och personligaomsorg, nästan lite rörd. Jag har fullt klart för mig all budgeten kanförändras under ett budgetår. egna budgetförslag brukade sällanstämma med slutsiffrorna på ganska många miljarder när. Menjag har ändå inte fått svar på mina frågor. Vad är det regeringen konkret hargjort som haft denna enorma och