prot · G009138 · 1976-12-31 00:00:00 — I dennamotopinion går det inte att bara kräva nya utredningar och delägande av staten.Här krävs åtgärder i strid mot kapitalintresset och den borgerliga regeringenoch krav på en planmässig utveckling i alla led av den malmbaseradeproduktionen, gruvor, stålindustri, verkstadsindustri, manufakturering m. m. Omde båda utredningarnas förslag kommer att förverkligas, hamnar Bergslagen i enkatastrofsituation lik den i . De traditionella skogsbygderna ficktidigare ta stöten, nu är det bruksorternas tur, allt enligt kapitaletsutvecklingsmönster. Bara i kommer minst 5 000 jobb att beröras avhandelsstålsutredningen. För kommer förlusten av 2 000 jobb att bliödesdiger. kommer NJA att förbli vid det gamla, dvs. 80 läggs på is. Vad blir det av NJA som motorn iNorrbottens utveckling? Först de helt missriktade 80-planerna sombyggde på råståltillverkning och liten förädling och hade bara malmutnyttjandesom grund. Denna satsning var myckel dåligt genomtänkt. Medhandelsstålsutredarens utgångspunkter kommer det inte att bli någon utvecklingi och NJA. Svenskt han-delsstäl skall bantas för atl blikapitalistiskt lönsamt, och då drabbas och . 80 ien ny tappning, som vpk föreslagit, med vidareförädling som grund, har ingenplats i kapitalets och Nabseths stålpolitik. Delär ringa tröst att metallurgin skall koncentreras till NJA. ger detinga fier jobb. Det är heller ingen tröst för att del skall bli ettav de två handelsstålverk som skall ha metallurgi. Fördelningen avtillverkning mellan de tre stora handelsslålverken är vägen utför till enytterligare nedtrappning av svenskt handelsstål. Oxelösundslösning för alt klara verket är en nödlösning därför atl hela stålpolitikeninle har någon samlad plan. Därför är för , NJA och en anpassning lill nuvarande situation. Som kommer att inomytterligare kräva ytterligare nedtrapp-ningar. Huvudpartenav svensk stålindustris anställda finns inom specialstålet. Även på dettaområde har utvecklingen inriktats framför allt på traditionellaspecialstålprodukter där konkurrensen har hårdnat. Utvecklingsarbetet på nyaprodukter och nya metoder har varit och är mycket bristfälligt. Därför skallenligt förslaget frän specialstälulredaren kapitalet reorganiseras på enpersonalnivå som är flera lusen lägre än nuvarande. Det måsle också påpekas att det inle finns några vattentäta skott mellan specialstål- ochhandelsslålproduktion och utveckling. stålpolitik måsle se lill helheten, både till handelsslål och specialstål.Del gäller all la lill vara allt stålkunnande i vårt land. En ny,framtidsbetonad stålpolitik måste utgå från vissa politiska grundsatser. Denmåste erkänna att slålkapitalels och de arbetandes intressen är fundamentaltolika. Därför måste den vara självständig i förhållande lill storfinansen. Denfår inle ses som en snäv branschfråga. Den skall förenas med en vidareindustripolitisk syn. Stålpolitikenmåste också ledas av sysselsäitningspolitiska och regionalpolitiska mål.Strukturomvandlingen får inle ta formen av ökad utslagning. De många mindrebruksorterna får inte offras. Statsindustrierna får inte reduceras lill väldigaAMS-projekt för att indirekt hålla privatkapitalet under armarna. Manbör äntligen erkänna alt framtida svensk stålindustri inle kan knytas lill destora kvantiteterna material - malm, ämnen. Endast en allmänt höjdförädlingsgrad och en minskad rovdrift med råvaran erbjuder en väg ul urkrisen. Man kan inle driva en offensiv sysselsättningspolitik om man låterstålindustrins gamla, klassiska inriklning bestå. Följden blir då bara koncentrationoch utslagning, dvs. Ökad förädling ger däremot fler och säkrarearbeten. Möjligheterna alt rädda de mindre bruksorterna ökar, eftersomförädlingsindustrier vanligen är lättare att decentralisera. Denstarka bundenheten till råvaror och halvfabrikat måste gradvis brytas. Del ärorimligt alt t. ex. exporten av dylika efter 1960 ökat mer än exporten avfärdiga stålvaror - som prisutvecklingen på de förstnämnda varitsämre än pä de . Del är över huvud tagel orimligt atl etl högtindustrialiserat land i så stor utsträckning knyts till framställning avprodukter med låg förädlingsgrad och starkt kon- junklurkänslig avsättning.Ingen mer än vpk ställer frågan på etl kvalitativt nytt sätt: i första handdimensionering av ämnen och valsade produkter efter vad som erfordras förvidareförädlingen och i andra hand export i den mån del krävs avhandelspolitiska skäl eller för atl tillvarata oundgängliga slorleksfördelar. Detskrotade 80 bör i enlighet härmed ersättas med ett nytt 80.Detta nya projekt bör säkerställa minst det antal arbeten som först utlovades.Det sker säkrast genom att ämnesproduktion och valsning kombineras med en högvidareförädling. Med vidareförädlingen ökar det totala antalet arbeten som kandecentraliseras till orter utanför och lill de traditionella bruksorternai Bergslagen. Forskningoch utveckling inom svensk stålindustri har varit och är dålig. Den inriktastill 90-95 96 på att förbättra redan beflntlig teknik. ägnas åtnytänkande, och många forskare säger att detta är en av grunderna till svenskstålindustris nedgång och eventuellt kommande fall. Delbehövs mer av del nytänkande som kommer fram hos professorerna ochSlrandell. De visar i sina planer på alt svensk stålindustri inte kan blivärldsbäst i stora anläggningar och i fråga om kvantitet men däremotvärldsbäst i små enheter med stora möjligheter till specialisering och snabbaomställningar. Denna linje - som företräds av Ekelorp och Slrandell - är rakamotsatsen lill tankarna bakom 80 och mer i linje med dem somvänsterpartiet kommunisterna förfäktar. Framtidens stålindustri i ärinte stora järnverk koncentrerade lill några få orler. Stålindustri ikombination med manufakturering och verkstadsindustri behöver intenödvändigtvis innebära stordrift. Det väsentliga är helhetsplaneringen. Utskottet avvisar alla de förslag till en ny siålpoliiik som vpk harframlagt i motionerna 529 och 880. Förslaget i båda motionerna all bibehållasysselsättningen inom gruv- och stålindustrin under en över-gängstid innan nyaåtgärder vidtas avvisas av utskottet med hänvisning till Åslings arbetsgrupp.Utskottet uttalar att det är de berörda företagens ansvar att behållasysselsättningen, dvs. Men vi har sett vad den leder lill:inskränkningar, nedläggningar och få ersättningsjobb. Del är den naknasanningen om bolagens ansvar. Regeringen och utskottet aviserar inga andra sättatl ta itu med della. I klartext innebär det atl kapitalel får härja fritt. Kraveni motionerna 529 och 880 pä etl program för vidareförädling avvisas också. Ingaingrepp får göras i strukturomvandlingen, utan den skall ske så smidigt sommöjligt. Några planer aviseras inle om en helhetssyn pä den malmbaseradeproduktionen. Det är ju delta som kännetecknar marknadshushållningen: planlöshet,kortsiktiga lösningar och inga åtgärder . Vidareförädlingoch program har givetvis ett nära samband med in-vesleringskapilalet.Kapitalexporten undandrar nödvändiga investeringar i . Den måste därförstoppas. I etl utvecklingsprogram måste stal- liga medel användas, t.ex. AP-fondsmedel. Föralt förverkliga en ny siålpoliiik måsle stora samhällshänsyn tas. varkenvill eller kan kapitalisterna. Det är därför som hela slål-och gruvindustrinmåste förstatligas. Jag vill påpeka alt vpk:s krav på förstatligande har ettvillkor, nämligen planering för vidareförädling och utveckling för att räddajobben i bruksorterna. Tvärtemot utskottet tror vi att en nationalisering ärdel enda alternativet för att rädda hela sysselsättningen inom järn- ochgruvindustrin. Samhälletkan inte vara understödsgivare till stålbolagen. Del blir som : allaunderstöd blir ett stöd på kapitalets villkor. Alt den borgerliga delen avutskollel har denna uppfattning förvånar mig inle. Litet förvånad blir jag avalt socialdemokraterna har denna inriklning. De förespråkar i skilda sammanhangdelägande från statens sida tillsammans med de privata bolagen, ennederlagslinje där kapitalet kan förhindra och motarbeta en angelägenutveckling genom alt sabotera arbetet i sådana förelag. Vad det gäller är, atttrycket på statsmakterna blir så stort atl stål- och gruvindustrinnationaliseras och del genomförs ett utvecklingsprogram som innebär ennyorientering. Genom denna nyorientering kan 80 genomföras i en nygestall, där sysselsättning, vidareförädling och industrispridning ärhuvudtemat. Vidareflnns ett yrkande i motion 880 om en nyorientering av varvsindustrin somskulle vara till stor nytta för svensk stålindustri. Utskottet avvisar deltakrav och visar därmed sin tillit till den kapitalistiska utvecklingen. Eftersom jag är verksam inom järnindustrin har jag på nära håll settkapitaliniressens spel. 80-pengarna skall nu satsas i de privatastålverken. Kapitalet skall inte behöva skrapa på kistbotten. Stora Kopparberg- det ärbara bolaget - har systematiskt arbetat för attgöra hela bolaget till enbart ett skogsbolag. Köpet av och Ala var ett steg.Den kapilalintensiva stålindustrin skall tonas ned, och avsikten är atl statengenom gåvor och subventioner skall ge stälsektorn stöd. MarcusWallenberg, styrelseordförande i , säger renl ul atl ingetkapital skall ges från koncernen lill stälsektorn. Detta är etl spel om jobbenovanför huvudena på arbetarna. Stora och Nabseths idéersammanfaller. ulreclning är en partsinlaga från storfinansen ochdärmed inte vilken inlaga som helst, utan en inlaga från dem som har makten. Planlösheten,anarkin och kortsiktigheten påvisas av att som Stora Kopparbergskoncernledning arbetar med etl rent skogsbolag i sikte presenteradeföretagsledningen i Domnarveis föregående vår planer för kommun ochanslällda på flera tusen nya jobb. skall flera lusen jobb bort.Tala inte om planering inom stålin--dustrin! Mendetta bekymrar inte aktieägarna i . De har trots stålkrisenblivit väl kompenserade vid aktieutdelningen. Man har t. o. m. kostat på sig engratisemission, dvs. ökat sitt aktiekapital pä arbetarnas bekostnad för altunder kommande år kunna öka sina utdelningar. Vikan inte förvänta oss atl den borgerliga regeringen skall sälta käppar i hjuletför storfinansens planer - i varje fall inte av fri vilja. Del är därför avsärskilt stor vikt atl opinionen utanför det här huset trycker på bolag ochregering. Men det kan man inle göra med diffusa krav om nya utredningar ochaccepterande av strukturomvandlingen - då måste man ställa krav pä en nysiålpoliiik. Arbetarrörelsenmåsle samlas kring ett konkret åtgärdsprogram för att rädda jobben. Metallsavdelning i kräver till ett helt förstatligande avstålindustrin. - att ett program för högt drivenförädling läggs upp, - atl en plan utarbetas förframlida lokaliseringar av förädlingsindustrier till hotade orter, - alt export av kapital ochförädlingsindustrier stoppas. Enkraftfull opinion för etl sådant program kan ge arbetarrörelsen styrka altdriva bolagen och regeringen pä reträtt. Jag ställer mina förhoppningar lill ensådan kraftfull manifestation från hela arbetarrörelsen. Vi har börjat vidDomnarveis . Men tyvärr finner jag inte denna vilja uttryckt ireservation 1 av socialdemokraterna. Där talas fortfarande om atl berördaparter skall påverka förhandlingarna om utvecklingen. Arbetsköparparten kanaldrig acceptera arbetarnas krav på samhällsekonomiska bedömningar. Därför kaninte vpk stödja denna reservation. Men jag ullalar min förhoppning om att detpå basplanet i de drabbade orterna skall slå klart atl arbetsköparna måsle hellavlägsnas från stålindustrin, för alt jobben skall kunna räddas. Meddet, herr lalman, yrkar jag bifall lill motionen 880 på samtliga punkter ochmotionen 529, yrkandena 3 och 4. Övriga yrkanden i motion 529 sammanfaller medyrkandena i motion 880. Hen (): Efterkrigstiden har utmärkts av dynamiska, nästan revolutionerandeförändringar av vår värld. Dessa förändringar har upplevts av de högtutvecklade industriländerna men även, och kanske framför allt, avutvecklingsländerna. Samhällsstrukturer har förändrats, gränser har ändrats,nya stater har uppkommit och, sist men inle minst, näringslivet i de olikasystemen har fäll en annan karaktär. Det har varit våldsammastrukturförändringar, och de har övergått de flesta av industribranscherna.Detta gäller inte minsi de utvecklade industriländerna. Enav de viktigaste branscherna i avancerade länder har varit och ärfortfarande stålindustrin. Det är en av de tyngsta och mest betydelsefullabranscherna, kanske framför allt när det gäller sysselsättningen men även dådet gäller den renl nationalekonomiska bakgrunden för dess verksamhet.Stålindustrin har också inte bara här i landet utan i hela den utveckladeinduslrivärlden varit föremål för mycket omvälvandehändelser, myckel starka strukturförändringar. Mängahar tagit della som bevis för all det s. k. posiindustriella samhället kommerall följa samma ulveckling som jordbruket. Vi vet alla atl jordbruket harundergått en oerhört stark rationalisering och all andelen där sysselsatta häri landel på har sjunkit från 20-25 96 lill bara 5 96 . Detfinns många som tror all del ligger en parallellitei i utvecklingen på delindustriella området, och självfallet finns det mänga beröringspunkter. Menändå finns del stora skillnader. Det är alldeles uppenbart atl industrin intekommer all undergå samma våldsamma förändring när det gällersysselsättningsmöjligheterna, eftersom det inom industrin finns andramöjligheter än inom jordbruket atl starta nya förelag, all nyanseratillverkningarna och att ändra produkterna och därmed skapa ny sysselsättning. Jagtror all denna allmänna bedömning och karakteristik också gäller stålindustrin,och jag delar uppfattning all del har givits uttryck för alltförmycken nattsvart pessimism beträffande stålindustrin. Vi behöver, tror jag,inle vara så fruktansvärt pessimistiska när del gäller stålindustrins framtid,även om vi måste vara pä del klara med allvaret i förändringarna i dennabransch. Och vi måste räkna med alt det kan bli - och kommer all bli -smärtsamma omställningar, där det gäller för samhället, företagen och deanställda att gemensamt söka klara ut de stora svårigheterna och problemen. Ochdärest sysselsättningen i stålbranschen inte kan garanteras i fortsättningen -vilkel man inte tycks kunna göra - ulan det blir neddragningar, sä måste dessaparter gemensamt skapa förutsättningar för alt alternativ sysselsättningbereds, antingen i närliggande eller i andra branscher. Vi kan inte godta attmänniskor kastas ul i sysselsäitningssvårigheler och arbetslöshet därför allen oundgänglig omställningsprocess pågår. Där har samhället, företagen, defackliga organisationerna och de anställda själva det stora och avgörandegemensamma ansvarel. Stålindustrinhar stått i centrum för den politiska debatten här i landet under större delenav 1970-lalet, och det har den gjort inte minst på grund av den tidigareregeringens många märkliga turer omkring det projekt som kallats för Stålverk80 och som redan har varit uppe här i debatten, framför allt i iBorlänge anförande. Vid delta har det väckts fem motioner omstålindustrin med yrkanden om bl. a. samordnat ålgärdsprogram förstrukturrationalisering av stålindustrin, åtgärder för all bibehållasysselsättningen i Bergslagen, rikllinjer för en ny siålpoliiik,nationalisering av gruvdriften och stålindustrin samt forskning ochutvecklingsarbete inom stålindustrin. Avde här motionerna, som tar upp dessa krav. är den socialdemokraliska motionen1327 måhända den viktigaste, eftersom den ulgör en s. k. parlimolion medpartiordförandens namn i spetsen. Den här molionen är från många aspekter en mycket intressant läsning.Enligt är del uppenbart att huvudansvaret för allsiålkrisen i landet har fält den omfattning den har vilar på de privatastålföretagen som "har försummat att vidta tillräckligaåtgärder för alt möta framtiden och en hårdnande utländsk konkurrens". Delär alltså de försummelserna de privata företagen gjort sig skyldiga till - ochde har alltså på den grunden, enligt socialdemokraterna, huvudansvaret för denstålkris som vi upplever. Enligt svensk såväl som utländsk expertis - och lill den förra kanräknas den socialdemokratiske förre statssekreteraren i industridepartementetTony , som gjort en snabbanalys av special-slålsinduslrin-så harvärlden över strukturförändringarna varit en väsentlig orsak lill svårigheternaför de flesta i-ländernas stålindustrier. Dessa strukturförändringar hardessutom myckel starkt accentuerats av oljekrisen, som drabbade världen förnågra år sedan, och sist men inte minst genom mycket våldsammaframträdande på siålmarknaden. Del senare lar upp i sin analys,och han framhåller i fråga om specialstålet följande: "Genom införande avtillverkning i tidigare okänd skala av dessa produkter har den japanskaslålinduslrin inom loppet av hell förändrat konkurrensbelingelserna." Menenligl den socialdemokraliska partimotionen är det försummelserna under mångaår från de privata stålverken i som är boven i dramat när det gällerden svenska siålkrisen. Jag vill hålla med om, herr talman, att de privatastålföretagen här i landel inte varit några föredömen av allra högsta klass närdet gällt visionära utblickar och vidtagna åtgärder med anledning aveventuella svårigheter . De har kanske varit något mer konservativai bedömningarna än man hade haft rätt att fordra, gjort litet mindre framsyntainvesteringar än man hade kunnat begära, men att de skulle vara så pass hårtbelastade att de skulle ha huvudansvaret för den här stålkrisen är enligt våruppfattning en närmast grotesk anklagelse. Det är i sanning ett säregetpåstående - framför allt om man jämför med vad samma socialdemokrater haft attsäga under en lång lid om det statliga stålverket Norrbollens och dethavererade 80-projektet. Där är det, herr talman, minsann inte någraförsummelser från styrelser, företagsledningar och politiker som harförorsakat kris - en kris som medfört atl samhället nu måste pumpa in ett antalmiljarder bara för all nollställa det hela. Här ligger nämligen, enligl sammasocialdemokraters utsago, förklaringen i strukturförändringarna inomstålbranschen väriden över och framför allt i oljekrisen. Politik i socialdemokratisk tappning är uppenbariigen inle bara atlvilja utan även atl mäta med olika mått - i varje fall när det gäller stålverki privat resp. statlig ägo. Fakta i fråga om stålindustrin, som väl alla kan understryka, äremellertid all stålindustrin, som markerade, har kommit attuppvisa en starkt försämrad lönsamhet. Det är ell faktum som vi inte kan kommaifrån. Konkurrenskraften på den internationella marknaden har minskat, och vihar upplevt en ökad imporlkonkurrens inom landet. Del är problem som gällerbåde för handelsslålsindustrin och för specialstälsindustrin. Specialstålsindustrinär den tunga delen med 24 anläggningar fördelade på åtta företag. Huvudpartenav sysselsättningen inom den branschen anges kunna byggas pä en meralångtgående förädling och en mera differentierad produktion. Det är ett bevisså gott som något för all de strävanden som vi mer eller mindre haftgemensamma när vi behandlat framför allt Norrbollens , nämligen attgenom bl. a. en ökad förädlingsgrad komma till rätta med branschproblemen, ären riklig politik. Som här omvittnats lidigare har beträffande handels-stålsindustrin påstålbranschrådets initiativ under del senasle året genomförts en utredning omden framtida utvecklingen, och där har man lagt fram förslag som bl. a. syftarlill alt tillverkningen av malmbaserat råslål skall koncentreras lill tvä verk,nämligen och . I fråga om specialstälsindustrinhar gjort ett utredningsarbete, där både förelagsledningar ochanslällda har medverkat och där man har arbetat fram vissa förslag, somemellertid inte är offentliga. Inovember 1976 föranstaltade industriministern, som tidigare konstaterats idebatten, om en snabbanalys av specialstälsindustrin, vars resultat också harciterats. Den har utförts av förre statssekreteraren i industridepartementet,, som gjort ett förtjänstfullt arbete på denna punkt. Redan imars 1977 kunde han avlämna en rapport i tre delar, som har utomordentligtstort intresse, även om han inte lägger fram några direkta och konkretaförslag. Analysen är dock utmärkt och uttömmande. Somen avgörande och ytterst viktig händelse för denna bransch, framför allt närdel gäller möjligheterna all komma fram till vilka problem som i första handskall tacklas och hur man skall analysera situationen och bedöma framtiden villjag räkna regeringens initiativ - alltså för myckel kort lid sedan -atl sälla lill en särskild arbetsgrupp som skall arbeta med frågor i sambandmed de strukturella förändringarna. Branschorganisationerna och de fackligaorganisationerna är företrädda i gruppen, som alltså sakligt är myckel starktuppbyggd. I denna grupps direktiv ingår att medverka lill atl utformasamhälleliga åtgärder för atl åstadkomma önskvärda förändringar bl. a. i frågaom - och det är anledning att understryka detta - ägarförhållandena ochproduktionsinriktningen. Den skall också belysa vad olikautvecklingsalternativ kan få för konsekvenser och överväga, vilka åtgärder somkan räknas för att säkra sysselsättningen på olika orler. Det ligger myckelstarka regionalpolitiska motiv bakom dessa direktiv. Där kommer självfalletBergslagen tillsammans med andra utsatta omrädgn mefi i bilden. Regeringen harockså utsett en kontaktman för förhandlingar pni s.trukturella förändringar. Jag refererade lidigare til) krayen i de fem motionerna i dellasammanhang. Myckel av vad som begärs - jg skulle t. o. m. vilja säga del mesta- i dessa motioner komri)gr au tacklas av denna myckel breda ochkompetenta arbetsgrupp. Det finns alltså anledning all avvakta vilket resultatdenna grupp kommer fram till. Del finns inle heller någon anledning alt rusa iväg och försöka fatta några beslul innan hela situationen i branschen blivitanalyserad och klariagd, vilkel är denna grupps uppgift. Jaghar redan varit inne pä den socialdemokratiska partimoiionen 1327. Jag villbara ytterligare kommentera dess krav pä ett samordnat åtgärdsprogram för densvenska stålindustrins strukturrationalisering. Detta sammanfaller också medregeringens och regeringspartiernas krav. Del är nämligen just precis etl åtgärdsprogramför den svenska stålindustrins strukturrationalisering som bl. a. den härarbetsgruppen skall lägga undertaget för, så all åtgärder skall kunna vidtasså snabbi som möjligt av regeringen. Denrapport om specialslälinduslrins situation som fil. lämnathar ju tillkommit pä regeringens initiativ, vilket markerar del utomordentligaintresse som regeringen hyser för dessa frågor och del engagemang man påtagitsig för all få dem lösta, framför allt då frågor rörande sysselsättningen.Direktiven visar, som jag sade, all man är inställd på att fä fram ellsamlat program för den strukturella omdaningen. All man verkligen inle tvekarinför uppgiften all utreda ägarförhållandena har industriministern gäng på gängvisat i fråge- och inlerpellalionsdebatler här i . Härvill jag ytterligare understryka alt det inte är fråga om atl ha någraskygglappar för ögonen, i varje fall inte från sida. Vi kan tänka ossell starkt statligt engagemang i den här branschen. är hell enkeltnödvändigt bl. a. från kapitaliseringssynpunkt. Samhällets kapitalresurser, somvida överstiger de privata, måste komma med i bilden. Därmed får också desamhälleliga intressena ett slörre infiytande. Men alt ha någol slags maniskinställning och tro att den dominerande ägarstrukturen måste vara statlig ärnågol annat. Den uppfattningen kan vi inte dela. Här går en ideologiskskiljelinje. Vi tror inle pä att bara man förstatligar näringsliv ochföretagsamhet blir situationen bättre. Vips säljer man varor bättre - det ärtil syvende og sidst ändå ödesfrågan för varje förelag atl fä varorna sålda.Atl man omvandlar skickliga försäljare till byråkrater gör inte att de säljervarorna bättre och mera framgångsrikt. Här går, som jag sade, en ideologiskskiljelinje. Men vi hesilerar inle för ell starkt engagemang, om della skullevisa sig erforderligt -del vill jag understryka.