prot · G009149 · 1976-12-31 00:00:00 — Mendet behöver också vidtas omedelbara åtgärder. Nödvändiga ål-gärder är bl. a.alt beslutet om höjning av mervärdeskatten upphävs, alt momsen på livsmedelslopas, att barnbidragen indexregleras och bostadsbidragen räknas upp samt atthyresslopp och prisstopp på alla dagligvaror införs. Ett genomförande av dessakrav skulle förbättra de lön-arbetandes ekonomiska situation. Jag yrkar bifall till vpk:s motion nr 1652, och jag yrkar dessutombifall till mitt särskilda yrkande att med anledning av denna motionhos regeringen begär förslag till lagändring med innebörd att barnbidragenskall vara indexreglerade. Herr förste vice talmannenBENGTSON (c): Den svenska ekonomin kämpar med två svåra belastningar. Den första ärsvårigheten att hålla ett kostnadsläge som gör det möjligt för vårt land attkonkurrera på världsmarknaden och även på den inhemska marknaden.Den andra är all komma till rätta med de svårigheter som uppstått på grund avden förra regeringens lätifärdiga och oansvariga politik. Socialdemokratiskekonomisk politik har systematiskt byggt upp den svåraekonomiska situation som vårt land har hamnat i . Närherr Sträng talade i går får man observera att han inte i något fall talade omgrunden lill det svenska välståndet, dvs. Han talade endast omvissa överflyttningar av olika skatter och andra saker, men hade sade intenågonting om de svenska investeringarna, som är grunden för att vi skall kunnaskapa ett välstånd. Omman går så långt tillbaka som och tittar investeringar,finner man att den svenska industrins investeringar ökade med 15 96. I ländersom och ökade de med 50 96 och i med 100 96. Dettamåste ju resultera i att det inte blir någon förbättrad produktion i vårt land,och där har vi nyckeln till de stora svårigheter som finns . Närman talade om det vikande intresset för investeringar inom företagen brukadeförre finansministern säga att det visserligen var beklagligtatt industrins investeringar ökade så litet men all det ju ändå var så alt deallmänna investeringarna ökade och att totaliteten då blev någorlunda hygglig.Ja, det är klart att man kan räkna på det sättet, men de allmännainvesteringarna, som i och för sig är bra, ger inte någon produktion som kansäljas på någon världsmarknad och inle heller köpas av hemmamarknaden. Dethar påpekats av att man där under en följd av år varit oroad över densvenska ekonomin. Observera alt den nuvarande regeringen har funnits , men att man i varit oroad under en följd av år. När man dåhör socialdemokraternas "Hurra, vad vi är bra" ständigt i debattenkan man undra om de inte läser vad säger eller medvetet fördöljer vaddenna organisation sagt. Omman lever i förskott, som man gjort från socialdemokraternas sida i politikenför att därmed vinna väljarnas bevågenhet, hamnar man i en sådansituation som den vi nu har. Detkan vara lämpligt att när vi har den sista ekonomiska debatten för det härriksmötet se på frågan: Hur var det vid övertagandet av ansvaret för dennuvarande regeringen? Ja, del fanns utlandslån på mellan 20 och 25 miljarder.Det hade inte förekommit tidigare. Statsskulden var 22 . år 1960.Den hade 1976 ökat lill 81 . Underbalanseringen av budgeten, somförekommit åtskilliga år, har i den senaste budgeten som den socialdemokratiskaregeringen lade fram beräknats lill 14 . - så myckel saknas detalltså i den budget som den socialdemokratiska regeringen lade fram. Inflationenkan man räkna på olika sätt. Ser vi ända från det socialdemokraternaensamma tillträdde regeringsansvaret i vårt land, dvs. 1946, kan vi konstaleraatt den svenska kronan är värd ungefär Denekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. en fjärdedel av vad denvar värd då. Det är den största inflation som förekommit i något land under denhär tiden. på kostnadsläget så möter det svåra problem vi har med att sälja våraprodukter på världsmarknaden. Enligt beräkningar som gjorts inomOECD-sekrelariatel förbättrades med hänsyn lagen till växelkursförändringarnaSveriges relativa kostnadsläge jämfört med de viktigaste konkurrentländerna med8 96 , och det försämrades med drygt 20 96 mellan 1974 och1976. För hela försämrades kostnadsläget enligt de härkalkylerna med 12 96. Del innebär alltså svårigheter för oss att sälja påväridsmarknaden. Dennuvarande regeringen har i alla fall lyckats den existerat med enmycket viktig sak. Trots alla kverulerande och nedsättande omdömen som fälltsinle minst under den här debatten och den vanmaktens jämmerlåt som i går är det i alla fall ett faktum att sysselsättningen har kunnatupprätthållas, med stora svårigheter. Vi har trots allt inte högre än 96 arbetslöshet. Närman resonerar om målsättning 400 000 nya jobb i början av 1980-laletvänder man till det och säger att de jobben är utlovade. Vi har konstaterat attdet behövs 400 000 jobb för att få arbete åt alla. Vad är densocialdemokratiska målsättningen? Det har vi aldrig fått vela. Tala om för osshär i de sista minuterna av vilken er målsättning är i fråga omsysselsättningen! Sedantill frågan om utlandslånen. Vad lånade man pengar lill? sade i gårmed visst skryt alt den förra regeringen inle lånade mer än ca 200 miljoner,medan den nuvarande har kommit upp i 4 miljarder. Ja, men hur var det med denupplåning som denna regering fick ta emot, dvs. mellan 20 och 25 miljarderkronor? Vad gjordes den upplåningen till? Var del för all förbättra densvenska industrin och ge den starkare konkurrenskraft? Nej, så var det inte.Jag har tidigare påvisat all investeringsverksamheten var mycket svag.Upplåningen var således inte till för att förbättra den sidan av produktionen,utan den gjordes för konsumtion av olika slag. Man förde alltså en politik sominnebar att vi levde i förskott. Del är fakta som socialdemokraterna inle kankomma ifrån, vad de än säger om den politik som de förde tidigare. Varfördrev man fram att företagen skulle låna utomlands? Det var ju huvudsakligenföretagen som lånade, och jag kan länka mig att man säger alt det var deras feloch inte statens. Det är bara att observera hur stor statens upplåning varunder . För sade den dåvarande finansministernGunnar Sträng att man skulle försöka lolalbalansera budgeten och därmed undvikaatt staten tog i anspråk för stor del av kredilmarknaden. Det var myckel suntoch bra, men vad gjorde man sedan? Jo, då kom man fram till statsskulder somvar 22 miljarder och 81 miljarder . På det sättet behandlade man densvenska kredilmarknaden, dvs. staten lånade upp mer och mer och tog därmedundan möjligheterna för företagen alt låna. Man log alltså bortkreditmöjligheterna för företagen och på det sättet tvingade man ut dem Detaren verkligt inkompetent ekonomisk politik som den socialdemokratiskaregeringen har fört och har byggt upp till del nuvarandetillståndet. Manhar också lånat på grund av underbalansering i budgeten och den har varitunderbalanserad under en lång följd av år. Del har varit goda och mindre godakonjunkturer, men har man under-balanserat budgeten och gått ut ochlånat pengar. Detta år slår man alla rekord - den socialdemokratiska budgeteninnebär ett underskott på 14 miljarder under det budgetår som snart är slut.Herr Sträng ville inte vidkännas annat än att han hade föreslagit 11 miljarder.Det är i och för sig välkänt att den förre finansministern ständigt gjorde felräkningarpå miljarder, så skillnaden är inte anmärkningsvärd. Såtalade den förre finansministern om att man hade ökat påunderskottet på olika sätt. Vi känner till den där gamla beräkningsmetoden somhan brukar använda; man slår ihop olika saker, t. ex. enskilda motioner - somvänsterpartiet kommunisterna har väckt, och de kan alltid ta fram pengar, dvs.från försvaret, och därmed har man fått ihop höga summor - enskilda uppslag ochdärtill också utredningsförslag. Detta tog man med för att se vad det skullekomma att kosta om det genomfördes. T. ex. när för många år sedanbörjade kämpa för att sänka pensionsåldern till . Vi föreslog att fråganskulle utredas. Helt glatt räknade den dåvarande finansministern ut att detskulle kosta så och så mycket, lade sedan till det och sade att oppositionenhar föreslagit mycket stora utgifter, mer än vad regeringen har föreslagit. Detär också att observera att den som drar upp riktlinjerna för en budget i myckethög utsträckning kommer all prägla arbetet. Har man föreslagit en radförbättringar i den finansplan som har lagts fram är del inte så enkelt föroppositionen att säga alt det har vi inte råd med, det måste vi ta bort - ävenom socialdemokraterna så innerligt gärna hade önskat att vi hade gjort det. Pådel sättet har det gått lill. Skulden ligger alltså hos den förra regeringen,som drog upp sådana riktlinjer för den nuvarande budgeten. Inflationenhar diskuterats myckel i denna debatt, särskilt av . Jag har tidigarepåvisat att man och fram till att socialdemokraterna lämnaderegeringen rutschat ned den svenska kronan från till . Nuär socialdemokraterna emot höjningen av momsen. De har själva infört momsen.Även när momsen infördes gällde väl argumenten all det är de sämst ställdainkomsttagarna som får lida mest av momsen. Existerade inte det argumentet närman höjde momsen till ' Momsen har höjts sju gånger . Fanns inte argumentet att det är de lägstainkomsttagarna som drabbas hårdast? allmänna villrådighet som kännetecknar den nuvarande oppositionen - isynnerhet socialdemokraterna, kommunisterna kör ju alllid samma skiva - är detenda alternativ man har en höjning av arbels- Denekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. givaravgiften och ettinförände av priskontroll. Så tomhänt står nu oppositionen inför dettariksmötes avslutande! Omman då vill att löneskatten, dvs. arbetsgivaravgiften, skall höjas, måste mansamtidigt observera att den drabbar landsting och kommuner mycket hårt. Dettamedför att de måsle ta ut högre skatter. Landstings-och kommunalskatten ärproportionell, varför de lägre inkomsttagarna får betala relativt sett mycketmer. Företagenmåsle naturligtvis på något sätt skaffa sig kompensation för den ökadearbetsgivaravgiften. Hur skall de företag som redan nu har stora svårigheterkunna kompensera sig för en höjning av arbetsgivaravgiften? De kommernaturligtvis att försöka göra det genom en höjning av priserna. Genom att föraen sådan politik har och andra alltså drivit på inflationen. HerrSträng rådde regeringen: Höj inte momsen! Jag vill säga lill regeringen; Följinle det rådet! Det är ett dåligt råd. Får man goda råd skall man följa dem,men inte sådana råd som gav. Vihar nu ett stort behov av att öka produktionen. Vad får vi då för råd frånsocialdemokratiskt håll? Socialdemokraternas råd är; Höj arbetsgivaravgiftenoch höj löneskatten! Men följer vi det rådet, kan vi få ett resultat som gårrakt emot det avsedda, dvs. man dämpar produktionen i stället. Var det dettani önskade? Såsnedvridna och så misslyckade är de socialdemokratiska råden om hur denekonomiska politiken i landet skall föras! Enhöjning av momsen kan ändå verka konsumtionsbegränsande. Framför allt när detgäller de importerade varorna är del ju det resultatet vi vill uppnå. Det ärockså skälet lill att vi håller etl högt diskonto. Vi kan inle leva över våratillgångar, utan vi måsle framför allt se till att handelsbalansen kommer iordning igen. I annat fall hamnar vårt land i ett allt sämre ekonomiskt läge. Medhänsyn till den misslyckade ekonomiska politik som den förra regeringen fördebör man vara mycket aktsam innan man från det hållet tar några råd om hur denekonomiska politiken i vårt land skall föras. Jag tycker att det voreklädsammare om oppositionen höll inne med de ohemula beskyllningar som den nuriktar mot regeringen. HerrSträng sade att de tidigare momshöjningarna kombinerades med sänkningar av dendirekta skatten. Ja, det är riktigt. Man sänkte den skall som är progressiv,dvs. På det sättet hjälpte man också de högre inkomsttagarna attfå lägre skatt. Men momshöjningen drabbade även kommunerna, som därför tvingadesatt höja sin skatt. Eftersom kommunalskatten är proportionell, sänkte manalltså skatten förde högre inkomsttagarna och lade ökade bördor på dem som hadelägre inkomster. HerrPalme och framförde givelvis kritik i sina anföranden i går. Det ärganska förvånande att tar till så hårda ord som han gjorde, eftersomhan själv varit ledamot i en regering som så ömkligt misslyckats med sinekonomiska politik. Han sade att devalveringen inte skulle få någon effekt. Menden sexprocentiga devalveringen var ju ingen egentlig devalvering utaninnebar endast ett återställande av vad som skett tidigare. HerrPalme talade om alt den nuvarande regeringen är djupt splittrad. Var del hanshögljudda suck över alt oppositionen, nu när är slut, kan konstateraatt den icke i en enda fråga har lyckats splittra de tre regeringspartierna?Stora förhoppningar ställdes när vi diskuterade IDB i förrgår, men inle hellerdå lyckades det, ulan regeringsunderiaget i höll också i detsammanhanget. Del var väl detta som bekymrade så oändligt mycket.Trots alla svårigheter och alla attacker som gjorts har oppositionen alltidnödgats notera att den förlorat. När sitter och trycker på sinnej-knapp, har han varje gång fått se att han misslyckats. Han har inte fåttnågon majoritet för sitt nej-sägande. Detär naturiigtvis ett besvikelsens år för socialdemokraterna. Ingenting av delsom vräktes ut i valrörelsen har gått i uppfyllelse; att de borgerligapartierna inte ens skulle kunna bilda en regering, att vi skulle vara oenigaosv. Vid alla voteringar i har regeringspartierna hållit ihop. Desociala förmånerna skulle försämras efter etl regeringsskifte, hette det, men dehar tvärtom förbättrats. Alladessa beskyllningar som riktades mot de nuvarande regeringspartierna har inlealls besannats, och då kan man ju förslå de överdrivet starka uttryck somsocialdemokraterna använt i denna debatt. De är så oerhört besvikna över attinte någonting av vad de förutspådde i valrörelsen slagit in. Socialdemokraternaskapade dagens avbetalnings-Sverige genom all helt glatt dela ut förmåner, förvilka man betalade bara det minsta möjliga i handpenning utan alt veta vad manskulle betala återstoden med. måsle detta rättas till. Vi måsle, somstatsministern sade, bringa i överensstämmelse det vi förbrukar och det viproducerar. Många företags existens har hotals, men de har inte lagts ned, ochjag konstaterar att socialdemokratisk opposition innebär att man på något sättskall opponera i varenda fråga, trots all det inte finns någon saklig grund. Jag yrkarbifall till utskottets hemställan på alla punkter. Denekonomiska politiken m. m. (vpk) kortgenmäle: Det var herr förste vice talmannens påstående att den nuvaranderegeringen har lyckats rädda sysselsättningen som gjorde alt jag vill gå upp ien replik. Dettahar varken den nuvarande eller den förra regeringen kunnat göra. Del finns enhalv miljon arbetslösa i landet , för jag anser att man förutom de direktarbetslösa måste räkna in dem som deltar i AMS-utbildning, dem som hararkivarbeten, dem som sysselsätts i beredskapsarbeten och alla dem som ärförtidspensionerade. är enbart de förtidspensionerade över 300 000, ochsammantaget uppgår antalet arbetslösa lill 7 96 av den totala arbetsstyrkan ilandet. Det är helt andra siffror än de 1,5 96 som presenterathär. Denekonomiska politiken m. m. Föratt klara sysselsättningen lill mitten av skulle vi behöva skaffafram 700 000 nya jobb. För att få fram dessa 700 000 nya jobb behövs det enhelt annan sysselsättningspolitik än den nuvarande. Den borgerligasysselsättningspolitiken går ju bara ut på att hålla arbetslösheten någorlundanere medan man väntar på bättre konjunkturer. Man förlitar sig helt på delekonomiska system vi har , del kapitalistiska systemet. Vivet all huvudinnehållet i kapitalismen inte är att ge människor ettmeningsfullt arbete, utan det är att kapitalägarna skall tillskansa sig såstora profiter som möjligt. En alternativ sysselsättningspolitik, menar vpk,måste vara offensiv. Man måsle göra direkta ingrepp i ekonomin för att detskall vara möjligt alt förbättra sysselsättningen. Det är inte den nuvaranderegeringen beredd att göra, och det var inle heller den gamla regeringen bereddatt göra för att minska arbetslösheten. Vimenar att man måste skapa möjligheter till etableringskontroll över företagen.Vi menar att man måsle använda AP-fondernas medel för att bygga ut statligaindustrier under lönarbetarnas kontroll. Vi menar också all man måsle vidtaförstalligandeålgärder på en mängd områden för att garantera sysselsättningen. Herr förste vice talmannenBENGTSON (c) kort genmäle; Del är glädjande alt konstatera att vpk ansluter sig till centernsmålsättning i fråga om sysselsättningen. Jag har inte tidigare hört del sådirekt utsagt. nämnde målsättningen 700 000 nya jobb i millen på1990-lalet. Sträcker man ut det antalet över hela lidsperioden hamnar man justpå linje, 400 000 i början på 1980-talel. Det är utmärkt att man nu ivae fall från den sidan måste erkänna att vi har rätt i fråga om vårmålsättning. Detär klart att man kan räkna på olika sätt. Gör man som uppskattningarav olika slag blir det naturligtvis i hög grad fråga om gissningar. Om man, somfru gör, räknar dem som genomgår arbetsmarknadsutbildning o. d. såsomarbetslösa, vilket jag inle anser att de är eftersom att de arbetar, får manandra siffror. Om man inte tar med den gruppen blir det 4,9 96 som ärarbetslösa. Vi i är vänner av arbetsmarknadsutbildning och tycker attvi skall bedriva den politiken i fortsättningen för att göra det möjligt fördessa människor att komma i arbete. Det var fakta - uppskattningar kan görashur man önskar. Detär ingen idé att vi går in på olika systems effektivitet. Jag har ständigthävdat att det kommunistiska systemet skulle sänka hela svenska folketslevnadsstandard om del genomfördes, därför att det är etl ineffektivt system.Det finns ingen arbetslöshet i kommunistiska länder, men man har ineffektivtarbete. Del visar resultaten - hälften så stora skördar av vete per hektar somi osv. Vi kan mycket lätt, , lösa arbetslösheten i vårt landgenom att skicka 500 personer lill de största företagen och 100 till de mindreoch säga: kommer så och så många , ge dem arbete! Då svararföretagen: Vi behöver - Det kvittar,ni skall betala dem i alla fall. Och har de arbete. Del är just så som delkommunistiska systemet verkar. Del medför ineffektivitet, så alt man får lägrelevnadsstandard. Det visar sig också genom alt de kommunistiska länderna ickepå något sätt kan hävda sig i världskonkurrensen - de har myckel svårt för allsälja sina varor. Detskulle ta alltför lång lid att närmare gå in på del resonemanget. Jag villeändå påpeka alt och jag står för vitt skilda system. Jag menar alleffektiviteten är någonting att fästa vikt vid, men det gör man inte i systemdär staten har huvudansvaret. Jaggläder mig åt all vpk nu helt har anslutit sig till cenierlinjen i fråga om de400 000 jobben. Denekonomiska politiken m. m. FruLANTZ (vpk) kort genmäle; Jag är ledsen att jag måsle göra besviken. Han hördelitet fel. Jag sade att del behövde tillskapas 700 000 nya jobb till mitten av1980-talel. Det är alltså dubbelt så många som föreslår. eller den borgerliga regeringen kommeraldrig all kunna förverkliga ens de 400 000 nya jobben. För att kunnatillskapa 400 000 nya jobb krävs det nämligen åtskilliga ingripanden i denekonomiska politiken. Del krävs att man förändrar maktstrukturen i del svenskasamhället, och det är inte den borgerliga regeringen på något vis beredd attgöra. Med det samhällssystem som vi har kommer man inte att kunna lösasysselsättningsproblemen eller den ekonomiska politikens kriser, därför alldel här samhällssystemet bygger på att skapa kriser i sig självt. Vi vet vilkadet är som får betala för kriserna - del är lönarbetarna. Och regeringen driverpå i en fördelningspolitik som gör all det är lönarbetarna som får betala alltstörre andelar av det svenska samhällets kostnader. i Ariöv (s): Jag vill böria med att erinra om några ord i regeringsförklaringen den8 oktober . "Reformpolitiken på skolans område förs vidare." Ochlitet senare heter del: "Små skolenheter och mindre klassereftersträvas." Desom , inte minst från borgerligt håll, trott sig kunna lösaolika problem genom minskade klasstorlekar fick kanske den uppfattningen attnu skulle deras önskemål uppfyllas. Vidare står det i detta nu så beryktadedokument: "Flera platser inrättas i vårdutbildningen för att möta behovetav personal i vården." Mensom i så myckel annat nådde detta budskap inle ända fram. För att lösa dessaönskemål måste nämligen tillräckliga möjligheter skapas att få lokaler. Menredan i budgetpropositionen skars realistiskaförslag till investeringsram på 750 miljoner för nästa budgetår ned lill 660miljoner med ett statsbidrag på 232 milj. kr. Ett enhälligtutbildningsutskott bedömde vid behandlingen av detta Denekonomiska politiken m. m. förslag det som angelägetatt investeringsramarna blir värdebeständiga, vilket är en förutsättning föralt en fierårsplan skall kunna genomföras. Del pågår storabefolkningsomflyttningar inom och mellan kommunerna, och därför ökarlokalbehovet för framför allt högstadium och gymnasieskolan. Föratt spara tid hänvisar jag lill utbildningsutskottets betänkande nr 18 i år.Jag vill endast erinra om att i anslagsframställning visasatt den föreslagna investeringsramen har etl ekonomiskt värde sommolsvararendast omkring en tredjedel av investeringsramens ekonomiska värde . beslöt därför enhälligt att uttala som sinmening alt den reguljära investeringsramen, dvs. den som inte ges avarbelsmarknadspoliiiska skäl, måsle anpassas till del av SÖ redovisade behovet. Vidareföreslog utskottet, fortfarande enhälligt, att måtte bemyndigaregeringen att öka investeringsvolymen i enlighet med delta. beslöt,likaså enhälligt, alt bifalla utskotiets förslag. Trotsdenna viljeyttring från en enhällig riksdag går regeringen en rakt motsatt vägoch i kompletteringspropositionen föreslås i stället en minskning avinvesteringsvolymen med 60 miljoner och en minskning av statsbidraget med 10miljoner. Motbakgrund av den rådande situationen på skolbyggnadsområdet och mot bakgrund avdel fattade riksdagsbeslutet är del minsta man kan säga att det var ett bådeöverraskande och negativt förslag. Men allra mest överraskande är attutbildningsutskottets borgeriiga majoritet nu underkänner sin egen bedömning imars månad. gör man helt om och tillstyrker i allunderdånighet regeringens nya förslag, trots att majoriteten säger sig varamedveten om behovet av ytterligare skolbyggande . Det ärfrestande att citera och säga att kommuner som är i stort behov avnya skollokaler har all utskottsmajoritetens "sympati men har ingentingatt ta den i" - detta inle minst efter att ha läst finansutskottetsmajorilelsskrivning, där man inte ens har med det fromma medvetandet hos deborgerliga i utbildningsutskottet om behovet av ytterligare skolbyggande. Skalldetta kanske tolkas som att de borgerliga i finansutskottet om möjligt är ännumer negativt inställda än de borgerliga i utbildningsutskottet? Mångaskolstyrelser känner oro för framliden. Kommunernas långtidsplaner sättsur spel. Oron var stor redan efter budgetpropositionens förslag, och oron ärsjälvklart nu ännu större. För att la ett par exempel vill jag nämna att iMalmöhus län kommer angelägna behov på vårdsidan att skjutas såväli som i . Grundskolanshögstadium kommer också i många kommuner att stå inför praktiskt laget olösligaproblem. Ett exempel: Enligt regeringsorganet , , ilördags knakar skolväsendet i kommun i sina fogar. Det är ju en expanderande kommun, och bristen på skollokaler bedömsnu så allvarlig alt skolledningen utarbetat én katastrofplan, som behandladesvid skol- Jag skall inle ta upp tiden med att räkna upp fler exempel, menjag har med mig en lista på många andra kommuner, som jag skulle kunna räknaupp och som är i stort sett i samma situation. Ambitionerna att genomföraSIA-reformen kan också i många kommuner stoppas genom bristen på lokaler. Socialdemokraternai utbildningsutskottet har därför i en motion föreslagit att skallslå fast vid sitt beslut av .