prot · G009131 · 1976-12-31 00:00:00 — Detillgängliga resurserna får inte fördelas på ett sådant sätt att utvecklingen imindre och medelstora orter hämmas. Även små orter skall kunna leva kvar. Detär på det här området de grundläggande skillnaderna finns och verkar att beståmellan utskottsmajoriteten och de socialdemokratiska reservanterna. Utskottetsvice ordförande, , har i sitt an- förande helt gått förbijust den här problematiken. Han nämnde visserligen att den gamla regeringenuppmärksammade den regionala obalansen, men det är just detta som var feletmed den gamla regeringens politik. Det stannade vid att man uppmärksammadeobalansen, men man gjorde ingenting ål den. Det är först , när vi fåll en nyregering som utgår från fiolårels riksdagsbeslut, som det blivit en helt annaninriktning på den här politiken. Jaghar tidigare nämnt att utskottet i stort sett är enigt om de delar ibetänkandet som berör budgetpropositionen. Innanjag kommer in på reservationerna i utskottsbetänkandet vill jag något beröraindustriministerns förslag om användning av det s. k. offertsystemet inomramen för det regionalpolitiska stödet. Offertsystemetaktualiserades , när bildades. Dåvarandeindustriministern framhöll att han tillmätte offertsystemet stor betydelse föratt det företagsekonomiska intresset skulle kunna förenas med detsamhällsekonomiska. Statsföretag skulle åläggas skyldighet att lämna offert föratt fullgöra sådana särskilda uppgifter som ägaren/staten begärde att bolagetskulle fullgöra. Men har frågan om offertsystemet sågott som legat still. De socialdemokratiska industriministrarna har varitpassiva. Det är först , när vi fått en ny regering och en nyindustriminister, som offertsystemet ges en reell möjlighet att prövas iregionalpolitiskt syfte. Somtidigare motionär i frågan hälsar jag med tillfredsställelse att departementschefennu föreslår i budgetpropositionen att offertsystemet skall användas bl. a. iansträngningarna att förbättra sysselsättningsmöjligheterna i mitt eget hemlänNorrbotten, där det behövs extraordinära insatser, och dessutom vidnyetableringar i skogslänens inre delar. Utskottet är också helt enhälligt ochbiträder detta förslag i propositionen. Sedan,herr talman, skall jag be att få komma in på reservationerna. Det är enintressant iakttagelse man gör när man läser reservationen 1 ombefolkningsramarna. Utskottets vice ordförande talade om märkliga beslut somtagits. Jag tycker att reservationen är ännu märkligare, om man skall användasådana här ord i det här sammanhanget. Det som var visdomsord för reservanternahösten 1972, när fattade det regionalpolitiska planeringsbeslutet, ärnu raka motsatsen för reservanterna. Och det som var fiexibelt 1972 är 1977ett fixt tal. Reservanterna kritiserar oss som tillhör utskottsmajoriteten förvalet av planeringsteknik och vill ha fiexibilitet i den regionalpolitiskaplaneringen, men i nästa andetag yrkar man bifall till motionen 893 om att angeett fast befolkningstal för . Det är mycket märkligt, herrFagerlund. Jagvill ge ett gott råd till reservanterna. Ni måste försöka klara upp denförvirring som finns bakom reservationen 1. Jag väntar med intresse på ettbesked. Reservationen2 angående etableringskontroll är i stora delar en kopia av reservationen 5 iarbetsmarknadsutskottets betänkande 1976/77:7. Vi behandlade frågan i höstasoch har inte funnit anledning att nu frångå vår ståndpunkt då. Detskulle vara ett förhastat handlande att redan nu binda sig för ett beslut, somreservanterna vill. Vi bör väl i alla fall först få pröva och få erfarenheterav vad överenskommelsen mellan och den gamla regeringen kanvara värd. Vi bör ge eta-bleringsdelegationen chansen att verka innanman rusar i väg i den här frågan. Sedanvill jag också fästa utskottets socialdemokratiska ledamöters uppmärksamhet påatt den lokaliseringspåverkan som inletts kommer att fullföljas även pålänsplanet. 1 arbetet med lokaliseringspåverkan på länsnivå skall länsstyrelsensamverka med företagarföreningen och länsarbetsnämnden. Tillherr vill jag säga att det är rikligt att vi satt i samma utredning,och del är riktigt att vi från partiet har haft motioner ometableringslillstånd eller - om man så vill kalla del - etableringskontroll.Men, , om det nu är så all ni vill fiytia industrier till vissaindustrifatliga regioner i del här landet - och sådana har vi gott om - då ärjag väldigt intresserad av att få etl besked om varifrån ni skall flytta dessaindustrier. Och jag vill fråga: Varifrån skall ni fiytta de här industrierna?Blir det från ? Blir det från , från eller kanskefrån som vi kommer att få industrier till Norrbollen? Eftersomni nu har deklarerat att ni vill ha denna kontroll redan nu och att ni villkunna flytta industrierna är jag intresserad av att veta varifrån ni lar democh vart ni skall flytta dem. Utskottetsvice ordförande har som huvudmoiionär också aktualiserat frågan om kommunalstyrelserepresenlation i företag som får lokaliseringsstöd. 1 utskottet har viuttryckt sympati för motionens allmänna syfte att förbättra kommunernaskännedom om utvecklingen i företagen. Men vi har väldigt svårt att förståvarför just företag som får lokaliseringsstöd skall omgärdas med särskildaregler. Effekten kan bli den att intresset från företagens sida för altetablera sig i stödområdena minskar. Jaghar genom erfarenheter från arbetet i AMS:s lokaliseringsdelegationfåll intrycket all av de företag som söker och erhåller lokaliseringsstöd ärhuvudparten av den storleksordningen all något utvecklat styrelsearbete inteförekommer. 1 flera fall kan del vara fråga om företag som nystartats avtidigare anställda, för vilka av naturliga skäl styrelsearbetet i praktikenmera blir en formsak. Därför tror jag inte att principen med kommunalarepresentanter är den rätta vägen all få den insyn som åsyftas i reservationen3. Det är då i stället bättre att följa utskottets förslag att använda del s.k. DlS-syslemet, som innebär skyldighet för företag att i samhällets olikaorgan lämna upplysningar om bl. a. sysselsättning och väntad ekonomiskutveckling av verksamheter. Ibudgetpropositionen har industriministern föreslagit att man nästa budgetårskall införa en möjlighet att i vissa fall ge statligt stöd till kom- muner för att på mindreorter inom det inre stödområdet uppföra industrilokaler för uthyrning.Utskottet har funnit det förslaget vara ett värdefullt inslag avregionalpolitisk art. Socialdemokraterna i utskottet har godtagitpropositionens förslag om bidrag till uppförande av kommunala industrilokaler.Vad som skiljer utskottsledamöterna är att socialdemokraterna i reservationen4, såsom också har sagt här tidigare, vill att reglerna föruppförande av kommunala industrilokaler skall likställas med dem som gäller förstatliga industricentra. Reservanterna vill ha garantier för att innanuppförande av kommunala industrilokaler påbörjas minst hälften av den totalaytan skall vara uthyrd. Visom företräder utskottsmajoriteten tror inte att de regler som reservanternaföreslår behövs. Genom att vi förutsätter att handläggningen av bidragsärendengörs av regeringen i varje enskilt fall behöver ingen tveksamhet råda inför dennya form av stöd till kommunala industrilokaler som föreslagits ipropositionen. Och med den överblick och sammanhållning som finns på centralnivå tror jag att man utesluter risken för det som var inne på -att det kan bli felinvesteringar. 1reservationen 5 föreslås försök med sysselsättningsskapande åtgärder iglesbygdskommunerna. Försöken skall omfatta differentierade bidrag tillberedskaps- och IKS-arbeten, lämpliga för kvinnor och ungdomar, extrastimulansmedel till daghemsbyggande samt till kollektivtrafik för attunderlätta arbetsresor. Reservationen 5 bygger på motionen 410, och enligt denskulle försöken komma till stånd i och kommuner. Som vi harpåpekat i utskottsbetänkandet bedrivs nu försök med sysselsättningsplaneringoch lokal trafikplanering i sysselsättningsutredningens regi. Englesbygdsdelegation för intensifierade insatser har tillsalts, och inte minstviktigt är propositionens förslag att anslaget till IKS-verksamheten nu skallöka från 9 till 12 milj. kr. Därmed har också möjligheten ökat alt ytterligaredifferentiera IKS-verksamheten, inte minst till förmån för kvinnorna iglesbygdskommunerna. Vikan vara överens så långt - utskottsmajoritet och reservanter -som att allaåtgärder som görs för att öka glesbygdens sysselsättningsmöjligheter ärvälkomna. Jag instämmer också i vad sade, att just de härkommunerna i inre stödområdet i inland har de största svårigheterna.Jag fäste mig vid en sak i reservationen och i inlägg. När manär intresserad av att öka den här glesbygdsverksamheten brukar man också ställaförslag här i på ökade anslag, men det har faktiskt intereservanterna gjort. De säger att det får räcka med de medel som finns inomramen. Det förhållandet att ni inte har velat anslå mer pengar måste innebäraatt ni kanske ändå har ansett att man med det ökade stödet somindustriministern föreslår - en ökning av IKS-stödet frän 9 till 12 milj. kr. -också har förbättrat möjligheterna för glesbygdskommunerna att bedrivasysselsättningsskapande åtgärder. Tillutskottsbetänkandet har fogats två reservationer betr. regional-politiskaåtgärder i och i sydöstra . och i Kalmarstår ensamma bakom resp. reservationer. Till vill jag säga:Utskottet utgick från att sysselsättningsproblemen i södra skulle ges hög prioritet av regeringen och de berörda myndigheterna, Sedandess har inte utskottet funnit anledning att ändra uppfattning. Däremot verkardet som om - som hade samma uppfattning som utskottet iövrigt - nu har fått en annan inställning. Beträffande i Kalmarreservation vill jag hänvisa till den redovisning som utskottet lämnar ibetänkandet på s. 27. Utskottet har funnit att bl. a. motionen 409 inte börföranleda någon åtgärd. Meddet sagda har jag berört samtliga åtta reservationer i utskottsbetänkandet.Jag ber att få yrka bifall till utskottets hemställan, vilket innebär avslag påsamtliga dessa reservationer. 17 t. o. m. s. 31 behandlas i utskottsbetänkandet en mängd motioner underrubriken i vissa orter och områden. Med undantag för de tre motionersom nämns i reservationerna 7 och 8 är utskottet helt enigt i sittställningstagande betr. detaljbehandlingen av de skilda motionerna. Med det anförda ber jag att få yrka bifall till utskottets hemställanpå samtliga punkter. () kortgenmäle: Jag ställde i mitt första anförande några frågor till skall inte upprepa dem; han höll ju sitt huvudanförande . Men jag hoppasatt han kommer tillbaka och svarar på hur man skall klara den regionalabalansen med en ekonomisk politik som inte ger möjligheter till den expansionsom behövs. Jagär därmed inne på en av de frågor som ställde till mig: Varifrånskall vi flytta industrierna? Ja, vi har sagt att vi inte harnågot att flytta - det är expansionen som skall flytta. Men det är ju det somär ert dilemma , när antalet industrisysselsatta redan minskat med 35 000och man räknar med att det kommer att minska med ytterligare 40 000. Var skallni ta jobben, ? Vilken ekonomisk politik tänker ni föra för attuppnå er målsättning? HerrStridsman säger att regionalpolitiken fått en ny inriktning tack vare denborgerliga regeringen. Nej, , alla de förslag som räknade upp - om en väl fungerande arbetsmarknad, om undanröjande avförvärvshinder, om arbetsresor och om att arbete, service och bostad skall varagrundläggande - fanns med i proposition 211 och kom från socialdemokratiskthåll. Det som ni har fört in i regionalpolitiken - och kanskenu vill tala om vad som menas med det - är talet om en mer decentraliseradinriktning av regionalpolitiken. Vad är det för någonting? Ni pratar i allasammanhang om en så långt som möjligt driven decentralisering. Hur skall dennadecentralisering gå till? I utskottsbetänkandet säger ni ju attriksdagen inte skall blanda sig i detaljplaneringen i det här sammanhanget. Såtill vår reservation till förmån för kommunala styrelserepresentanter ilokaliseringsföretag. Jag kan hålla med om att det kanske är felatt skilja ut just dem. Men tillstyrkte principen. Varförröstade då inte i går för vårt förslag att det skall finnaskommunala representanter i alla de företag som dominerar en kommun eller ettsamhälle? Det gör hela diskussion inkonsekvent. Omde kommunala industrihusen säger att det inte är någon risk attde konkurrensförhållanden som vi befarar skall uppstå. Skall jag tolka det såatt vi är överens om att samma regler skall gälla och att regeringen skallavgöra frågan på samma sätt som man gör när det gäller industricentra? HerrSTRIDSMAN (c) kort genmäle: Låt mig först beröra förslaget om representation i styrelser. Denhär frågan har varit föremål för behandling i tidigare, herrFagerlund. När beslutet om det s. k. DIS-systemet fattades behandlades ocksåfrågan om representation i större företag. Om jag inte missminner migvar det vid det tillfället så att det dåvarande ansvariga statsrådet, , inte var intresserad av att lägga fram ett förslag om en kommunalrepresentation ens i stora företag. Jag vet att näringsutskottet den gången hadesamma uppfattning. Låtmig sedan säga några ord beträffande kommunala industrilokaler. Genom att manfår den här handläggningen av bidragsärendena för kommunala industrilokaler,som innebär att regeringen handlägger varje enskilt fall, blir det, ,samma beslutsordning som sedan gammalt gäller i de fall då industrilokaleruppförs som kommunalt beredskapsarbete. Vi har i utskottet syftat till att fåexakt samma handläggning. Det finns ingen risk för att det blir ett köpslåendemellan kommunerna. sade i sitt inledningsanförande att riskenfinns att rika kommuner tar över. Det finns inga rika kommuner i Norrlandsinland - alla kommuner är fattiga. Med den uppläggning som vi har föreslagittror jag att helheten i bedömningen blir kvar. Det irriterar naturligtvis något attvi nu äntligen har fått en ny regionalpolitik i landet. Vi har övergivit dencentralistiska och talas det i anvisningarna tilllänsstyrelserna om alt regionalpolitiken skall få en mer decentralistiskinriktning. Jag har full förståelse för att känner irritationöver det förhållandet. () kortgenmäle: När del gäller kommunrepresentanter i företagen hänvisar nu förra årets riksdagsbeslut. Men varför ställde då inte upppå den reservation som de socialdemokratiska ledamöterna i utskottet hade fogatvid betänkandet till förmån för herr 2 protokoll 1976/77:131-132 Jagkommer från en kommun med dominerande företag, där kommunalrådet fick reda på att ett företag dagen därpå skulle gå i konkurs.Det är helt enkelt skandalöst, och vi måste få ett större inflytande i sådanasammanhang. Sedansäger att det inte är någon risk för köpslagan mellan kommunernaoch att det inte finns några rika kommuner. Jag har aldrig talat om rikakommuner, jag talade om starka kommuner och det är en annan sak. Jag vet att deflesta kommuner har ekonomiska problem. Sedanåterkom till att vi har fått en helt ny regionalpolitik med enmer decentralistisk inriktning. Kan inte , när han slungar ut ettsådant uttryck, förklara vad denna mer decentraliserade regionalpolitik går utpå? Nämn med några ord hur kommunerna skall få medel för att bedriva denpolitiken! Hur skall de få makt att skapa regional balans, om vi inte har enövergripande planering från statens sida? Tala om för kammaren under nästareplik hur det skall vara! Ensak red på i sitt första anförande, nämligen of fertsystemet. Jag vill citera vad chefen för industridepartementet säger: "Det kan dock finnas fall där ett förfarande av offertkaraktär kan prövas. --- Jag vill understryka att offertmetoden bör användas endast i undan tagsfall och då regeringen bedömer att gängse stödformer inte räcker till." Offertsystemetär verkligen omgärdat med höga staket. Vi har en gång under socialdemokratisktid beslutat att systemet kan prövas. Nyheten nu är kanske alt man direktanvisar pengar, men en så stor nyhet är inte detta att man kan säga att vi harfått en ny regionalpolitik. HerrSTRIDSMAN (c) kort genmäle: Får jag börja med offertsystemet. Vi är överens med omatt det är bra att vi har fått det nu och att vi får pröva det. Men jag tyckeratt då också skulle kunna ge det erkännandet till den nuvarandeindustriministern att det var han som första gången tagit det här steget fulltut när offertsystemet så att säga aktualiserades första gången.Tyvärr är det så, , att offertsystemet stannade på papperet ikanslihuset; det kom inte längre. Det är först nu 1977 som den här frågan ärföremål för prövning. Vi är enhälliga i utskottet och jag förmodaratt också tar det här beslutet. Därför tycker jag att det är bra attdet finns vissa regler för hur offertsystemet skall användas. Men vad som är väsentligtför offertsystemet är att man pekar på att det kan bli ett medel att sätta in iområden där man har speciellt stora svårigheter, och då har just ,som har stora besvärligheter, nämnts och dessutom inland. Dettycker jag är bra och därom är vi eniga. Sedanfinner jag också att vad det gäller de kommunalaindustrilokalerna mer eller mindre i alla fall har accepterat att detta kan vara en riktig åtgärd somindustriministern föreslår. Därigenom ökas ytterligare arsenalen av olikaregionalpolitiska medel för att förbättra tillgången till arbetstillfällen. Ja,sedan har vi frågan om lokaliseringsstödet till företagen och styrelserepresentationen.Vad vi i utskottsbetänkandet vänder oss emot är att man ställer det här kravetpå just lokaliseringsföretagen. Beträffande styrelserepresentationen vet herrFagerlund lika väl som jag att det kanske inte är i styrelsearbetet i de småföretagen som man alltid får tillräcklig information. Den får man kanske genomandra kanaler. Och därom kan vi var ense, att man skall förbättramöjligheterna. Låtmig sedan säga något om planeringen. Visst, , har det blivit enförändring. säger man i alla fall i hänvisningarna till länsstyrelserna attäven små orter skall få leva kvar, få överleva. Det är helt nytt i den nyapolitiken. Låt mig först påpeka att det i det betänkande vi nu behandlar på olikaställen hänvisas till regionalpolitiska beslut medanledning av propositionen 211. Jag vill naturligtvis här bekräfta attpropositionen låg till grund för beslut, men på vissa punkterändrades innehållet av den borgerliga majoriteten. Jag vill framhålla attsocialdemokraterna inte godtog dessa förändringar och att vi fortfarande ärmotståndare till de förändringar som höstens beslut innebär. Vi har därförreserverat oss på en rad punkter och dessutom avgivit ett särskilt yttrande ivilket vi klargör att vår inställning i de regionalpolitiska frågorna finnsredovisade i propositionen 211. Dettainnebär också att vi inte står bakom varje formulering när det gällerbehandlingen av de många motionerna om åtgärder i vissa orter och områden. Denborgerliga majoriteten rider t. ex. högt på det beslut vi tog under gårdagen omatt regeringen efter framställning av länsstyrelse skall kunna förordna attkommun utanför det allmänna stödområdet skall ingå i den gråzonen. Men detta är ju inte någon speciell nyhet, och utskottet har ibetänkande nr 26 mycket klart slagit fast att det är fråga om enformalisering av det hittillsvarande systemet som det har tillämpats alltifrånstödverksamhetens början . Det måste alltså vara en klen tröstför motionärerna, när utskottet vid behandlingen av motion efter motionhänvisar till att regeringsförslaget om temporära stödområden kan bli avbetydelse för i motionerna aktuella regioner och orter. När man tar del avutskottets skrivningar i förevarande betänkande får man närmast ett intryck avatt hela skall bli en grå zon. Men enligt gårdagens beslut skallden angivna ordningen tillämpas restriktivt för att inte urholka möjligheternatill koncentrerade och kraftfulla regionalpolitiska insatser i stödområdena. Manmåste verkligen fråga sig vilken av skrivningarna som egentligen är dengiltiga. När det t. ex. gäller Värmlandsmotionen hänvisar utskottet till att ioch med att regionalpolitiken nu enligt beslut skall få en mer decentralistiskinriktning, så torde förutsättningarna för fortsatta insatser i särskilt demindre bärkraftiga områdena öka. Vi kan naturligtvis inte ställa oss bakom ensådan formulering, eftersom vi inte tror att tomma ord om decentraliseringlöser vare sig eller andra läns regionala eller inomregionalaproblem. Ytterst är det ju ändå en fråga om att det i regeringen finns en viljaatt föra en aktiv och planmässig närings-, arbetsmarknads- och regionalpolitiksamt att man skaffar instrument och resurser för detta. Vidareanför utskottet att beslutet om befolkningsramarna för och övrigaskogslän - med precisering till primärt de övre delarna av de föreslagnaramarna - är ett uttryck för statsmakternas ambitioner för dessa län. Menvarken eller andra skogslän kan leva på ambitioner, hur vackra ochyviga de än är. Vihäri reservationen 1 redovisat vad vi anser om befolkningsramarna. Jag skallåterkomma till den saken. Men jag vill nu passa på att klargöra att vi genomvårt särkilda yttrande har markerat att vi, trots att det inte föreligger någrareservationer i det stycket, inte står bakom varje formulering när det gällerbehandlingen av motionerna. 1fråga om befolkningsramarna är det ett faktum att harfattat beslut om att ge ett ändrat innehåll åt de av statsmakterna angivnabefolkningsramarna för länen. Den borgerliga majoriteten drev igenom attplaneringen för storstadslänen skall inriktas mot den undre delen av ramarna, iskogslänen mot de övre delarna och för övriga län mot mittdelen av ramarna.Detta var naturligtvis en eftergift av de två övriga borgerliga partiernagentemot med dess gamla käpphäst om fast befolkningstal. Man kompromissadesig tydligen fram i den frågan - liksom i många andra - och resultatet blevdärefter. Vianser att detta beslut ur befolkningssynpunkl är mycket märkligt. För Malmöhuslän måste man t. ex. få till stånd en nettoutflyttning för att balansera denbefolkningstillväxt som sker genom de barn som kommer att födas där.Skogslänen skall planera för en ökning med 85 000 invånare vid en inriktning påden övre ramen. Men för att man skall uppnå detta måste det ske en betydandenettoinflyttning i skogslänen, vilket förutsätter en långväga flyttning frånframför allt storstadslänen. Det blir alltså fråga om en folkomflyttning avstora mått, om de borgerliga intentionerna skall uppnås. Och man skulle behövafå fram utlovade 400 000 nya jobb för att klara en sådan omflyttning.Enbart för att uppnå en utjämning i sysselsättningsgrad vid nuvarandebefolkningstal krävs 124 000 nya arbetstillfällen i skogslänen. Och skall mange den nytillkommande befolkningen i skogslänen arbete i samma omfattning somgäller i övrigt så måste antalet arbetstillfällen öka med ytterligare 30 000-40000. Men vi vet att det inte finns så många jobb att flytta från andra orteroch regioner. Vi brottas ju med de stora strukturproblemen på åtskilliga orterhär i landet. Detär således ett verklighetsfrämmande beslut som de borgerliga partierna harställt sig bakom. Det är nämligen knappast troligt att man får till stånd en såkraftig befolkningsomflyttning som den riksdagsmajoriteten förutsatt, och dethar inte heller redovisats med vilka medel en sådan omflyttning skall kunnagöras. Iutskottets majoritetsskrivning försöker man nu göra gällande att desocialdemokratiska motionerna bygger på en missuppfattning av riksdagensbeslut. Man tar således tillbaka en hel del av vad man gjorde ett stort nummerav vid höstens beslut. Men kvar står det faktum att genom beslut harkommuner och länsorgan ålagts att planera efter en viss del av ramen för varjelän. Enligt vår uppfattning innebär detta i praktiken en låsning till ett fixttal. När de borgerliga företrädarna nu gör gällande att så inte är fallet,måste man väl också fråga sig: Vad var då egentligen meningen med utspelet ihöst, om det innebär platt intet? Jag skulle närmast vilja ställa den frågantill . Idetta sammanhang vill jag ta upp en annan fråga. På s. 18 i detta betänkandehar utskottsmajoriteten gjort en mycket besynnerlig skrivning när det gällerfrågan om åtgärder i vissa orter och områden.