prot · G00967 · 1976-12-31 00:00:00 — Hur går det för Bergslagens egnamindre järnmalmsgruvor? Hur går det för ett 30-tal företag som arbetar mereller mindre åt Domnarvets ? säger industriministern att det blir facket somfår försöka att klara upp det här. Är det att undra på att den "skickligaarbetskraften", som det brukar heta i högtidliga sammanhang, känner orooch vägrar att acceptera permitteringar? Varför skall nödvändigtvis alltid justde anställda komma i kläm? Detär inte bara de anställda och det är inte bara kommun som känner oro -det gör vi i hela och i Bergslagen. Vi kan bli hårt drabbade. Lägel ivåra bruks- och gruvsamhällen är oroande. Därför måsle naturligtvis först ochfrämst del kortsiktiga problemet lösas och därefter del långsikliga. Då måstedet kapital, styrka och insatser till. i Boriänge(vpk): Om man jobbar i stålindustrin, i Domnarvets , och i vissutsträckning har blivit hånad för att den statliga stålindustrin, NJA, inlekunnat klara sina problem - människor känner kanske en viss skadeglädje för attföretagsledningen där inte kunnat klara av sina problem - blir man också enaning beklämd för att vi har en industriminister som inle vill ta itu med ochförsöka klara av problemen för dem som inte får tillfälle att få jobb. Detgäller ändå I 000 man på ett ställe som inte har chans till sysselsättning! Vifår alltså en lägre sysselsättningsnivå, inga nya jobb, och jag vill ställa enfråga lill industriministern: utredningen eller regeringen att haambitionen att se lill all 1 000 sysselsättningstillfällen kommer till iBoriänge, så att sysselsättningsnivån kan vara som förut, eller skall dennuvarande nivån bli permanent? Vår ambition är att säkra sysselsättningen, och det står alldeles klartall vi av den anledningen är tvungna att vidareutveckla sysselsättningen inäringslivet. Även om den offentliga sektorn i det här skedet är den expansivasektorn får vi inle förtröttas i försöken att skaffa nyasysselsättningstillfällen i näringslivet. Vi är beredda att mobilisera deresurser som erfordras för detta. Fårjag sedan säga till att det inte bara är arbetskraften på den härarbetsplatsen som känner oro för järn- och stålindustrins utveckling. Oronkänner vi alla, därför att det är symtom pä en allvarlig företeelse i svensktnäringsliv och svensk ekonomi som vi bevittnar. Detär också ganska klart att vi befinner oss i en besväriig situation därföratt den näringspolitiska beredskapen här i landet har varil alldeles för lågoch , när svårigheterna sköljer in över oss, är vi inte så rustade som viskulle varit om vi hade haft en bättre näringspolitik under de år som gått. HerrHAGBERG i Boriänge (vpk): Industriministern talar om en näringspolitisk beredskap somhan i sin doktrin säger alt det är förelagen som skall ha huvudansvaret försysselsättningen. Det är i så fall företagen som har haft en mycket dåligberedskap, eftersom de hamnar i den här situationen. Däkan frågan ställas: Med vilka medel kan man klara de här jobben, omman godkänner företagens utveckling? Har arbetarna ingen hjälp att vänta frånregeringen? Är det bara stimulanser företagen vill ha? Är det dennäringspolitiska beredskapen man är ute efter? Omåtgärderför att säkra sysselsättningen inom Järn- och stålindustrin ömökad säkerhet vid transport av giftigt gods Jag noterar att min fråga om vad som skulle kunna göras för dem somriskerar permitlering - innan handelsstålutredningen lägger fram sittbetänkande - är obesvarad. Överläggningenvar härmed slutad. § 14 Om ökad säkerhetvid transport av giftigt gods Herr industriministern erhöll ordet för attbesvara i (s) anmälda fråga, 1976/77:220,till herr kommunikationsministern, och anförde: i har frågatkommunikationsministern vilka åtgärder han är beredd att vidta för att ökasäkerheten genom att föra över hanteringen av giftigt gods från landsväg lilljärnväg. Frågan har överiämnatstill mig för att jag skall besvara den. Iett interpellationssvar framhöll jag säkerhetsfrågornasbetydelse i samband med transporter och annan hantering av fariigt gods. Jagredogjorde då också i korthet för det omfattande regelsystem som finns för deolika transportslagen och för det pågående arbetet med att ta fram ytterligaresäkerhetsbestämmelser. Jagvill understryka att varje transport av farligt gods, oavsett transportslaget,är förbunden med särskilda risker. Olyckshändelser kan inte helt förebyggas. utgår i sin fråga från att järnvägstransporter är säkrare äntransporter på landsväg. Utländskaundersökningar har emellertid visat att transporter av giftigt gods på väg inteär mer riskfyllda än järnvägstransporter. En amerikansk undersökning frän är1974 ger t. o. m. vid handen att vägtransporter är att föredra frånsäkerhetssynpunkt. Erfarenheterna här i landet ger inte heller belägg för herrNilssons uppfattning. Isammanhanget bör betonas bl. a. att en järnvägstransport oftast måslekombineras med en vägtransport innan godset når sin slutliga destinationsort.Den omlastning som då måste ske kan i sig utgöra ytteriigare en olycksrisk. Jaganser sålunda inte att den åtgärd som förordar obetingat ledertill säkrare transporter av giftigt eller annat farligt gods. Enligt min meningkan man inle på säker grund generellt hävda att del ena transportmedlet ärsäkrare än det andra. Hänsyn måsle las till många faktorer, t. ex. godsetsbeskaffenhet och mängd, transportsträckan osv. Säkerhetsarbetet bör därför,såsom nu sker, inriktas på att sä långt möjligt begränsa olycksriskerna förvarje enskilt transportslag. i (s): Jag ber att få tacka industriministern för svaret. Tyvärr måsle jagkonstatera alt svaret på min fråga var ganska negativt. Mankan också konstatera all under valrörelsen sade all SJ skulle gessådana resurser att bl. a. de långväga godstransporterna i större omfattningkunde gå på järnväg. De borgerliga partierna har också påpekatatt fjärrtransporter av tungt gods skall gä på järnväg. Industriministernsäger att erfarenheterna här i landet inte ger belägg för alt del skulle varasäkrare att frakta farligt gods på järnväg än på landsväg. Han hänvisar bl. a.till en amerikansk undersökning i denna fråga. Man kan fråga: Vilkaerfarenheter är det som industriministern menar? Detär många med mig som anser att del är helt tokigt all lunga långtradare,lastade med farliga ämnen, kör parallellt med järnvägen. Ofta är del ocksåfråga om långväga transporter. Tyvärr kan man också konstatera att tendensen äratt långväga transporter, som traditionellt gått pä järnväg, i allt störreutsträckning går på våra vägar. gäller inte minst miljöfarligt gods. IBohuslän, som jag kommer ifrån, planeras en utbyggnad i Stenung-sund avSveriges största petrokemiska industri. Där kan man se stora mängderfarligt gods fraktas på trots all del finns en järnväg. I liggerSveriges största oljeraffinaderi. Till detta raffinaderi saknas detindustrispår. Alla transporter får alltså gå sjö- eller landsvägen, och detta ien landsända som betraktas som riksintresse från rekreations-ochfrilidssynpunkl. Medutgångspunkt i den linje som bl. a. de borgerliga partierna drivit underframför allt valrörelsen, nämligen att man bör föra över sådana transportertill järnväg, ger mig industriministerns svar anledning till visst missnöje,med tanke på att trafiken i exempelvis de delar av landet som jag kommer ifrån- till , till osv. - ökar mer Och mer. Jag skulle därför,med tanke på diskussionen om oljesamarbete med och diskussionen om enutbyggnad av den petrokemiska industrin, vilja fråga industriministern: sätt tar man in trafiksäkerhets- och miljöskäl i diskussionerna isamband med sådana etableringar? Omökad säkerhet vid transport av giftigt gods i försöker tolka mitt svar som ett inlägg om denallmänna trafikpolitiska inriktningen. Jag vill betona att det inte är del. Jaghar personligen uppfattningen att man bör utnyttja järnvägarna för långvägagodstransporter så mycket som det är möjligt. Frågan gällde emellertid riskermed landsvägstransport kontra järnvägstransport. På den punkten kunde jagkonstatera att det inle finns något belägg för den uppfattning som ger uttryck för, nämligen att riskerna med landsvägstransportskulle vara större än ömsysselsättningsfrämjande åtgärder i kommun Delär alltså inle motiverat all vidta några speciella åtgärder i della avseende. HerrNILSSON i (s): När man i sådana här sammanhang talar om riskerna måste mannaturligtvis väga in de olika synpunkter som finns. Jag sade alt jag kommerfrån en landsända som är oerhört starkt trafikerad, inte minst . Vihar, som industriministern vet, byggt ul ett oljeraffinaderi vid ,men det saknas industrispår till den anläggningen. Delsamma gällerindustrierna i . En mängd gods går alltså pä landsvägarna, och dentendensen kommer all öka. Och del handlar naturligtvis om säkerhet. Eftersombilismen blir alltmer omfattande kommer tillbuden också att öka i antal. Jagnoterar emellertid med tillfredsställelse all industriministern är beredd attse lill all godstransporter i allt större utsträckning kommer att föras överlill järnvägen. Överiäggningen var härmedslutad. § 15 Om sysselsättningsfränande åtgärder i kommun Herr industriministern erhöll ordet för attbesvara i Agnas (m) anmälda inlerpellation,1976/77:73, och anförde: i Agnas har frågat mig om regeringen avser an föreslååtgärder föran förbättra sysselsättningsläget i kommun och för attkompensera det bortfall av arbetstillfällen som kommer att ske i . Bakgrundentill fråga är bl. a. en planerad nedläggning av mejeriet iÅnäset. Ansvaret för fortsatt sysselsättning ät de anställda vid mejeriet vilari första hand på arbetsgivaren. I den mån som de anställda inle genom företageterhåller nya anställningar kommer alla de arbetsmarknadspolitiska medel vi hartill förfogande att sällas in. Närdel gäller äigärder för att förstärka sysselsättningslägel inom kommunen villjag framhålla att lokaliseringsstöd har lämnats till fiera företag för utbyggnader.Kommunen har också haft en neltoinfiyttning . Efterdet att lämnade sin interpellation har regeringen beviljat eltföretag. Byggaluminium, lokaliseringsstöd för en ytteriigareutbyggnad som kommer atl medföra en betydande sysselsättningsökning. Jag ärdock medveten om att yllerligare åtgärder behövs för att stärkasysselsättningen i kommun. Regeringen är beredd all ävenfortsättningsvis vidta kraftfulla regionalpolitiska åtgärder för att stimuleraen expansion av sysselsättningen i kommunen. i Agnas (m): Jag tackarindustriministern för svaret. Jag vet inte om del är meningsfylll attanföra så myckel; jag tror inte att del är många saker jag kan säga som inteherr Åsling känner lill. ,som har nämnts i min inlerpellation, är just ett aktuellt namn eftergårdagens uppgifter om den forskning som pågår där och som kanske innebär enlösning på svära problem för vårt land. Den här kommunen var ursprungligen tvåsocknar, och . med ASEA i centrum kan sägas varahuvudort i den gamla socken i den meningen att det är den störstaplatsen, att den har en del industrier och bra service. var ochär Ånäsel. Och just i den kommunen finns det stora problem. Man ser ingenljusning lokall. Människor är hänvisade lifl pendling - de måste alltså åkalånga vägar för jobb. I kommunen har jord- och skogsbruksnäringens tillbakagångockså betytt mycket. Minfråga var aktualiserad just av nedläggningen av mejeriet. Den är inte baraplanerad ulan beslutad och kommer atl ske om ungefär elt är. Dä mister 25människor sin sysselsättning. 1 svaret slår del atl ansvaret för fortsattsysselsättning i förslå hand vilar på arbetsgivaren. Norrmejerier är säkerligenell ansvarsmedvetet förelag, del tvivlar jag inle på. Men vart skallarbetsgivaren hänvisa de anställda? Inom branschen kommer del knappast all blinågra nya arbetstillfällen i trakten. Man räknar med två mejerier i länet ifortsättningen, i och . F. n. påstås att det bara blir ettmejeri, som skall ligga i . Om arbetsgivaren skall bereda de anställdasysselsältning i samma bransch måste alltså de anställda i flytta tilllänshuvudstaden och tätorten. Jag kan inle se någon annan utväg. Vadär det då som har skett? Jo, del är detta som kallas rationalisering. Självaordet säger att det bör gälla något förnuftigt. Det är företagsekonomisktbetingade rationaliseringsplaner som gör atl arbetsgivaren i lägger nedmejeriet. Närjag 1948 kom tillbaka lill mitt hemlän fanns det många arbetsplatser av det härslaget. är de myckel få, och det är alltså rationellt. mejeri i norr ochell i söder, och strax bara elt enda i staden i söder. Det är alltså enekonomisk kalkyl som gör all de tvä stora tätorterna och lill slut bara en fårfler arbelslillfällen och ännu mer människor. Jagstår myckel frågande inför den här utvecklingen. Jag lastar inle regeringen förden och inte heller företaget direkt. All åtgärden är riktig frånföretagsekonomisk synpunkt kan inte vederläggas. Del finns säkerligenberäkningar och kalkyler som visar all den är ekonomiskt lönsam. Men härkommer då den andra faktorn in i bilden, nämligen samhällsekonomin. Bär detsig för samhället med en sådan här utveckling? Innebär det en vinst att flyttamänniskor, som måste försöka sälja sina hus i en relativt glest befolkad bygd,och att bygga nya bostäder i tätorten? Hur går del ihop, och hur blir del förden bygd där befolkningen decimeras? Och hur går del ihop socialt? Ger denstora tätorten en lika Omsysselsättnings-.främjande åtgärder i kommun Omsysselsättningsfrämjande åtgärder i kommun god miljö och ell lika bralivsrum? Går del lika bra för dem som rycks upp med rötterna och flyllas? Hurgår del för deras barn? Jag behöver inte ge svaren på dessa frågor - de ger sigsjälva. Vihar sett mycket av problem på del här området. Vi har många tomma skollokalerute i bygden och måste bygga nya i tätorten. Tål samhället della? Detär på detta sätt jag menar atl alla poster måste med i beräkningen och att alltmåste vägas in i det förlopp som sker. Staten och regeringen - de som styrt ochplanerat i vårt land - har i det förflutna gjort många felräkningar. Del ärmånga misslag som gjorts. Den förra regeringen upptäckte för sent att man härfört en felaktig politik. Jag förväntar därför all vår regering skallhålla en annan kurs. Närell förelag av vad slag del vara må - ell företag som bedriver en nyttigverksamhet - genom sina kalkyler finner all del måsle ske en rationaliseringsom leder lill sammanslagningar, stordrift och koncentration och därmed störrevinster, så måste samhällsekonomin automatiskt komma in i bilden. Man måsteräkna fram den totala verkan av det som kallas rationalisering. Del är på dettastadium av planeringen som frikostigheten från statens sida skall visa sig. Deltjänar del allmänna på. Jag menar inte all staten skall gå in och styra, skall finnas större möjligheter till samarbete och samverkan på dettastadium av planeringen. Jagförmodar all avser all staten med de arbetsmarknadspolitiska medelhan nämner i svaret skal! gå in och ordna jobb eller omskolning för dem sommister sina jobb. Visst är del bra. Jag har här några aktuella siffror frånmitt län. lill ökade anlalelpersoner sysselsatta i arbetsmarknadsutbildning, beredskapsarbeten,halvskyddad eller skyddad sysselsättning, arkivarbete, arbetsprövning ocharbetsträning med 1 360 till totalt 6 285 personer. Det är oerhört höga siffrori vårt län. Det skedde alltså en ökning med 1 360 personer.Antalet sysselsatta i beredskapsarbeten ökade med 613 och var 2127 . I arbetsmarknadsutbildning var 2 294 personer sysselsatta.Del innebär en ökning med 617 jämfört med siffran elt år tidigare. Ihalvskyddad och skyddad sysselsättning samt i arkivarbeie, arbetsprövning ocharbetsträning sysselsattes 1 864 personer - en ökning med 130. Dessasiffror visar atl det går att hjälpa människor på elt sätt som för tillfälletoch kanske också i längden är bra. Men del är inle den sortens hjälp som jagönskar skall växa. Bältre är alt en verksamhet, som på grund av svårighetermåsle göra s. k. rationaliseringar och överväga all koncentrera verksamhetentill tätorter och större fabriker, får stöd i form av lån och bidrag förnybyggnader på orten. Det är bättre än en mängd åtgärder i ett senare skede.Detta gäller naturligtvis i synnerhet en verksamhet som inte innebär all manlåter lagren växa. jeribranschen, som det härär fråga om, är del ju alltid varor som behövs, produkter som i vår del avlandet har full avsättning. Omman kastar en blick på Västerbotlenskartan - nu är del inte så många ikammaren, så det är inte lönt att sälta upp någon karta, men jag kan göra ettförsök alt skissera situationen - ser man atl länet har en yta på 55 429 km-.Det innebär atl det är väldiga avstånd. skall vi alltså ha ett enda mejeripå sydostkanten i den största kommunens tätort. Det blir väldiga transporterdit av råvaran - mjölken - och sedan transporter ut över länet och i vissa fallända upp till , där mycket av mjölken avyttras. Man kan tänka på vad detbetyder när det gäller drivmedelsåtgång och vad del kan betyda i enenergikris. Här borde man ha kunnat planera på ett annatsätt, här kunde företag och staten ha gått in i ett resonemang där man tänktockså på den saken. Vad som har gjorts går inte att ändra på, men jag anseratt företagsekonomiska synpunkter inte har vägts mot andra viktiga synpunkter,och i fortsättningen hoppas jag att sådant här inle skall upprepas. Ivårt län finns jordbruket just i samma trakt som det nu nedlägg-ningsdrabbademejeriet. Jag har hört slagord som Förädla råvarorna pä platsen! ochDecentralisera verksamheten!. Det som har skett är myckel underligt, men i daggår väl ingenting atl ändra härvidlag. Närdel sedan gäller interpellationssvaret, så talas det om lokaliseringsstödet, mendet gäller ju inle eller Ånäsel i kommunens norra del. Jag såg Gölaverkens byggnader och del är mycket bra atl detta har kommit; jaghoppas alt det blir någonting stabilt. Men del betyder att om folk skall dit,så har de ändå långa pendlingsavstånd i de trakter det här gäller. Ävenom jag hoppas att den metod som ASEA presenterade preliminärt i går, vad gälleralt la vara på kärnbränslets avfall, också kommer att betyda någonting positivtför , tror jag atl det som framhålls i slutet av industriministernssvar verkligen måsle understrykas. Kvar Slår all Nysälrabygden måsle hastimulans. Vadkan man då göra? Ja, del finns några förelag i trakten som har bra produkteroch som kan utveckla sin sysselsättning. par av dem finns i byar elt styckefrän , som går genom kommunen, och elt par finns på platsen. Men demåste ha nya, större och mera ändamålsenliga lokaler. Det har varil fråga omall kommunen skulle bygga industrilokaler, men del har lagts på is. Jaghoppas att de kraftfulla åtgärder som industriministern nämner i sitt svar kansättas in på det sättet att de tre eller fyra företag som det närmast gällerskall kunna bli kvar i trakten och utvecklas. Det är mycket viktigt attpolitiken i stort sett blir en annan än den gamla regeringens och att en nyförtröstan kommer in, så att det blir liksom fint och bra att starta företagigen. Jag har personligen stort förtroende för och för regeringen,men jag är också så pass realistisk att jag inser att det är viktigt att dethär snabbt sker någonting som ömsysselsättningsfrämjande åtgärder i kornmun ömsysselsättningsfrämjande åtgärder i kommun gör alt människorna trorpå meningsfullheten i att sätta i gång och att driva företag. Tack för svaret. Jag vill erinra i Agnas om att är en bygd med ennettoinfiyttning av icke oväsentlig omfattning, och har haft det i sex är.Regeringen är självfallet beredd atl stödja nyetablering - som jag har sagt -också i den här bygden, men vi kanske skall vara realister nog alt erinra omatl man i del läge vi nu befinner oss i måste prioritera insatser i bygder därarbetsmarknaden totalt sett är svag. I har man inle bara en braarbetsmarknad med rätt många arbetstillfällen ulan dessutom en växandefolkmängd. Det finns kommuner i som sitter i en myckel sämresituation och där vi kanske måste prioritera resurserna på ett annat sätt än ifallet . Jagnämner della bara därför att vi i debatter här i kammaren omnäringslivsulvecklingen ändå inte får glömma alt nyelableringsviljan ochresurserna för nyetableringar i näringslivet är ganska begränsade och att vifår se del positivt när det finns förutsättningar för della. Och utvecklingeni är trots allt positiv. Vadherr i Agnas säger om strukturförändringarna i näringslivet skall jaginte närmare kommentera här. Jag vill bara påminna om att det är regeringensavsikt all i sill näringspolitiska agerande avbalanseraoch samordna de strukturella förändringar i näringslivet som är ofrånkomliga,och regeringen kommer därvid atl ta de sociala och regionala hänsyn som herrNilsson i Agnas efterlyser. i Agnas (m): Jag tackar för detta tillägg till svaret, men jag vill säga alt om detär så att nelloökningen av anlalel människor i länet även gäller för Nysätrasdel, så beror detta inte på att människorna där har fält arbete inom det områdedär de trots allt bor eller på att några -t. ex. lärare och andra - har fiyttattillbaka dit, ulan det beror pä atl de pendlar exempelvis sträckanNysätra-Roberlsfors. Industriministernsäger också atl kommun befinner sig i ell ganska gynnsamt läge, menlill de två kommuner som har den allra svåraste situationen när del gälleråldersfördelningen hör och - underligt nog, eftersom deligger vid kusten och vid den stora huvudväg som går genom . Dessakommuner har faktiskt större svårigheter när det gäller det procentuellaantalet gamla än andra kommuner, och det har tidigare förekommit uppvaktningarhos regeringen då det gällt hur man skall lösa dessa problem. Ävenom vi är myckel tacksamma över atl vi kanske kan få en utveckling inomRobertsfors tätort och all vi har Sikeä och Gölaverken inom kommunen, säbetyder inte del all vi anser all dessa förhållanden helt uppväger den negativautveckling som länge har pågått. dessutom så, all enliknande bygd har kommit i kläm mitt emellan de båda tätorterna ochSkellefteå, och man måste därför vid planeringen för framtiden länka på attmotarbeta de ogynnsamma verkningarna av att stora orter växer och blir större. Överläggningenvar härmed slutad. §16 Föredrogs men bordlades åter betänkande 1976/77:22skatteulskollets betänkanden /77:16-19 utbildningsutskottets belänkande1976/77:10 jordbruksutskottets belänkande 1976/77:12 näringsutskottelsbetänkanden /77:14-16 817 Föredrogs och bifölls inlerpellationsframställningen 1976/77:91. §18 Anmäldes och bordlades 1976/77:68 om ändringar iden indirekta beskattningen §19 Anmäldes och bordlades Redogörelse 1976/77:9 Styrelsens för riksdagsbiblioteketberättelse över förvaltningen för är 1976 § 20 Anmälan av interpellationer Anmäldesoch bordlades följande interpellationer som ingivits till kammarkansliet 1976/77:92av i (vpk) till herr arbetsmarknadsministern om likalön för lika arbete oavsett ålder: På alltför många avtalsområden existerar detungdomslöner. Lön utgår efter vilket folkbokföringsnummer man råkat fä och inteefter den arbetsinsats man gör. Branschvana och yrkeserfarenhet anses mindreviktiga än vilken ålder man uppnått. Detta är inget annat än ren och skärdiskriminering av arbelarungdomen och ell led i kapitalismens förtryck avarbetarklassen i dess helhet. Ju större löneskillnader mellan arbetargrupperdel finns, desto mer splittrad är arbetarklassen. svenska politiska debatten har principen lika lön för lika arbete endastgjorts lill en jämlikhelsfräga mellan könen. Men principen innebär alt ingaovidkommande faktorer skall ligga lill grund för lönesällning. Ovidkommande faktorer ärt. ex. kön, nationalitet, ras, ålder m. m. Ungdomslönernafinns inom LO-områdel, men även pä andra avtalsområden. Lät oss la två exempelsom illustration. Inom Fabriks är åldersgränsen . Under ärdel en löneuppdelning så atl den som bara är tjänar mindre än den som är16 år osv. Inom kommun och landsting gäller för stora grupperåldersgränsen . De som är får alltså mindre betalt än de somär . Exemplenskulle kunna mångfaldigas. All ålder skall vara utslagsgivande faller pä sinegen orimlighet.