prot · G00940 · 1976-12-31 00:00:00 — Omden politiska och fackliga verksamheten vid militära förband menade atl jag hade gått förbi vissa saker i rapportenalltför lättvindigt. All jag inle log upp de olika detaljerna beror helt enkeltpå, som jag sagt i mitt interpellationssvar, alt jag inle alls står bakom detankegångar som finns redovisade i rapporten, även om jag framhöllall det finns förslag i rapporten som är värda all beakta. Jagkan ge några exempel på del positiva i rapporten. Där finns ett förslagangående förenkling av de värnpliktigas resor som jag menar är värd atl pröva,och jag menar också att det avsnitt i rapporten som gäller de socialaförmånerna för samboende också kan vara värt alt pröva. Iövrigt måste jag säga all delta aktstycke till sin huvudsakliga grundton är mighelt främmande. Därför finner jag ingen anledning att avge något närmare omdömeom detaljerna. Jag har konstaterat all detta uppdrag ömden politiska och fackliga verksamheten vid militära förband tydligen utdelats från ÖBefter samråd med den lidigare försvarsminislern. I och med all jag har fållveta atl uppdraget automatiskt upphör , finner jag ingenanledning vidla någon vidare åtgärd. Jaghar också anfört all sådana här policyfrågor i fortsättningen skall ledas frånregeringen. Jag anser alt problem av den arten skall behandlas påett sådanl sätt all man kan utkräva elt ansvar från en instans som harpolitiskt ansvar. Jagskall sedan svara på några av de detaljfrågor tog upp. Hanpåpekade alt rapporten inle diarieförts och ifrågasatte om inte detta stridermot offentlighetsprincipen. Jag vill hävda all del rör sig om arbetspapper. Ioch med att utredarna haft detla uppdrag av ÖB måste man klassa rapporten somhandlingar av den naturen, och då behöver den inle diarieföras. Jag kan väldärutöver säga att eftersom del råkar vara material av den kvalitet som falletär, tycker jag inte all man behöver spilla fier ord på den saken. Närdet gäller den politiska verksamheten vid försvaret och liknande vel vi attsådan numera är tillåten. Förbandscheferna har att upplåta lokaler för sådanverksamhel, vilket jag för min del ser positivt på. Däremot vill jag bestämt hävdaatt det skall gå en gräns mellan tjänstetid och fritid; den politiskaverksamheten skall inte förekomma under tjänstgöring. Jag har däremotingenting atl erinra mot all del försiggår politisk verksamhet på frilid. Jagkan inte finna några större motsättningar mellan mig och närdet gäller de sakliga frågorna i interpellationen. En sådan samstämmighet överden politiska värdeskalan här i lycker jag visar alt man faktisktinte behöver ta rapporten med så stort allvar. (vpk): Jag noterar alt försvarsministern är kritisk mot rapportenoch att detla är glädjande. Del vill jag gärna upprepa. Jagtycker dock fortfarande atl försvarsministern något försöker kringgå problemetmed försvarsledningens roll och skjuta över ansvaret alltför mycket på de tvåförfattarna personligen. Man kan visseriigen säga att alla papper som upprättasär arbetspapper. Här har dock gjorts upp en rapport som beställts avöverbefälhavaren. Den har utarbetats av arbetsgruppen, och ledamöterna harförmodligen inte arbetat gratis utan har fått elt arvode eller något sådant förjobbet. Det har skrivits missiv när de här papperen skickats in, och med denerfarenhet jag har av statligt förvaltningsarbete o. d. kan jag inle se annatän all delta skulle ha diarieförts. Del verkar på mig ganska egendomligt. Dessutomär ju ÖB:s uppträdande i frågan högst diskutabelt. Här har det varilfullständigt motsatta påståenden. Först säger : Det här känner jag inle tillnågot om - något sådanl arbete har inte förekommit, några sådana beställningarav undersökningar har inte lagts ut. När papperet sedan föreläggs vederbörandeblir det en helomvändning, och då kommer det fram mer och mer av vad somverkligen har hänt. jag vittnar om all sakenär litet sjuk och att man inle har velat ge del här offenllighetsprägel utanvelat hålla det undan genom muntliga överenskommelser, genom s. k. handbrev m.m. Närdet gäller det politiska arbetet är det alldeles klart, som försvarsministernsäger, att sådant får förekomma utanför kasernområdei. Jag kan också instämma iall det är skönt all vi kan vara ense om alt man här kommit så långl som manhar gjort. Men det skrämmer mig en aning alt del fortfarande bland högatjänstemän - låt vara att de pensionerats eller lämnat den direkt aktivatjänsten - finns sådana uppfattningar som kommit till uttryck i denna rapport.Och det är inte det enda fallet, men vi kan hålla oss lill del för dagen. Deltalycker jag man bör ha uppmärksamheten på. Del finns alltför mycket av gamlareaktionära surdegar i försvaret hos äldre officerare och andra, vilket ärallvarligt och något som man bör hysa skepsis mot. Jagskulle gärna vilja all försvarsministern anförde någon synpunkt ytteriigare pädetta med registreringen. Det tycker jag i detta sammanhang aren av deallvarligaste punkterna, jämfört också med den tredje punkten om del fackligaarbetet. Omden politiska och fackliga verksamheten vid militära förband När del gäller frågan om offentlighelsprägeln hos de här handlingarna,så har jag personligen gjort den bedömningen atl della var arbetsmaterial. Menjag vill påpeka all frågan f n. är föremål för justitieombudsmannens utredning,och därför har jag inte anledning atl diskutera saken. JO kommer såsmåningom med ell ullålande, och då blir det klariagt huruvida frågan handlagtsi den ordning som våra lagar och bestämmelser föreskriver eller inte. Jag vill bara för all få bort oklarheterna säga,alt när lalar om försvarsledningens märkliga roll så haruppdraget, enligt de handlingar jag fåll ta del av, lämnats efter samråd medden lidigare försvarsminislern. Jag har ingen anledning atl på del här stadietkommentera detta. Lål mig bara betona, för atl icke någon skugga i onödanskall falla på en enskild tjänsteinnehavare i landet, alt det har lidigarevarit ett samråd. Jag är angelägen om all framhålla all fortsättningsvis kommeralla utredningar av den här karaktären all ledas direkt från departementet. (vpk): Del är glädjande alt JO har uppmärksammat del här, som vi alla känttill genom meddelanden bl. a. i pressen. Vi motser med förväntan del utslag somdär kan komma. Jagvidhåller fortfarande att ur min synpunkt och med den erfarenhet jag har är deticke elt riktigt förfarande. Speciellt då man från högre tjänstemäns sida - idella fall ÖB - försökt sjabbla bort saken är det glädjande att höraförsvarsministern säga all i fortsättningen kommer sådana här saker atlhandläggas av den politiska instansen. Omökade resurser idl fredsforskningen jag är bra. Jag vill dockän en gång underslryka det viktiga i att dessa saker verkligen hålls underuppsikl av den politiska ledningen, så att det inte blir fråga om sådana härhemliga eller halvhemliga överenskommelser, där det skickas brev mellanstatstjänstemän utan att de följs upp eller registreras i den ordning som ärfastslagen. Överläggningenvar härmed slutad. § 10 Om ökade resurser till fredsforskningen Herr utbildningsministern erhöll ordet föratl besvara () anmälda fråga, 1976/77:94, ochanförde: har frågat mig om jag är beredd att verka för dels atlfredsforskningens resurser byggs ut på , dels att nuvarande tjänsteräven i fortsättningen knyts lill freds- och konflikt-forskningen, dels allnuvarande innehavare får möjlighet all arbeta inom freds- ochkonfiiktforskningen i avvaktan på en mer permanent lösning. Fråganom freds- och konfliklforskningens ställning vid universiteten har tidigare iår aktualiserats genom en skrivelse lill regeringen från företrädare förverksamheten. Skrivelsen har remitterats. Remissbehandlingen är ännu inteavslutad. I avvaktan på regeringens slulliga ställningstagande till dennaskrivelse vill jag dock anföra följande. Jaganser aU freds- och konfiiktforskningen är angelägen. I vilka former och ivilken takt en förstärkning av denna skall ske har jag av skäl som jag haranfört ännu inle haft möjlighet alt bedöma. Mot denna bakgrund är del rimligtall de nuvarande forskarassistenttjänsterna eller motsvarande löneresurs förannan tjänstetyp även i fortsättningen knyts lill fredsforskningen. Detankommer inte på regeringen atl avgöra frågan om de nuvarande innehavarnasfortsalla verksamhel. ställningstagande till frågan om en fortsattverksamhet som forskare måste bygga på en bedömning av vederbörandesvetenskapliga meriter. Denna typ av problem bör därför enligt min uppfattning iförsta hand lösas lokall vid resp. läroanstalt. Jag förutsätter slutligen all min bedömning avfreds- och konfliklforskningens betydelse delas av de berörda universiteten.Det bör därför finnas goda förutsättningar all få till stånd en positivutveckling av denna. Jag lackarför svaret, som jag bedömer som klart positivt. Detär utmärkt alt utbildningsministern klart deklarerar all han anser all freds-och konfliktforskningen är angelägen. Del finns många skäl för ensamhällsvetenskaplig universiletsbaserad freds- och konfiiktforskning, t. ex.den internationella förväntan all har relevant kunskap när det gällernedrustningsarbetet och beträffande relationerna mellan u-land och i-land, där vikanske vill spela en ännu mera framträdande roll . Denforskning som i och för sig redan sker inom , FOA och är mycket viktig, men den är otillräcklig. Den samhällsvetenskapligafreds- och konfliktforskningen är, kan man med skäl säga, i högre gradoberoende av olika intressen. Den tillhandahåller en problemanalys som delvisär annorlunda, och den skapar en forskningsmiljö i närmare anknytning lillstudenterna och fungerar därmed i högre grad spridande och opinionsbildande.Insikten om della breder ju ul sig alltmer. a. har man i elt upprop i sambandmed den ekumeniska u-veckan antagit ell uttalande, där man kräver en ökadsatsning på den här typen av fredsforskning. Detakuta problem som jag log upp i min fråga gällde forskarassistenttjänsterna,där förordnandet löper ut . De remissvar som harkommii in är till övervägande del mycket positiva. a. kräver samtliga desamhällsvetenskapliga fakulteterna all tjänsterna skall förändras eller t. o.m. kompletteras med docenlurer. Mol den bakgrunden lycker jag att svaret ärbra och vill framför alll understryka statsrådets uttalande all del är"rimligt att de nuvarande forskarassistenttjänsterna eller motsvarandelöneresurs för annan tjänstetyp även i fortsättningen knyts tillfredsforskningen". Jag noterar också med tillfredsställelse, och hoppasäven att man gör det ute i de ansvariga myndigheterna, atl slalsrådelförutsätter all hans bedömning av freds- och konfliklforskningens betydelse också delas av de berörda universiteten. Jagfinner alltså all del akuta problemet, såvitt jag förslår, är löst och att detlångsiktiga för freds- och konfiiktforskning av den här typen kommer attlösas. Överläggningenvar härmed slutad. §11 Om utbyggnad av regional-TV-nätet Herrutbildningsministern erhöll ordel för att besvara ()anmälda interpellation, 1976/77:31, och anförde: har frågat mig vilka åtgärder jag planerar för att skapaell jämnare och slagkraftigare regional-TV-nät som når landets samtliga delar. Utbudetvia radio och TV hade ursprungligen en mycket stark Stockholmsförankring.Under det senaste decenniet har emellertid programverksamheten genomgått enkraftig regionalisering. Andelen regionalt producerade program i riksutbudelhar ökat, och antalet regionala och lokala sändningar har också ökat. Närriksdagen tog ställning till rundradions fortsatta verksamhet angavssom en riktpunkt atl en fjärdedel av programpro- 8Riksdagens protokoll 1976/77:38-0 duklionen skulle skeregionalt. Denna ambitionsnivå höjdes sedan ytterligare genom ell uttalande år1973, som angav målet till omkring en tredjedel. Denfaktiska utvecklingen har också gått i den önskade riktningen. Enligt uppgiftfrån beräknas den regionala andelen under förra budgetåret haöverstigit . Riksdagenhar vidare beslutat att en omfattande lokalradioverksamhet skall startas fr. o.m. När sändningarna startar kommer radions möjligheter atl bevaka detlokala skeendet att avsevärt förbättras. Utöverdessa av beslutade insatser har på eget initiativstartat en försöksverksamhet med regionala nyhetssändningar. Fyra av landetssju TV-regioner förmedlar sändningar, som omfattar ett tio minuters nyhetsprogrammåndag-fredag av året. SverigesRadio har under lidigare år i sina anslagsframställningar begärt medel för altutvidga nyhetssändningarna till resterande tre TV-regioner. Regering ochriksdag har inte beaktat sådana förslag vid medelstilldelningen, medhänvisning dels lill annal kostnadskrävande reformarbete på rundradioområdel,dels till atl radioutredningen skall behandla frågan. Iårets anslagsframställning har inle lagit upp frågan om envidare utbyggnad av regional-TV-nälet. Radioutredningenskall enligt planerna redovisa sina förslag . Belänkandetgår därefter ul på remiss. Avsikten är att belänkandet och remissyttrandenaskall kunna utgöra grund för en proposition till vid 1977/78 årsriksmöte. Kontakter som jag haft med radioutredningen gör alt jag räknar medall en utbyggnad av de regionala TV-sändningarna kommer att prioriteras högtbland de olika reformprojekt som utredningen diskuterar. Jag utgår från altdenna uppskattade programverksamhet kommer att finnas kvar och utvecklas i ennära framlid, men jag kan självfallet inte nu föregripa de slutliga avvägningarsom kommer all göras i propositionen. Jag tackar för svaret och noterar med tillfredsställelse statsrådetsklara uttalande att han räknar med atl "en utbyggnad av de regionalaTV-sändningarna kommer atl prioriteras högt bland de olika reformprojekt"som radioutredningen diskuterar. Jaguppfattar detla som ett klart ställningstagande för en ökad decentraliseringav ett av de viktigaste massmedia, kanske del viktigaste och mestgenomslagskraftiga, som existerar. Del är skönt atl höra ett sådanl uttalande ien tid då förslag om ökad decentralisering av TV-verksamhelen av en delkulturjournalister i Stockholmspressen föraktfullt viftas bort som förslag ominrättande av "en bondkanal". Jagvill härmed inle ha tagit ställning till om en utflyttning av en helTV-kanalsredaktion från är den lämpligaste spridningsåtgärden. Menkraftfulla ålgärder som minskar intrycket av att Radio är detsamma somStockholms Radio skulle motsvara förväntningarna hos en stor del av Sverigesfolk. Därförär utbildningsministerns uttalande i svaret ett positivt steg i rätt riktning.Ändå måste jag fråga om det inte skulle vara möjligt att ta elt lilet steglill. Jagbestrider inle i och för sig uppgifterna i interpellationssvaret om enutvidgning och ökning av den regionala programproduktionen, men enligl vad somframhålls från regionalt verksamt TV-folk har läget successivt försämrats.Rapport och Aktuellt har kommit att mer och mer samarbeta med av Stockholmsredaktionernainitierat och redigerat material. Del har inneburit en allt starkare dominansför i och för sig värdefulla utrikesrapporter och för centraladminisirativtstoff från regering, riksdag, departement och i placerade befintligastarka centrala fackliga organisationer som LO, TCO m. fl. Distriktensnyhetsleveranser i TV har - på motsvarande sätt som har skett i frågaom i riksradion sedan regionalradion byggts ul - i huvudsakhänvisats till de regionala TV-nyheterna, trots atl dessa bara läcker halvalandel. Resultatet har blivit att nyhetsbedömningen alltmer centraliseratstill . Motden bakgrunden är förseningen av regional-TV:ns utbyggnad beklaglig. Det ärvisserligen riktigt som statsrådet säger i sitt svar, atl iårets anslagsframställning inte tagit upp frågan om regional-TV:s utbyggnad.Men del sker i följande ordalag: "Iförra årets anslagsframställning framförde förslag om atlverksamheten med regional-tv skulle bli rikstäckande. Detta önskemål harfortfarande stark aktualitet. Frågan är emellertid föremål för överväganden iradioutredningen liksom frågan om sändningstidsutvecklingen i radions ochtelevisionens riksprogram. beklagar alt förseningen av radioutredningensarbete leder till alt genomförandel av dessa angelägna förslag fördröjs. Förall inte föregripa radioutredningens arbete framlägger Radioemellertid inget eget förslag i dessa frågor." Isitt svar säger statsrådet all han räknar med en proposition under1977/. Bland radio- och TV-folk har nämnts som tidpunktför ställningstagande. Mot den bakgrunden vill jag fråga: Ungefärnär räknar statsrådet med att de tre TV-regioner som helt saknarregional-TV kan få åtminstone en tiominulerssändning per dag? Jag delar indignation över uttrycket "bondkanal"som jag sett har använts i tidningsdebatten. Inle minst såsom stockholmaretycker jag atl del är ett utslag av en föraklfullhel som faktiskt är ganskaopassande. Det är möjligt alt herrGahrton har rätt i att nyhetsförmedlingen från Omutbyggnad av regional- T V- nätet har blivitnågot mera centraliserad och att man har ul-nyttjat distrikten mindre änlidigare, men del är i så fall ett uttryck för egen bedömningoch avvägning. Vidarefrågade när en utbyggnad skulle kunna ske av nyhetsförmedlingen ide regioner som inle har nyhetsprogram. Ra-dioulredningen har tilluppgift att diskutera organisation. a. får man räkna medall frågan om TV:s regionala indelning då kommer att las upp. Detflnns många förespråkare, inte minst för en ökad regionalisering, som anser attden nuvarande indelningen i sju regioner är otillfredsställande. Någraförordar en indelning i nio regioner medan andra anser atl det finns ell behovav elva. Mol den bakgrunden är det olämpligt att nu införa en mera omfattanderegional-TV-verksamhet, som kan komma att brytas upp i sinagrundvalar. Mensom jag framhöll i milt svar utgår jag från all del kommer att bli en utbyggnadav denna programverksamhet. Jag kan dock inte för dagen ange någon tidpunkt närdet kan ske. Det måste ju avvägas mot andra önskemål om Radiosverksamhet, .som kommer att aktualiseras av radioutredningen och remissvaren. Jag kan i och för sig förstå atl del är besvärligt att ange en exaktlidpunkt i ell sådanl här ärende. I princip tycks vi vara överens om all endecentralisering bör vidareutvecklas och atl alla regioner i har rätttill samma grad av utbyggd regional-TV. Mankan också - något som man väl antagligen gör även inom departementet - läggamärke till all reformer som berör ett område inom radio-TV-verksamheien harindirekta effekter även på andra områden. Det hävdas t. ex. från regionallradio- och TV-håll att distriktsstoffel som placeras i TV:s riksnyheter harblivit mindre, bl. a. av det skälet all distriktens TV-redaktioner hardecimerats genom överförande av personal till lokalradion. Personallillgångeni landet, framför allt i de olika distrikten, är alltså så begränsad alt mannär man bygger ut elt område kanske omedvetet decimerar andra delar av denmycket viktiga regionala och lokala radio- och TV-verksamheten. Menjag noterar som sagt atl vi i grunden är överens om att en regionalisering avradio-TV-verksamhelen inte innebär att man degraderar radio-TV-verksamhetenlill någon sorts bondkanal, utan att det tvärtom är något grundläggande vikligtför en politik som syftar till närdemokrati på delta område också. De problem som nu aktualiserar om fördelningen avresurser mellan regional-TV och lokalradio har Radio tagit upp i sinanslagsframställning. Frågan är just nu föremål Nr 40 förbearbetning i del pågående budgetarbetet i . Överläggningen var härmed slutad. Omökad satsning på kollektivhus § 12 Om ökad satsning på kollektivhus erhöll ordet för atl besvara fröken (vpk) den8 november anmälda interpellation, 1976/77:34, till fru bosladsministern, ochanförde: Fröken har frågat bosladsministern vilka konkreta åtgärderhon ämnar vidla för att en ordentlig satsning på kollektivhus skallkomma lill stånd. Enligl fastställd ärendefördelning är det jag som har atlbesvara interpellationen. Jagvill till att börja med insiämma med interpellanten i synen på kollektivhusetsinbyggda positiva möjligheler. De skulle kunna bidra till jämställdheten mellankvinnor och män och lill en god uppväxtmiljö för barnen. Kollektivhusen gerockså goda förutsättningar för gemenskap. Detta är argument som lalar förkollektivhuset som boendeform. Därtill kommer atl det finns stora grupper avmänniskor, som är direkt beroende av service och omvårdnad för att kunna levaell liv i öppna boendeformer. Jag tänker på många äldre människor och påmänniskor med fysiska, psykiska och sociala handikapp. För en del av dem kankollektivhuset vara ett bra boendealternativ. Sominterpellanten själv säger är idén om kollektivhus ingalunda ny i vårt land.Den har återkommit alltsedan den lanserades på 1930-lalet. Trotsdelta har den inte utvecklats i den utsträckning och på det säll som mångakanske hade vänlat sig och hoppats på. 1stället byggs på flera håll en form av , där man integrerarbostäder med social, kulturell och kommersiell service för ell större område.Därigenom tillgodoses servicebehovet lill större delen, men möjligheterna tillkontakt och gemenskap mellan dem som bor i huset las inte lill vara. I kommunalregi byggs för vissa grupper, framför allt för pensionärer ochhandikappade. Andra servicebehov tillgodoses i form av gruppbostäder, bl. a. inackorderingshem,integrerade i vanliga bostadsområden för personer som är föremål förrehabiliterande insatser eller av andra skäl är i behov av personlig omvårdnadoch service. Ansvaretför bostadsförsörjningen och samhällsservicen delas mellan staten ochkommunerna. Staten anger ramarna för kommunens verksamhet i lagstiftningen ochgenom all anvisa finansieringsmöjligheter och lämna lån och bidrag. Kommunernahar ansvaret för den konkreta planeringen och för bostadsförsörjningens ochsamhällsservicens omfattning och fördelning inom kommunens olika delar. Ikommunens ansvar ingår atl hålla sig väl informerad om de önskemål och behovbeträffande boendeform som invånarna har. Omökad satsning på kollektivhus Nugällande lagar och förordningar ger samma möjligheler för kollektivhus som förandra fierfamiljshus. Eftersom kollektivhusen är sällsynta är det naturligtalt någon praxis t. ex. på hyreslagstiftningens område inte har kunnatutvecklas, vilket givetvis kan skapa svårigheter i de enskilda fallen. Inombostadsfinansieringens ram behandlas kollektivhusen som bostäder och kanalltså få län till den låga garanterade ränta som gäller för bostäder. Dentillämpas på såväl lägenheterna som på vissa kollektiva utrymmen tillbostäderna, t. ex. matsal, kök, reception för förmedling av varor och tjänstersamt gemensamma fritidsutrymmen, inkl. förbindelsegångar, som på grund avhusens särskilda karaktär brutits ut ur lägenheterna. Deinstrument som staten förfogar över lägger alltså inga hinder i vägen för altbygga och förvalla kollektivhus. Omdel är så all kollektivhusen svarar mot ett önskemål hos en större gruppmänniskor, är del enligl min mening främst en uppgift all tillgodosedel. Avslutningsvisvill jag informera om att bosladsslyrelsen f n. arbetar med eninformationsskrift om kollektivhus. Den skall rikta sig lill kommuner menockså lill bostadsföretag, projektorer och hyresgäster och innehålla förslaglill lokalprogram och redogörelse förde regler som gäller för belåning avsådana hus. arbete sker inom ramen för del uppdrag somstyrelsen har all stimulera utvecklingsprojekt på serviceområdet. Fröken (vpk): Jag tackarför svaret. Jagtycker det är glädjande att statsrådet delar min syn på kollektivhusensfördelar i åtminstone två avseenden. Det gäller främst kollektivaboendeformers möjligheteratt bidra till ökad jämställdhet mellan kvinnor ochmän och möjligheterna all ge barnen en bättre uppväxtmiljö. Men inte bara fördessa grupper utan även för alla enpersonshushåll och för de slora grupper somär direkt beroende av service och omvårdnad - exempelvis de äldre - ärkollektivhusen positiva. satsar man ofta på mycket segregeradeboendemiljöer, i synnerhet för de äldre. Kollektiva boendeformer ger ocksåmöjlighet att utveckla gemenskap och solidaritet på ett helt annat säll ännuvarande boendemiljöer i form av småhusgetton eller flerfamiljsområden utanservice kan göra.