prot · G00916 · 1976-12-31 00:00:00 — Kommer ni alt gör;idet i fortsättningen också? Närman försöker komma underfund med v;id regeringsförklaringen innebär går mannaiurligivis lillbaka lill valrörelsen och lill regeringspartiernas lidigiirepolitiska agerande. Vad finner man då'.' att regeringspartierna har tagitprincipielll skiljaktiga ståndpunkter i en rad frågor-energifrågorna, demokratiseringen av arbetslivet, jämställdheten mellan män ochkvinnor, barntillsynen, för all la några exempel från en lista som kunde görasmycket lång. Man måsle mot den bakgrunden ställa frågan: Har vi en regeringeller har vi tre regeringar? Det enda jag har saknat här haregentligen varit atl och skulle begära replik påstatsministerns inlägg. Om vi har en regering, vad är del då som besliimmervilken politik den skall föra'' Så tillbtika lill kiirnkniftsfrågan. Varje borgerligregering i della land blir naturligtvis en kärnkraftsregering, därför att depolitiska kraftförhållandena är sådana. Del beror bl. a. på tillkärnkriiftsutbyggnaden är förbunden med kraven från det kapitalistiskanäringslivet, . Inom cenierrörelsen finns starka ekonomiskaintressen som är för kärnkraft. Del gäller både skogsägarna i norr, som GunnarHedlund är direktör för, och skogsägtirna i söder, med stora intressen iSydkraft som äger kärnkraftverket i . accepterar inte enplanmässig hushållning. försvarar tvärtom del slösaktigakapitalistiska näringslivet och vägrar tvinga industri och fastighetsägarelill bättre hushållning. Del betyder alt cenlerns avvecklingsprogram är illaundcrbyggi därför all del inle anvisar de styrmedel som behövs. Vad somhittills har visats är att sälier en borgerlig regering föreavvecklandet av kärnkraften. Inga ord i regeringsdeklarationen kan dölja attregeringens allmänna målsättning är all bevara och stärka det ekonomiska systemsom vi har . Det är därför vi har betecknat den nya regeringen som en kampregeringmot arbetarrörelsen och den fackliga rörelsens krav på lön-arbetarmaki iföretagen och samhället. Och det är därför vi vill åstadkomma en enig kamp motden borgerliga politiken. klagar över all han h;ir så litettid för repliker. Det har vi insett från de regeringspartiernas sida, ochvi var beredda all ställa upp i en diskussion för all finna konkreta lösningarsom rent tidsmässigt bättre tillgodosåg oppositionspartierna. Det är bara altkonstatera all det första försöket inte blev särskilt bra, men vi är för vårdel beredda alt diskulerti en gång lill för att försöka hitta en lösning. Har man ont om lid är jag emellertid litet förvånad överall ungefär en tredjedel av senaste repliklid användes lill allförsöka viisa om tre regeringar, all några sprang till någons hjälp osv. HerrPalme levde ju myckel niira regeringen på den liden vi senast hade en koalitionsregering,och då var det inle alls ovanligt all företrädare för båda partierna i denregeringen dellog i debalien. Därvidlag är del tilllså ingen skillnad. Vi skulle enligt rikia angrepp moi lönlagarna.Får jag än en gång lill , lill kammaren och lill alla andra sägaföljande. Det är fullständigt självklart för den nya regeringen allarbelsmarknadens parier har sin fullafrihel all träffa avtal, och naturligtvis sill fulla ansvar. Regeringen harinte någon som helsl avsikt ;itt peka ut ramar inom vilka förhandlarna skall hållasig. Det skall inte bli någon bundenhet alls. Däremot tror jag det skulle varaav värde om vi alla försökte skaffa oss en så bra bild som möjligt av denverklighet son-| vi slår inför, där jag utgår från att alla berörda parier kanlämna värdefulhi bidrag. Detkan verkligen inte sägas vara att försvåra förhandlingssituationen om vi,utöver de skallelättnader på inkomster . som den förraregeringen hade föreslagit, lägger fram förslag om sänkta marginalskatterockså i inkomslskiktet 50 000 - , där bevisligen en stor del avheltidsarbeiande industriarbetare och lägre tjänstemän befinner sig. Om helaidén med förslaget från den förra regeringen var att man på delta sättunderlättar avtalsförhandlingarna måste det vara svårt att säga att denförbättring i skatteomläggningen som vi föreslår på något sätt skulle försvåraavtalsrörelsen. HerrPalme tog i sitt huvudanförande upp strukturfrågorna, och jag vill gärna dröjalitet mer vid dem än jag kunde göra i mitt lidigare inliigg. Först vill jagnotera att inte lalar så myckel om atl den nya regeringen harkommit till dukat bord. 1 stället betonar han det allvar med vilket vi måsteangripa krislendenserna i stålindustrin, textilindustrin och en rad andranäringsgrenar. Det är förvisso så an man måste närma sig dessa problem medmycket stort allvar. Den nya regeringen har också målmedvetet tagit sig an dem.Atl la emol en delegation från det krishotade Vikmanshyitan våren av de allraförsta åtgärder som den nye industriministern fick vidta. Genom hans insats därvann man också tid för all försöka hitta konstruktiva lösningar på problemen ijust det konkreta fallet. På det sättet kommer regeringen all fortsiittabransch efter bransch, företagsgrupp efter företagsgrupp. Mendet som ligger den nya regeringen i fatet är bl. a. att den gtimla regeringenverkligen inte ansträngde sig för att för;i fram problen-ien i dagsljuset. Detgäller inte minst förhållandena i de statliga företagen, vilket jagexemplifierade i mitt huvudanförande. Det är emellertid i delta sammanhangviktigt all säga att vi inte i första hand lägger skulden på dem som har lelldessa företag eller som arbetar i dem. Tvärtom har jag mycket slor respekt föratt inle säga beundran för de anställdas representanter i , sominle tvekar att ställa sig bakom de krisbeslui som man har funnii delnödvändigt atl fatta i detla företag. Del är en värdefull styrka när man nuskall försöka hitta konstruktiva lösningiir. Om den inställningen smittar av sigpå andra håll kommer det att ha samma värde i andra företag med moisvarandeproblem. Deakuta krisproblemen är, som jag lidigare har betonat, i stället att söka i denförsenade konjunkturuppgången, det från internationell synpunkt alltför högakostnadsläget i vårt land, långsiktiga utvecklingstendenser i industri ochandra näringsgrenar som inte varit vare sig den gamla eller den nya regeringenfrämmande. Del var mot den bakgrunden som vi drev på för att samhället skulleställa resurser lill förfogande för att hållasysselsättningen uppe. Det var i det avseendet vi före valet påminde om altregeringen inte ensam hade gjort de insaiser som ledde lill ett högt betyg avinternationella organ för den höga sysselsättningen. Men när det gällerkoslnadsläget är det bara att konstatera alt kostnaderna för exportindustrinunder de två senasle åren har stigit ungefär dubbelt så myckel i som idel land som är vår viktigaste handelspartner, nämligen . Det sägersig självt all de svenska förelagen under sådana omständigheter får svårigheterall sälja de svenska produkterna utomlands och att inom landet stå emotkonkurrensen från olika importvaror. Detfinns, såvitt jag förstår, ingen annan väg ut ur detta iin alt vi alla är beredda att hålla lillbaka våra krav. En annan politik skulleinnebära att vi satte utvecklingsmöjligheterna i fara. Den skulleinnebära att vi för omedelbar konsumtion tog i anspråk resurser som vi så välbehöver för invesieringar för att klara sysselsättning och produklion iframtiden. Alltför stora ambitioner under den närmaste liden skulle ocksåinnebära att vi salte solidariteten i fara, eftersom då pensionärer,barnfamiljer och andra ekonomiski svaga grupper skulle riskera att få betalanotan genom högre priser. Jag tror inle att det går att komma ifrån det härsambandet, och där har vi naturligtvis alla ell ansvar. Jag vill gärna sluta med att säga att jag tror att vi över partigränsernai grund och botten har i stort sett samma grunduppfattning i denna fråga. Jaghar inle uppfattat inlägg här på det sättet att han sätter dennabeskrivning av den verklighet vi står inför i frågti. Del tycker jag är ettvärdefullt resultat av denna debatt. Jag tycker att klagomål över debaltordningen skorrar illa.Vi är en samlingsregering, och den består av tre partier. har påförhand förklarat att han icke var beredd all gå upp i replik mot mer än enrepresentant för regeringen. Vi som varit med i har ettlivligt minne av hur del brukade gå till tidigare, då man från regeringsbänkentalade praktiskt taget hur länge som helst och systematiskt riktade anklagelsermot oppositionen då man visste alt dess repliklid var slut. Nuhar icke någon ytterligare replik, och jag skall därför när detgäller kärnkraften, som gärna vill diskutera, mera san-imanfaila änföra in någonting nytt. Denfragil som reser sig varje gång soni socialdemokraiernii och frijniför alltherr lalar om kärnkraften är denna: Var står socialdemokraternasjälva? Dennya regeringen har gjort den viktiga ändringen av energipolitiken atl vi saltupp två nya villkor för att kärnenergiaggregat skall få las i drift. Det förstavillkoret är atl det skall finntis en klart avtal om upparbetning av det fariigaradioaktiva avfallet. Del andra är alt kraftindusirin skallkunna visa hur en säker slutgiltig förvtiring av avfallet ktm ske. Det äransvariga myndigheter som skall pröva om dessa villkor är uppfyllda ellerinte. Del är i dessa krav som vår omläggning ligger, och de svarar mot de kravsom ställts i , då domstolar har avbrutit driftav kärnkraftverk med precis samma motivering. Vilka effekter detla kommer atl få är det svårt atl i dagexakt säga. Det avgörs av den fortsatta forskningen beträffande våramöjligheter att lösti dessa problem. Men frågan lill socitildemokraternti ochherr kvarslår: Tycker verkligen socialdemokraierna all del iir fel altsiiilla sådana här villkor'' Kräver socialdemokraiernii all dessa villkor skalllas bort och all del skall vara fritt fram för kärnkraften, oavsett om i-nankan lösa avfallsfrågan eller inie? Svarar man ja på dessii frågor, har man ärligt redovisatvar man slår någonstans. Men svarar mtin nej och alltså instämmer i vårpolitik, då begriper jag inle vad socialdemokraterna och ägnar sigål i debatten och här i talarstolen. Svarar man inte alls på dessa frågor, harvi anledning atl hysa oro för vart den ansvarsfulla och konstruktiva oppositionsom talade om lar vägen. Kritiserar niiin andriis politik, skall manockså ha en egen politik - så var del i viirje fill på den gamla oppositionenstid. Men på en punkt håller jag självfallet med . Denhär omläggningen kan bli besvärlig - den är inte lätt. Det är många bindningarsom måsle brylas och många problem som måsle lösiis. Osäkerheten är i dettiiläge delvis ofrånkomlig. Men ändå kvarslår den viktiga frågan: Hade del varitbättre att inle lägga om och all köra på som om ingenting hänt, som om alla denya problem som dykt upp under de senasle åren inte existerade? Vi moderater var med om 1975 års beslut belriiffande dessa13 aggregat. Vi tyckte atl beslutet var riktigt när vi falUide det. Vi ärfortfarande - det skiill jag öppet säga - optimistiska niir del gällermöjligheten atl lösa de problem som ligger framför oss. Men vi vet iill vi idiig har tid att ta en paus. vet vi också myckel mer omiivfallshiinleringens problem än vad vi visste lidigare. Jag anser alt del voreoansvtirigi iiii inle ta någon som helsl hänsyn till del nyti som inlräffil. Jag skall i sak inte ytterligare gå in på denna fråga. Menorsakerna till alt socialdemokraterna förlorade della val och lill den serievalnederlag som de kunnat inregistrera underde ligger självfalletmycket djupare än i någon hastigt uppblommande debiitt under valrörelsenssisiii vecka. Den dolkstölsieori som man hylliir på socialdemokiiiiiski hålliir lika felaktig här som i andra sammanhang när man hänger sig åt sådanaboriförklaringar. Jag skiill återkomma till della . Men en sak skulle jag giirna viljti sägii rediin nu: Slutaupp med iiii använda denna fråga som någol sliigs lakiiskl slagna!Kiirnkriifien är ett iilllför Slorl problem för iiii uinyiijiis på del siiiiei.Jiig tycker iiii man skall sluia med alt driva fram konfrontation niir sådaninte behövs och i stället driva en egen politik. Om det är någoniingsom gjort kärn-kriifisdebatien så tillspetsad som den blivit i vårt politiskaliv. så ärdet socialdemokraternas och tro på iill den kundeulnylljas som ell lakiiskl vapen moi borgerligheien. Man ville spliiirti oss,men i själva verkei drev man oss samman. Vi moderaier, som lillsammans med socialdemokraternatog beslut, lyckle att sakfrågan var viktigare än taktiken. skall enligt sill eget inliigg för en stundsedan sökii "breda och samlande lösningar" i energifrågan. Del därlåter väldigt vackert. Men det enda försök som gjorts i denriktningen har den nya regeringen gjort. Vi har nått fram till en bred ochsamlande lösning. Vi har alltså lyckats förena olika meningar. Men när vi gjortprecis del som anser atl man skall göra, då kritiserar han oss. Ochdå kommer fr;igan upp: Var slår egeniligen socialdemokraierna sjiilvii'. 'Gåriilliså liikliken i kärnkraflsfrågan före poliiiken'.' Eller koi-ikreiuiirycki -jag siiiller frågan, eftersom det finns tiihire frånsocialdemokriiiiski håll som kan svara på den: Tycker socialdemokraternaverkligen iiti de två villkor som siällls upp är felakliga, krtivel påuppiirbeining och kravet på förvaring av det radioaktivti avfillet? Tycker manall ile kraven är felakliga, bör man säga del rent ul. Del var bra all vi fick del här resonemtingelom en Iblk-omröslnings-förenlighel med parlamentarismen. 1regeringsförkkiringen Slår det: "Vidare skall klarläggas möjligheten alt,om opinionen inför nämndii riksdiigsbeslul är siarki splittrad,företa en rådgivande folkomröstning." I sill första anförande låtsades juOlof all folkomröstning skulle stå i strid med parlamentiirismen. Deluilalandei nyanserade han i nästa inliigg och sade atl det inle får bli ellförsök iiii lösii en konflikt inom en regering. Men om opinionen nu skullevarti väldigt sliirkt splillriid 1978, om vilket vi inle vei någonting, får mannaturiiglvis inie uieslutii en folkomrösining. Och dennti splillnide opinionkan naiurligivis delvis avspegla sig inom en koiiliiionsregering, liksom dengör del inom det socialdemokraliska piiriiei. 1 en stidiin silualion kan delvisa sig vtira nalurligl all läla människornii i själva avgörii vilkenenergipoliiik vi skall hii för de kommiindc årlionilcnii. Jiig siigerforlfiirande ime all del blir en folkomrösining, men jiig säger iiii iniestrider det mot piirliinieniiirismen iill låia svenskii folkel .sjiilvitivgörii saken i en Iblkon-iröslning. Här har påsiåiis all vi skulle ge en iinnan bild tiv delekonoi-niskii liigel efter valet än före. är inle heller rikligt. Underhehi del harjag gång på gång Ibrkliirai all ekonomin befinner sigi ell giinskii kiiivl läge och all ilel Siinnerligen inle finns något ulrymmeför siotii och liinsinnigi utlovade reformer. 1 debiinen omlångliilsuirednii-igen Siide jag på viignar gång på gång an vimåsle räkna med iill ulrymmel för en öktid priviiikonsumiioi-i blir mindretnuler de niirmasie åren än under de senaste.Jag tillade också all man i ett kärvt ekonomiski läge inte får svika de mestutsatta i samhället. Och i den senaste ekonomiska debatten i , den 3juni , sade jag följande: "Det blir inte år för en lättfärdiglöflespoliiik. Industrin måsle byggas ut och mer av produktionen avdelas förexport. Och blir det inte möjligt all öka den privatii konsumiionen likasnabbi som . Men",forlsatle jag, "också utrymmet för nya, kosinadskriivande reformer kommeratt vara begränsat. och kon-imun ställs inför hårdhänta val, där vipolitiker måste ge besked om vad vi sälier främsi. Det är viktigt alt vi härinle bedrar oss själva eller väljarna." Jagskulle vilja använda precis samma ord som i den senaste ekonomiskadebatten här i kanimaren om den ekonomiska siiuaiionen. På denpunkten finns det alltså ingen som helsl förändring. Mennu säger i stället i sill anförande, och det är en mycket hårdanklagelse mot oss : "Till skillnad från vad son-i giiller denborgerliga regeringsdeklarationen har vi samma program efter valet somföre." Det här är alltså en antydan om atl vi skulle hii förändriit vårtprogram som en följd av valulslagel. Lål mig då för del svtiradetta: Visökle väljarnas förtroende för ett program som förenar den sociala oi-nsorgenmed motstånd mot alla slag av maktkoncentriition. Vi fick ell kraftigi ökatstöd på det programn-iet, vi fick mer än 100 000 nya väljare. Vi arbeiar föratl förverkliga del programmet steg för steg. Del gäller tryggheten och socialareformer. Arbete åt alla är en likii sjiilvklar Ulgångspunkt för den nyaregeringen som det viir för den tidigare. Fullföljandet av arbetslivetsförnyelse kommer atl fortsätta på det säti som anges i regeringsförklaringen,och på åtskilliga andra sätt också, och som mera detaljerat kommer att framgåav de proposiiioner som framläggs , Vibegärde att kravet påjämställdhet n-iellan kvinnor och män verkligen skulleföras fram kraftfullare än lidigare, atl vi inför en lag mot könsdiskriminering,som skulle göra del omöjligt att också i privatii, kooperativa och kommunalaförelag särbehandla kvinnor på ell sätt som innebär en ren könsdiskriminering.Vi kommer att jobba för en sådan lag mot könsdiskriminering. Vibegärde en ökad vårdutbildning nu för all se till alt inte kommerattmedföra en vårdkris förde människor som byggt upp , för del snabbiväxande antalet pensionärer som finns i vårt hind. Vi kommer att jobba för del. Vivill ha elt husläkarsystem där man för patienter, läkiire och sjuksköterskoroch andrii i vården närmare varandra. Och i regeringsförkkiringen finns enpositiv inställning till just en sådan reform. Vivill ha en allmän iirbeislöshetsförsäkring. som omfattar tillti soi-ii siiillersig lill arbetsmarknadens förfogande. Också det kravei återfinns iregeringsförklaringen. När det gäller insatserför all minska maktkoncentrationen har vi pekat på atl det i Sverigebehövs en hårdare lagstiftning mot monopol och karteller och sammanslagningarsom minskar konkurrensen. Del finns trots allt en mycket snabb ulveckling iSverige mot en ökad maktkoncentration både i näringslivet och på annat håll. Vikommer att arbeta för en fördjupad demokrati n-ied direktvaldakommundelsråd, där människor i olika kommundehir fär viiljii representanter,som är med och direki påverkar hur den kommundelen skall utvecklas. Vivill också se till att utstampningen av mindre och medelslorti företag intefortsätter, därför att om den gör det komn-ier vi att rusa fram mot ett Sverigesom domineras av iintingen privatmonopol eller förstatligande av näringslivet. Vibegärde också ett förtroende för en ökad internationell solidaritet och ettökat ansvar för kommande generationer. Av regeringsförklaringen framgår ocksåalt vi ser enprocentsmålet som ett etappmål, iiit vi vill ha ett ökat stöd tillkampen för frigörelse i södra . Vi kommer atl verka och uttala oss påolika sätt för att försöka motverka förtryck och diktatur varhelst detförekommer. Det som t. ex. hänt i ärutomordentligt oroande inte bara för fri- och rättigheterna i det landet utanockså med tanke på de konfiikier det kan utlösa i den delen av världen. Vihar också uttalat oss fören energipolitik som så långt möjligt bevarar vårhandlingsfrihet för framtiden. Närjag gått igenom, punkt för punkt, vad vi gick ul med i valrörelsen och vad vinu iirbeiar med frän kanslihusel harjag kommil lill slutsiilsen atl fel när han säger alt vi har ett annat program efter valet än före. Denpolilik vi begärt väljarnas mandal för kommer vi också alt försöka fullföljanär vi har fått det mandatet och går in i iirbeiet. Onsdagenden 27 oktober 19.76 Det regeringsskifte som blev följden av valet brötmaktkoncentrationen i svensk politik. Del kommer all ge vårt land en ny ochbättre polilik. En polilik som med regeringsförklaringens ord kommer alt"stärka den enskildes valfrihet och värna och utveckla vårt öppna samhälle". Enav den frtmska tidskriften mera kända journalister betecknadehäromdagen valutgången som en jordbävning. Valresultatet innebar, menade han,ett omvälvande avbrott i den kollektivismens och socialismens polilik som underde sentisie åren iilltmer san sin priigel på vårt land. Valutgångenhar föriinleit många förkkiringar och ännu fler boriförklaringar, som vi hördehär . Olika meningar har gjort sig gälliinde om de avgörande orsakerna, ochdet är kkirt att fierti faktorer har bidragil. Men en sak är klar: Valulgångenhade yliersi inie sin orsak i dei ena eller iindrti lakiiska spelei eller i denena eller för ögonblicket iik-luella frågiin. Del som hände den 19september htidc långl mera djup- gående orsaker än så. Valresuluitei viir - delvisar siffror och del säger oss vår erfarenhei - en logisk följd av enulveckling som pågån under hela 1970-iiilel, en ulveckling som vi åierfinner i del ena europeiska landet efter det andra, niimligen den demokraiiskii söcialisn-icns oförmåga atl lösa dagens samhällsproblem och atl fånga den nya generationen. Den demokratiska socialism som inle minsi med hiinförelse skildral i lal efter lal har visiit sig sakna lyskrtift. Niir lYiimför alll den ungii generaiionen i val efter val - och i land efter land - vänder sig bori från sociiilismen, då är del ullryck för en djupgående omorieniering och förändring. Den hårda kollektivism och den ceniriilslyrning som viirii socialismens prak tiska verktyg har lett lill krtiv på en ny polilik. Den enskilda miinniskiin och hennes behov tiv viilfrihel och ansvtirsfrihcl har blivii allerniitivci. Jagskall inte ytterligare utveckla denna tes och inte heller redovisii deföreteelser i del svenskii stin-ihiillei som bekräftiir dess riktighet. 1 iinföriinde efter anförande hiir jag under de senasle årenbeskrivii den klyftii som öppnal sig n-iellan den ceniralstyrdii planhushållningenspolilik, som sociiildemokraiernii gjort lill sin - inle minst efter förra åretspartikongress - och de krav på valfrihet som alltmer växt fram bland deenskilda människorna. Del är i den molsättningen som vi har all sökaförklaringen till sociiildemokriilernas förlust av 44-årigaregeringspositioncr. Ochjiig står inte ensam bakom den förkhiringen. Även på socialdemokratiskt hållger mtm mig rält. 1 en artikel strax före valet skrev den socialdemokratiske valstralegenJan all det fanns risk Ibr iiti man "sliint på frågan omsociiilism": Förutvartinde statsrådet smält klassiskiiformulering om den s. k. ivärlom-kanske-so-cialismen är belysande för dilemmatteori och verklighet. "Den demo-kriiiiskii socialismen är inteomöjlig" - skrev i efter valet - "menden är förbaskat svår all förklara." "So-ciiildemokriiiin iir inleliingre en piirii i liden", skrev . "Den hör 1930-laleilill." Den nyii regeringen haringen läil uppgifi. Kraven är - nied till riiii - storti ochförväniningiirna likaså. Och de problem och svårigheler som vårt land slår inför är långt slörre iin vad den förulvanmde regeringen ville eller vågiide erkännti i valrörelsen. Om tre och en hiilv veckii i kanslihuset har lärt oss något, så är del inte minst detla. Menjag vill, herr liilnian, sirykii under den gemenskap på vilken vårt samhälleoch vårt poliiiska liv vikir. Även om viilrörelsernti är billra - del har giilli inieminst den senasle valrörelsen - och ord hiir fiillis som i andra samn-iiinhiing brukar lysa meil sin frånvaro, iir vi iilhi i dennii kammare medvelnii om alt del svenska viiinirdssamhiillet har byggts upp under bred partipolitisk enighet. Den enigheien slår vi vtiki om i regeringsförklaringen, och den enigheien kommer vi iiven i forisiinningen all sirävii efter. och vårt folks biisla iir och måsie förbli den gemensiii-nniii niimnarcn Ibr allii vårti ansiriingningar. Atlen ny regerings politik komn-ier alt innebiirti förändringar är självklart.Till en början blir de inte stora. Vi hiir ingen anledning att gå ul ochdemonstrera nyheter bara för demonstrationens egen skull. Steg försteg kommermänniskorna i vårt land all märkii kursomläggningen. Utrymmet för enskildamänniskors självbesiiimmandc kommer alt vidgas. På skattepolitikens områdekommer oriillvisor och oriniligheter alt avskaffas.