prot · G00916 · 1976-12-31 00:00:00 — Regeringens program markeriireii slegåt höger i politiken.Bakom de allmänna fraseruii framlräder elt bestämt mönster i den nyaregeringens polilik: ännu slörre skattefördelar för de stora inkomstui-garna,ännu mera bidrag och gåvor till företagen, ännu |-nera pengar till militärenoch polismaklen. Löften som givits under viilrörelsen sviker man däremot. Detgäller såväl kämpen mot kärnkraften som ktm-ipen moi diskriminering avkvinnorna. Den borgerliga regeringens allmänna målsälining är altbevara och stärka det kiipiialistiska systemet. Man lar öppet parti förk;ipiialets intressen geniemoi arbetets. Redan i regeringsdeklarationenangriper m;in lönarbetarnas kamp för en bättre standard. Den nya regeringen ären kampregering mot arbetarklassens och den fackliga rörelsens krav omlön-arbetarmakl i företagen och i samhället." Så karakierisertide kommunisterna denborgerliga regeringen sedan den avgivit sin regeringsdeklaration. Och förvarje dag som går bekräftas riktigheten i den karakteristiken. Ta frågtin om kärnkraften. skrapade ihop den sistaröstprocenten som behövdes för att bilda en borgerlig regering med sinaförsäkringar. har hans partisekreterare avslöjat alt ccnlerledningensuppträdande var rena laktikspelel. Och delta spel fortsätter ju för övrigt.Marschen in i kärnkraftssamhället är stoppad, påslås det. Men regeringen k;minle ge klart besked till anläggningsarbelarna vid kraftverksprojekten. Regeringenvill inte axla del samhällsansvar för sysselsättning och ekonomisk planeringsom är förutsättningen för alt kärnkraften skall kunna hejdas. I valrörelsen förklarade att ingen ministerpostskulle kunna få honom all dagtinga med sin uppfinning i kärnkraftsfrågan. Menhur blev del? Jo, tydligen var det så all sex regeringstaburetter för GöstaBohman och var viktigare för centerledaren än hans egen ivalrörelsen deklarerade uppfinning. Efter de turer som förekommit i samband medregeringsbildandel skulle del inle förvåna mig om många som rösiade med cenlerparlieli kärnkraflsfrågan skulle önska all den ångervecka som gäller vid vissa inköpvidgades lill all gälla även vid val, när varudeklartiiionen visar sig vara såfalsk som i della fall. Ceniern och svek kärnkraftsmolslåndarna. Del är inte bara i kärnkrtifisfrågan som de borgerligapartierna har skaffal sig en gemensam majorilet genom alt inta sinsemellantotalt skiljaktiga ståndpunkter och vädja lill olika opinioner. Det föllexempelvis på folkptirliledarens lott i valrörelsen att försöka fånga uppkvinnornas kamp för jiimlikhct. Men hur myckel av viilmentindefrtiser i den frågai-i koi-ni-ner att överleva konfronitiiionen med centernsoch ytterst kvinnofieniliga linje'.' Den linjen innebär ju bl. a.att några tior per dag i fickpengar - del ktillas vårdnadsbidrag - skall få siora skaror kvinnorall accepiera arbetslöshet och daghemsbrist. Påen annan punkt är däremot samstämmigheten total n-iellan de borgerliga partierna.Samstämmigt manar nu ministrar frän alla de tre borgerliga partiernalönarbelarna till återhållsamhet i avtalsrörelsen. I regeringsdeklarationenpåstods orikligt all lönekostnaderna i har ökat snabbare än ijämförbara länder. I verkligheten har lönerna stigit långsammare än i fieraandra västeuropeiska länder. Del är ulan tvivel så all det är falska argumentation om inflaiionen som ligger i bottenför regeringens syn på avtalsrörelsen. Och den riktar sig mot lönarbetarnaskamp för sin levnadsstandard. Regeringspolitikensom den uttrycks i regeringsförklaringen ligger klart lill höger oni de löftensom de borgerliga partierna spred omkring sig i valrörelsen. Småborgeriigliberalism och populism är oumbärliga för atl få till stånd en borgerligmajoritet. Men när det gäller att förvalta det monopolkapiialisliska samhälletså är del högerkrafterna inom borgerligheten som måste skriva ul recepten.Moderaterna är kapitalets direkta och mest målmedvetna företrädare och spelardärför den ledande rollen. Del har de - som alla vet - betalats av storfinansenför alt göra. Storfinansens bidrag till valkampanj skall nubetalas tillbaka i politiska mynt, vilket lycks ha påbörjats. Imånga år har den svenska försvarsindustrin lämnat högern och moderatasamlingspartiet feta mångmiljonanslag. har den i moderata samlingspartieisom var direki ansvarig för mottagandet av dessa anslag blivit-försvarsministeri regering. Till hans uppgifter hör bl. a. att sköta upphandlingen avkrigsmateriel -beställningarsom beräknals till drygt 3miljarder kronor . Det går inte all komma ifrån misstanken attmoderaterna i regeringen kommer titt försöka gynna dem som under så många årbidragit lill deras valrörelse. Det går inte alt komma ifrån misstanken att nuskall återbetalningen av dessa bidrag ske. De senaste dagarnas uttalanden avden nye försvarsn-iinislern lyder fö. på all 1. ex. i redan fåttlöften om återbäring på sina ullägg. Såhar det börjat och så kommer det att fortsätta, när man i regeringen har medrepresentanter för ett parti som kvitterat ut mångmiljonbeloppfrån den svenska storfinansen för sin verksamhel och i regeringsställningkommer atl fortsätta all göra det. Försvarsministernvisar en överdriven iver att övertyga om att deras bidrag tillmoderata samlingspartiet kommer att ge utdelning. Följderna av attförsvarspolitiken läggs i händerna på en företrädare för kommer attkosta skattebetalarna åtskilliga miljarder och leda till att förväntningarna omcivila jobb för de lusentals anställda vid grusas. Densom vill ha konkreta besked om vilken polilik den borgerliga regeringen tänkerbedriva under sin period vid makten, hur lång den nu kommer att bli, den skallinle vänta sig an det finns några svar i regeringsförklaringen. Den gernämligen inga klara besked. för all vara del politiskadokument som man väntar sig alt en regeringsförklaring skall vara, är den enkalalog över dagspolitikens vanligaste arbetsområden. Och snart sagt varjemening måsie göras om lill en fråga. Vad menar regeringspartierna? Vilketinnehåll tänker de ge politiken? Hur skall lösningarna se ut? Och inte minst -vilken tyngd har de olika frågorna i förhållande till varandra? Bakomdenna ovillighet alt uttrycka sig klart och deklarera innehållet i den politikregeringspartierna vill föra kan man ana den klyfta som finns och måste finnasmellan å ena sidan och , som ser sig som företrädare försmåborgerskapets intressen, och å andra sidan , som är storfinansensparti. Men det finns också en klar ovilja från regeringens sida alt blotta denreaktionära grunden för sin politik och därmed avslöja vilka intressen somkommer att tillgodoses under den lid den siller vid makten. Ävenom den gamla socialdemokratiska regeringen var beredd all samarbeta medstorfinansen och tillgodose kapitalets intressen, så finns en väsentligskillnad n-iellan den gamla och den nya regeringen. Cenlrala poster i den nyaregeringen besätts av representanter för ett parti, som får stora delar av sinverksamhet betald av storfinansen - självfallel mot atl detla parti företräderkapitalets intressen. Det är nödvändigt allpunkt för punkt ta upp regeringsförklaringen - analysera vad som slårdär och avkräva regeringen förklaringar. Man säger exempelvis: "Sociala reformer ges en ansvarsfull finansiering och genomföres i den takt som det ekonomiska utrymmet medger." Det kan låta bra, men det här har alltså skrivits under av , som vill stoppa barnstugeutbyggnaden och som vill möta sociala problem med flera poliser. Del har också skrivits under av , som talar om sociala reformer utan socialism och i sin okunnighet använder ordet so cialism på elt sådant sätt att man måste dra slutsatsen atl är motståndare till den offentliga sektorns tillväxt över huvud laget. För att förbältra förhållandena inom exempelvis vårdsektorn måste den of fenlliga sekiorn inte bara tillåtas växa, det måste vara en målsättning att se lill alt den växer. Del är en av förutsättningarna för en aktiv socialpolitik, och regeringen har inte lyckals göra irovärdigl all inan kommer all föra en sådan. Påsamma sätt är regeringsförklaringens ord om solidaritet med de fattiga ochförtryckta folken omöjliga att fästa någon tilltro lill. Kommer regeringen attstödja en progressiv utveckling i iredje världen? Vi har fortfarande deborgerliga partiernas svek mot i färskt minne. Där framgick del tydligtoch klart att de borgerliga partierna vill använda biståndet lill all försökastyra mottagarländernas utrikespolitik. 1 ord säger sig regeringen stå bakomtankarna på en ny ekonomisk världsordning - men inte i handling. Delär uppenbart all man inte kommer alt lägga två strån i kors för alt förmå de svenska monopolen atl avslå från ut sugningen av den iredje världens folk. Av handelsministerns, renstam , uttalanden här i kammaren framgick det klart ochtydligt all man ime ens länker ingripa mot svenska förelags Nr 16ii-ivesieringar i . Ägandel skall spridas, säger regeringen. Monopol ochkarteller skall motverkas. Jag har definitivt inget emot tanken. Men hur skalldet gå lill Och vad säger finansiärer on-i det'' Förmodligen sägerde ingel, eftersom de tror på det här lika litet som vi gör inom vårt parti.För vi läser i samma dokument atl näringslivets lillgång på kapital skall ökas,på bekostnad av offentlig verksamhet, och bolagen och de storaförmögenhetsägarna kommer även i forisätlningen all gynnas av skattesystemet. "Regeringspolitiken står på fasl grund", sadesialsniinistern i ett yttrande som redan har blivit berömt - men inle för atldel var klargörande. Man måsle naturligtvis fråga sig hur fasl den grunden är. "i skall byggas ut till en metallurgisktcentrum", heter det i regeringsförklaringen. Hur del blir med den sakentorde vara lämligen klart . Någol sådanl metallurgiskt centrum blir del inteom de borgerliga får fortsätta att regera. Så kommer del alt gå med den ena efter den andra av deprogressiva ståndpunkter som det i ord ges uttryck åt i regeringsförklaringen.Kvar kommer alt vara en genuin borgerlig politik med alll vad den innebär ochsom finns i den text som regeringen gett ifrån sig. Ökade försvarskostnader,mera poliser, ökat utrymme och större handlingsfrihet för kapitalet. Enskattepolitik som gynnar kapitalel, de stora förmögenhe-lerna, hög- och mellaninkomslskikten.En minskande offentlig sektor. Del är givet alt del kommer all bli lönarbetarnasom får betala allt detla på ett eller annat sätt. Den borgeriiga valsegern och därmed övertagandet avregeringsmakten uppnåddes som resultat av relativt små förskjutningar avpartiernas röstandelar av valmanskåren. Mot de borgerliga partiernassammanlagda ökning på svarar en minskning för socialdemokraterna på 0,8 %och för vpk på 0,5 'M. Men den borgerliga framgången var ingen lillfällighel ulanresullalcl av ell långvarigi, välplaneral och låln-iodigi ideologiski arbeieunder lång lid. Arbetarrörelsen måsle nu ta upp kampen mot storfinans ochbor-garvälde. Erfarenheterna av socialdemokraiiskl regeringsinnehavvisar all det inte är tillräckligt all ett parti utgånget ur arbetarrörelsensiller i regeringsställning. Del avgörande är vilken polilik som förs.So-cialdemokrtilin har i huvudsak begränsat sig lill all förvalta kapitalismenoch alt söka göra den så effektiv som möjligt. Socialden-iokralin har försummatall siälhi sig i spelsen fören kamp med målsäiiningen alt bryla storfinansensvälde, överföra maklen lill löntagarntis majoritet och börjii övergången lillsocialismen. Klassamarbelspoliiikens negaliva effekter kon-imer lillalll kraftigare ullryck i laki med all molsäiiningtirna i del ktipiialisiiskasysiemei ökar. När dessa moisäliningar skapar problem som fordrar radikalaåigärder och ell socialistiskt perspektiv, så väljer den socialdemokraliskarege- ringen all i stället ökaslödel åt storfinansen och utveckla samarbele med ett eller fiera borgerligaptirlier. 1 valrörelsen kom det till uttryck i försök att framställa socialdemokratinsom ett mittparti och all undvika debatt om löntagarfonderna. Ikärnkraftsfrågan hamnade man på samma linje som . Ensådan politik måste göra att många arbeiarväljare ställer frågan, om inte detena eller det andra borgerliga partiet kan vara att föredra. Så länge som manfrån socialdemokratisk sida håller fast vid en sådan polilik kommer manknappast att kunna störta en borgerlig regering. Ieftervalsdebatten har frågan om vilken roll kärnkraftsfrågan spelade förvalutgången intagit en frai-nirädande plats. Den socialdemokraliskauppläggningen innebar ell fanatiskt försvar för kärnkraftssalsningen i ställetför all gå med på folkomröstning. J;ig tror all della var olyckligt. Mensjälvfallet ligger del djupare orsaker än kärnkraftsfrågan bakom densocialdemokraliska tillbakagången. All möta högervind med borgerliga recept,trots att all erfarenhet talar för all delta på kort och lång sikl ärförödande, spelar självfallel en avgörande roll. Om man uppträder undfallandemot borgerliga angrepp och hukar sig i ideologiska frågor, skapar detförvirring inom stora grupper lönarbetare. Jag tror man kan säga atl densocialdemokratiska regeringens kärnkraftspolitik framstått och framstår som ettmyckel konkret ullryck för alla dessa långsiktiga tendenser. Alternativettill den borgerliga regeringen måste vara en radikal arbetarpolitik, där mansätter in kampen för lönarbetarnas dagskrav i ett socialistiskt perspektiv. Viser den borgerliga regeringen som en ulmaning mot arbetarklassens strävan allflytta fram sina positioner. Under den borgerliga regeringen kommer kapitalelsiniressen all gynnas. Svenska och internationella monopol kommeratt förstärkasin makisiällning. Därför ser vi det som en nödvändighet att arbetarrörelsenpolitiskt och fackligt förstärker kampen för atl lösa dagens angelägna frågoroch för all bryta storfinansens välde. Vänsterpartietkommunisterna gick till val med mottot Arbetarpolitik och socialism. Denpolitik som sammanfattades under della motto är mer angelägen än förevalet. 1 förgrunden för den politiska aktiviteten på arbetsplatserna, ibostadskvarteren och i folkorganisationerna slår de frågor som vi drev ivalkampanjen. Delbehövs en effeklivt prisstopp på alla dagligvaror och slopande av momsen påmaten för atl låginkomsttagare, barnfamiljer och pensionärer skall fådrägligare levnadsvillkor. Detbehövs hyressiopp och en ny bostadspolitik med social inrikining för att kommatill rätta med situationen på bostadsmarknaden. Spekulationen i boendel måstestävjas. Detbehövs en radikal skallereform som lättar skattebördorna för de lägreinkomstlagarna och skärper beskattningen av bolagsvinster, kapilal och storaförmögenheter och som ingriper effektivt mot skattefusk och skatteflykt. Detbehövs en kraftig satsning på barntillsynen, bl. a. genom all 50 000 nyadaghemsplaiser byggs tills alla barn säkrats rätten till en bra ochgratis daghemsplats. Delbehövs verkliga åtgärder mot diskrimineringen av kvinnorna -inie borgerligaskenlösningar som bevarar kvinnornas beroendeställning. Delbehövs grundlagsskydd för demokratiska fri-;och rättigheter på arbetsplatserna,en riskfri arbetsmiljö med mänsklig arbetstakt och slul på klasslagar ochsamarbelslagar som binder facket och försvårar kampen. Delbehövs löneförhöjningar på vinsternas bekostnad genom solidarisk lönekamp. Detbehövs en omedelbar arbetstidsförkortning för alla som ett första steg motsexlimmarsdagen. Del behövs åigärder förall avskaffa diskrimineringen av ungdomen. Delbehövs stopp för kärnkraften, folkomröstning i kärnkraflsfrågan ochen ny industri- och energipolitik som stoppar rovdriften på naturtillgångarna. Detbehövs stopp för del militära slöseriet, kraftig nedskärning av militärutgifternaoch aktiva insaiser för internationell nedrustning. Detbehövs kamp mot svensk och utländsk imperalism och solidaritet i handling medde förtryckta folken och befrielserörelserna. Dessakrav är uttryck för en radikal arbetarpolitik. För denna politik stårvänsterpartiet kommunisterna och för denna politik vill vi knyta sammanutomparlamenlariskt och parlamentariskt arbete. Vi är medvetna om alt dennapolitik endast kan genomföras i en hård kamp mot den borgerliga regeringenssträvanden. I den kampen kommer vårt parti att vara mycket aktivt, både i ochutanför del här huset. Årets valrörelse präglades i hög grad av den debatt som fördes om olikaframlidsfrågor och som i första hand drevs av ceniern och de övrigaicke-socialistiska partierna. Jag tänker då inle bara på diskussionen omMeidnerfonderoch socialisering samt om kärnkraften utan också på debatten imera traditionella valfrågor som skatter och sysselsättningspolitik. Socialdemokraternaintog i alla dessa frågor en utpräglad försvarsställning. 1 många fall varbrislen på konkrela besked lill väljarna mycket påfallande. I andra frågor -inte minst gäller della kärnkraften - kom socialdemokratin att framstå somfånge i gamla beslut, bindningar och löften, som inle hade helhjärtat stöd ensi socialdemokraternas trognaste led. Socialdemokratin ödslade i gengäld slorkraft på alt misstänkliggöra de icke-socialistiska partiernas möjligheter attbilda regering. Ärligheten i dessa partiers avsikter i de olika sakfrågorna,bl. a. på del sociala området, ifrågasattes på ell säll som inle bordeförekomma i en seriös polilisk debatt. Allsocialdemokratin nu är i opposilion i regeringssiällning kan enligimin mening ses som en resuliai av ulvecklingen under en 2 protokoll 1976/77:16-17 längre period.Socialdemokraierna har inte haft framgång i någon störrestridsfråga som varit ideologiskt präglad. Lokaliseringspolitiken,miljö- och naturresursfrågorna, decentraliseringssträvandena samtjordbrukspolitiken utgör exempel på stora frågor, där socialdemokratin under1960- och 1970-talen lidit ideologiskt svidande nederlag och där främstcentern nåll moisvarande framgångar. Inte förrän har emellertidmandatförskjulningarna i varit så stora att det har gått att rubbadet socialdemokratiska regeringsinnehavet. Förcenterns vidkommande innebar valet en förlust av fyra riksdagsmandal. Jag villändå påstå, att ceniern gjorde ett myckel gott val. Det gör jag mot bakgrund avcenterns myckel stora framgång 1973 och att det är sällsynt att ell parti kanförsvara en så stor framgång i valet därpå i samma utsträckning som centernlyckades med . Detfinns också anledning alt understryka all det mångåriga samarbetet mellancentern och har varit av slor betydelse för valutgången ochregeringsbildningen. Det program som har dragits upp i regeringsförklaringenär ett program på mittenpolitisk grund och i folkfiertalels intresse. Härsäger nu atl den nya regeringen har varit förbehållsam om sinaavsikter och att vi har suttit inlåsta i för att bildaregering. Men sanningen är ju, , att regeringsbildningen exaktföljde den snabbaste tidtabell som är möjlig enligt den nya grundlagen. Och vårregeringsdeklaration är mer omfaltande än någol motsvarande dokument från dentidigare socialdemokraliska regeringen och från det socialdemokratiska partiet. Regeringsdeklarationenär ett program som försöker ta till vara den stora värdegemenskap som finns ivårt land. Den nya regeringen har ingen anledning att söka strid för stridensegen skull. Många näraliggande och svåra problem - inte minst på det ekonomiskaområdet - löser man säkert bättre i samförståndets än i stridens tecken. Regeringsprogrammetkännetecknas i övrigt bl. a. av atl den utrikespolitik som alla de storapartierna varit ense om fullföljs. I fråga om ekonominunderstryker vi behovet av omedelbara och kraftfulla åtgärder för attåterställa den samhällsekonomiska balansen och därmed skapa en hållfasiaregrund för fortsall ökning av sysselsättningen, lugnare prisutveckling och nyareformer. Samtidigi har den nya regeringens program en klar udd riktad moi denmaktkoncentration och den koncentration av arbetsplatser och bebyggelse som harföljt i spåren på den socialdemokratiska centraliseringspoliliken.Förbäitringar av miljön och kraven på hushållning med naturresurserna skjutsstarkt i förgrunden. Närdet gäller energipolitiken avbryts marschen in ikärnkraftssamhällei. Det sociala reformarbetet kommer atl drivas vidare i dentakt som det ekonomiska utrymmet tillåter och med klar förtur för förbäiiringarför de sämst ställda i samhället. Den mesl näraliggandeuppgiften för den nya regeringen blir all vidla åtgärder för att stärkaden svenska ekonomin. Ingenav oss har kunnat undgå att märka, att läget inom många av våra viktigasteindustribranscher är mycket pressat. Enbart inom den statliga företagssektornföreligger ett akut behov av kapitaltillskott på mångmiljardbelopp för altklara några av de största företagens överievnad och möjligheter att ge fortsattarbete. NJAbehöver för att läcka redan uppkomna ochförutsedda förluster. Därutöver fordras det troligen flerdubbell större beloppför att företaget skall kunna investera sig fram till ett bättrelönsamhetsläge. Varvsindustrin,där staten numera är den dominerande ägaren, har redovisat nya myckel storakapitalbehov. Tekoindustrinslår kanske inför den allvarligaste krisen . Det är också en branschmed slarka statliga ägariniressen. Även här blir det nödvändigt med insatser aven helt annan omfattning än vad den gamla regeringen utgick föratt klara sysselsättningen. Såskulle jag kunna fortsätta inventeringen bransch efter bransch. Jag har härenbart valt exempel från näringsgrenar där staten måste ta ett direkt ansvar isin egenskap av ägare till ett eller flera stora företag. Men som vi kan läsa itidningarna är situationen densamma på många andra håll inäringslivet. Stålindustrin som helhet och gju-teribranschen är bara elt parbranscher från vilka det nu kommer kris-rapporter med mycket korta mellanrum. Så ser alltså i verkligheten det dukade bord ut som den gamlaregeringen har talat om. Deninternationella konjunkturuppgången låter fortfarande vänta på sig. Denvändning till det bättre som kunnat registreras i några länder har inte fått dengenomslagskraft i svensk utrikeshandel och i svensk ekonomi i övrigt som vialla hade hoppats på. Företagen får under sådana omständigheter allt svårareatl upprätthålla sin produktion och sysselsättning. Vilka insatser siaten ängör finns det inte fysiska och ekonomiska möjligheter att producera på lagerhur länge som helst. Tilldelta kommer de från internationell konkurrenssynpunkt alltför snabba kostnads-och prisökningarna i vårt land . Det vore farligt, om viintalade oss atl de uteblivna exportframgångarna bara är ettresultat av svag draghjälp ulifrån. De är tyvärr också i hög grad ett resultatav alt köpare på den internationella marknaden i viss utsträckning harövergivit sina tidigare svenska leverantörer av den enkla anledningen att desvenska varorna i deras ögon har blivit för dyra. Det innebär att under1975 och 1976 successivt har tappat marknadsandelar i den internationellahandeln. Det kan bl. a. avläsas i all uppgången i den svenska exporten är mindreän uppgången inom världshandeln som helhet. Fråninhemsk synpunkt innebär denna utveckling att vi har ökat den privatakonsumtionen och vår standard snabbare än det har funnits reellt utrymme för.Det har skett genom att en stor del av utlandsupplåningen har använts Ibrkonsumlion. Följaktligenslår vi nu inför uppgiften all försöka producera mer iin vi omedelbartkonsumerar för all på nytt komma i balans. Del behövs alliså ett ökat sparandeoch ökade investeringar för atl på lång siki trygga sysselsättning ochproduktion. Av detta följer all ulrymmel för kon-sumiionsökning inte kan blilika slorl som . annan har menat alt en ensidig svensk devalvering skulle lösa problemet.Regeringen ser det inte så. En devalvering skulle visserligen under enbegränsad lid innebära lättnader för svensk exportindustri och annanullandskonkurrerande verksamhet. Men en devalvering skulle också medföra höjdaimporlpriser. Därmed skulle man lägga ytterligare bränsle på inflationsbrasan.Del skulle i sin tur alldeles säkert utlösa kompensationskrav från olikasamhällsgrupper. Därför aren devalvering bara att skjuta problemen framför sig.