prot · G009101 · 1976-12-31 00:00:00 — Hen (vpk): Låt mig böria med all erinra om att del väl fanns skäl all hoppas altden nya regeringen skulle komma att ägna bostadsfrågan och därmedsammanhängande problem rält stor uppmärksamhet. Men när vi skall föra denårliga bostadsdebatten här i kammaren är uppmärksamheten inle ens så stor atlnågon av de två bostadsministrarna finner det angeläget all vara närvarande ikammaren. Jag lycker det är beklagligt. Denborgerliga regeringen har i sin proposition sagt sitt om hur man vill ha detmed bostadspolitiken. Eller har man kanske inte det? Vad blev del av alla sloraoch omvälvande nyheter och förslag som man tidigare är motionsvägen, ivalrörelser och andra sammanhang har fört fram? Vad blev del av deförhoppningar och förväntningar som borgerliga väljare kan ha haft? Låtmig först som sist konstatera alt det inte finns några stora skillnader i deförsta egna bostadspolitiska förslag som den borgerliga regeringen lägger fram,jämfört med den tidigare regeringens. Skillnader finns emellertid och de gårnästan alla i samma riktning - atl ge de privata vinsi- Anslagtill bostadsbyggande, m. m. intressena påbostadsmarknaden ökat spelrum. Det sker bl. a. genom att minska behovel av egeninsats för privata byggherrar frän till . Det innebär ökad subventionspeciellt riktad lill privata fastighetsägare. Regeringenkommer inte med några förslag som kan stoppa den nuvarande hyresutvecklingenmed allt större hyreshöjningar eller stoppa spekulationen med fasligheter ochlägenheter. Man vill eller vägar uppenbarligen inte ta itu med dekapitalistiska spekulations- och monopolintressena pä bostadsmarknaden, somfinns i hela produktionsprocessen, från marken och kapitalet lill det färdigahuset. Därför blir del heller inte några lägre hyror och sänktaboendekostnader. Därför kan hyres-ulplundringen fortsätta i allt snabbare takt.De som har gjort Slora vinster pä räntor, markspekulalion,byggnadsmaterial och byggande, dvs. det privata bank-, bygg- och fastighetskapitalet,fortsätter alt sko sig pä hyresgästernas bekostnad. Underhela 1970-lalel har takten i hyreshöjningarna bara ökal. Lönarbetarna/hyresgästernaär hårt pressade av ständigt stigande hyror och priser. En ökad åtskillnadmellan människor och social isolering följer i hyreshöjningarnas spär - dellahar också blivit följden för mänga människor genom 1970-talets bostadspolitik.För allt fiera människorstår nu klart atl denna utveckling inte kan fäfortsätta, och man kan ju bara hoppas pä att också regeringen har della klartför sig. Omman är klar över della, måste det snabbi la sig uttryck i konkreta åtgärder föralt stoppa denna utveckling. Man måste då vidta ålgärder för att stoppahyreshöjningarna och pressa ned bostadskostnaderna. Införett hyresstopp, genomför en lägre bostadsränla, ingrip mot privata vinst- ochspekulationsintressen i alla led på bostadsmarknaden! Det är vänsterpartietkommunisternas förslag. Kommunisternahar alllid fört en konsekvent polilik i hyres- och bostadsfrågor. Vi har alltidbetraktat alla människors rätt till en rimlig och bra bostad till rimligkostnad som en social rättighet. Vi har emellertid aldrig nöjt oss med allmännadeklarationer utan har angett orsakerna lill de dåliga bostadsmiljöerna, tillde höga hyrorna, till orättvisorna mellan olika bostadskonsumenter. Utifrånsådana analyser om orsak och verkan har sedan formulerats målsättningar,ställts krav och förslag till lösningar och förbättringar för hyresgästerna. Vihar konsekvent och envetet sökt skapa opinion och vinna stöd för våra krav omalt la itu med orsakerna lill de höga hyrorna och göra slut på de privatavinst- och spekulationsintressena. Vi har framhållit att hyreshöjningarna måstestoppas och hyrorna sänkas på kapitalels och vinsternas bekostnad och sagt atldet kan ske genom lägre bostadsränla, genom samhällsinsatser och ingripanden dädet gäller kapital, mark, byggnadsmaterial, byggande, ägande och förvaltningav fierfamiljshus. I linje med vad jag nu sagt är det självklart att vi slår vakt om deallmännyttiga och bosladskooperativa företagen som nödvändiga instrument fören social bostadspolitik. sladsföretagen tar detsociala ansvar som skall följa av att man tillhandahäller bostäder ochbetraktar bostaden som en social rättighet. Följden av detta blir att deallmännyttiga företagen belastas med sociala följdkostnader och allmännakostnader som blir mycket betungande, och har också dessa kostnadermåst läckas av hyrorna. Sådana kostnader driver upp hyrorna i allmännyttanslägenheter. Men efiersom dessa hyror också är prisledande för privalvärdarnashyror tillgodogör sig privata värdar indirekt och via hyran en exlravinsi förkostnader som dessa värdar inle har. Vikommunister har sedan flera är tillbaka pekat på detta förhållande och ställtolika förslag i syfte atl kompensera allmännyttiga bostadsföretag och derashyresgäster för detta. Elt sådant förslag är att sänka räntan och föriängaamorteringstiden för de statliga länen till allmännyttiga bostadsföretag.Detta är motiverat bäde av all endast ägande och förvaltning av hyreshus utanvinstintresse bör fä förekomma och av de extra kostnader och det socialaansvar som läggs pä de allmännyttiga bostadsföretagen. Närvi ställer krav på ett temporärt hyresstopp som ell första steg att bryta dennuvarande ohållbara utvecklingen är vi medvetna om atl uteblivna hyreshöjningaroch hyressänkningar även på kort sikt kan medföra konsekvenser som inle ärönskade. För atl klara allmännyttans svårigheter om deras s. k. självkoslnaderinle blir täckta har vpk föreslagit alt sädana förelag skall gesmöjlighet atl erhålla en typ av statliga hyresförlustlån som kan avskrivasefter särskild prövning. Sombekant tvingas de allmännyttiga bostadsföretagen att i stort sett verka på detprivata bank- och fastighelsägarkapitalets villkor. Del som bestämmer"självkostnader" är profiter, vinster som tidigare gjorts ochalltjämt görs i räntor, markspekulation, byggmaterialmonopol och byggande avdel privata bank-, bygg- och fastighetskapitalet. Nya räntehöjningar,monopolprishöjningar pä olika slags material och inventarier för reparation ochunderhåll, oljemonopolens prishöjningar, olika skalle-, laxe- och avgiftshöjningarm. m. fortsätter alt öka kostnaderna och föder nya krav på hyreshöjningar.Kalkyler och hyreshöjningskrav som är grundade på sädana"självkostnader" kan inte längre få läggas till grund för nyahyreshöjningar. Bostadssegregeringen har ökat pä eltoroväckande sätt. Det har sin förklaring i bostadsproduktionens förändradeinriktning. Avdragsrätt och subventioner har således skapat en bostadsmarknaddär människor med höga inkomster och kapital främst söker sin bostad i småhus.Den totala produktionen har sjunkit från över 100 000 lägenheter lill f. n. ca56 000 lägenheter. Denna minskning beror helt och hållet pä minskad produktionav fierfamiljshus, medan antalet småhus har visat en ökning. Sammantaget hardetla medfört att småhusen utgör en allt större andel - f n. . I mångakommuner i vårt land utgör småhusandelen och ser ut atl ökaytterligare. Vid 1970-lalels början var småhusens andel i bo- Anslaglill bostadsbyggande, m. m. Anslag till bostadsbyggande, m. m. Desmåhus som planeras är i genomsnitt på fem rum eller mera, kökel oräknat.Nybyggda lägenheter i fierfamiljshus har genomsnittligt mindre än tre rum ochkök. Tendensen har varit ökade lägenhetsstorlekar i småhus och minskade iflerfamiljshus. Nybyggnadsverksamheten riktar sig således i ökande utsträckningtill familjer med barn och god ekonomi - en grupp som utgör enminskande del av befolkningen. Påsamma gäng får satsningen på småhus förödande konsekvenser för landet i desshelhet. Småhusbyggandet prioriterar en familjetyp och utestänger därmedmajoriteten av landets befolkning. Hemarbetet konserveras, och det ärpraktiskt tagel omöjligt alt bygga upp en god kollekliv service. Den utspriddabebyggelsen gör privatbilismen nödvändig. Kravet påkapital och bankförbindelser utestänger slora grupper. Vissakommuner har byggt ell relativt stort anlal lägenheter i flerfamiljshus, ochlill dessa områden och kommuner har invandrare, utslagna och låginkomsttagaretvingats söka sig. Del har därmed utkristalliserats "fattiga"kommuner med stor andel flerfamiljshus och "rika" kommuner med storandel småhus. Därutöver finns nu inom nästan varie kommun på motsvarande sätt"rika" och "fattiga" områden, som är strikt avgränsade frånvarandra. Jaghar tidigare nämnt del privata bank-, bygg- och fastighetskapitalet, och jagvill med några ord till uppehålla mig vid den saken. Ur kapitalels synpunkt ärbostaden etl medel all berika sig pä arbetarklassens bekostnad somden är nödvändig för arbetskraftens förnyelse. Markspekulation, höga räntor,monopol inom byggmalerialindustrin osv. innebär allt högre hyror inyproduktionen. Bruksvärdessysiemei - dvs. marknadshyran - ochinflationsekonomins verkningar leder sedan till kraftigt höjda hyror också idet redan befintliga bostadsbeståndet. Byggkapilalet har länge saknat intresseför fastighetsunderhåll och saneringsverksamhet. Att bygga nya bostadsområdeneller riva ner och bygga nytt har varil lönsammare. Äldre fastigheter harutgjort spekulationsobjekt - föremål som kunnat köpas och säljas ulan hänsyntill dem som bor där. Uppdelningenav boende mellan "rika" och "fattiga" områden - där derikare alllid kan välja först och de sämst lottade inte accepteras ens i desämsta hyreshusområdena - är alarmerande. Varoch en som har studerat dagens bostadsmarknad och hur den fungerar vel all ävenom del formellt är köparna-konsumenterna som betalar, skulle de fiesta inteklara koslnaderna för dagens småhusproduktion, om inle samhället var garantoch om inte småhusägarna fick betala den väsentliga delen av koslnaderna -nämligen räntorna - med obeskattade medel. Del är alltså i realiteten inlekonsumenterna ulan produktions- och finansieringsleden som pä del här sättetmelodiskt utnyttjar avdragsrätten, men del sker i skydd av konsumenter, ochdet hela får därmed elt socialt drag. Samhället måsle ju slå vakt om småhusfolket,som del sä vackert sägs. I verkligheten är det så, att samhället nödgas skydda småhusfolketnär producenter och finansiärer har fått sitt. Omdet vore likhet mellan olika upplåtelseformer och därmed möjligt förallmännyttiga och kooperativa företag atl producera och upplåta flera småhusmed hyres- och bostadsrätt, skulle denna för konsumenterna onödiga och församhället kostsamma utveckling kunna brytas. De som sä önskar skulle även ifortsättningen kunna bo i småhus - självägda, hyrda eller med bostadsräu.Konsumenternas valmöjligheter skulle öka om upplåtelse- och företagsformer ficktillfälle att verka under något så när likartade förutsättningar. Vpk:smotståndare brukar ofta framhålla att elt genomförande av vår bostadspolitikförutsätter ell annat samhälle, och så långt har man rätt som att någonslutgiltig lösning av bostadsfrågan inte är möjlig förrän vi har etlsocialistiskt samhälle. Man kan emellertid åstadkomma förbättringar inom vårtnuvarande kapitalistiska samhälles ram. Enbostadspolitik med en annan inriktning än den nuvarande, en socialistiskinriktning, skulle innebära lägre hyror och garantera ell verkligthyresgäslinflylande. Denskulle medföra siörre valfrihet, där gemenskapen mellan människorna skullevara vägledande. Denskulle innebära en minskad privatisering och ett slut på alla vinst-ochspekulalionsinlressen på bostadsmarknaden. Denskulle få etl riktigt socialt innehåll och förhindra all spekulation och handelmed bostäder. Denskulle medföra ökade kollekliva boendeformer och kollektiv service med bättreboendemiljö och boendeservice i flerfamiljshusområdena. Denskulle innebära atl rätlen till en bra bostad lill rimlig kostnad blev likasjälvklar som rätten lill undervisning och sjukvård. Byggandetav nya bostadsområden och förbättrandet av äldre är två åtgärder som måstesamverka och inriktas pä samma målsättningar. Man måsle utgå från behovet avsociala kontakter och la vara på de resurser som finns hos hyresgästerna, hoshyresgäsikollektivet. Bostaden måsle ses som en kombination av privata ochkollektiva utrymmen för rekreation, gemenskap och arbete för människor i allaåldrar. Tendensen mot avskilda lägenhetsceller med isolerade och passiviserandesmähushåll måste brytas till förmän för olika former av kollekliva utrymmen ochanordningar. Vpkhar i är framfört olika förslag till ålgärder påbostadsmarknaden som tillsammans skulle innebära en radikalt ny bostadspolitik. Jag skall nu övergå lill alt något kommentera några av våramotioner som här är föremål för behandling. Andra motioner kommer attkommenteras av mina partikamrater . Förstvill jag behandla det som har den avgörande betydelsen för våra nuvarandebostadskostnader, nämligen räntans storlek och amorteringstidens längd liksomfrågan om hur kreditförsörjningen är organiserad. Vi upprepar här vårt tidigareförslag om inrättande av en statlig bostads-eller samhällsbyggnadsbank och enstatlig lolalfinansiering av boslads- Anslagtill bostadsbyggande, m. m. Anslagtill bostadsbyggande, m. m. byggandet med enhetsläntill låg och fast ränta. Det nuvarande systemet leder som bekant till onödigafördyringar som får betalas av hyresgästerna. Enlåg och fast ränta är en förutsättning för låga boendekostnader, men den måslegivelvis kopplas till en bostads- och hyrespolitik som präglas av ett socialtinnehåll. Med nuvarande marknadsprisbildning finns stora risker för att denlåga och fasta räntan kommer alt bidra till ökade profiler i första hand förprivata fastighetsägare men också för andra privalintressenter. Då vi inle kanse någon fördel med det privata fas-tighetsägandet men däremot en rad nackdelarfinner vi det naturligt atl ställa de privata hyreshusen vid sidan av denstatliga långivningen. Ett sådant förslag är motiverat redan med nuvarandefinansieringssystem och kan genomföras utan dröjsmål. Deallmännyttiga och bostadskooperativa företagens problem måste, som jag tidigareberört, ges en tillfällig lösning för att bryta trenden mol allt högre hyror ochen sjunkande nyproduktion. Det kan göras genom alt man, som vpk föreslår,sänker räntan och förlänger amorteringstiden för de statliga lånen. räntautan årlig höjning och amorteringstid bör införas i avvaktan på en totalöversyn av bostadsfinansieringen. Dessa lågränlelån skall då riktas speciellttill nybyggda hyres-och fierfamiljshus hos de allmännyttiga och bostadskooperativaföretagen. Dessutom måste de allmännyttiga företagen få särskilda lån, en typav hyresförlustlån som kan avskrivas efter särskild prövning. Man mäste varaklar över atl både förluster på grund av outhyrda lägenheter och föriuster iövrigt för de allmännyttiga företagen ändå måste betalas viastatskassan. Jag yrkar bifall lillvpk-motionen 1293. Vihar från kommunisternas sida i många är kritiserat markspekulationen ochföreslagit åtgärder som kan underlätta för kommunerna att äga marken ochupplåta den med tomtrält. Vi har framhållit tomträttens fördelar och dessprincipiella innehåll, som kan bidra till atl avprivatisera en del avbostadsmarknaden. I vår motion nr 425 ställer vi ånyo en rad förslag i dennariktning, och jag yrkar bifall lill denna motion. belänkanden nr 19 och 20 las fem vpk-molioner upp som behandlardels frågan om införande av hyresstopp, dels frågan om ändringar ihyreslagstifiningen i syfte att begränsa hyreshöjningarna och skapa rättvisabeträffande beräkningen av bränslelillägg. Vidareföreslås elt återinförande av priskoniroll vid försäljning av bostadsrältslägenheteroch skärpta ålgärder mot fastighetsspekulation. Betydelsenoch nödvändigheten av atl införa elt hyresstopp har jag tidigare berört.Opinionen mot nya hyreshöjningar växer för varie dag, och det borde stå klartför envar all ständiga hyreshöjningar, som innebär atl allt fier inte förmårbetala sin hyra, inte kan få fortsätta. HerrBergman berörde i sitt inlägg vad har skrivit; han ifrågasatteklokheten och riktigheten i det. Men del som tar upp bådepä löpsedeln och pä första sidan om den allt kraftigare opinionen blandhyresgästerna mot de nya hyreshöjning- arna är enligl min meninghell rikligt. Opinionen mot hyreshöjningarna växer och blir allt kraftigare.Del blir alltmer nödvändigt all snabbi vidta ålgärder för alt få stopp på dennuvarande utvecklingen. Alltfier lönarbetare/hyresgäster kommer också underfund med atl varje hyreshöjningär liklydig med en lönesänkning som måste kompenseras i höjda löner. per kvadratmeter motsvarar omkring en krona perarbetstimme för de fiesta lönarbetarna. De hyreshöjningar som de fiestahyresgäster fäll vidkännas under del innebär i många fall delsammasom en löneminskning med minst en krona . Jag yrkar bifall till molionen 168, som behandlas i civilulskottetsbelänkande nr 19.1 vår motion 423 föreslår vi att nu gällande bestämmelser vidprövning och bestämmande av hyra enligl bruksvärdesprincipen skall ändras påsådant sätt all hyran inle fär vara högre än hyran för jämförbara lägenheter.En sådan förändring skulle ge större möjligheter alt hälla hyrorna på en lägrenivå och göra slut på den hy-reshöjningsaulomalik som finns i de nuvarandebruksvärdesreglerna. Som det nu är ger reglerna utrymme för en prisskruv uppåtav den hyresnivå som bestäms vid jämförelseprövningar. Hyreshöjningar kanalltså ske med hänvisning lill de högsta hyrorna i ell jämförelsematerial -ja,dessa hyror kan fä översligas också, bara de inle överskrids påtagligt. Jagyrkar bifall till motionen 423. Imolionen 549 återkommer vi med vårt tidigare krav om förbud mol tillämpningenav vissa bränsle- och va-klausuler och framhåller bl. a. atl delbruksvärdessystem som finns skulle bli rättvisare om värt förslag om lolalhyrorinfördes. Vi har också pekat på all della även skulle kunna bidra lill enbetydande energibesparing. Vi anser det självklart atl ingen hyresgäst skalltvingas betala mer än vad uppvärmningen kostar, och vi vill atl bränslekostnadernaskall bakas in i en tolalhyra och hyreskostnaden i sin helhet bli fastställdlill elt belopp. Jag yrkar bifall till motionen 549. Förslagetom införande av priskoniroll för bostadsrältslägenheter som återfinns ivpk-motionen 916 är naturligtvis motiverat av utvecklingen , altallt fiera bostäder blivit föremål för spekulations-handel.Bostadsrättslägenheler erbjuds nu ofta till försäljning lill högstbjudande ochblir en auklionsvara. Bosladssökande utan förmögenhet och med små inkomsterställs genom denna handel i ännu sämre läge . Den åtskillnad iboendet mellan rika och falliga som genom den förda bostadspolitiken blivit såmarkant under senare är ökar därigenom ännu mera. Alla erfarenheter omutvecklingen på detta område säger alt del nu är hög tid alt äter införaoffentlig kontroll över försäljning av bostadsrätter. Jag yrkar bifall tillmotionen 916. Den sista motion jag skall kommentera är molionen 917, som behandlas iCU:s betänkande nr 20. Motionen berör en så viktig och dagsaktuell fråga somden omfattande och allt allvarligare fastighetsspekulation som pågår, framförallt i våra storstadsområden. Anslagtill bostadsbyggande, m. m. 4 protokoll 1976/77:101-103 Nr 101 anser att de lagar som finns i syfte att stävja spekulation och handel Torsdaeenden ' fastigheter och bostäder är otillräckliga och måste skärpas. därförutvidga gällande bestämmelser utöver storstadsområdena till alla Vi föreslår vidare en skärpning av den s. k. lagfarts- Anslag till bostads- plikten och att hyresgästerna skall ges lagstadgad rätt alt bli remissinstans byggande, m. m. iförvärvsärende. har motionen fått en ganska välvillig behandling, och det är etl stegframåt, men eftersom jag inle kan se något hinder för konkretaställningstaganden nu frän sida i enlighel med motionsyrkandena,yrkar jag ändå bifall också lill motionen 917. Hen (): Vi har lyssnat lill företrädare för den nuvarande oppositionen ochkan konstatera atl vi har en djupt oenig opposition. Skulle den inledanderundmålning som gjorde av värt samhälle vara riktig skulle vi levai etl ruffel- och bågsamhälle, som för en näst intill asocial bostadspolitik.Eftersom rundmålningen mäste avse den socialdemokratiska bostadspolitik som såall säga fortfarande gäller - vi behandlar ju den budgetproposition som /78 - tror jag inte är beredd alt skriva under påherr beskrivning. Ideklaration, som ligger lill grund för de tre partiernas samarbete i regeringen,sägs det beträffande bostadspolitiken atl målet är atl alla skall ha rätt god bostad oberoende av inkomst. Man kommer att använda sig av det systemsom vi har lagt fast med generella subventioner och selektiva bostadsbidragför alt uppnå det målel. Mansäger vidare alt byggande och förvaltning av bostäder skall ske i sådana formeratt man gynnar en kostnadspressande konkurrens och motverkar spekulation.Regeringen är beredd att föreslå förbättrade finansieringsförhållanden för delenskilda flerfamiljshusbyggandet. Närdet gäller relationerna mellan de olika upplätelseformerna eftersträvar manvalfrihet och likvärdighet dem emellan när del gäller boendekostnaderna. Regeringenunderstryker det angelägna i att bristfälliga boendemiljöer förbättras och ökar de enskilda människornas inflytande över sill boende och ger ökademöjligheter till alt äga sin bostad. a. pekar man pä möjligheten att göradet i bostadsrättsföreningarnas form. Ibudgetpropositionen följer man på olika sätt upp målsättningen iregeringsdeklarationen. I civilulskottets betänkande nr 18 lycker jag mig kunnakonstalera att det råder stor enighet om bostadspolitikens stora drag. Dettatycker jag mig kunna säga trots de reservationer som socialdemokraterna har fogatlill belänkandet. De utgör endast en uppföljning av de förslag som fanns kvar idepartementet från bostadsfinansierings-och boendeulredningarna och som ännuinte blivit föremål för något beslut. Det är förklarligt att dennya regeringen vill ha tid på sig för att överväga på vilket sätt de problemsom där berörs skall lösas. De framlagda utredningsförslagen är ju inte deenda tänkbara lösningarna. Närdel gäller bostadsbyggandets utveckling vill jag gå litet lillbaka i liden. Vihar inte någon särskilt hetsig bostadspolitisk debatt. Det hade vi istörre utsträckning , då det stora bostadsbyggnadsprogrammetmed en miljon lägenheter som mål genomfördes. Dä byggde man starkl koncentrerattill storstadsområdena och till vissa andra mycket expansiva industriorter.Socialdemokraterna införde ett kvoteringssystem för alt styra över resursernatill jusl dessa områden så atl det skulle bli möjligt atl satsa alla resurser iform av kapital, arbetskraft och byggnadsmateriel på all genomföra programmet. Symbolen för detta var de prefabricerade betongelementen och deelementfabriker som då växte upp. En och annan av dem har sedan försvunnit. Manskulle bygga i stora enheter- det skulle helst vara tusentals lägenheter ivarie objekt - och man skulle sluta mångåriga avtal mellan beställare ochentreprenörer. Delhär ändrades rätt snabbt, och jag tror att del var många kommuner ochbostadsföretag som ångrade alt man så aningslöst gick in i en så snabbutbyggnad. Vi kritiserade det sätt på vilket denna utbyggnad skedde. Jag villnu notera vissa följder av den. Vihar bristfälliga miljöer; det brister i den fysiska miljön, och del brister iden sociala funktionen. Genom atl man byggde så snabbt har man fått en förensidig ålderssammansättning och kanske en för ensidig yrkessammansättning,osv. Del har gjort atl man under 1970-lalet måst ingripa med miljölån, lån lillmiljöförbättrande ålgärder, för atl försöka rätla till en del av de brister somfinns i helt nya bostadsområden. Det gäller behov som vid en förnuftigplanering och utbyggnad skulle ha varit tillgodosedda redan från börian. Jagvill redan nu notera atl regeringen i sin proposition lägger fram förslag somskall göra stödet till miljöförbättrande åtgärder mer altraklivt.Civilutskoitet konstaterade atl möjligheten alt fä bidrag inteutnyttjades i tillräcklig omfattning, efiersom många bostadsförelag hadeproblem med likviditeten. Propositionens förslag ger nu möjligheten attkombinera bidraget med lån, och förhoppningsvis kommer denna angelägnaverksamhet då alt öka.