prot · G00931 · 1976-12-31 00:00:00 — är det inte statsrådet somskall svara längre, utan nu gäller det frågor till interpellanterna, och detvar väl inle meningen. Låt mig bara säga att jag alltid reagerar mot attdet, när man skall försöka alt lösa ett problem, alltid är någon som dyker uppoch säger att vederbörande kommer att fuska, att han bara kommer med en sådanbegäran för att få uppskov med värnplikten osv. Jag misstänker inte folk så därmycket, och man kan inte ta sådana hänsyn när man skall försöka att lösa enallvarlig fråga. Och de som väntar på atl få sitt fängelsestraff ärallesammans tacksamma om vi kan få en annan ordning, så all de slipperfängelse. Hert (vpk): Till vill jag säga att jag är alldeles övertygad om alt vadsom sagts om det rent formella är helt riktigt. I miu första anförande sade jagju också atl det egentligen inte är det som är del väsentliga i minframställning, utan att det här närmast är en moralisk fråga. Hur man än vänderoch vrider på saken, hur man än tar fram bakgrundstexter och annat kan man intekomma ifrån att skrivningen i deklarationerna, såväl FN-deklaralionen ochEuropakonventionen som den här resolutionen, pekar i en och samma riktning. Detär alltså fråga om tolkningen. Rent formellt kan man naturiigtvis säga all såoch så är det och atl vi alltså har rätt att göra på det eller det sättet. Jagvill hänvisa lill mitt första anförande, där jag tog upp just de här motsättningarna.Det är ju fråga om anda och bokstav. Vill man tolka deklarationerna i enpositiv anda, vilket man inte kan undgå att göra med tanke på bl. a, demänskliga rättigheterna, kan inte den straffsals vi f n. har, som innebär atlman sätter vägrarna i fängelse, anses vara rimlig. HerrKöriof talade också om andra länder. Enligt min mening är delta ett irrelevantargument i den här debatten. Jag vet inte hur värnplikts- lagarna ellerstraffsatserna är utformade i andra länder, varken i väst eller i öst. Jagtycker inte att det hör hemma i denna debatt. Jag talar om svenska förhållandenoch om de svenska vägrarna. Vad andra länder gör eller inte gör är någontingsom vi inle kan berömma oss av. Det argumentet hör som sagt inle hemma i denhär debatten. Överläggningenvar härmed slutad. Omamnesti för vapenvägrare, m. m. § 4 Om amnesti förvapenvägrare, m. m. Herr justitieministern erhöll ordet för allbesvara () anmälda interpellation, 1976/77:36,till herr statsministern, och anförde: har frågat statsministern om regeringen är beredd atl 1. ge allmän amnesti åt dem som enligt 21 kap. 1 §brottsbalken har dömts lill fängelse för lydnadsbroll efter att ha förvägratsatl fullgöra vapenfri tjänst, 2. i avvaktan på vapenfriulredningens belänkande ochförslag utfärda bestämmelser om att de som har ansökt om vapenfri tjänst menfått avslag inte t. v. skall inkallas lill militärtjänst och att pågåenderättegångar mot vapenvägrare skall nedläggas t. v. Interpellationen haröverlämnats lill mig för besvarande. Närdet gäller andra fråga vill jag hänvisa till alt chefen förförsvarsdepartementet som svar på interpellationer av ochherr i Skärstad har förklarat alt frågan om ändrade bestämmelser pådel område det här gäller bör tas upp först sedan vapenfriutredningen i börjanav har avlämnat sina förslag. Enligt vad försvarsministern vidareuttalade är det för tidigt att bedöma frågan om del är rimligt all vidtaåtgärder för att skjuta upp utredningar och rättegångar angåendevärnpliktsvägran, innan utredningens förslag har avlämnats ochremissinstansernas synpunkter inhämtats. Enligt11 kap. 13 § första stycket regeringsformen får regeringen genom nåd bl. a.efterge eller mildra brottspåföljd. Bestämmelsen avser både individuellbenådning i konkreta fall och generell benådning av en viss grupp av dömda, s.k. amnesti. Frågor om individuell benådning av den som dömts för värnpliktsvägranprövas självfallet redan f n. i vanlig ordning efter ansökan i varje särskiltfall. När det gäller frågan om en allmän amnesti för den gruppvärnpliktsvägrare som åsyftas i interpellation gör sig sammasynpunkter gällande som de som har anförts av försvarsministern i fråga omåtgärder för att skjuta upp utredningar och rättegångar om värnpliktsvägran.Det finns sålunda enligt min mening inte anledning att överväga frågan om ensådan amnesti före ställningstagandet lill vapenfriulredningens förslag. Omamnesti för vapenvägrare, m. m. Hert EKINGE (fp): Jag ber att få lacka justitieministern för interpellationssvaret.Innan jag något ytterligare kommenterar svaret vill jag dock först förklara attjag tror all inle någon av oss är tilltalad av atl vapenvägrare döms lillfängelsestraff Det gav ju också försvarsministerns lidigare här i kammarenlämnade svar uttryck för. När unga män kan få avtjäna upp till ett halvt årsfängelsestraff fördelat under en lidsrymd av , då tror jag att vi äröverens om all något gått snett. Och därför utgår jag från att vi alla väntarpå vapenfriulredningens belänkande och på atl förslaget skall komma,förhoppningsvis utan dröjsmål, så alt vi skall kunna få en ändring till stånd.Jag är angelägen om alt betona delta, så att vi kan föra den här debatten i enpositiv anda. Justitieministernsäger i sill svar all del inle finns anledning att överväga frågan om amnestiför vapenvägrare som dömts till fängelsestraff före ett ställningslagande lillvapenfriutredningens förslag. Jag kan bara beklaga om del är på det sättet altdet inte finns anledning all överväga frågan. Men jag får acceptera det förhållandet,och vi kan väl ändå utgå från att vapenfriutredningens förslag, som det harsagts, kommer atl läggas fram . Och om utredningenenhälligt lägger fram förslag om alt fängelsestraff inle skall utdömas förvapenvägran - i olika sammanhang i massmedia har ju ledamöter avutredningen sagt att utredningen med största sannolikhet blir enig på denpunkten - frågar jag: Vilka möjligheter till ett snabbthandlande yppar sig då? Som jag ser det bör det vara möjligt för regeringen attdå lägga fram ett snabbförslag här i om att de som ansöktom vapenfri tjänst men fått avslag inte t. v. skall inkallas. Vidare bör isamma förslag las med bestämmelser om att pågående rättegångar mol vapenvägrareskall nedläggas t. v. och alt de som jämlikt 21 kap. 1 § dömtstill fängelse för lydnadsbrott, men ännu ej avtjänat straffet, skall få uppskovi avvaktan på den nya lagens i kraftlrädande. Jag kan inte se alljustitieministern genom sill svar stängt den möjligheten, och därför skulle jaggärna vilja fråga justitieministern om han är beredd att verka i den härriktningen. Bakgrundentill det här resonemanget är följande. Om utredningens förslag kommer i börjanav 1977 och sedan går ut på en snabbremiss bör det - även om förslaget går pålagrådsremiss - finnas möjligheter för regeringen att lägga fram en propositionunder våren. Då skulle den nya lagen i bästa fall kunna träda i kraft . Och är del givelvis angelägel all de som fåll avslag ellerdömts enligt den gamla lagen får chansen all söka på nytt efter den nya lagensregler. Om man tillämpar det här förfarandet slipper vi ett antal fängelsedomaroch fängelsevistelser just i skarven mellan den gamla och nya lagen. Justnu och fram till dess alt utredningen kommit med sitt förslag och därefterregeringen - som jag hoppas - lagt fram ett snabbförslag bör man inte hellerskynda sig med att dra fram nya domar eller låta verkställa redan avkunnadedomar. Här är givelvis ett visst sakt- mod det rimligaste, så altfram så många som möjligl kan få tillfälle atl göra en ny ansökan påden nya lagens grund. Det kan inle vara rimligt alt skynda på med allverkställa ett antal fängelsestraff , när vi har en, somockså jag menar, orimlig vapenfrilag. Och att vi haren sådan var juanledningen till att vi i begärde utredning om en ny vapenfrilag. Jagär givetvis hell införstådd med all justitieministern inle skall eller börlägga sig i vad gör, men vilka som skall inkallas justden närmaste liden eller först kan regeringen, om den har denpolitiska viljan, styra. Och ell uttalande alt del i och för sig frånsamhällets synpunkt är viktigt all man inte får en rad fängelsestraff alldelesinnan en ny lag kommer vore givetvis av stort värde. Jag hoppas attjustitieministern också vill ta upp den här tråden, när han svarar på min frågaom han är beredd all verka för att ett snabbförslag i form av en propositionläggs fram när utredningen förhoppningsvis kommit med sitt förslagom all fängelsestraff ej skall avkunnas för vapenvägran. Vi tycksju haanledning vänta alt utredningen enhälligt skall komma med ett sådant förslag. Omamnesti för vapenvägrare, m. m. Hert KÖRLOF (m): Jag delar uppfattning på ett par punkter, nämligen all vårvapenfrilag har vissa brister och att del är olyckligt all så många döms tillfängelsestraff Men jag tycker att argumentering i interpellationenpå några punkter är litet märklig. Det är inle ca 800 som döms lill fängelse förlydnadsbroll utan något över 600. Del kan kanske lyckas vara ett någotpekfingerakligl påpekande - 600 är för många del också - men rätt skall vararätt. Något över 150 avtjänar därutöver straff för rymning, och man vågar nogsäga alt del sällan är vapenvägran som där ligger bakom. Ytterligare ca 30avtjänar straff för andra krigsmans-brott. Det är inle rätt all slå ihop alladessa kategorier och ulge dem för all vara vapenvägrare. HerrEkinge hävdar vidare i sin interpellation au det finns en laglig rättighet attfå fullgöra vapenfri Ijänsl i stället för militärtjänst. Ja, det är riktigt,nämligen om villkoren för att få sådanl tillstånd är uppfyllda. Delta har vidiskuterat tidigare, och här vet lika väl som jag alt villkoren fördella är kopplade lill den enskildes övertygelse i vad gäller frågan om bruk avvapen mol annan. Tilldetla kommer en komplikation, som jag hoppas au också väl kännertill, nämligen att cirka hälften av dem som vägrar fullgöra militärtjänst intedessförinnan sökl vapenfri tjänst. Om dessas inställning lill frågan om brukav vapen mol annan och deras samvetsöverlygelse i denna fråga kan följaktligenvarken eller jag uttala oss. Jagkan personligen väl tänka mig ett nådeförfarande i varje enskilt fall i vadgäller dem som dömts för lydnadsbrott om och när ömamnesti för vapenvägrare, m. m. beslutat om en nyvapenfrilag, som reglerar påföljdsfrågan för lydnadsbrott på annat säll än medfängelse. Men att föranstalta om generell nåd, dvs. amnesti för en påföljd somriksdag och regering med öppna ögon varit medvetna om skulle följa på denna typav brott, förefaller mig personligen vara alt underkänna lagstiftningens grundmer än vad nöden kräver. Såtill frågan om atl uppskjuta inkallelser lill värnpliktstjänstgöring av dem somfått avslag på sin ansökan om vapenfri ijänsl hos vapenfrinämnden. Förutomall delta öppnar möjlighet till ett visst missbruk på samma säll som i de falljag lidigare berörde kan man ställa sig frågan om regeringen också här ulanlagstöd kan vidta en sådan åtgärd. Värnplikts-och vapenfrilagarna är antagna avriksdagen. Det förfaringssätt som där regleras för ansökan, handläggning ochavgörande av vapenfriärenden skall myndigheterna följa. En av vapenfrinämndenoch eventuellt av regeringen avslagen vapenfriansökan skall faktiskt ha denhögst bestämda följden all vederbörande skall kallas in till värnpliktstjänstgöring.Detla är förutsatt i lagstiftningen. Jag frågar mig därför på vilken lagligeller konstitutionell grund regeringen kan besluta alt just denna kategorivärnpliktiga inte skall kallas in till tjänstgöring när lagstiftningen faktisktförutsätter att de skall kallas in. För övrigt, hur kommer övriga tiotusentalsvärnpliktiga att reagera på sina inkallelseorder om de får veta att just dennakategori, som sökt enligt gällande lag men inte fått vapenfri tjänst, intekommer all inkallas i avvaktan på en eventuell ny vapenfrilag? Alt enskildavärnpliktiga i annan ordning hos de militära myndigheterna kan ansöka omanstånd, omplacering osv. är en hell annan sak. Där prövas den enskildes skäl ivarje särskilt fall. Delär av ell visst intresse all notera atl slutinstans för denna typ av ärendeninle är regeringen ulan värnpliklsnämnden. Men alt regeringen skulle kunnagenerellt förhindra inkallelser av just denna kategori, som sökl men inte fåttvapenfri tjänst, förefaller åtminstone mig utomordentligt tvivelaktigt. Vadskulle säga om regeringen beslutade att inför viss inkallelse inleinkalla alla studenter? Jag tycker att del är un,gefär samma typ av beslut, ochjag föreställer mig att man har anledning att reagera mol den typen av beslut. Jag vill gärna deklarera att jag är positivt inställd till enreformering av vapenfrilagen och att den bör ske så snabbt som möjligl. Men jagvill framhålla atl della inte är en enkel lagstiftningsuppgift. Jagär inle beredd alt föregripa resultatet av del pågående utredningsarbetetgenom alt tillstyrka en allmän amnesti för de här grupperna. Samtidigtvill jag emellertid säga att när regeringen har alt ta ståndpunkt till fråganom ändringar i vapenfrilagen på grund av vapenfriutredningens kommandeförslag, är det naturligt att man då också över- väger om man skall vidtanågra åtgärder beträffande dem som har blivit dömda för vapenvägran. HerrEKINGE (fp): Eftersom jag vill föra debatten med justitieministern får det välursäktas mig om jag koncentrerar mitt anförande lill hans svar och inte tar uppsynpunkter från andra så att säga ställföreträdande regeringsledamöter. Isitt svar säger justitieministern atl individuell bedömning av dem som dömtstill fängelse för vapenvägran prövas i vanlig ordning efter ansökan i varjesärskilt fall. Jag vet också atl sådana ansökningar finns hosjustitieministern, och jag hoppas atl även de kan få ligga lill sig. Närvi får en ny lag kan också sådana nådeansökningar efter vad jag förstår få engynnsam eller gynnsammare behandling. Det visar nämligen en handling som jaghar i min hand. Även då vi fick den nu gällande vapenfrilagenfanns det även då unga människor som kom i kläm mellan den gamla och den nyalagen. Efter en dom i häradsrätt om en och en halv månads fängelse förlydnadsbrott ansökte en ung man i underdånighet om att av nåd få villkoriigdom. Hans motivering var att en ny lag trätt i kraft och att det då syntesolyckligt att han skulle hamna i fängelse när den nya lagen gav möjlighet tillvapenfri tjänst. Herr justitieministerns företrädare i ämbetet harundertecknat detla dokument som säger: "Kungl. Maj:l vill av nåd bestämmapåföljden till villkoriig dom med föreskrift att prövotiden skall räknas fråndenna dag. Detta får jag, på nådig befallning, härgenom meddela. Pånådig befallning eller ej, så hoppas jag givelvis alt också vår nuvarandejustitieminister skall få tillfälle att skriva under liknande nådeförklaringarbåde till dem som sökt och till dem som inte sökt men som i lika hög grad ärbetjänta av sådan nåd eller sådan amnesti. Enav ledamöterna i vapenfriulredningen - universitetslektorn och förreriksdagsmannen , - skrev i en tidningsartikel i höstasföljande: "Alldeles uppenbart är att förhållandena nu måste ändras påfiera sätt. Att det nuvarande systemet inte duger visas bl. a. av antaletvägrare - den verkliga testpunkten när del gäller lagstiftningens samklang medvärderingarna i samhället. var vägrarna 49, var de 969. Från detsenaste året minns vi alla en del uppseendeväckande fall med fängelsestraffoch tvångsmaining. Jag anser att det nu behöves rejäla ändringar." - Sålångt ledamoten av vapenfriulredningen . Islutet av artikeln säger att den som vägrar bära vapen bör istället automatiskt få en ny slags tjänst. Den kan kallas för samhällstjänstoch vara lik den vapenfria tjänsten. Även detla är naturligtvis bättre änfängelsestraffet av . Han slutar sin artikel med följande fyra grundkrav:vettig lagregel om alt en "allvariigt övertygelse" räcker i ställetför som "djup samvetsnöd", att prövningsförfarandet av- Omamnesti för vapenvägrare, m. m. skaffas, flera tjänstersom inle ger krigsplacering, och inga automatiska fängelsedomar ulan chans föralla del gäller till en nyttig samhällstjänst. Personligen hoppasjag atl dessa i verklig mening liberala krav skall uppfyllas och all del skallske . Överläggnmgenvar härmed slutad. §5 Om åtgärder mot narkotikamissbruket Herrsocialministern erhöll ordet för att i ett sammanhang besvara delsherr i (c) anmälda interpellation,1976/77:16, dels ) anmälda interpellation, 1976/77:37, och anförde: i har frågat mig vilka initiativ jag tänkervidta med anledning av den allvarliga narkotikasitualionen i landet. har frågat om regeringen anser atl narkotikasitualionen genomgåttnågra väsentliga förändringar . Vidare har om jag ämnar vidta åtgärder för en karlläggning av narkotikamissbruketsutbredning och svårighetsgrad, om jag ämnar föranstalta om åtgärder för enulvärdering av olika behandlingsmetoder samt vilka insatser i övrigt regeringenöverväger för all hejda narkotikamissbruket. Jag besvararinterpellationerna i ett sammanhang. Minbedömning av narkolikasituationen grundas främst på uppgifter från de ansvarigamyndigheterna på narkotikaområdel, huvudsakligen ,, , och kriminalvårdsstyrelsen.Jag har också haft kontakt med frivilliga organisationer på området. Cannabisär fortfarande det mest förekommande narkotiska preparatet och är spritt överhela landet. Enligt de frekvensundersökningar som genomförs regelbundet synesdock missbruket av cannabis ha minskat väsentligt i ungdomsgrupperna. Dettyngre narkotikamissbruket är koncentrerat till storstadsområdena. Missbrukförekommer visserligen också i andra tätorter, men det är storstadsregionernasom har relativt omfattande grupper av missbrukare.Centralstimulerande medel dominerar fortfarande del lunga missbruket.Opialmissbruket utgörs nästan uteslutande av heroinmissbruk. är myckeloroande, Heroinmissbrukel uppges vara koncen-treral lill ochMalmö-Helsingborg-Lundområdet. Enligt uppgifter .som nyligenhar inhämtat uppskattas gruppen heroinmissbrukare i tillomkring 1 000. I de tre Skånesläderna uppskattas antalet lill mellan 500 och 1000. Läget är följaktligen allvarligt, inle minst genom att heroinet innebärstora risker för bl. a. överdosering med allvarliga skador eller dödsfall somföljd. Mängaav narkotikamissbrukarna finns inom kriminalvården. Ett omfattande missbrukförekommer på kriminalvårdsanstalterna, och även inom frivården är lägelbesvärligt. Inom ramen för sina resurser försöker kriminalvårdens personal attförhindra införandet av narkotika samt alt ge klienterna adekvat vård molmissbruket. En strävan är atl denna vård skall ske i samarbete med de allmännavårdinrättningarna. Frågor av hithörande slag diskuteras vid en konferens medrepresentanter för olika myndigheter och organisationer som sysslar mednarkotikafrågor som inleder just . Delföreligger en belydande brist på vårdresurser, särskilt i storstadsregionerna.Den utökade öppna verksamheten med dess inriktning på behandlingsmotiverandearbete har medfört ökad efterfrågan på platser vid behandlingshem och andraformer av vård, men en del missbrukare får f n. vänta lång lid på behandlingmed de risker för återfall som della innebär. Orsakenlill den nuvarande alarmerande situationen på narkotikaområdet är främst denökade tillgång på heroin som under senare lid har konstaterats i helaVästeuropa och även i vårt land genom ökade beslag av tull och polis. Det ärytterst allvarligt atl heroinet har kommit in på den svenska marknaden. Kampenmot narkotikamissbruket måste vidmakthållas på hög nivå, och regeringen kommeri enlighet med uttalandet i regeringsdeklarationen att intensifierainsatserna, särskilt mol missbruket av heroin. Kampenmot narkotika måste föras inom många olika sektorer av samhället. Insatsernaav polisen och tullen är självfallet av stor vikt. Den fortsatta inriktningenav polisens verksamhet kommer atl diskuteras vid en konferens somrikspolisstyrelsen anordnar . Här har också utvecklats ell välfungerande internationellt samarbete. Även i andra internationella sammanhangverkar vårt land aktivt mot missbruksproblemen. De viktigaste insatserna molalla former av missbruk är dock åtgärder av förebyggande slag. Till störstadelen måste det förebyggande arbetet ses på , men vi prövar ocksåmöjligheterna atl påverka utvecklingen genom stöd ål särskilda projekt somdirekt lar sikte på ungdomar i riskzonen. Alkoholpolitiska beredningsgruppenarbetar också fram förslag, som innebär insatser av förebyggande art i syfteatt motverka missbruk. Detfinns inle några säkra bedömningar av del totala antaletnarkotikamissbrukare i landet. Genom de frekvensundersökningar som genomförsfår vi en uppfattning om utvecklingen i vissa ungdomsgrupper, menundersökningarna ger inle besked om det lunga missbrukets storlek. Sedan en lidhar planerat atl genomföra en kartläggning av hela det lungamissbrukels omfattning. Undersökningen planeras äga rum . Genom socialutskottetsnyss avgivna belänkande i frågan kommer all få ta ställning tilldessa problem. Förde etablerade missbrukarna behövs ökade insatser. Det är självfallet heltotillfredsställande att missbrukare som frivilligt efterfrågar vård inte kan beredas plats ivården. Statsbidrag utgår i belydande omfattning till huvudmännen föröppenvård, inackorderingshem, behandlingshem m. m. för narkotikamissbrukare.Jag har för avsikt all under den närmaste liden ta upp diskussioner medkommunförbunden och de närmast berörda landstingen och kommunerna beträffandenarkotikasitualionen och vårdresurserna. Underde har det vuxit fram nya metoder för vård och behandling. Enulvärdering av behandlingen erbjuder svårigheter, men jag är beredd attmedverka till atl de utvärderingar som kan göras får behövligt stöd. Inom delnordiska drogforskningsorganet söker man också få fram metoder för att medtillräcklig vetenskaplig grund kunna jämföra olika behandlingsformer. Jag anseremellertid att den stora efterfrågan som finns på platser vid behandlingshemtyder på all dessa utför ett bra arbete. Avvad jag nu har sagt framgår att jag ser allvariigt på narkolikasituationen,särskilt det ökade heroinmissbruket, och att det fordras stora insatser för atlminska missbruket. i (c): Jag tackarsocialministern för svaret på min interpellation. Interpellationenhar tillkommit på grund av den utomordentligt allvarliga situation som f n. råderpå narkotikaområdet. Tillgången på olika narkotiska preparat är just nu så storalt man hos polis och sociala myndigheter betraktar läget som katastrofalt.Inom landets högsta polisledning är man allvarligare oroad än någonsin infördet växande narkotikaproblemet. vädjar om hjälp av allasamhällskrafter för alt stoppa smugglingen - enbart polisaktioner räcker intetill. Hela samhället måste nu engagera sig i en samlad aktion mol narkotikan,annars har vi ingen chans, sägs det. Densom blivit beroende av heroin får snabbi en omänsklig press på sig. Har manvant kroppen vid en daglig dos heroin, skriker kroppen efter heroin. Ett gramheroin kostar I . för sitt heroinbehov. De pengarna är del ingensom kan skaffa på ett hederligt sätt - heroinköpen måste finansieras genombrott. Vet man atl en halare betalar ca 10 96 av värdet för stöldgods,kan var och en räkna ut hur mycket en heroinmissbrukare måste stjäla för alt fåihop till den dagliga dosen. Moldenna bakgrund finns i ett egendomligtuttalande av generaldirektör angåendeheroinmissbrukel: "Detfinns ingen anledning atl gripas av panik och ropa på mer polis och tull, sägersocialstyrelsens generaldirektör . har vi inle sett någratecken på en katastrofal ökning av heroinmissbruket. Men vi gör just nu ensnabb kartläggning av heroinmissbrukets utbredning i landet. -Vi måste i dagens läge varna missbrukarna, be dem att försöka kontrollera vadde köper, säger . Det förekommer så många olika styrkeblandningar påmarknaden, liksom heroin blandat med allt möjligt annat, stryknin, kodein ochandra giftiga substanser. De måste vara ytterst försiktiga ." Nogär det ett förvånansvärt uttalande av landels högste ansvarige tjänsteman. Vihar "inte sett några tecken på en katastrofal ökning avheroinmissbruket"! Det finns ca 2 000 heroinmissbrukare i landet. Siffrankan vara högre. Han avvaktar att det skall komma tecken som lyder på att vi ärpå väg mol en katastrof