prot · G009147 · 1976-12-31 00:00:00 — Denberäkningen bygger enbart på antaganden om antalet nytillträdande påarbetsmarknaden. Antagandet utelämnar sysselsättningseffekten av en kommandekonjunkturuppgång. Reservanterna påstår på grundval av detta att regeringenger en missledande bild av sysselsättningsläget. Detta kan med större fog sägasom reservanterna. Däremot kan man med lätthet instämma i reservanternas slutsatsall en framgångsrik sysselsättningspolitik kräver en stark ekonomi. Därförstöder finansutskottets majoritet strävandena alt stärka landets ekonomi ochminska obalansen i förhållande till utlandet. Jag ber att få yrka bifall lill finansutskottets hemställan på samtligapunkter. Denekonomiska po/it i ken m. m. () kortgenmäle: avvisade, som han sade, mitt påstående att finansutskottetsborgerliga majoritet inte skulle vilja samarbeta. sade tvärtom attden borgerliga majoriteten eftersträvar en bred enighet om grunddragen i denekonomiska politiken. Sedan ville göra gällande att del var visocialdemokrater som motarbetade samar-betsslrävanden. Det exempel som herrMolin tog var en diskussion som vi har haft om en s. k. administrationsavgiftpå bostadsbyggandet. Detta var en något besynnerlig skvader, som civilulskottethade vissa svårigheter att tillstyrka. Vårståndpunkt var den att om denna avgift skulle införas för bostadslån, bordeden kunna införas också för andra statliga lån till näringslivet, jordbrukareoch andra grupper. Vi ställde det som villkor för att tillstyrka avgiften. Detville utskottets majoritet inte vara med om. Man tyckte au den här avgiftenskulle införas för bostadslån. Sedan fick man utreda möjligheten att införaavgiften även på andra lån. Det var skälet till att vi reserverade oss. Denekonomiska politiken m. m. Detär möjligt att vårt uppträdande i denna fråga har kvaddat mig somsamförståndspolitiker. Däremot kan jag inte förstå att det är något exempel påhur man från majoritetens sida i finansutskottet eftersträvar en bred enighetom de grundläggande dragen i den ekonomiska politiken. Dit hör väl i all sindar inte den här adminislrationsavgiften. Sedankan jag påminna om att av del här besparingsprogrammet, somkastades över och som har lett till stora påfrestningar iulskoltsarbetet, har den socialdemokratiska oppositionen godtagit 670 miljonerav de 700. Det visar alt vi faktiskt ställer upp när det gäller de viktigainslagen i en besparingspolitik. HerrMolin är mycket nöjd med att den ekonomiska politiken så snabbi skiftade utseendeefter det att förra gången lade fast den. Jag ironiserade inte överutskoltsmajoriietens uttalande. Jag frågade: Vad betyder det allulskottsmajoriteten säger alt den ekonomiska politiken även framöver skall hahög följsamhel? Följsamhet till vad? Mot bakgrunden av utskottets tydligtuttalade oro över arbetsmarknadslägel ifrågasatte jag om detta var ett förebudom nya helomvändningar. Jag undrar om också skulle varanöjd med att hans politik klarar sig . Iövrigt får jag bara notera att tystnad om infiationspro-blemetfortsätter. Har inte upptäckt att priserna stieer - nrh stigersnabbt? (vpk) kortgenmäle: Jag skall inte gå in på samarbetsfrågorna i utskottet. Jag tycker altdet är utmärkt om så många som möjligt av utskottets ledamöter ställer upp sommotståndare till den borgeri iga regeringens ekonomiska politik och har alltsåinga klagomål i det avseendet. Mendet var några påståenden i anförande som jag skulle vilja ta upp.Herr berör bl. a. vad jag hade sagt om nödvändigheten av att ha starkarerestriklivitet mot kapitalexporten och att stoppa industriutflyttningen frånSverige - etl krav som vi har rest i vår motion och som också har diskuteratstidigare i samband med valutafrågorna. De anmärkningar gjorde varemellertid helt marginella därför all det avgörande och del man måste laställning till är alt del förekommer en mycket stor kapitalexport från Sverige.Den totala summan av investeringarna i utlandet var 3,5 miljarderkronor. Mendet allra allvarligaste är den utfiyttning av induslriarbetsplatser som skerfrån till andra länder och som såvitt jag förstår också har fortsatt iår och kommer att fortsätta med regeringens nuvarande politik. Det är det somskapar så allvarliga problem för många arbetare och tjänstemän - dennakrympning av den industriella sektorn som regeringen tydligen är anhängare aveller i varje fall inte vill göra något för att effektivt motverka. Sedantog upp en diskussion om verkningarna av en höjning av momsenrelativt en höjning av arbetsgivaravgiften. får de socialdemokratiskaföreträdarna klara ut. Vad jag vill påpeka är att jag inte är inblandad i dendiskussionen. Vi är inte anhängare av en höjning av arbetsgivaravgiften, och viär också motståndare till en höjning av momsen. Därför är det helt relevant närvi har påpekat att den höjning av momsen som regeringen har genomfört drabbarde lägre inkomsttagarna hårdast. Jag tror att icke kan bestridadetta. fortsatte med skattefrågorna och ville försvara indexregleringenav skatteskalorna. Men det är helt obestridligt att genom denna indexregleringsom regeringen vill genomföra ges de största skattefördelarna till de högreinkomsttagarna. Det går att bevisa med siffermaterial. säger att detfinns inget utrymme för att ta från höginkomstlagarna och ge tilllåginkomsttagare. Det finns utan tvivel spekulationsvinster, storakapitalvinster, som man måste angripa. Men regeringens politik är den raktmotsatta. Den tar av låginkomsttagarna och ger till höginkomsttagarna. Det ärdärför man måste avvisa regeringens skattepolitik. Den ekonomiska politiken rn. () kortgenmäle: Låt mig bara säga till alt när del gäller de svenskautlandsinvesteringarna kan man ju inte bortse från att dessa i vissa fall haren positiv effekt på sysselsättningen här hemma. Om bygger enlastvagnsfabrik i , som i huvudsak utnyttjar produkter som tillverkashär hemma, och alternativet hade varit att lastvagnsmarknaden i Australienhade täckts av ett företag från ett annat land, är det inte ur inhemsksysselsättningssynpunkt något negativt med en sådan investering. Fårjag sedan säga till att jag vidhåller all jag såsom finansutskottetsordförande har försökt åstadkomma en så bred enighet som möjligt. Det har variten strävan. Det är klart all jag aldrig har räknat med au vi skulle uppnå fullenighet. Vi har olika mening när del gäller värdet av arbetsgivaravgifterna t.ex. Det har vi konstaterat här i kammaren, och det har vi konstaterat iutskollel. Vad jag sade var att samförståndsvillighelen hos socialdemokraternainte ter sig helt övertygande, när de reserverar sig mot ett utskottsbeslul sominnebär tillstyrkande i allt väsentligt av en socialdemokratisk motion. Men jagtror att vi även fortsättningsvis skall kunna föra en diskussion som ökarmöjligheterna till samförstånd. Det är väl också så alt del från landels synpunktär värdefullt, om man när det gäller svåra ekonomiska beslut kan nå en så bredenighet som möjligt. Sedansäger att vi har gjort en helomvändning. Jag inledde mitt anförandemed att visa att vi inte har gjort del. sade i sill betänkandei februari att det var nödvändigt att göra en omläggningav den ekonomiska politiken i mera restriktiv riktning, och det är vad som nusker. Inte heller har vi gjort någon helomvändning i fråga om sysselsättning.Vi sade i vårt belänkande att det är viktigt att regeringen mycketnoga följer utvecklingen Denekonomiska politiken m. m. när det gällersysselsättningen. Det är bra att regeringen har gjort det och presenterat enserie åtgärder, bl. a. utbildningsbidrag och en del andra stimulansåtgärder.Det har bidragit till en internationellt sett myckel låg arbetslöshet. Dettavisar i stället på en kontinuitet i den politik som finansutskottet harförordat. Däremotfinns inte den kontinuiteten hos socialdemokraterna. Ni talade omnödvändigheten av en åtstramning - del är alldeles riktigt.Men när nu regeringen och utskottsmajoriteten ställer sig bakom en del olikaåtgärder som just innebär en åtstramning av den ekonomiska politiken hopparsocialdemokraterna av från en del av dessa förslag. Närdet gäller bedömningen av momshöjning kontra höjning av arbetsgivaravgift ärdel klart alt bägge dessa åtgärder kommer att drabba de lägre inkomsttagarna.Men momshöjningen har inte en så regressiv effekt som arbetsgivaravgiften.Arbetsgivaravgiften kommer bl. a. via höjda kommunalskatter att slå ännuhårdare mot de lägre inkomsttagarna. () kortgenmäle: säger att han som finansutskottets ordförande hareftersträvat vad han kallar en bred enighet om den ekonomiska politiken. Detär inte ulan alt jag tror honom, men den diskussion som vi hade ifinansutskottet och som jag tog mig friheten att ge några glimtar av gav etlhelt annat besked. De övriga bröderna i koalitionen talade om för mig och förherr att det inte alls var fråga om att söka efter en sådan enighet: Härdiskuterar vi inte - här voterar vi! Det var bara att konstatera attfinansutskottets ordförande med all sin goda vilja helt enkelt inte lyckats iden koalition där han befinner sig. HerrMolin säger sedan att finansutskottet inte har gjort någon helomvändning. Jaghar inte talat om finansutskottets helomvändningar. Det är regeringen somdriver politiken, finansutskottet kommenterar den så gott det kan. Det sominträffat är trots allt att rekommenderade med fast och klarstämma denna riksdag att anta en politik som i sina grunddrag upphävdes avregeringen . Vad jag har velat veta är vad man egentligenmenar. När nu tillsammans med de borgerliga ledamöternauppenbarligen förslår att det kanske håller på att inträffa andra otrevligheteri ekonomin på syssel-sältningssidan - de kan komma om något halvår eller så -vad menar man då med den stora följsamheten? Är det nya helomvändningar som manbebådar? HerrMolin säger att det är socialdemokraterna som inte visar konsekvens - de villeha åtstramning , nu vill de inte ha åtstramning. Jag gjorde mig vissmöda i mitt inledningsanförande att försöka förklara för all denåtstramning som vi eftersträvade nu sköts av infiation.Det är en väsentlig skillnad om infiationstakten i ekonomin är 6 96 eller omden är 10 96. Det berövar konsumenterna en massa köpkraft och det är därför somvi anser att om man ovanpå delta läggeren höjd moms skapar man såväl en häftig uppbromsning av levnadsstandarden somsvårigheter för människorna och risker för sysselsättningen. Men denna lillapedagogiska övning var tydligen förfelad. Slutligen,herr talman, måste jag upprepa min fråga: Har inte upptäckt attpriserna stiger snabbt? Vilka råd har han att ge den regering som han också börförsöka konversera med i den här kammaren? Denekonomiska politiken m. m. (vpk) kortgenmäle: påslår att anläggning av svenskt kapital i utlandet i vissafall kan ge en positiv sysselsättningseffekt också här hemma. Det är alldelessjälvklart. I vissa fall kan del göra del, men det gäller de marginella fallen.Den avgörande process som här försiggår är ju en utflyttning avindustriarbetsplatser från till utlandet, och det kan väl ändå interimligen sägas ha en positiv sysselsättningseffekt i . Antalet sysselsättningstillfällenminskar i den svenska industrin, i de svenska storföretagen, medan de ökar istorföretagens filialer utomlands. Studerar man de bägge sifferserierna ser manatt sluieffekten har blivit negativ på sysselsättningen här hemma. Sedan kandet finnas enskilda fall, enskilda företag där förhållandet är ett annat, ändrar icke den allmänna bilden. HerrMolin återkommer lill frågan om effekterna av momshöjningen kontra höjningen avarbetsgivaravgiften. Jag är, som jag påpekade, motståndare till bägge demetoderna för att åstadkomma en sänkning av konsumtion och levnadsstandard. Jaganser inte alt del är befogal au sänka levnadsstandarden och konsumtionen förden stora massan av löntagare, pensionärer och barnfamiljer. Det är alltså en heltannan ståndpunkt. Sedanmåste jag säga att del är diskutabelt om och regeringens påståendeär korrekt - att momshöjningen har en starkare regressiv effekt. Den starkaprisstegring som vi har haft på dagligvaror under det här året tyderpå all jämförelsen kanske inte är helt korrekt. Dagligvarorna är ju sådana somkonsumeras i förhållandevis större utsträckning av de lägre inkomsttagarna - defår använda en större del av sin inkomst för inköp av just de varor som harstigit starkast i pris. Men det avgörande för min ståndpunkt är att det handlarom två olika metoder alt pressa ned levnadsstandarden för den stora massan avmänniskor. Jag avvisar bägge metoderna, anser bägge vara felaktiga. Regeringenhar den funnits genomfört en rad höjningar av skatterna. Den harhöjt bilskallen men inte skallen på jordbruks-traktorer, den har höjt skattenpå sprit och tobak, den har höjt TV-licensen, den höjer nu lägsta avgiften förmedicin från . till , den har höjt momsen, den har höjt prisernagenom devalveringen, och snart får vi höjda jordbrukspriser. Alla de härprisstegringarna har den effekten att de allra hårdast drabbar de grupper somhar de lägsta inkomsterna. Hela regeringens plan för att förändra skattepolitikenin- Denekonomiska politiken m. m. nebär alltså altskattepolitiken i har blivit mer regressiv, dvs. den vänder mer och merav den tunga änden nedåt och drabbar de små inkomstlagarna. Därför måste vikritisera och förkasta den politiken. HerrMOLIN (fp) kort genmäle: Jag jämförde momsen och arbetsgivaravgiften som ål-stramningsinstrumentdärför alt höjd arbetsgivaravgift är nästan del enda essentiella som finns idet socialdemokratiska alternativet. Det var då jag menade alt sett från delägre inkomsttagarnas synpunkt är en momshöjning trots allt att föredra. Därfinns inte en så stark regressiv effekt. Självfalletkommer båda de här åtgärderna alt drabba löntagarna och innebära eninskränkning av utrymmet för den privata konsumtionen. Del är självklart ochockså delvis nödvändigt om man skall nå målet att uppnå balans i våra affärermed utlandet. Vadjag då har sagt är alt arbetsgivaravgiften förutom att den påverkarkontantlöneökningarna och därmed ger ett lägre skalleunderlag för stat ochkommun, vilket socialdemokraterna förbiser i sitt budgetalternativ, har deneffekten att den påverkar kommunalskatterna och driver upp dem mer än someljest skulle ske. Eftersom kommunalskatterna obestridligen är den tyngstaskattebördan för de lägre inkomsttagarna, tror jag att jag står på säker grundnär jag säger alt en höjning av arbetsgivaravgiften är mer ogynnsam förlåginkomsttagarna än momshöjningen. Dessutomhar jag vid två tidigare debatter med påvisat att del, om man menarallvar med målsättningen att komma till rätta med det stora underskottet i våraaffärer med utlandet, inte är bra att genom en höjd arbetsgivaravgift ytterligareöka kostnaderna för den svenska exportindustrin. Det borde väl ligga i öppendag. Åtstramningspaketetkan givelvis få en viss sysselsättningseffekt. Det är just därför vi frånfinansutskottet säger att man måste ha en hög beredskap för arbetsmarknadspolitiskaåtgärder, precis som varit fallet . Låtmig med anledning av meningsutbytet mellan mig och sägaatt möjligheterna att genomföra en verkligt effektiv åtstramning -jag tror attdet finns en grundläggande enighet om att den är nödvändig och att man därmedkan skapa balans i vår ekonomi -ökar, om det finns en bred enighet kringbesluten. En rimlig målsättning för alla partier borde därför vara att sökamedverka lill en politik, som faktiskt minskar underskottet i våra affärer medutlandet. Inför denna debatt har jag sysslat litet med alt studerariksdagsprotokoll. Del kan vara nyttigt ibland, ehuru det inte alltid är såuppbyggligt. Ur protokollet från , som ju har nära anknytninglill den debatt som vi för, har jag roat mig med att plocka ihop enbukett av adjektiv och omdömen om regeringen och dess politik, uttalade avfinansutskottets vice ordförande. Jag kan inte neka mig att utnyttja tillfälletatt lill protokollet redovisa dem. Dennaregerings politik var enligt misslyckad, lättsinnig och ansvarslös.Den var präglad av en exempellös ryckighel och vim-sighel. Regeringen begrepinte vad den gjorde. Den var inkompetent och handlingsförlamad. Vad den gjordevar en serie av ekonomiska missgrepp. Inte minst med anledning av det oftaåterkommande talet om en seriös debatt måste jag fråga: Vilket omdöme skall mange om en sådan debattnivå? Efterdetta skall jag börja med att bemöta påstående att jag skullekategoriskt ha vägrat att i finansutskottet föra en seriös debatt, även omnaturiigtvis avståndet mellan den typ av debatt som jag här har redovisat ochen seriös debatt är väldigt stort. påstående är alldeles felaktigt.När han gör ett sådant påstående, bävar jag inför de felaktiga upplysningar hanlämnar i de fall då de icke kan korrigeras. Debatten i finansutskottet - om vinu skall redovisa vad som händer i utskottet, men det har ju börjatmed - uppstod ju på grund av vad utskottets ordförande sagt i en tidigareriksdagsdebatt. För min del sade jag att jag inte har någonting emot att vi fören debatt i utskottet. Jag vägrade icke kategoriskt alt föra en debatt, men jagsade - och det vill jag ha infört i kammarens protokoll - att vi då självfalletbryter mot den tradition som skapades då socialdemokraterna hademajoritet i detta utskott. På den liden sade man på del hållet att här behövervi inte diskutera, utan här kan vi gå direkt till votering. Exakt sammaargument har jag mött även i andra utskott, när socialdemokraterna hademajoritet i utskotten. Jagfortsatte vidare med att fråga vad en seriös debatt egentligen äroch där avstannade del hela. Men jag kan försäkra all jag ifortsättningen, lika litet som , kommer alt vägra att föra en debattinom utskottets väggar. Somunderlag för den här debatten finns ett digert betänkande. Jag förmodar att detinte är många av ledamöter som haft möjlighet att läsa igenom det.Där redovisas såväl regeringens syn på vårt ekonomiska läge och förslag medanledning därav som oppositionens' förslag och bedömningar - när det gällersocialdemokraterna också reservationsvis framförda förslag. Vid betänkandethar del fogals de berörda fackutskotlens yttranden, och i förekommande fallavvikande meningar. Idetta material skulle man naturiigtvis kunna gräva ned sig nära nog hur långtsom helst och slå varandra i huvudet med siffror, prognoser och anlaganden. Mankan göra det från olika utgångspunkter, fritt valda beroende på vad man villbevisa eller motbevisa. Som bakgrundsmaterial finns de reviderade finans- ochbudgetplanerna för den som vill "botanisera" ytterligare. Jagavser inte alt tränga djupt in i del här materialet, framför allt därför attden debatt som förs, främst från socialdemokraternas sida, är så oerhört grovtförenklad att man kanske klarar sig bäst genom att Denekonomiska politiken m. m. 5 protokoll 1976/77:147-148 Denekonomiska politiken m. m. så långt som möjligt föraett förnuftsmässigt och enkelt resonemang. Dock gör jag inte det i denförhoppningen att det finns någon resonans i denna kammare frånsocialdemokraternas sida, men jag är ganska övertygad om att svenska folketbegriper det hela bättre. Detta borde kanske inte minst socialdemokraternabegrunda när de fortsätter sin förenklade förkunnelse. Jagsade i milt anförande i den ekonomiska debatten att det när enregering avgår aldrig är fråga om huruvida den skall beviljas ansvarsfriheteller ej. Ansvar för den politik som den fört utkrävs aldrig - så fungerar intedet pariamentariska systemet; vi har bara att konstatera detta. Delta faktum,menade jag då, och det hävdar jag alltjämt, borde rimligtvis leda till kritikav ett annat slag än den kritik vi har fått bevittna inte minst . Denkritiken borde rimligtvis föras med tanke på del kvardröjande ansvaret. Jaguttalade förhoppningen därom, men som jag inledningsvis konstaterat har denförhoppningen kommit gruvligt på skam. Attdel kan vara bittert alt förlora makten kan jag förstå, framför allt om mannära nog är född i kanslihuset och därtill betraktar det som en självklar rättatt besitta makten. Jag tror dock att socialdemokraterna gjorde klokt i attbesinna att del inom politiken finns etl liv också utanför kanslihuset och attdetta liv kan vara meningsfullt men att det även i det lägel krävsett ansvar och att man, om man känner ett sådant ansvar, kan göra positivainsatser. Det är viktigt alt så sker, inte minst i en lid så inramad avekonomiska besvärligheter som den vi nu lever i. Det har under den långatidrymd då socialdemokraterna innehaft regeringsansvaret varit åtskilligaliknande tillfällen, där det krävts avspänning och då t. o. m. samlandelösningar varit angelägna, och nog finns del exempel på åtskilligt av gensvarsom varit lill nytta för både land och folk. Detmest destruktiva i den debatt som förs är frammanandet av enfrontställning mellan vad man kallar lönlagarintressena och företagarna - oftakallade kapitaliniressena och nära identifierade med den nuvarande regeringen.Det är en fullständigt hämningslös klasskampanj, som därtill saknar förankringi dagens realiteter - delta senare sagt såväl med tanke på regeringens programoch ambitioner som med hänsyn till att det inte går att definiera vad mankallar löntagariniressen så enkelt och kortsiktigt som socialdemokraterna gör idagens debatt. Satsningarna på näringslivet måste ju exempelvis - i allmänhetoch särskilt i detta konjunkturläge - i allra högsta grad vara etllöntagarintresse. Detta har bestyrkts, inte minst vid de tyvärr flertaligapresentationerna av nya kriser och företagsnedläggningar och av de anställdassituation i sammanhanget. Somrubrik på den allmänna debatt som förts från oppositionens sida - väl täckandeockså reservationen till utskottsbetänkandet - skulle jag vilja sätta"Myten om välståndslandet som överlämnades till en ny regering och somsönderkördes av densamma ". Läser man reservationen, får mandär veta alt den nya regeringen inte bara har fört en felaktigpolitik och vall fel åtgärder utan att den dessutom har satt in dem vid fellidpunkt - det är således bara fel över hela linjen. Man kommer osökt att tänkapå historien om riksdagsmannen som pro-pagandatalade inför sina åhörare ochsade ungefär så här: "Mina vänner! Om de här åtgärderna hade vidtagits itid, så hade de aldrig behövts." Jagkan säga, eftersom åtminstone har ställt frågan lillherr , huruvida denne inte har märkt all priserna stigit i det här landet,alt visst har vi märkt detta. Jag vill tillfoga att vi kanhända är rättförhärdade när det gäl|er prisstegringar, eftersom sådana inte är någon nyhet,vi har ju haft lika stora prisstegringar under socialdemokraternasregeringsinnehav. Jag medger dock att det vore önskvärt att hålla dem lägre.Men jag vill med den fortsatta delen av mitt anförande ge några förklaringartill prisstegringarna - förklaringar som jag tycker del kan vara lämpligt attgöra vid del här tillfället. Jagtror att resultatet för den enskilda människan - oavsett vilka prognoser mananvänder beträffande produktionskapacitetens utnyttjande, exportmöjligheternaetc. - förmodligen blir en lägre ökningstakt av den reala standarden under dennärmaste liden. Jag tror att del är viktigt att redan nu göra dettakonstaterande. Kanhända får vi i sämsta fall en nolltillväxt härvidlag.Debatten om orsakerna härtill har fixerats till två åtgärder eller ålgärdspaketsom den nya regeringen genomfört men i fråga om vilka socialdemokraterna haftandra lösningar eller i en del fall inte haft några lösningar alls. Denförsta är skatteomläggningen som dock, det vill jag poängtera, klartredovisades för svenska folket före valet . Den andra var åtgärdspaketetmed moms, devalvering och viss investeringsavgifi som vi alla väl känner lill idenna kammare. Vad som gjorts eller inte gjorts under detta kortaregeringsinnehav ställs också i starkt samband med de kraftiga prisstegringarvi på senare liden upplevt. Detrelativt komplicerade orsakssammanhang - det måste vara ett sådant - somligger bakom det ekonomiska händelseförioppet, i den mån del nu inte beror påutländsk influens som vi inte kan göra någonting ål, går naturiigtvis inte allhärieda till den korta tid som den nya regeringen haft ansvaret för landetspolitik. Man måste härvidlag gå längre tillbaka i tiden.