prot · G00936 · 1976-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1976/77:36 §1 Justerades protokollet för . §2 Meddelande om ändring i den preliminära tidsplanen , som enligt den preliminära lidsplanen skulle börjakl. 13.00, tar sin början . §3 Föredrogs och hänvisades 1976/77:22 tillskatteutskottet 1976/77:23 tillsocialutskottet 1976/77:24 tillnäringsutskottel 1976/77:25 och 26 lillskatleutskotlel 1976/77:27 lillsocialförsäkringsutskoltel §4 Föredrogs men bordlades åter konstilutionsutskoltels belänkande 1976/77:13socialförsäkringsutskollets betänkanden /77:8-12 §5 Föredrogs och bifölls interpellationsframslällningarna 1976/77:56 och 57. Meddelandeom ändring i den preliminära tidsplanen Suppleantsnär varorätt i ställiga styrelser m. m. §6 Suppleants närvarorätt i statliga styrelser m. m. Föredrogs konstilulionsulskottets betänkande1976/77:11 med anledning av motioner om suppleants närvarorätt i statligastyrelser m. m. HerrPERSSON i Karistad (s): I motionen 2410 av har vi motionärer aktualiseratfrågan om suppleanternas närvaro i slalliga organ och betonat viklen av attsuppleanterna ges en löpande information. Vianser alt ju mer suppleanterna är närvarande och aktivt deltar istyrelsearbetet, desto mer skickade är de att ta vid och axlamanteln efter den ordinarie ledamoten och/eller della vid förfall för densamme. Ipartiernas organisationer är del i många fall, för att inle säga tillövervägande delen, praxis alt suppleanterna är närvarande och aktivt Suppleantsnärvarorätt i statliga styrelser m. m. deltar i styrelsearbetet. Ikommunerna deltar suppleanterna regelbundet i sammanträdena, och f n. pågår påmånga håll en allmän översyn av sammanträdesarvodena. Många kommuner, bl. a.min hemkommun ,,betalar numera samma arvode till ordinarie ledamot somlill suppleant. Vi anser atl det är viktigt alt så många som möjligt deltar ochsprider information om vad som avhandlas i de olika nämnderna. Vi fann nämligenatl orsaken till att suppleanterna icke var närvarande lill stor del var deraslåga sammanträdesarvode och alt della i stor utsträckning berörde kvinnor ochmän som direkt fick vidkännas löneavdrag och på så sätt förloradearbetsinkomst, om de var intresserade av att delta i sammanträdena. Närdet sedan gäller de statliga organen, oftast regionala, typ länsstyrelse,länsarbetsnämnd, yrkesinspektion m. fl., har liknande problem uppstått, ochsuppleanterna lyser ofta med sin frånvaro. Där spejar framför allt två sakerin. För det första är del avståndsfaklorn; långa avstånd lägger hinder i vägenför den utsedda suppleanten. För det andra utgår inte sammanträdesarvoden, ochvederbörande kvinna eller man - hon eller han må vara aldrig så intresserad avatt närvara - hindras av att ersättning inte utgår. F.n. pågår nominering och val av ledamöter och suppleanter till länsstyrelsernaute i vårt land. Jag var själv närvarande vid vårt partis sammanträden ivalberedning och landstingsgrupp, där vi enades om alt utse ordinarie ledamöteroch suppleanter. Låt mig ta konkreta exempel från mitt hemlän: Vi representerasav bl. a. två suppleanter från för att skall fåinsyn och möjlighet all påverka skeenden och beslut i-länsstyrelsensförtroendemannastyrelse. Dessa två personer, boende och verksamma i Torsbykommun, utestängs rätt effektivt från alt mer kontinuerligt följalänsstyrelsens sammanträden -. dels på grund av långa reseavstånd, dels därföratl inget sammanträdesarvode utgår. Jagoch många med mig anser att detta är och förblir en orimlig sits och attkommunen i fråga, vars företrädare haren reseavstånd - alltså23-24 mil lur och retur - på så sätt utestängs från den fortlöpande"information som ges vid förtroendemannastyrelsens sammanträden. Med densorlens politik från statliga organ når vi inte det som vi i avsågmed vad vi uttalat om många regionala organ, nämligen att så många som möjligtborde ges tillfälle atl närvara och delta i en vidgad beslutsprocess. Nuutestänger vi en stor grupp av människor, och-ofta drabbar detla kvinnan ellermannen som står i produktionen och icke har någon möjlighet atl i längden della.pågrund av att det varken ges lid eller ersättning för att kontinuerligt följastyrelsearbetet och hävda sin regions eller kommuns intressen iskilda sammanhang. sitter och troligen i ännu högregradnästa år en. stor skara heliidsengagerade förtroendevalda -riksdagsledamötersamt kommunal- och landstingsråd - och från nä- ringslivet ett antaldirektörer. Vi löper risken alt uteslänga en viss grupp avmänniskor - de som föriorar lön om de avviker från sill ordinarie arbete ochgår till sammanträde med slalliga organ. Kvar står en grupp av elitstyresmän,rekryterade bland politiskt aktivt folk, och de som näringslivet stöttar och somdärför ej behöver vidkännas löneavdrag i sitt företag eller i sinorganisation.. Vi motionärer har ak-lualiseral della i motionen 2410 ochpåtalat risken för utestängning av vissa grupper, och vi menar attstatsmakterna här bör gå före och visa vägen. med inflytande, insyn ochinformation är.en mycket central fråga för demokratin, och här bör vi inte varanjugga och utestänga någon. Ja, i den allmänna motiveringen tar man upp en hel del avdessa frågeställningar och pekar på gällande praxis. Bilden är något splittradi nuvarande praxis, och den är i många statliga organ helt olikartad. Länsstyrelsernakallar icke suppleanterna annat än vid förfall för ordinarie ledamot, ochendast i två länsstyrelser har man kallat vissa suppleanter, som bor ochverkar inom speciella regioner. Inomriksdagens förvaltningsområde föreskrivs enligt nya instruktioner ochförfattningar all suppleantarvode utgår för flertalet organ, om vederbörandesuppleant är närvarande - och det tycker vi alla är rätt och riktigt. Hemma ipartiorganisationerna tillämpar vi alltmer det systemet för atl vidgainflytandet och informationsflödet. Utskottettar sedan upp frågan om suppleanternas närvaro i statliga och regionala organ.Utskottet delar uppfattningen att suppleanterna bör ges ökad möjlighet lillinsyn i resp. styrelse. Utskottet är däremot icke berett atl förorda införandelav detaljbestämmelser på delta område, och det är mycket möjligt att det ärsvårt atl utfärda centrala dekret för varje verksstyrelse eller verksområde. Med dessa ord har jag velat markera viklen av att suppleanternasnärvaro i statliga organ underiättas och att de som är suppleanter i kommunalaoch statliga organ behandlas lika. F. n. kan det i realiteten bli så att ensuppleant i en relativt obetydlig och liten nämnd fårsammanträdesarvode och reseersättning när hon eller han är närvarande i denkommunala nämnden. Om samma person, kvinna eller man, sitter som suppleant it. ex. utgår varken sammanträdesarvode eller reseersättning, ochdel kan väl icke vara meningen. socialdemokratiska partikongressbehandlade även denna fråga och biföll en motion från arbetarekommunmed liknande yrkande. Detta drabbar alla partier och samtliga representanter. Därför hoppasjag att den sittande regeringen, allvarligt skall överväga den skrivning somutskottet enats om och ställningstagande samt för samtliga berördamyndigheter utfärdar föreskrifter och riktlinjer, varigenom suppleanterna gessåväl reseersättning som närvarorätt och sammanträdesarvode. Länsstyrelsernasförtroendemannaslyrelser bör under alla förhållanden prioriteras. Suppleantsnärvarorätt i statliga styrelser m. m. Vi motionärer kan känna oss relativt nöjda med utskottets skrivning ochinväntar med stort intresse regeringens ställningstagande i denna vikligafråga. Jag har inget annat yrkande än om bifall lill konsti-tutionsulskottetshemställan i betänkandet 1976/77:11. Överläggningenvar härmed slutad. Föredrogs konstitutionsutskoltets belänkande1976/77:12 med anledning av propositionen 1976/77:19 omförtroendemannaslyrelsen i jämte motioner. 1 propositionen 1976/77:19 hade regeringen(kommundepartementet) föreslagit alt anta vid propositionen fogatförslag till lag om val av ledamöter i länsstyrelses styrelse. Beträffande propositionens huvudsakliga innehållhade anförts följande: "Ipropositionen föreslås en särskild lag om val av ledamöter i länsstyrelsesstyrelse. I lagen föreskrivs att styrelsen beslår av 14 ledamöter utöverordföranden. Dessa ledamöter utses genom val. Valet förrättas av landstingeteller, om det i länet finns kommun som inte ingår i landstingskommun, avlandstinget och kommunfullmäktige med den fördelning dem emellan som regeringenbestämmer efter befolkningstalen. I förrättas valet avkommunfullmäktige i . För varje ledamot utses en suppleant.Avsikten är att de yllerligare föreskrifter om val av ledamöter och suppleantersom behövs skall meddelas av regeringen. Den nya lagen avses träda i kraftden ." Idetla sammanhang hade behandlats motionerna 1976/77:13 av . (m), 1976/77:15av i m. fi. (s), vari hemställts atl riksdagenskulle avslå regeringens proposition 1976/77:19, och 1976:77:16 av m. fl. (vpk), vari hemställts att skulle uttalaall särskild representation för det privata näringslivet ej borde inskrivas ilänsslyrelseinstruktionen. Utskottet hemställde altriksdagen skulle 1. med avslag på motionen 1976/77:19, 1976/77:15 bifalla propositionen 1976/77:16, 1976/77:13. 2. avslå motionen 3. avslå motionen Reservation hade avgivils av herrar iTrollhättan, , i , i , iRonneby och samt (samtliga s) som ansett alt utskottetbort hemställa 1, med bifall lill motionen 1976/77:15 avslåpropositionen 1976/77:19, 2, avslå motionen 1976/77:16, 3, avslå motionen 1976/77:13. HertJOHANSSON i (s): Det finns flera invändningar att göra mol det förslag omförtroendemannaslyrelsen i som regeringen har lagt fram och somkonstitulionsulskottels majoritet har tillstyrkt. Jag skall väsentligen göraerinringar från konstitutionell synpunkt. Till andra sidor av förslagetåterkommer . Regeringensbrådska inger konstitutionella betänkligheter. Tydligen har regeringen föresattsig att driva igenom en ny ordning . Denna brådska har lett till attregeringen har brutit mot den flna svenska traditionen på lagstiftningensområde, nämligen att man inle skall ändra lagbestämmelser förrän de harprövats. Del beslut som fattade har ännu inte hunnittillämpas. Brådskanhar spritt sig till konslitulionsulskollet. Behandlingen i utskottet harforcerats. När vi från socialdemokratiskt håll ville skicka ut propositionen påen snabbremiss avvisades det av majoriteten inom utskottet med motiveringenalt del inte fanns tid till detta. Det gällde organisationer som i hög gradberördes av regeringens förslag. Vi hade nämligen som remissorgan tänkt ossHandelskamrarnas förbund. ,och /SR. De har och skulle enligtriksdagens beslut få en självständig nomineringsrätl. Den rätlen försvinnerom regeringens förslag godtages av . TCObegärde sedan att få företräde inför utskottet. Dess presidium kom lillutskottet och vände sig med skärpa mot att näringslivs- ocharbetstagarorganisationer inte i fortsättningen tillförsäkras rätt atl nominerakandidater till . Nog hade det varit värdefullt för ulskoltet allfå la del av de olika organisationernas synpunkter i remissvar. Brådskanhar även fått andra konsekvenser. På grund av att landstingen fastställersammanträdestider på förhand och kostnaderna för ett landstingsmöte ärrelativt stora känner sig nu landstingen tvingade all fatta beslut innan de fårnågon författning i ärendet. Åtminstone ett landsting har fattat beslut innanfrågan behandlades i konstitutionsutskoltel. Jag går ut ifrån alt det skettunder den uttryckliga förutsättningen atl bifaller propositionen.Andra landsting kan tvingas att fatta beslut utan att känna riksdagensbeslut annat än genom tidningsreferat. Den som lyssnat till hårdkritik mot den föregående regeringen för att den inle flck utförfattningar tycker nog all det är minst sagt egendomligt att landstingenskall behöva besluta utan att ha en författning grundad på beslut,när de som sitter i regeringsställning har fört fram denna hårdakritik. Kommunministernräknar tydligen med att samtliga borgerliga ledamöter av riksdagenkommer attstödja regeringens förslag och att saken följaktligen är klar när han skriverunder propositionen. Iriksdagen har jag inte heller upptäckt någon opposition. Däremot har jag settatl , den moderata tidningen i , i en ledarehårt har angripit regeringsförslagel. Ledaren har rubriken ochslutar på följande sätt: "Hurman än ser på regeringsförslaget är det illa genomtänkt och bör förhoppningsvisavslås av . Regeringen får komma igen med ett ordentligt genomarbetatförslag om hur den vill att den regionala självstyrelsen framöver skall seut." Jagvel inte vilket intryck denna ledare.har gjort på de moderata ledamöterna ikammaren och speciellt på dem som sitter på ösigötabänken. Kanhända blir inteÖstgöta Correspondentens förhoppningar uppfyllda. Somkommunministern själv utvecklar i sin proposition rör det sig här omlagstiftning. är enligt regeringsformen det endalagstiftande organet. Det inger stora konstitutionella betänkligheter attkommunministern och regeringen har åstadkommit en sådan situation attlandstinget känner sig skyldigt alt fatta beslut som skall bygga på ettriksdagsbeslut, innan kammaren beslutar i ärendet och innan landstingen genomförfattningar erhåller kännedom om vad har lagstiftat om. Delfinns en annan sida av detta som jag också vill fästa uppmärksamheten på. Görtankeexperimentet att avslår propositionen! Då gäller inte de.gamlabestämmelserna, som f ö. refereras i kommundepartementets pressmeddelande,ulan det beslut fattade . Enligt del skall ledamöterna ilänsstyrelsens förtroendemannastyrelse nomineras av de politiska partierna inomlänen och av vissa intresseorganisationer. Hur skall de hinna med detla, ochhur skall beslut kunna genomföras? Detta visar ytterligarevilken besvärlig konstitutionell situation regeringen har åstadkonimil med sittförslag. Vadskulle f ö. hända om ett landsting inte väljer ledamöter till ? Ipropositionen talas det om att det är en skyldighet för landstingen att göradetta. gäller all lagen träder i kraft . Det finnsinga övergångsbestämmelser. Kan under sådana förhållanden skyldigheten inträda föreden och avse landstingsmöten som hålls eller decembermånad 1976? Delfinns yllerligare ett konstitutionellt perspektiv som jag vill ta upp lillbehandling, och det är otvivelaktigt det viktigaste. Kommunministern slår fasti propositionen atl är en statlig myn- dighet som lyder direktunder regeringen. 14 av de 15 ledamöterna i detta statliga organs styrelseväljs emellertid av en kommun, landstingskommunen. En enda ledamot -ordföranden, landshövdingen - utnämns av regeringen. Samtliga tjänstemän iövrigt utses av statliga organ. Kan det vara en konstitutionellt riktigordning? De arbetsuppgifter som åvilar är statliga, men 14 av de15 ledamöterna utses av ett kommunall organ. Del måste finnas särskilda skälför ett sådant avsteg från den vanliga principen för utseende av ledamöter istatliga organ. Delenda skäl jag kan finna anfört i propositionen - könstitutionsutskotielsbetänkande innehåller endast en formell anslutning till denna - är attinvånarna bättre än tidigare skall kunna utöva inflytande påförtroendemannastyrelsens sammansättning. Genom det beslut fattade ivåras sker det i ännu högre grad genom att inle bara de politiska partiernautan även de stora intresseorganisationerna, i vilka ett myckel stort antal avlänens invånare är organiserade, kan utöva inflytande på sammansättningen. Delsamband som finns mellan länsstyrelse och landsting kan tillgodoses på annat säll.Det sker på det sätt som antyds i reservationen och som troligen närmare kommeratl utvecklas av . Sambandet mellan ochprimärkommunerna är större än mellan och landstingen, därför attde har hand om de kommunala planeringsuppgifterna. Men i regeringens förslagdiskuterar man inte ens kommunernas ställning i det system man nu villgenomföra. Ipropositionen diskuteras inte heller den ansvarssituation som uppkommer närlandstinget väljer 14 och de 15 ledamöterna i förtroendemannaslyrelsen. Ettlandsting kan inle kräva ut ansvar av ett statligt organ, del hoppas jag alt vialla är överens om. Sedan vall ledamöterna kopplas del ur allabeslutsfunktioner för . Del kan låta bli att välja om ledamöternanär mandatperioden går ut. Möjlighet att inte åternominera finns emellertidäven med den nuvarande ordningen och med den av antagna.Sedan kommer frågan: Hur skall regeringen kunna kräva ul ansvar av ett statligtorgan som den inle tillsätter? avger ju inte bara remissvar,även om detta är en viktig del av dess verksamhet. Den beslutar självständigtpå statliga områden, och meningen är ju att nya befogenheter skall flyttas uttill länsstyrelserna. Detta tycker jag är riktigt. Men regeringen kan sätta sigi en besvärlig situation när den inle ulser mer än en ledamot i styrelsen förell statligl organ. Enligt regeringsformen skall regeringen styra riket och äransvarig inför . Den har sålunda ell parlamentariskt ansvar även förden del av den statliga verksamheten som länsstyrelserna svarar för. Bifallesregeringens förslag, blir länsstyrelserna i fortsättningen konstitutionellamissfoster. Formellt är de statliga, reellt sett är de landstingskommunala - dockutan ansvar inför . Regeringenbryter också genom sitt förslag mot den form av demokrati som vuxit fram iSverige. Dén svenska demokratin är i hög grad en organisationsdemokraii. Iöverensstämmelse med detta har det blivit allt vanligare altorganisationer med stark anknytning till ell statligt organs verksamhetsjälvständigt får nominera ledamöter i dess styrelse. Denna ordning har vjsalsig tillföra den statliga verksamheten erfarenheter och kunskaper som varitmycket nyttiga. Jag har själv som ledamot först av ell planeringsråd ochdärefter av en länsstyrelses lekmannastyrelse upplevt nyttan av att där harsuttit vid bordet företrädare för arbetsmarknadsorganisationerna inom länet.Givetvis är detta särskilt fallet vid behandlingen av planerings- ochlokaliseringsärenden. Jag förslår atl nian inom organisationerna uppfattarregeringens förslag som en utmaning. Detbör finnas en rätt för dessa organisationer all självsländigl nominerapersoner som står mitt uppe i deras verksamhet och som de betraktar som sinakontakter inom den slalliga myndigheten. Det skall kunna ske utan attvederbörande ansluter sig till ett politiskt parti och verkar inom della ellerall en arbetsmarknadsorganisation söker förmå ett parti - och därmed går ifrånsin egen partipolitiska neutralitet, som den i vissa fall har skrivit in i sinastadgar - alt föra fram en av dess förtroendemän som sin kandidat. Det framgickklart vid uppvaktningen inför konstitulionsulskoltet från TCO att man inteville gå vägen över de politiska partierna för sin nominering och därmed tvingafram ett partipolitiskt ställningstagande både av organisationen och av dem somskall företräda organisationen. Man måste ha respekt för denna ståndpunkt.Antages regeringens förslag, blir den reella förutsättningen för alt man skallkunna tillhöra en länsstyrelses förtroendemannastyrelse att man företrädernågot av de i landstingen representerade partierna. Påsikt blir emellertid frågan, om förslaget är ett första steg till en förändringav den svenska demokratin i riktning mot mindre organisationsanknytning inomde statliga organen. Jag vill för min del beklaga en sådan förändring.Organisalionsanknytningen har gett styrka och stabilitet ål demokratin. Visstkan den innesluta problem, men de bör lösas på annat sätt. Det kan aldrig varaen korporatism som bör bekämpas alt intresseorganisationer får nominera 4 av 15ledamöter i förtroendemannastyrelse. Med detta yrkar jag bifall lill reservationen vid utskottsbelänkandet. Den fråga vi nu närmast behandlar, nämligen länsstyrelsessammansättning, är i och för sig viktig. Men i ett större och längre perspektivkan man kanske ändå säga att den har begränsad räckvidd. Det är som endelfråga, och som en testfråga på hur vi ställer oss till den demokratiskabeslutsprocessen i dess helhet på regional nivå, som den har verkligt storbetydelse. Delråder ju belydande enighet om de grundläggande principerna för folkstyret påriksplanet. Detsamma gäller principerna för den komniunala självstyrelsen pådel lokala planet, I båda fallen är vi överens om att det avgörande ansvaret ochden övergripande kompetensen skall ligga hos en folkvald representation, dvs.riksdagen resp. kommunfullmäktige, är helt i överensstämmelse med detdemokratiska styrelseskickets principer. Detär för den skull egentligen rätt märkligt att det har varit så svårt atl kommanågon vart när det gällt att förveriiga samma principer på mellannivån, pålänsplanel. Del borde, tycker man, vara rätt självklart att de allmänna idéerom folkstyrelse och kompetensfördelning, som vi praktiserar på riksplanet och ikommunerna, också skulle kunna få slå igenom i länen. Del är ju ingarevolutionerande märkvärdigheter del gäller. Det är i grunden bara ett krav påett fullföljande av de uppfattningar om folkligt inflytande och politisktansvarstagande som vi hell allmänt i övrigt bekänner oss till. Mennu har i frågan om länsdemokrati två olika synsätt kommii att ställas motvarandra - ett i grunden centralisliskl, byråkratiskt, och ettdecentralistiskt, demokratiskt. Socialdemokraterna har stått för del förra ochvi inom - under full uppslutning från ochmoderaterna - för det . Detär kanske ingen större överraskning atl vi har fått denna uppdelning ilänsdemokratifrågan, om man tänker närmare efter. Motsvarande uppdelning harförekommit även i andra frågor där vi framför allt från hävdatdecentralistiska alternativ. Dethar funnits många motiv för detla, och jag skall inte ta upp någon mera allmändebatt på den här punkten . Men ell viktigt motiv har varit att motverkakoncentration och byråkratisering inom samhällslivet och all främjamöjligheterna till medverkan, insyn och medansvar för så många medborgare sommöjligt. Detär i detta perspektiv, herr talman, som man skall se vår mångåriga strävan allge även det folkvalda organet på länsplanet, , en sådan kompetensoch organisation atl del kan bli ett fullödigt demokratiskt beslutsorgan påungefär samma sätt som fullmäktige är i kommunerna. Förett tiotal år sedan när länsdemokratiutredningen lade fram sitt förslag såg detockså ett tag ut som om det länsdemokratiska alternativet skulle komma altrealiseras, men så blev det som bekant inte. Socialdemokraterna backade ur,och har debatten och kraven levt vidare ulan några andra resultat änbegränsade partiella reformer. Dessa har tagna var och en för sig kunnat varavärdefulla, men de har inte varil led i ett planmässigt förverkligande avlänsdemokratitanken. En sådan reform har fördröjts år på grund avsocialdemokratins negativism. Fråganom länsdemokrati har varit en slående fråga varje riksdagssession. bör deldock genom majoritetsskiftet kunna bli en ändring därvidlag. Iregeringsdeklarationen utlovas alt en länsdemokratireform skall påbörjas ochatl centrala uppgifter särskilt vad gäller den regionala planeringen skallföras över från de statliga organen lill de folkvalda Det ärangeläget att det utredningsarbete som krävs kommer i gång så snart sommöjligt. Men har vi det splittrade syslem som finns med framförallt som ett dominerande statligl organ över vidasamhällssektorer, och del gäller i dagslägel att göra det bästa möjliga avdetla. Del är utgångspunkten för det förslag om länsstyrelsernas sammansättningsom läggs fram i propositionen 1976/77:19 och i konstitulionsutskottetsbetänkande nr 12, ett förslag som f ö. signalerades redan iregeringsdeklarationen . Vifick som bekant en lekmannastyrelse i ledningen för genomriksdagens beslut . Den gången blev det 10 ledamöter förutomlandshövdingen; 5 av dessa 10 valdes av , 5 utsågs av regeringen.Det är den ordning som gäller t. o. m. . Sedan hade vi en länsberedning somgrubblade över bl. a. de här frågorna, och länsberedningens socialdemokratiskamajoritet föreslog 1974 en länsstyrelse med 13 ledamöter. Samtliga medlandshövdingen i spetsen skulle utses av regeringen, 4 skulle dock nomineras avKommunförbundets länsavdelning och 4 av .