prot · G00948 · 1976-12-31 00:00:00 — II protokoll 1976/77:478 alla dessa varsel omnedläggningaroch nedskärningarav produktionskapaciteten inom olika branscher.Gäng på gång deklarerar ansvariga statsråd att det är företagen själva som haransvaret för sysselsättningen, och enligt deras mening är det först i sistahand som samhället bör komma in. Inom vissa branscher varken kan eller villföretagen gå in för alt bereda sysselsättning för de människor som drabbas.Vid flera tillfällen under den senaste liden har dock organisationer ochansvariga myndigheter i olika sammanhang givit ullryck för sin oro inför denkommande utvecklingen i västregionen. Jag skall här ge några sådana exempel pådetta. Iett uttalande har socialdemokatiska arbetarekommun krävt alt åtgärder numåste sältas in för att trygga sysselsättningen i bygden. 1 uttalandet påpekasatt nedläggningar och inskränkningar av driften medfört 600 ä 700 färre jobb iområdet. Man framhåller vidare osäkerheten för jobben i men även på denmilitära sidan. Arbetsmarknadsläget är enligt arbetarekommunen nu så svårt attalla goda krafter måste samverka för att få fram flera arbetstillfällen. Vidsidan av de aktuella sysselsättningsproblemen inom har nulänsarbetsnämnden i framhållit att arbetsmarknadsläget i Slenungsundblivit speciellt svårt för kvinnorna och ungdomen. Över 400 personer söker arbete i kommunen. Siffran är så hög att länsarbetsnämnden och kommunenslagit larm, och man planerar olika in-saster för att förbättrasysselsättningslägel. skrivelse till industriministern har även landshövding iSkaraborgs län uttalat sin oro över utvecklingen. Han pekar där bl. a. påEisers varsel om nedskärning av antalet anställda vid fabrikerna i och nedläggningen vid företagets fabriksanläggning i . Tilldetta kommer all meddelat de fackligaorganisationerna att man planerar att kraftigt skära ned sin produktion avpersonbilar, motsvarande 15-20 dagars produktion. Inom västregionen blir delpersonalen vid Torslandaverken, Volvo-Skövdeverken samt Volvoverken i Flobysom kommer alt drabbas av den planerade produktionsminskningen. Menlåt oss komma ihåg att det, utöver de Volvoanställda. finns en storgrupp underieverantörer och deras anställda i många kommuner i västregionen,inte minst i , vilka indirekt kommer all påverkas av de ändradeproduktionsförhållandena vid . Detär givelvis mot denna bakgrund som jag och mina medmotionärer är myckel oroadeöver närings- och sysselsättningssituationen i västregionen. Enligtvår mening finns det mycket starka skäl som talar fbr att bordeuppdra ål regeringen alt företa en utredning, med uppgift all upprätta förslagtil! ett utvecklingsprogram för hela västregionen. Målsättningen bör vara allgenom olika regionalpoliliska insatser väsenlligt öka regionens möj-ligheier auskapa fiera sysselsäliningsiillfällen inom näringslivet och inom statligoffentlig verksamhet. Somframgår av utskottsbelänkandet har utskottet uttalat att betydande insatserfrån samhällets sida är nödvändiga för att sysselsättningen skall kunna hävdas i detaktuella området. Ett sådant uttalande understryker, som jag ser det, vikten avatt statsmakterna sätter in både ekonomiska och personella resurser för attsäkra arbete ål alla inom västregionen. Ett bifall till utskoilets förslag kanväl också anses vara ett uttryck för en viOa från sida när detgäller att lösa närings- och sysselsättningsproblemen i regionen. Medtanke på ulskotlels positiva uttalande skall jag inte yrka bifall lill molionen1836. Men med tanke på att hela branschers vara eller icke vara står på spel-1, ex. tekoindustrin, som i tidigare talade om, ochvarvsindustrin med dess underleverantörer- kommer man troligen inte alt klaraproblemen vare sig på det lokala eller regionala planet. Det kommer i fortsättningenatt ställas krav på en centralt samordnad planering för att lösasysselsättningsproblemen i västregionen. I molionen 848 har jag och mina medmotionärer föreslagit att manfortlöpande skall stödja en utbyggnad av förädlingsindustrin inomlivsmedelssektorn i . I utskottsbelänkandet har utskottet pekatpå att två företag inom denna sektor aviserat utbyggnad.Det är klart att vi motionärer har vetskap om denna utbyggnad inom länets näringsliv,inte minst när det gäller livsmedelsindustrin. Vidsidan av utvecklingen inom de producentkooperaliva organisationernasförädlingsindustrier har vi kunnat glädja oss åt fortsatta utbyggnader avGunnar livsmedelsindustri i . Menjag vill erinra om alt jordbruksproduktionen i motsvarar ca 1096 av landels totala råvaruproduktion. Motsvarande siffra när det gällerförädling av jordbruksprodukter uppgår dock endast till 3-4 96. Enligt våruppfattning bör del därför vara möjligt att kraftigt öka länelslivsmedelsindustri. En satsning på denna sektor har dessutom fördelen att denkommer att gynna de områden som från regionalpolitisk synpunkt blir alltmerangelägna all stödja. Jag finner det mot denna bakgrund ganska naturiigt att vimotionärer än en gång återkommer till med mo-lionsförslag i en förSkaraborgs län viktig närings- och regionalpolitisk fråga. Ideila anförande instämde herrar () och Svartberg (s). HenSANDBERG (c): I betänkandet om samordnad sysselsättnings-och regionalpolilikbehandlas frågor som brukar betecknas som ekonomisk planering, dvs. hur arbeteoch kapital skall förvallas för alt uppfylla samhällets mål. Anknytningen tillden andra formen av planering, den fysiska planeringen, är självfallet stor.Den fysiska planeringen behandlar frågor om hur mark, luft och vatten skallanvändas. I sammanhanget ligger det närmast till hands alt betrakta den fysiskariksplaneringens samband med sysselsättnings- och regionalpolitiken, mensjälvfallet föOs frågorna ål i länens och kommunernas planering. IIbrra länsplaneringsomgången, den som pågick och börjanav 1970-ialei, ägnades frågorna om samordning mellan den ekonomiska och fysiskaplaneringen på övergripande nivå ingen uppmärksamhet. Detta framgår även avproposition 211, där föredragande statsrådet säger, all miOö- ochmarkanvändningsfrågorna inte behandlats enhetligt i de olika länen och attdetta kan förklaras av skilda regionala förhållanden och av att miOöfrågor intelidigare har behandlats i länsplaneringen. Iproposition 211 framhålls nu att den genomförda länsplaneringen ger viktigautgångspunkter för den fysiska planeringen på skilda administrativa nivåer. Deav statsmakterna fastlagda riktlinjerna för hushållningen med mark och vattenger i sin tur förutsättningar för den regionala utvecklingsplaneringen. En radkonkreta planeringsproblem måste lösas med utgångspunkt i både den fysiska ochden regionalpolitiska planeringen. Det gäller vid överväganden om t. ex.utbyggnaden av tätorterna eller nyttiggörandet av naturresurser förindustriella ändamål. Utskottetinstämmer för sin del i vad som uttalas om vikten av att miljöaspekterna i detfortsatta länsplaneringsarbetet beaktas på ett tidigt stadium. Ulskollelutgår, i likhet med proposilionen, från att bättre möjligheter härför skapasgenom en delvis ny uppläggning av länsplaneringsarbetet. Enligtmin mening bör i detta sammanhang även regeringsförklaringens formuleringarföras in i bilden. Redan i förklaringens inledning slås fast, alt stränghushållning måsle ske med naturtillgångarna. Tekniken måste anpassas tillkraven på en god miljö och ell samhälle i ekologisk balans. Förklaringensuttalande innebär att god miOö och ekologisk balans är ett övergripande mål somteknisk verksamhet i vid bemärkelse måsle underordnas. Redan i den regionalaplaneringen måste befolkningsramar och regionalpolitiska åtgärder grundas ävenpå naturresurshänsyn och hänsyn till kraven på en god livsmiOö. Dettasynsätt måste självfallet föOas upp i den fortsatta länsplaneringen på allanivåer. Utskottet har även understrukit viklen av alt miOöaspekterna i delfortsalla länsplaneringsarbeiel beaktas på ett tidigt stadium. som används för byggnader och tekniska anläggningar undandras i huvudsakbiologisk produktion, och den byggda miOön kan exempelvis genom att påverkagrundvalienförhållanden och lokalklimal rubba ekologiska system också inomomgivande områden. Närman tar ut råvaror ur marken och när man omvandlar den energi som finns i naturenkan de ekologiska systemen påulvinningsplatsen rubbas. Devaror som produceras i människans tekniska verksamhetssystem förbrukas ochkasseras efter hand. En del av ingående material och energi kan då på nyttanvändas i den tekniska produktionen. En annan del kan återföras till ochnyttiggöras i biologisk produktion, men sällan inom samma geografiska områdesom råvarorna en gång togs ut ifrån. Också delta "återförande"innebär därför ingrepp i existerande ekologiska system. Men en stor delåterstår och bildar föroreningar i luft, vatten och mark. Föroreningarna kanöver en viss koncentration förgifta växter och djur och på annat sätt påverkastora ekologiska system. Ofta är de också skadliga för människans hälsa. Ingreppi de naturliga ekosystemen är inte nödvändigtvis av ondo. Åkrar och brukad skogär fungerande ekosystem som fått sina egenskaper genom ingrepp och vars balansbara kan upprätthållas genom ständig påverkan av människan. I själva verket ärdet mesta av vad vi kallar naturområden på detta sätt frukten av mänskligodling. Men de ingrepp och rubbningar som föOt av annan mänsklig verksamhet harofta förstört resurser och skadat miyövärden. Störningar kan minskaproduktionsförmågan och därmed få direkta ekonomiska föOder. Ularmning av växl-och djurvärlden förringar markens värde för friluftsliv och som glädjekälla. Enförsämring av mark-, vallen- och luftkvaliieien och en reduklion av arlantaloch genuppsälining betyder också all ekosystemens motståndskraft motytterligare påverkan försvagas och all chanserna blir mindre för kommandegenerationer av människor all finna erforderliga resurser. Mot denna bakgrundframstår del som vikligi alt mänskliga åtgöranden inte bara bedöms med hänsynlill sina direkta syften ulan också studeras - så långt våra kunskaper räcker -med avseende på sina föOdverkningar för berörda ekosystem och därmed förmänniskans egna livsbetingelser på lång sikt och att slutliga beslut byggerhärpå. Detjag här anfört är frågeställningar som måste ges ett ökat utrymme i denregionalpoliliska planeringen liksom i all annan planering och verksamhet. Somexempel på en planeringsulveckling i den riktning som här skisserats kan jagnämna planeringen av . I de läns- och region-planearbeten sombedrevs fram lill ägnades naturresurs-och ekologifrågornaringa uppmärksamhet. En bred opinion upptäckte delta i samband med all läns-och regionalplanerna behandlades i länet. IStockholms läns landstings riktlinjer fördel fortsatta regionplanearbetel, dvs.det regionplanearbeie som pågår, anges bl. a. föOande: "Del yttersta målet är att människornaskall nå en hög välfärd. är även alt godabetingelser skapas för samhällslivet i dess helhet och att i detta syftesamfällda resurser tillvaratas och nyskapas. Perspektivet kan härvid vidgaslill kravet på människans och de mänskliga åtgörandenas inpassning i detekologiska skeendet på sådant sätt alt långsikliga biologiska betingelser ochpotentiella resurser inte äventyras." Enligiriktlinjerna bör målen Ibr regionplaneringen bl. a. avse kvaliteten hos mark,och luft samt omhändertagandet avfallsprodukter, begränsning avföroreningar och störningar av olika slag samt skydd av biologisktbetydelsefulla lokaler. Bevarandeproblem,hushållning med , föroreningsproblem, frågor om råvarutillgång samtenergifrågor - alla dessa ting behandlas nu i planering här iStockholm. En omfattande naturresursinven-lering kommer all ge svar på fierafrågor av stor betydelse inte minst för den regionalpoliliska planeringen. Äveni detta sammanhang finns det anledning alt hänvisa till regeringsdeklarationen.De svårigheter som funnits i att samordna länsstyrelsenslänsplanering och landstingels fysiska planering kommer att försvinna i och med attlänsdemokratin införs. Länsdemokratin är självfallet i alla län ett viktigtinstrument i det fortsalla arbetet med en samordnad fysisk-ekonomisk planering. Jag har inget annat yrkande än bifall till utskottets hemställan. Minförhoppning är all utskottets skrivning sammantagen med regeringsförklaringensuttalanden skall leda till snabba resultat i strävandena all samordna denövergripande fysiska och ekonomiska planeringen än som varit fallet. Jagär övertygad om alt åter kommer att få la ställning lill dessa frågorvid den fortsatta länsplaneringen liksom vid den fortsatta fysiskariksplaneringen. Hen ALFTIN (s); I motion nr 511 har och undertecknad föreslagit alt en radslalliga insatser skall vidtagas föratl tillförsäkra iGävleborgs län fler arbelstillfällen och industrier. Ikommentaren till vår motion framhåller arbelsmarknadsutskottet i betänkandetatt man är medveten om att har haft en betydande nedgång ianlalet sysselsatta . Utskottetsäger sig även vara medvetet om att liksom övriga skogslän är ibehov av fortsatta regionalpolitiska insatser om det skall vara möjligt attupprätthålla sysselsättningen. Vidareframhåller utskottet att del finns anledning räkna med att konkreta åtgärderkommer att initieras vid uppföOningen av länsprogrammet. Utskotteterinrar i sammanhanget om alt beslutade om lokalisering avetl statligt industricentrum lill . Med det anförda anser sigutskottet ha besvarat vår motion. Den här motionen, där vi tar upp dessa angelägna sysselsättnings- ochregionalpolitiska frågor för vidkommande och som utskottet först nuhar behandlat, väcktes under den allmänna motionstiden i januari månad.Sysselsättningsproblemen och frågeställningarna som vi lar upp i molionen äremellertid fortfarande lika brännande och aktuella nu etl år . Detär riktigt som utskottet framhåller i sin skrivning all under våren1976 fattade beslut om lokalisering av ett statligt industricentrum tillLjusdal. Bakgrunden till detta beslut var föOande. Redanden deltog vi motionärer tillsammans med våra partikamraterpåGävleborgsbänken och representanter för i en uppvaktninginför den socialdemokratiska regeringen i frågan. Del var då vi fick del glädjandebeskedet att regeringen var beredd att lägga fram ett förslag om all Ljusdalskommun skulle få ell statligt industricentrum. Den socialdemokratiskaregeringen presenterade sedan förslaget för i en proposition den 18mars om ytterligare industriceniraanlägg-ningar. a. Ljusdalskommun, som sedan fattade beslut om . Vi motionärer hoppas nuoch förutsätter att den nya, borgerliga regeringen fullföOer dessa planergenom att vidla sådana åtgärder att detta industricentrum kan komma igång. Idet här sammanhanget vill jag påminna om de storslagna löften som fördes framfrån borgerligt håll under valrörelsen om bl. 400 000 nya jobb. Mot denbakgrunden borde del inte behöva la så lång lid all få fram en beläggning på40-50 96 i detta industricentrum så att verksamheten äntligen kan få starta. Betydelsefullastatliga insatser har skett i , främst inomregionalpolitikens ram. Lokaliseringsstöd, sysselsättningsstöd och lokaliseringsutbildninghar varil de mest verkningsfulla instrumenten. Utan dessa insatser hadesituationen med säkerhet tett sig ännu allvarligare än vad den är . Stödethar dock i huvudsak gått lill redan befintliga företag. Värdet av dessainsatser skall på intet sätt förringas, men dessa företag har inte haft denspontana växtkraft som behövs föratl motverka den snabba befolknings- ochsysselsätlningsminskningen. Enbartunder har cirka 1 700 personer beviOalsslarthjälp för utflyttning från . Enligt Länsplanering 74 behövsnu åtgärder så att drygt 2 000 nya arbelstillfällen tillskapas fram till 1980.Detta är ganska höga siffror om man betänker att kommunen totalt endast har 22000 innevånare. Påarbetsförmedlingen i har man under detta år haft cirka 1 000registrerade arbetssökande . var det 954arbetssökande vid arbetsförmedlingen i , därav 498 män och 456 kvinnor.Hur slor den dolda arbetslösheten i verkligheten är inom kommunen och hurmånga som skulle anmäla sig som arbetssökande om det funnits arbetstillfällenär svårt att uppskatta. Närdel gäller regionalpoliliska satsningar på har vi motionärer betonat altla, om ens några, kommuner inom det inre stödområdet har ur företagsekonomisksynvinkel ett så bra geografiskt och strategiskt läge som . Där finnsgod lillgång på arbetskraft, en väl utbyggd service med bl. a. gymnasieskolaoch AMU-center. Till kusten och är det bara sex mil.Järnvägsförbindelserna med är goda. Vägnätet som ansluter lill Ljusdalär av hög kvalitet. God lillgång på mark för in-duslrielablering flnns ocksåinom kommunen. Därtill kan anföras alt erbjuder god boendemiOö ochutomordentliga möjligheter till rekreation och friluftsliv, vilket borde varanågra av de faktorer som talar lill kommunens fördel. Personligen delar jag FCO:s synpunkter i förslaget lillLänsplanering 74, där FCO framhöll alt kommunen som underiag har behov av ennågot större basindustri för att klara sysselsättningen . I detsammanhanget är del helt nödvändigt med en styrning från statens sida om manskall klara en sådan uppgift. Utvecklingeni en kommun som borde enligt mitt förmenande kunna ses som ell exempelpå alt den regionala utvecklingen inom vissa områden inte enbart kan ske medförlitande på marknadskrafterna. Nr 48 enbart stödjande utan också styrande statliga åtgärder måste tillföratl vända 16 I -pmbpr 1976 regionala sysselsäliningslrågorna och strukturproblemen inom olika ' områdeni vårt land kan vi aldrig lösa tillfredsställande för människorna. Samordnad förde anställda i hotade branscher och för samhället genom att enbart lila sysselsättnings- och till förelagens ansvar och de fria marknadskrafterna. Uttalanden under den regionalpolitik från den nya borgerliga regeringensom gått i den riktningen lycker jag inger oro förframliden. Vimotionärer lovar fortsättningsvis all noga föOa den borgerliga regeringens åtgärderför att klara sysselsättningsfrågorna när del gäller och Gävleborgslän. HerrKARLSSON i (s): Arbele åt alla måste vara en självklar målsättning, innebärande attvarje människa skall ha rätt all efter förmåga delta i arbetslivet. Del ärockså självklart för socialdemokratin. Arbetet har ett egenvärde och är en avvåra grundläggande rättigheter. Denna målsättning ställer och kommer även iframtiden all ställa stora krav på samhället. Insatser krävs i form av såvälregionalpolitiska som sysselsäitningspolitiska åtgärder. Krafttag måste tillföratl skapa fler arbetstillfällen inom del inre stödområdet och andra områdendär sysselsättningsnivån är låg och arbetsmarknaden ensidig. Får den nuvarandeutvecklingen fortsätta inom en rad branscher - t. ex. järn- och stålindustrinoch tekoindustrin -med många permiiierinéarsom en föOd av strukturproblem, såkommer stora delar av landet, inte minst , att vara i myckelstort behov av slalliga stödåtgärder. De sistnämnda problemen har varil föremålför debatt i annat sammanhang - senast i Ibrra veckan vad gällersysselsättningen inom järn- och stålindustrin - varför jag går förbi dem medkonstaterandet att del behövs andra insatser än utredningar och löften om eventuellaåtgärder. Underden socialdemokratiska regeringens lid giordes allvarliga försök att skapabättre regional balans. Delta lyckades också så bra att tillbakagången iskogslänen i huvudsak hejdades och både sysselsättnings- och befolkningsmässigtvändes lill en ökning. Skalldenna utveckling kunna fortsätta och ge positivi resultat över hela länen,krävs emellertid ytterligare kraftiga insatser med ställiga stödåtgärder avskilda slag, så all fier arbetstillfällen kan skapas. Men även om fier arbetstillfällenskapas fordras insatser för all undanröja hinder som står i vägen för dem somvill förvärvsarbeta. Problemen kan beslå av svårigheter alt få barnpassningeller av dåliga kommunikationer, något som inte alltför sällan drabbar kvinnorsom vill ut pä arbetsmarknaden. Många andra omständigheter kan också vara lillhinder för människor som vill gå ut i arbetslivet. En åtgärd som jag anseriir nödvändig, om föreslagna insatser skall ge resultat, är enförstärkning av arbetsförmedlingarna. '68 ansluta mig lill propositionens synpunkter att särskilda åtgärder kanbe- hövas för t. ex. ungdomaroch kvinnor samt äldre och handikappade, men råkar dessa till råga på allt varabosatta på en mindre ort kräver deras problem ofta större insatser frånarbetsförmedlingens sida. Av den anledningen anser jag alt det krav som vi förtfram i molionen 1976/77:9 är berättigat och måste beaktas när framlida tjänsterfördelas av AMS. Vi har lidigare varit överens om behovei av all förslärkaarbetsförmedlingarnas regionala distriklskonior, men skall de svårigheterkunna undanröjas som möter människor när de skall ut på arbetsmarknaden ellerde kontakter kunna erbjudas som människor behöver närde friställs, då anser jagmed bestämdhet att del krävs satsningar på de mindre, lokalaarbetsförmedlingskonloren. Det behövs ett rejält kontor i varje kommuncentrumoch därtill kontaktorgan i de nu föreslagna kommundelscentra. Ipropositionen diskuteras etableringskoniroll, vilket i och för sig kan varaväsentligt. I molionen 1976/77:9 har vi aktualiseral frågan omned-läggningskontroll. Utskottet hänvisar lill den nya medbestämmandelagen ochmenar att de anställda fr. o. m. får etl direkt infiytande inedläggningssiluationer. Jag kan dela uppfallningen, men anser ändock all delskulle behövas ett direkt samhällsinfiylande, inte minst för all undvikakapitalförstöring när industrier läggs ned och för att skapa kontroll övervart kapitalet lar vägen dä industrier och företag säOs. När industrier ochlokaler som byggts med lokaliseringsmedel säOs, skulle samhällel ha en direktkontroll över vart pengar som säOaren erhåller tar vägen, så att de helst kansättas in i nya industrisaisningar på den ort där det försålda förelaget finnsför att på sä sätt skapa nya och fler arbetstillfällen, i stället för all, somnu kan bli fallei, del försålda förelaget blir filial under någon storkoncern.När strukturförändringar skall ske i det större företaget, är det filialen somförst drabbas, och antalet arbetstilirällen på den lilla orten minskar. Vihar också i motionen tagit upp frågan om kreditgarantier för kommunalaexploateringsbolag som sysslar med fritidsbebyggelse. Uiskoitei konstaterar altkommunala markexploateringsbolag är rätt vanliga och att del finns möjlighetertill slalliga lån för markförvärv. Det är vi motionärer medvetna om, men viskulle vilja gå ett steg längre. För att skapa sysselsättning iglesbygdskommunerna där fritidsbebyggelsen ökar kraftigt, borde kommunerna påallt sätt stimuleras lill all b>'gga fritidsbyar, som kan utnyttjas året omoch på så sätt skapa sysselsättning åt den bofasta befolkningen. Eller ocksåskulle kommunerna kunna skapa industriföretag som tillverkar och siiljerfritidshus, lika väl som det sker genom företag i helt andra delar av landet.Kommunala markexploateringsbolag, som skulle kunna klara fritidsbebyggelsen ikommunen, borde slimuleras fram. Enviklig fråga för befolkningen i glesbygder är serviceförsöriningen. Genom de iproposilionen föreslagna kommundelscentra skapas stödjepunkter i ell fiertalkommuner. Min förhopiining är all dessa orter också erhåller samhälleligi siöd,så an en viss minimiservice kan upp- Samordnad sysselsättnings- och regionalpolitik rätlhållas,både i vad gäller kommunikationer och lillgång på kommersiell service förhushållen. Avstånden för människorna lill nödvändig service lar inte blialltför stora. Jag hoppas all ytterligare en ort i fårstatus av kommundelseenlrum, nämligen . behöverstatligt stöd i skilda former för att kunna överleva. Jag haringet särskilt yrkande men har velat göra detta inlägg för att ytterligareunderstryka de synpunkter som vi framfört i motion 1976/77:9. Min förhoppningär all våra synpunkter efter hand beaktas i skilda sammanhang. i Stenkyrka (c): talan har lidigare förts påetl kraftfullt sätt av i och . Men även jag villframföra några synpunkter med anledning av motionen 858, där iVisby och jag hemställer att ullalar att då del gällerregionalpolitiska åtgärder skall tillföras inre stödområdet.