prot · G009105 · 1976-12-31 00:00:00 — Det stårnaturligtvis helt klart alt tillsynsmomeniel är vikligl, inte minst därför atlen fullt utbyggd barnstugeverksamhet, som ger plats åt alla barn, är en mycketväsentlig förutsättning för kvinnornas sociala och ekonomiska frigörelse. Och ibegreppet "fullt utbyggd" innefattar vi då också en rad kvalilaiivakrav, som måsle uppfyllas för all ingen skall behöva Iveka inför all lämnabarnen inom samhällels barnstugeverksamhet. Menvid sidan om tillsynen står det pedagogiska momentet som en lika viktigfunktion. Ojämlikheten mellan barn från skilda samhällsklasser har redangrundlagts när de böriar i . Skola och jobb kommer i fortsättningenbara att innebära en bekräftelse på och en förstärkning av denna ojämlikhet.Genom förskolan kan betydelsefulla insatser göras för att förhindra detta.Klasskillnaderna kan inte utplånas på det sättet, men mänga av de mest skriandeorättvisorna kan minskas. Jagvill jämföra förskolans betydelse för barnens utveckling med ochhävda atl vad betyder för kunskapsinhämiandet, det betyderförskolan för barnens sociala utveckling till självständiga och kritisktlänkande individer, med förmåga att på ett medvetet sätt se sig själva irelation till andra - som medlemmar i ell kollektiv. Förmodligen är detinsikten om att en bra förskola kan ha den betydelsen som skrämmer moderateroch andra konservativa och får dem att på alla sätt motarbeta utbyggnaden. Devill bevara den systematiska utslagningen av arbetarklassens barn. De villbevara osäkerheten och upplevelsen av otillräcklighet hos dessa barn. Dé villförhindra, sä långt de förmår, framväxten av en kollekliv medvetenhet. Alltdetta är ju förutsättningar för att de konservativa krafterna skall kunnafortsätta att härska. Jagvill understryka alt deltidsförskolan inte utgör något egentligt alternativtill heltidsförskolan, efiersom det bara är heltidsförskolan som kan fylla bädetillsynsfunktionen och den pedagogiska funktionen. Ocksåfritidshemsverksamheten har väsentligen tvä funktioner - dels alt ge en gödtillsyn medan föräldrarna förvärvsarbetar, dels att ge barnen möjlighet till enmeningsfull fritid. Tillgången på fritidshemsplalser är f n. katastrofaltdålig, vilket inle är minst uppenbart i storstadsområdena. Vpk anser allfritidsverksamheten skall omfatta alla barn upp till 14 ärs ålder. Det finnsinget hinder för att redan nu skriva in det i lagen. Däremot finns del flerauppenbara skäl för att göra detta. Ett skäl är att barnen åtminstone upp till14 år behöver den tillsyn och det stöd som fritidshemmet kan ge. Ett annatbetydelsefullt skäl är att kommunerna i sin planering för utbyggnaden avfritidshemsverksamheten redan nu bör ta med 14-åringarna i beräkningen eftersomman rör sig med en långsiktig planering och de framtida faktiska behoven därmäste be- Familjepolitik,m. Familjepolitik, m. m. aktas.Så länge lagen inle lar med 13- och 14-åringarna så kommer de heller inte med iplaneringen och i behovsberäkningarna. Vpkhar föreslagit att skall ges rätt att utfärda bindandeföreskrifter beträffande personaltäthet och andra faktorer som är av betydelseför barnstugeverksamhetens kvalitet. Utskottet avstyrker detta förslag medhänvisning till de åtgärder som väntas inom personalutbildningen. Det ärnaturligtvis bra om personalutbildningen förbättras. Till det förslag som f n.ligger beträffande detta har jag åtskilligt att säga, men det skall jag sparatill elt senare tillfälle. I sak måsle man ändå konstalera att del i utskottetsargumentering inte finns något som motsäger vpk:s förslag om attsocialstyrelsen skall ha rätt atl utfärda föreskrifter. Och jag anserfortfarande all skall ges den möjligheten, för alt därigenomåstadkomma en hög och jämn standard på barnstugeverksamheten. Föregåendeårs beslul om barnomsorgen innefattade också etl nytt system för statsbidragtill kommunernas kostnader fördenna verksamhet. Avsikten angavs vara all göradet möjligt för kommunerna att fortsätta en utbyggnad i enlighet med denöverenskommelse som träffals med . Vpk ansåg då inte att deföreslagna statsbidragen varit tillräckliga för all garantera utbyggnaden, ochutvecklingen har ju visat att vi hade rätt. Med i bilden finns ocksåen hell orimlig stegring av anläggningskostnaderna för daghem och fritidshem.Del förefaller uppenbart atl de företag som sysslar med produktion av barnstugorhar spekulerat i förekomsten av statsbidrag och gjort sig stora vinster päbekostnad av barnstugeutbyggnaden. Socialutskolteianser nu att det inte kan komma i fråga all så kort lid efterstatsbidragsreglernas ikraftträdande på nytt helt ompröva statsbidragskonstruktionen.Jag kan för min del inle förslå det resonemanget. När det är uppenbart att statsbidrageninle fungerar och all de avsedda syftena inte uppnås, så måste väl den endarimliga slutsatsen vara all konstruktionen skall förändras. Vpk anser att manbör återinföra en delning av bidraget i elt anordningsbidrag, motsvarande detbelopp som fastställdes uppräknat i enlighet med kostnadsutvecklingen, ochelt driftbidrag motsvarande personalkostnaderna. Utskottettolkar vpk:s förslag som framlagt av omtanke om kommunernas ekonomi. Del ärinte en hell riktig tolkning. Vi har snarare lagt värt förslag med kunskap omkommunernas ekonomi och med omtanke om barnslugeutbyggnaden. Våraförslag till statsbidrag innehåller också några andra aspekter. För del förstaskall de vara så väl tilltagna att de pä sikt ger möjlighet till en sådanutbyggnad alt alla barn garanteras en plats. För det andra skall del intefinnas några lokala intressen att hålla nere personaltillgången. För det tredjeskall barnstugeverksamheten kunna göras avgiftsfri. Fördel fjärde skallkommunala resurser kunna frigöras förändra ändamål, inte minstungdomsverksamhet. I samband medstatsbidragen och mol bakgrund av den orimliga ut- vecklingen avanläggningskostnaderna är det också nödvändigl alt väcka Nr 105 frågan om en slallig produkiion av barnsiugor. Del kan inte få fortsätta den att vara på det sättet att privata företag i sin hänsynslösa profitjaktsa- 13 anrii 1977 boterar utbyggnaden av viktiga sektorer i samhället. Jagyrkar bifall till vpk-molionerna 1976/77:1307 och 1311 samt till Familjepolitik, det särskilda yrkande som jag inledningsvis nämnde. m. m. vill jag säga några ord i anslutning till frågan ombarnomsorg på obekväm arbetstid. Tveksamheten till nattöppna daghem är storoch det sammanhänger självfallet med de farhågor man har anledning att ha för ivad mån barnen kan ta skada av verksamheten. är situationen sådan attfrågan om barntillsyn på nallen måsle fä en lösning. För många föräldrar, ävenensamstående, är skiftarbete del enda alternativet lill arbetslöshet. Heltklart i sammanhanget är att skiftarbete inte är bra för de vuxna. Problemenkring detla är kända. Lika klart är att barntillsyn , del må vara iform av nattöppei daghem eller barnvårdare som vistas i barnets hem eller taremot barn i sitt eget, inle är till fördel för barnen. Men självfallet är dellabäitre än ingen tillsyn alls. Den fråga som måsle utredas är om problemen medbarntillsyn pä nallen blir sä stora för barnen och skapar sådana störningar atlverksamheten inte bör ges permanenta former. 1 sammanhanget bör nämnas attsjukhusdaghemmel i hade nattöppei . Verksamheten däravbröts därför alt erfarenheterna var alltför negativa. Samma erfarenheter harman gjort av nattöppna daghem i andra länder, exempelvis DDR. Självfalletmäste stora ansträngningar inriktas på all minska omfattningen av nattarbeteoch därmed minska antalet barn som behöver tillsyn pä natten. Man måste i delsammanhanget överväga förbud mot nattarbete som inle kan betraktas somnödvändigl. Man mäste också på nytt överväga exempelvis frågan om affärstiderför att minska behovet av barntillsyn och . En annan åtgärdsom bör övervägas är att se lill alt städningsarbete kan skötas pä ochinte som i stor utsträckning vara förlagt lill kvällar, nätter och tidigamorgnar. Det är inle rimligt alt direktörers och byråkraters bekvämlighet skallbetalas med städpersonalens och deras barns hälsa. Vpkaccepterar atl en försöksverksamhet med olika former av barntillsyn på obekvämarbetstid genomförs, men inte vilken försöksverksamhet som helst. Välutbildadpersonal måste ovillkorligen användas, bäde som barnvärdare ochförskolepersonal. Barngrupperna bör vara små, högst fem sex barn. Personal fårunder inga omständigheter arbeta ensam i barngrupp nattelid. Det måsle såledesfinnas minsi ivå barnvårdare. Försöksverksamheten fär inte bedrivas slumpvisoch osammanhängande i olika kommuner utan måste vara upplagd så att denmöjliggör en vetenskaplig utvärdering. Dessakrav gör atl vi ställer oss negativa till en försöksverksamhet som är upplagd så som den i , och eftersom man i har använl som modell förmodar jag att detsamma gäller 15 Nr 105 även för denna verksamhet. Onsdagenden ' P* tt bör ges i uppdrag attutarbeta "projektplan för hur försöksverksamheten med barnomsorg på obekväm Vi anser också att denna projektplan bör föreläggas Familjepolitik, riksdagenför diskussion i samband med medelsanvisningen. m. m. Hen (): har barnomsorgen varit föremål fören rätt intensiv diskussion i den här kammaren. Socialdemokratiska ledamöterhar i dessa inlerpellalionsdebatter gett uttryck för den oro som tiotusentalsföräldrar känner. Det finns en oro för att kommunerna inte kommer att klarautbyggnaden av barnomsorgen i den takt och omfattning som harbeslutat. Den oron förstärks när representanter för ett parti i den borgerligaregeringen gör uttalanden som innebär att utbyggnadstakten skall dämpas avolika skäl. Uttalanden med den innebörden är i och för sig inte överraskandenär de kommer från det hållet. Men det är därför desto nödvändigare altregeringen, och inte minst den inom regeringen ansvarige förbarnomsorgsfrågorna, klart deklarerar ett avståndstagande frän sådanauttalanden. Så har inte skett. Inte heller har socialministern i praktiskhandling vidtagit några redovisade åtgärder i syfte alt säkerställautbyggnadsprogrammel. Den handlingsföriamningen och kraftlösheten från denborgeriiga regeringens sida förstärker bara den oroskänsla som så mångaföräldrar har. Deinterpellationsdebaiter som socialministern har haft den 1 resp. den 24 marsger inte anledning till någon minskad oro. gav socialministernvisserligen uttryck för en viss oro för det dåliga planeringsläge somföreligger ute i kommunerna. Men ansåg han att han hade sådanainformationer om planeringsläget att hans oro hade stillats - och någraåtgärder tycktes enligl socialministern inte vara behövliga. Denhär bristen pä ansvarskänsla och initiativförmåga från socialministerns ochregeringens sida i kombination med det för oss kända dåliga planeringsläget utei kommunerna stryker bara under vilket berättigande det finns för den oro somtiotusentals föräldrar och många av oss politiker känner. Settmol den här bakgrunden är det därför med stor tillfredsställelse som visocialdemokrater kan konstatera att ett enigt socialutskott med skärpaunderstryker angelägenheten av all regeringen överväger och utan dröjsmålvidtar de åtgärder som är nödvändiga för att utbyggnadsplanen skall hållas. Denoro och de krav på åtgärder som elt flertal socialdemokrater gett uttryck för ide tidigare åberopade interpellationsdebatlerna ställer alltså elt enigtutskott upp bakom. Utskottets skrivning är enuppmaning till regeringen och socialmi nistern all ta oron som har kommit till uttryck på allvar och 16 vidta de konkreta åtgärder som är behövliga. Låtoss hoppas på atl so- cialministern redan i denhär debatten kan komma med en redovisning av vilka krafitag som man planeratatt ta från regeringens sida. Socialministern har ju haft lillgäng lillulskouels belänkande och kunnat ta del av utskottets mening i den här frågan -och följaktligen kunnat förbereda vad han kan anföra i de här avseendena redani dag. Vihar, herr talman, från socialdemokratiskt häll också krävt all regeringen vid1977/skall lämna en allsidig redovisning av det aktuellaplaneringsläget för daghems- och friiidshemsutbyggnaden - med hänsynstagandetill del slutliga målet om full behovstäckning inom den närmastetioårsperioden. Dethar den borgerliga majoriteten i utskottet inte velat gå med på. Man har i sinskrivning nöjt sig med atl hänvisa till elt löfte som socialministern gav isill interpellationssvar , att han har för avsikt att redovisaplaneringsläget för liden senast i nästa budgetproposition. Vifrågar oss varför man inle är beredd att redovisa planeringslägel även för åren1981 och 1982, eftersom dessa uppgifter bör finnas tillgängliga vid tidpunktenför budgetpropositionens utarbetande. Vikan inte tolka det här motståndet pä annal sätt än så, att det är elt uttryckför att man på borgeriigt håll inte är beredd att på ell planmässigt sättförbereda fullföljandet av den målsättning för barnomsorgens utbyggnad somriksdagen fattade beslul om förra året. Det beslutet innebar att kommunernamed stöd av staten skall söria för att alla barn med förvärvsarbetande ellerstuderande föräldrar och barn med behov av särskilt slöd skall tillförsäkras enav samhället organiserad god barnomsorg - om inle behovel lillgodoseils påannal sätt. Detfinns tydligen anledning att erinra om all utbyggnadsprogrammel om 100 000 nyadaghemsplatser och 50 000 nya fritidshemsplalser är ett minimiprogram och utgörett elappmål för liden fram lill 1980. Men vi behöver - förutom snara åtgärderför att säkerställa den första etappens mål - också påböriauppföljningen och planerandet av vilka eventuella ytterligare åtgärder sommåste till för alt den andra etappens utbyggnad skall säkerställa fullbehovsläckning. Därför menar vi att regeringens redovisning av planeringslägettill mäste fånga in tioärsperspeklivet. Det är att beklaga atl ivarie fall inte och är beredda all stödja detta krav. Atlmoderaterna inte är intresserade av det känner vi ju lill , ochdet förvånar oss inte. 1reservation nr 2 behandlar vi vad som särskilt understryks i den socialdemokratiskaparlimolionen nr 257, nämligen alt parallellt med en kvantitativ utbyggnad avbarnomsorgen insatser också måsle göras för att förbättra kvaliteten. pågår i regi elt omfattande utvecklingsarbete och enförsöksverksamhet angående förskolans arbetssätt. Och man vel att förhållandenapä olika daghem och inom olika avdelningar på ett och samma daghem skiftarmyckel. Vi menar all del är angelägel med be- Familjepolitik,m. 2 protokoll 1976/77:105-106 Familjepolitik,m. hovsinriktade insatserframför allt till daghem som har speciella problem. Vi föreslär därför attriksdagen för /78 anvisar 65 miljoner som skall stå lillkommunernas förfogande för särskilda åtgärder inom förskolan. a. håller i det utvecklingsarbete och den försöksverksamhetsom nu bedrivs och därigenom känner problemen och har en utbyggd kontakt medkommunerna, är del naturiigt att fördelar pengarna för den härverksamheten lill kommunerna. Vi säger i vår parlimotion att dessa medel intebör bindas för någon viss typ av åtgärd. Det är tvärtom en fördel all man genomell utnyttjande för olika personalstödjande åtgärder kan få praktiska erfarenheterför del fortsatta reformarbetet pä förskolans område. Det bör därför ankomma päsocialstyrelsen att noggrant följa och utvärdera verksamheten och delgekommuner och personalgrupper material härom. Underden snabba utbyggnad av barnomsorgen som förestår kommer - underförutsättning att regeringen fullföljer det beslul fattat - en radproblem att uppslå, vilkas lösning kräver ett gott samspel mellan förskolepersonalen,föräldrarna och barnen. Det kan bli fråga om tidsmässigt begränsadepersonalförslärkningar vid daghem där akuta problem dyker upp i barngrupperna.Förskolorna kommer att fä kontakt med barn och familjer i kritiska situationer,där förebyggande åtgärder på ell tidigt skede kan få en stor betydelse. I dessasituationer kan små barngrupper med speciellt inriktad personal, assisterad avpersonal från andra verksamhetsområden, vara väl motiverade. Man kan gemöjlighet för personalen vid barnstugorna all i samverkan med barnens föräldrardiskutera fram lösningar pä uppkommande problem. Åtgärderna kan därmed bli ettverksamt stöd för föräldrarna i deras föräldrauppgift. Extra insatser kan ocksåavse invandrarbarn och då utgå utöver de generella medel som kan nyttjas fördessas hemspråksträning. Insatser av detla slag blir med nödvändighettidskrävande och resurskrävande. Men ytterst är det fråga om all eftersträva eni slorl sett likvärdig lillsynsmiljö för barnen. Desärskilda medlen bör avse anställande av ytterligare personal. Därigenom kande också bidra till en välbehövlig utökning av antalet arbetstillfällen ute ikommunerna. Insatserna bör som exemplifierats inriktas på förskolor därsärskilda problem gör sig gällande. I varje fall i etl inledande skede böråtgärderna koncentreras på förskolans daghem. Vimenar att våra förslag om på detta sätt behovsinriktade insatser är ell uttryckför vår vilja alt sätta barnens behov av stimulans och utveckling i centrum förbarnomsorgspolitiken. Ireservationen 3 föreslär vi hur genomförandet av värt förslag bör finansieras.Vi föreslår att en avgifl tas ut även av egenföretagarna. Vi menar att det ärnaturligt att egenföretagarna, som ju också har glädje av en utbyggd ochförstärkt barnomsorg, är med och betalar kostnaderna härför på samma sätt somlöntagarna. Helärseffekten av värt förslag om finansiering ger en inläkt förstaten på 130 milj. kr., och det bäddar för en möjlig utbyggnad av denverksamhet som vi föreslär - en förbättrad Tyvärrfinns det inget intresse frän de borgerliga partierna alt ge kommunerna ellökat stöd i syfte all förbättra kvaliteten och komma till rätta med vissaproblem inom barnomsorgen. Vi beklagar detla. Barn, föräldrar, kommuner ochdaghemspersonal har anledning all göra detsamma. De borgerliga partiernasagerande visar på nytt att del är lätt att tala om en utbyggd och förbättradbarnomsorg, men när krav på åtgärder förs fram saknas viljan hos den borgeriigaregeringen. Jag yrkarbifall till reservationerna 1, 2 och 3. Familjepolitik,m. En av de mänga myter som har avslöjats genom regeringsskiftet är densocialdemokratiska myten om atl del svenska välfärdssamhället skulle hotas omsocialdemokraterna inte längre fick regera . Varoch en som har följt den svenska arbete vel, att de socialairygghetsanordningarna har stöd av en stor majoritet i riksdagen.Åsiktsskillnaderna har i regel gällt frågor om utformningen av de olikastödåtgärderna, inte de grundläggande målen. Eller också har meningarna varitdelade beträffande taklen i utbyggnaden. Där har den tidigare oppositionenofta varil pådrivande. Detfanns därför ingen anledning att vänta något annat än alt reformarbetet skullefortsätta även med en annan regering än den socialdemokratiska. Den nyaregeringens första socialbudgel visar alt så också har skett. Socialutskottetsbetänkande om de sociala utgifterna ger ytterligare belägg för detta. Densocialdemokratiska oppositioiiens alternativ, såsom det avtecknar sig imotioner och reservationer pä det sociala området, är inget alternativ. Delrör sig om anteckningar i marginalen. I stort sett accepterar man regeringensförslag för det kommande budgetåret. Detär också glädjande atl kunna konstatera att del goda samarbete i sociala frågorsom rått inom utskottet slår sig efter regeringsskiftet. Viljan allfinna konstruktiva lösningar - till gagn för dem som behöver samhällets stöd -kännetecknar fortfarande arbetet inom ulskottel. Inget annat var väl hellerall vänta. Det hindrar naturligtvis inte en uppriktig debatt när man har olikamening om hur reformerna skall läggas upp. Någon lycker kanske att denkommentaren är förvånande, efter de inlägg som har hållits här. Jag kanmöjligen medge att det finns en viss dislans mellan arbetet i ulskottel ochframför allt utskotlsord-förandens anförande här i kammaren. Men vi som kännerGöran vel att han alltid har tillämpat principen all när argumenten ärsvaga måste man höja rösten. Familjepolitiken,som vi nu skall diskutera, är en god illustration lill vad jag nu har sagt. Iregeringsförklaringen sägs klart ifrån just att det familjepolitiskareformarbetet skall fortsätta. Samhällets barnomsorg skall byggas ut enligtriksdagens beslut, utbildningen av personal för barnom- Familjepolitik, m. m. sorgen ökas, ochkvaliteten på barnomsorgen - personaltäthet och gruppstorlekar - förbättras.En allmän föräldrautbildning skall byggas upp. Barnbidragenoch bostadsbidragen skall förbättras, och småbarnsföräldrarna skall geslagfäst rätt till kortare arbetstid och längre ledighet. Föräldraförsäkringenskall byggas ut och kompletteras med elt vårdnadsbidrag. Valfrihel ochjämslälldhel är de principer som vägleder regeringens familjepolilik. budgel som vi nu har framför oss sker en krafiig satsning påfamiljepolitiken. Ökningen av insatserna för barnfamiljerna är av storleksordningen1,, om man också räknar in förbättringarna avbostadsbidragen och föräldraförsäkringen. Även om dessa inte behandlas i dagensdiskussion hör de ju till familjepolitiken. Då har jag ändå inte tagil med dentidigare höjning av barnbidragen som regeringen varskodde om för någon veckasedan. Dennaökning av stödet lill barnfamiljerna är avsevärt större än vad som föreslogs iden socialdemokratiska regeringens sista budgel, som jag med motsvarandeberäkning fär lill . Ävenmed reservalion för de normala avvikelserna mellan budget och utfall, och medhänsyn tagen till alt siffrorna är angivna i löpande priser, finns det underlagför atl säga att den nya regeringen i sin budget salt solidariteten medbarnfamiljerna i främsta rummet, trots de slora ekonomiska problem som den ficköverta av regeringen . Den nya regeringens familjepolitik står sig myckelväl i jämförelse med den socialdemokratiska regeringens. Deljag nu har sagt betyder naturligtvis inte att allt blir bra för barnen bararegeringens budgel genomförs. Det finns mycket atl göra innanSverige är elt gott samhälle för barn. Detkanske allra viktigaste är att vi slutar bygga de sterila, barnfientligamiljöer som växte upp så snabbt på 1960-talel och som man fortfarande kan seexempel på i hell nya bostadsområden. Vidare måste vi - vilket är en ohyggligtsvår uppgift - rätta lill de begångna misslagen, mjuka upp de härdabetongförorterna och få fram en samhörighet där främlingskapet dominerar. Det samhälle som är resultatet av 44 ärs socialdemokratisktregerande kan bara ge omsorg ät en mindre del av alla de barn som skulle behövadet, antingen för att föräldrarna förvärvsarbetar eller studerar - eller skullevilja göra det - eller därför att barnen har särskilda behov, eller, som fruMarklund var inne pä, därför atl alla barn behöver förskolans stimulans.Barnslugebyggandet har visserligen lagil fart , men vi liderfortfarande av sviterna av 1950-och 1960-lalens försummelser. Detprogram för 100 000 daghemsplatser , som aniog förra årel,är ell minimiprogram. kan vi hoppas att det skallförverkligas, kanske t. o. m. överträffas något. Men kommunernas planer för deföljande tre åren, så som de avspeglar sig i offentliggjorda siffror,är oroande. De pekar på risken för att bara 70 000 platser kommerfram. Men det är gamla siffror. Vi får snart nya, men vad dessa innebär vet viinle. Ulskottel understryker därför med skärpa angelägenheten av att regeringenöverväger och ulan dröjsmål vidtar de åtgärder som kan visa sig nödvändiga föralt ulbyggnadsplanen skall hällas. bör hållas underrättad omplaneringsläget. Delta är betydligt klarare uttalanden än vad ulskollet gjordepå den tid då det hade en annan majoritet. Undervåren har i förts ett par debatter om takten i utbyggnaden avdaghem, där elt ston antal socialdemokratiska talare har varit väldigt kritiskamot regeringen och då i första hand mot socialministern. Mot den bakgrundenväntar man sig givetvis att de själva skall ha några förslag till åtgärder föratt planen skall hållas.