prot · G009148 · 1976-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1976/77:148 Förhandlingarnaleddes lill en början av herr andre vice talmannen. §1 Den ekonomiska politiken m. m. Fortsattes överläggningen om finansutskottetsbetänkande /77:30 och skatteutskottets belänkande 1976/77:53. Denekonomiska politiken m. m. (vpk): Den borgerliga regeringen har - jag höll på att säga fungerat, mendet vore ett något förskönande omdöme - suttit . Under den tidenhar vi fått se en politisk och ekonomisk utveckling som har varit lilllönearbetarnas nackdel. Vi har fått se en politisk utveckling av dubbelmoral,hymlanden och löftesbrott. Vi har fått se en ekonomisk utveckling som inte barahotat utan redan börjat alt försämra levnadsförhållandena rör stora grupper isamhället. Kort sagt, vi har fått se en kampregering mot den svenskaarbetarrörelsen i aktion. Deborgerliga partierna har sagt, när de mött de ekonomiska problemen, att de fåttett arv från den tidigare regeringen. Men vad den borgerliga regeringen fått laöver är inte i huvudsak frukterna av någon regeringspolitik. De borgerliga harsatt sig i regeringsställning för det kapitalistiska syslem som man frånborgerligt håll alltid har höjt till skyarna. De har fått ta över frukterna avunderlåtenheten att angripa storfinansens och spekulanternas maktställning överekonomin. De har fått ta över frukterna av en ekonomisk politik, där de självabeträffande huvuddragen varit pådrivande och ense. Menden nya regeringen ger denna kapitalism än friare tyglar. Den låterstorfinansen än mer otyglat styra den ekonomiska utvecklingen än vad fallet varmed den förra regeringen. Resultatet har heller inte låtit vänta på sig.Kristendenserna i ekonomin fördjupas. Bördorna på de arbetande växer. I deborgerligas filosofi uppstår aldrig någon annan tanke än alt de som arbetar bärskulden för krislendenserna, och de skall också betala detta med sänktlevnadsstandard, med arbetslöshet eller ökad ar-betshets - i de fall de intemister sina arbeten. Kapitaletskall hållas helt skadeslöst. Det är kapitalägarnas spekulation, det är derasbristande framsynthet i investeringspolitiken, det är derasprisuppsköriningspolitik - både i fråga om priserna här hemma och på svenskexport - och det är deras kapitalexport som utgör grundorsakerna lill denkapitalistiska krisen. Men kapitalägarna erhåller bistånd till ökadmaktkoncentration och ökade bidrag till mera profiter. Denekonomiska politiken m. m. däremot, de som sliterihop nyltigheter och s'varar för tjänsterna, får stå vid skampålen i deborgerligas politik. HerrBohman kallade vår antiinflationskampanj för famöst tal: lönernaupp och priserna ner. Ja, nu betyder ju,/bwöx på vanlig svenska berömd ellervälkänd, så i det fallet får jag väl lacka för omdömet. Vad herrBohman däremot blivit berömd för är ju det rakt motsatta: priserna upp ochlönerna ner. Del har blivit den borgerliga regeringens märke, eller signatur,och där har och spelat en framträdanderoll. var det den stora prishöjardagen. Momsen höjdes med nära 3 96, prisstoppetavvecklades och priserna sköt i höjden. I valrörelsen lovade de borgerligapartierna kamp mot inflationen. upplever vi i stället den starkasteinflationstakten . Dagligvarorna har redan blivit mer än10 96 dyrare sedan de borgeriiga fick regeringsmakten. Densocialdemokratiska regeringen drev inflationspolitik. Den stöddeföretagen med gåvor, den understödde kapitalkoncentrationen, den underlät attvidta åtgärder mot monopolprissättning, den vägrade att begränsakapitalexporten och den införde och höjde momsen gång efter annan. Men deborgerliga partierna bedriver en än värre inflationspolitik. De ökarsubventionerna och gåvorna ål bolagen. De partier som i valrörelsen såmångordigt sade sig vara mot såväl privat som statlig maktkoncentration har iregeringsställning bidragit till ökningen av storfinansens makt. De upptäckeringet maktpolitiskt oroande i samgåendet mellan , och de villhjälpa storfinansen genom att förstatliga Datasaabs förluster. Denborgerliga regeringen bidrar själv aktivare än någonsin den socialdemokratiskagjorde till prisstegringarna. Den borgerliga regeringen devalverade, vilketfick direkt prishöjande effekt - detta för att stärka exportföretagensvinster. Den har drivit fram en momshöjning. Den höjer priserna påreceptbelagda läkemedel. Den släpper efter del prisstopp på baslivsmedel somvarit i kraft . Den enda vara vars pris borgarregeringen försökerhålla nere är arbetskraften. De arbelandes löner får av de borgerliga partiernaskulden för det ekonomiska läget. Och i avtalsrörelsen ställde regeringenhelhjärtat upp på sida. Regeringen såg till att dearbelandes reallöneförsämringar blev verklighet genom att lansera sitt s. k.åtstramningspaket redan innan avtalen var träffade, och förbättringen avkapitalets vinster har man också försökt garantera genom ökade bidrag,skattelättnader och devalveringen. Vikan naturiigtvis inte lasta den borgeriiga regeringen för att inte de fackligaorganisationerna mobiliserade sina medlemmar strid mot varjereallönesänkning utan i stället gick på resonemanget om att en minskning avreallönerna var oundviklig. Men vi kan anklaga den borgerliga regeringen föratt den redan innan avtalen var träffade medverkade till att reallönesänkningenskulle bli ett faktum, all den redan före avtalsuppgörelsen garanterade enstandardsänkning ål de arbetande. En standardsänkning om 5 96 bedöms nu somsannolik för majoriteten Men sammalöntagare kommer att öka produktionen; de kommer alt ökabruttonationalprodukten, om än bara med 1 96. Men detta betyder atten inkomstfördelning kommer att äga rum till kapitalisternas fördel. Deborgeriiga för resonemanget att man måste sänka levnadsstandarden för att räddasysselsättningen. Detta är ett falskt argument. En sänkt konsumtion för dearbetande drabbar de företag som producerar för denna konsumtion. Dessa företagkommer att få sysselsättningsproblem. Vad regeringen vill dölja med detta äratt den vill säkra större vinster åt exportindustrins ägare, vilka tillhörstorfinansen. Men vad använder exportindustrin ökade profiter till? Det finnsinget som säger att de kommer att använda dem lill förbättrad sysselsättning.De måste vidta rationaliseringar, vilka kan leda till minskningar isysselsättning. Och framför allt: det är de stora exportföretagen som svararför merparten av den svenska kapitalexporten. De ansvarar för att de modernasteproducerande anläggningarna förläggs i utlandet. Mera profiter förexportföretagen kommer att betyda ökad kapitalexport. Regeringenssysselsättningsargument är ett försök att föra det svenska folkel bakom ljuset.Den vill säga till folket att del för sitt eget bästa skall avstå tillstorfinansen. Men detta är ju lögn. Storfinansens väl är inte folkets väl.Storföretagens profiter, kapitalägarnas vinster, används inte till de arbetande- men de arbetande får slita ihop dessa vinster. Skall folkets majoritet fåbättre villkor, då måste storfinansens makt beskäras. Då får det bli ett slutpå detta system, där företagens jakt efter ökade vinster får bestämma villkorenför folkets arbete och liv. Vi ser hur det kapitalistiska systemels kristendenser griperkring sig. Levnadsstandarden sänks för stora grupper.Den ekonomiska tillväxttakten avtar. Arbetslösheten ellerundersysselsättningen ökar, och hela orters ekonomiska existens hotas.Rovdriften med våra naturtillgångar antyder svåra problem . Infördelta står regeringen egentligen maktlös, därför att dess ekonomiska politikgår ut på att det kapitalistiska systemet skall ha sin gång. Regeringen villbara alt det skall ha sin gång under så stort välbehag som möjligt för kapitalägarna.Därför ökar de borgerliga partierna bidragen till bolagen somvillkoren för landets gamla försämras. Därför ökar man de militära rustningarnaoch uttalar utfästelser om kommande rustningsbeställningar åt krigsindustrin.Därför försöker man underlätta kapitalexport och ökad maktkoncentration förkapitalägarna, medan man angriper de arbelandes levnadsnivå. Sådan ser denborgerliga regeringens grundinställning och politik ut. Deekonomiska problem som den svenska kapitalismen har har ju inte uppstått huxfiux under den borgeriiga regeringens tid. Det är en mera långsiktig sjuka.Kristendenserna växte fram och var tydliga redan under den socialdemokratiskaregeringsperioden. Vi hade redan då växande sysselsättningsproblem,accelererande infiation, regional obalans. Den ekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. hot mot levnadsstandarden,stigande kapitalexport, växande statsskuld och dålig balans i landets utrikesekonomiska förbindelser. Den socialdemokratiska politiken angrep inte dessakristendenser på ett framgångsrikt sätt. Den gick mest ut på att mildrakrislendensernas verkningar men den ville aldrig se och kunde därför aldrigangripa krislendensernas orsaker. De borgeriiga partierna försökte knappt ensmildra kristendensernas verkningar för de arbetande. Dettabetyder enligt vår mening att det krävs en ny och annorlunda ekonomisk politikför att krisen skall kunna bemötas. Det går inte med den borgeriiga politiken.Det har vi nu sett allt tydligare. Den har snart komprometterat sig själv såmycket att det måste vara svårt t. o. m. med den borgerliga dominansen övermassmedia alt dölja de faktiska förhållandena. Mendet går heller inte med en återgång lill den politik som fördes före valet1976. Även om den inte var lika inkompetent som den borgeriiga politiken ochäven om den inte vilade på en asocial grundinställning, så var det en politiksom inte vidtog några åtgärder som kunde ha mildrat krisen ellerundergrävt dess orsaker. Därförframstår behovet av en ny ekonomisk politik nu allt klarare. Det kan inle fåfortsätta på det gamla sättet. Det måste bli slut på kapitalägarnas spel med människorsarbete och trygghet. Människorna kräver arbete. De kräver all derasarbetsinsatser inte skall belönas med försämrade levnadsförhållanden.Människorna i vill inte ha tillbaka den brutala flyttlasspolitiken,vars gamla vapendragare nu åter aktiveras och dammas av. Samhällsutvecklingenkräver en ekonomi som styrs planmässigt. Den kräver alt ekonomin styrs efterfolkels behov och inte efter mäktiga kapitalgruppers profilintressen. Denkräver att landets tillgångar samordnas, den kräver att slöseriet upphör. Alltdetta kräver ett slut på kapitalismen. De politiska maktförhållandena i dagmöjliggör inte detta. Därför måste vi ställa begränsade krav , men kravvilkas genomförande stärker folkflertalet och är ett stöd för kampen för den socialistiskaplanhushållningen, som är en nödvändighet för all landet skall befrias frånkapitalets rovdrift och kriser. Denyttre obalansen skall inle angripas med devalvering som regeringen gör. Då blirdet de arbetande som får betala den obalans kapitalets spekulation givitupphov lill. kommunisterna kräver därför i stället enimportskatt på lyxvaror. Vi kräver en skärpt restriklivitet mot kapitalexportoch stopp för industriflyttningen. Detta är krav som kan rätta till den yttreobalansen. Sådanaeffekter får också en verklig kamp mot inflationen. Mot inflationen måste ettverkligt prisstopp på alla dagligvaror införas. En skärpt aniimonopolislisklagstiftning är nödvändig. Ett effektivt hyresslopp och övergång tilllågränlepolitik kan bli första steg i en politik som driver ner höghyrorna. Tabort momsen på maten - det är en fördelningspolitisk, skatiepolitisk ochprispolitisk åtgärd som gynnar flertalet. antiinflationspolitik iverklig mening. Det är handling i stället för ord. Och det är handlingar somstärker och förbättrar de arbelandes ekonomiska villkor. Detfordras också en annan sysselsättningspolitik. Trots att det störstaregeringspartiet fiskade röster på parollen om 400 000 nya jobb bedriver juregeringen ingen sysselsättningsskapande politik alls. Regeringen bedriver enpolitik som går ut på att dölja sysselsättningsproblemen. Men några nya jobbatt tala om skapar den inte. Den föriitar sig helt på kapitalismen. Men såsomnäringslivet utvecklas i f n. skapas inga nya jobb och kommer inteheller att skapas några. Och måste regering och riksdag gripa in. Då måstestaten ta sitt ansvar. Då måste vi föra en politik som angriper kapitalägarnasvanstyre av ekonomin. Då måsle det föras en politik som aktivt skapar nya jobb. Detjag säger här, säger jag inte för att lära att förverkliga sinavallöften. menade säkert lika litet med löftet om att skapa 400 000 nyajobb som partiet menade med talet om att stoppa kärnkraften. Men de åtgärder viriktar uppmärksamheten på är nödvändiga för en progressiv politik. Då är delnödvändigt alt staten vidtar direkta ingrepp i ekonomin och försökerkontrollera kapitalströmmarna, all AP-fonderna mobiliseras för alt byggastatliga industrier under lönearbetarnas kontroll, att storvarven ochstålindustrin förstatligas. Då är det nödvändigt alt man utarbetar ett programför att få ett slut på arbetshetsen och att man förkortar arbetstiden, med fulllönekompensation. Detta är åtgärder som kan ge nya jobb, som kan värnasysselsättningen, som förhindrar arbetslöshet, arbetshels och flyttlasspolitik. Den svenska ekonomin är inte isolerad. Vi ingår i en världsekonomi.Halva jordens befolkning lever fortfarande i social misär, i undernäring ochsvält. Ansvaret för detta vilar tungt på de imperialistiska staterna, på deforna kolonialmakterna, på de multinationella bolagen. Svenskstorfinans deltar i den internationella utplundringen. Dess regering driver nuin den svenska staten i ett allt intimare samarbete med de ledandeimperialistiska nationerna. drev regeringen igenom att Sverigeskall ansöka om medlemskap i - den "Imperialistiska DominansensBevarare" i . eller kommer regeringen alldriva igenom ytteriigare svenska medel till , vars utvecklings- ochfolkfientliga roll det finns ett digert material om. Så handlar storkapitaletsregering. Regeringenvärnar om de stora kapitalägarnas frihet. Den värnar om det system därWallenbergarnas, Saléns, eller Walls lust att investera styr arbeteoch liv för hundratusentals människor och en produktion som än fier för sinförsörjning är beroende av. Men har vi råd med spekulationernas frihet närjordens folk lider nöd? Har vi råd med det kapitalistiska slöseriet när våramedmänniskor svälter? Har vi råd med profitjägarnas system när de skapararbetslöshet? Har vi råd med dem när de inriktar produktionen på militäraförintelsemedel och lyx- Denekonomiska politiken m. m. protokoll 1976/77:147-148 Denekonomiska politiken m. m. produktion sombarn dör av undernäring? Nej,världens folk har inte råd med etl sådant ekonomiskt system. Världens folk harinte råd med storfinansens ekonomiska och politiska oansvarighei och denpolitiska omoral försvararna av detta system uppvisat här och utomlands.Världens folk är värda ett liv utan fattigdom - ett liv i solidaritet, fred ochvänskap. Det kan bara nås genom att det kapitalistiska systemet störtas. Detkan bara nås genom en planerad hushållning med världens tillgångar, och det kanbara nås genom en socialistisk politik. Det är, herr talman, med dettaperspektiv vi kommunister arbetar. ställde en direkt fråga beträffande debattordningen.Jag vill påminna om att det inte är vi på siatsrådssidan som harbrutit den gamla ordningen med en sammanhållen partiledarrunda. Hanlog också upp frågan om situationen i . Får jag då påminna herrWerner om att denna regering verkligen inte har varit passiv när det gällt atttrygga och bygga ut sysselsättningen i . Vi har anslagit 1 800 milj.kr. för att rädda NJA åt framliden, men det kommer säkert att krävasytteriigare insatser. Vi har tillsatt Norrbottendelegationen som har fått ettbetydande mandat. har regeringen beslutat om en rad åtgärder som skall genya arbeten i . HerrWerner kritiserar regeringen för alt vi gav besked om åtslramningsålgärdernaoch meddelade dem medan förhandlingarna pågick. Det var en hederlig väg, herrWerner. Om det beskedet hade kommit efter avtalsrörelsen och vi hade försöktleka kurragömma med parterna på arbetsmarknaden, hade det funnits skäl tillkritik på den grunden. anförande i övrigt karakteriserades avatt han talade för ett ekonomiskt system, som en förkrossande majoritet avsvenska folket har sagt alt man inle vill ha. Därför skall jag inte ta upp endiskussion i del avseendet. Jag hänvisar lill vad jag har sagt i debattenom vaklslåendet om de svaga i samhället - de gamla, barnfamiljerna, de sjuka -vaklslåendet om sysselsättningen. Det är det som präglar denna regeringspolitik. (vpk) kortgenmäle: Diskussionen om debattordningen skall jag inte fortsätta. Men ingen kanändå komma ifrån att ni tre på siatsrådsbänken - , och -genom det sätt på vilket ni uppträtt här har medverkat till att skapa endålig debatlordning. Jag tror fortfarande alt det finns anledning för er att ilugn och ro länka över om detta är den debattordning vi skall ha ifortsättningen. Den frågan kan vi dis-kulera i annat sammanhang, men jag trorinle att det är riktigt att, som statsministern gör, skylla på desocialdemokratiska ledamöterna. Ni hade kunnat hyfsa denna debatt genom attuppträda på ett annat sätt än ni Statsministerntycker att det var hederligt att redovisa åtstramningspolitiken föreavtalsrörelsen. Det är möjligt att det var hederiigt i den meningen attekonomiministern banade väg för provocerande inledningav den här avtalsrörelsen, när han hotade löntagarna med höjd moms och andraåtgärder om de inle visade återhållsamhet. Del går inte att komma ifrån allArbetsgivareföreningens framgång i den här avtalsrörelsen har underiättats avde utspel och uttalanden som framför allt ekonomiministern gjorde före och ibörjan av avtalsrörelsen. Fråganom har aktualiserats av vad som har hänt under de senaste veckorna.Del är uttalandena från ledningen för Statsföretag som inger oro. Jag harställt frågan, om fiyltlasspoliliken åter skall sättas i system för Norrbottensinvånare. Man börjar redan på arbetsförmedlingarna i länet göra reklam för hurförmånligt det är att flytta söderut. Regeringens insats försysselsättningen i har inskränkt sig till skrotningen av NJA. Ingenkan väl vara förvånad över all norrbottningarna känner otrygghet införframtiden. Vissthar ni tillsatt Norrbottendelegationen, men den utgör ingen garanti för attinte flyttlasspolitiken åter blir verklighet! De frågor som jag, men framförallt tusentals norrbottningar, vill ha svar på är: Vilken politik skallregeringen föra? Vilka planer har regeringen för att åstadkomma fleraarbetstillfällen i Norrbollen? Hur skall regeringen göra för att minskaarbetslösheten bland Norrbollens kvinnor? Skall sysselsättningsproblemen iNorrbotten på nytt lösas med folkvandring söderut? Jagfrågade - och den frågan var, tyckte jag, ganska rak: Är Per Skölds och BertilOlssons propåer representativa för regeringens syn på Statsföretagsverksamhet? Hur många nya jobb ger denna nya syn norrbottningarna? Jag tyckeratt statsministern eller någon annan representant för regeringen skall svara påden frågan i stället för alt krypa bakom Norrbottendelegationen. Den harhittills inte givit flera jobb åt några norrbottningar. Fälldinälskar att säga alt den bästa försvarslinjen mot arbetslösheten går inne i företagen.Med den frasen vill han motivera alla gåvor och subventioner som företagenbeslås med. Med den frasen vill motivera att staten betalar alltstörre delar av företagens löneutgifter i lågkonjunkturer. Med den frasen villFälldin komma undan frågan, varför regeringen inte gör några insatser för attöka sysselsättningen. Regeringenspolitik har gått ut på att öka arbetslösheten ochundersysselsättningen. Tacka för att man vill dölja denna politik genomlönesubventioner åt företagsägarna! Vihar haft en period av varsel om driftnedskärningar och uppsägningar. Allavarsel har inte, som påpekade, satts i kraft. De användes säkert ietl spegelfäkteri för att trycka på de arbetande i avtalsrörelsen. Vihar ännu inte fått någon konjunkturuppgång att tala om, men likväl förregeringen en sysselsättningsfientlig politik genom att dra ned den Denekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. Manvill dämpa en konjunkturuppgång som ännu inte har trätt i kraft. De metoder mananvänder är mera pengar till storfinansen och minskade reala inkomster för delönarbetande. HerrFälldin sade tidigare i dagens debatt alt han praktiskt taget harkontakt med verkligheten. Del gäller tydligen inle alla veckor, och detframgick inte hur detta skedde. Men helt uppenbart äratt det är alltför sällan, och jag tror alt del vore värdefullt omstatsministerns sporadiska besök i verkligheten skedde med litet tätaremellanrum. Enligt skulle del vara fel alt regeringen ger pengar tillföretag som är pressade och drabbade för att de skall kunna behålla sinarbetskraft. Skall jag uppfatta detta så att anser det vara fel attställa 1 800 milj. kr. till förfogande för NJA? Är det verkligen alt man skulle ha kunnat klara sysselsättningen vid NJA ulan dessatillskott från staten? har alt klara ut dessa sammanhang innan hangör sådana angrepp på regeringen som han gjorde. Sedan"ill jag försäkra alt det inte kommer alt bli fråga om någonupprepning av flyttlasspolitiken. borde vara medveten om attregeringen satsar på förstärkta resurser för att rädda och bygga utsysselsättningen i . De åtgärder regeringen redan har vidtagit är ettled i denna politik, och jag försäkrar att regeringen icke kommer attförtrollas i det arbetet. HerrWERNER (vpk) kort genmäle: När det gäller frågan om hur vi ser på stålindustrins framlid, hur viser på NJA:s utbyggnad och hur vi ser på 80 har vi i myckel utförligamotioner lagt fram det, och jag skulle vilja uppmana statsministern att studeravåra förslag. Min talartid ger mig inte möjlighet all utveckla delta , menjag vill säga att det här inle rör sig om bara en motion, ulan del är flera. undviker fortfarande alt svara på denkonkreta fråga jag ställde och som har vållat debatt inte bara i Norrbottenulan i hela landet. Är det synsätt som direktören i Statsföretag hargett uttryck för, nämligen all man skall sluta satsa på Statsföretag iNorrbotten och i stället satsa mera på utlandsetablering, och det synsätt somordföranden i samma företag gett uttryck för i olika propåer representativa förregeringen när det gäller Statsföretags verksamhet? Om del är så, då vill jagfråga , som inte kommer all förtrollas i ansträngningarna attskaffa jobb åt norrbottningarna; Hur många nya jobb kommer ett sådant synsättatt ge norrbottningarna i verkligheten? Jag får väl upprepa mitt svar, eftersom inle vill lyssna ordentligt.Det kommer inte alt bli fråga om någon ny flyttlasspolitik. Jag hänvisar tillde åtgärder som redan är insatta. Detåterstår för att klara ut hur det skulle vara förenligt med dagensverklighet att bygga 80. Alla andra än inser att det är uppgift redan att slå vakt om det NJA som finns och tryggasysselsättningen där. Det har , sedan den nya regeringen trädde till,krävt 1 800 milj. kr. Herr andre vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytteriigare replik. På förslag av herr andre vice talmannen beslötkammaren att uppskjuta den fortsatta överläggningen om dessa betänkanden samtbehandlingen av på föredragningslistan återstående utskottsbetänkanden tillmorgondagens sammanträde. § 2 Om denplanerade daghemsutbyggnaden Herrsocialministern erhöll ordet för att besvara iStockholm (fp) anmälda fråga, 1976/77:488, och anförde; i har frågat mig vilka åtgärder regeringenämnar vidta med anledning av krissituationen för daghemsutbyggnaden. Jaghar i en rad svar på frågor och interpellalioner redovisatregeringens syn på utbyggnaden av barnomsorgen. Enligtriksdagens beslut, grundat på en överenskommelse med ,skulle 16 000 daghemsplatser börja byggas . skulle18 000 och 20 000 daghemsplatser börja byggas. Sammanlagt skullesåledes 54 000 daghemsplatser börja byggas av denfemåriga ulbyggnadsperioden. Med användande av den i dessa sammanhang vanligatumregeln att del tar etl år mellan påbörjande och färdigställande skullesåledes dessa platser las i bruk under åren 1977, 1978 och 1979.Socialstyrelsens nu gjorda sammanställning visar att del , 1978 och1979 tillkommer 54 200 daghemsplatser.