prot · G00923 · 1976-12-31 00:00:00 — angående pornografiskaföreställningar m. m. Det kan inte gärna tolkas jq november1976 på annat sätt än som enhelt obegriplig passivitet inför ett synnerligen------ Pornografi m. m. Fröken (vpk): Porrindustrin är ett av de grövsta uttrycken för kvinnornas förnedringi vårt samhälle . Kvinnoföraklet får här sitt mest tillspetsade uttryck.När det gäller porr utnyttjas hela liden unga kvinnor med falska löften omframgång och pengar, men framgång och pengar blir det bara för knarklangare ochandra kapitalets profitörer. Porrindustrin förnedrar inte bara kvinnorideologiskt - den lever cyniskt på ensamhet och känslomässig isolering, denutnyttjar och lever på social utstötthet och mänskligt förfall. Inte barakvinnorna förnedras - också männen upplever detta som diskriminerande och förnedrande. Detsom sagts här av och och vad som sägs imotionerna tycker jag emellertid präglas av dubbelmoral och hyckleri. Deangriper ju inte på något sätt rötterna lill pornografin och den kvinnosyn somden innebär. Rötterna för detta förtryck finns ju i det samhälle där kvinnornareduceras till könsobjekl, i del samhälle där kvinnornas främsta möjlighet atttillerkännas något värde är att spela på sin roll som kvinna och könsvarelse, idet samhälle där den kommersiella reklamen befäster en reaktionärkvinnosyn, spekulerar i kvinnans situation och försöker utnyttja den till atlgöra kvinnorna till ett lätlfångal byte för sitt syfte atl på olika sätt ökakapitalisternas försäljning. Iförlängningen av denna föreställning, där man i första hand ser kvinnan somett objekt, ligger ju olika former för sexuella övergrepp där offentliga samlagbara är ett, I föriängningen ligger ju också den syn på kvinnan somsexualbrottsutredningen står för, nämligen att en kvinna kan vara medansvarigvid våldtäkt bara genom sin klädsel eller sitt uppträdande. Mantar från motionärernas håll inte heller upp hela den kvinnofientliga reklam somvi ju fåll otaliga exempel på inte minst med jättelikaaffischer runt hela och som väl knappast någon lyckats undvika att fådel av - reklam som gör kvinnorna till en vara, en produkt vilken som helst. Utskottsmajoritelenhar alltså endast berört ett av uttrycken för kvinnoföraktet i vårt samhälle.Jag menar att det är helt otillräckligt. Om det som man skriver om 1. ex. attexploatera kvinnan inte bara skall bli en läpparnas bekännelse, måste manbekämpa hela det klassamhälle som spekulerar i att utnyttja kvinnoföraktet ochkvinnoförtrycket. Och räcker det inte, , med en sanering av helaporrbranschen. Ett stopp för denna diskriminering kräver en uppgörelse påsamhällets alla områden med föråldrade föreställningar och påtagbardiskriminering. Pornografi m. m. Det gällerarbetsmarknaden, där kvinnorna hänvisats till en låglönemarknad. Delgäller utbildningsväsendet, där man redan tidigt förstärker den förhärskandekvinnosynen. Kvinnofrigörelsen kräver alltså kamp mot kapitalismen. Nufinns det inte heller någon anledning att inta en överslätande attityd gentemotkapitalets porrindustri och hajarna som spekulerar i kvinnornas förnedring. Ochdet är förvisso inte överklassens kvinnor som främst utsätts för detta förtryckutan de mest utslagna grupperna i samhället. Socialdemokraternai ulskollel säger i sin reservation atl erfarenheterna inte är tillräckliga föratt visa om behov av en mer genomgripande reglering finns. Nuåberopar man också del vi tidigare debatterat , nämligen yttrande- ochtryckfriheten, och jag medger gärna att det ligger en fara i motionerna och denskrivning som finns så till vida som en reglering kan utnyttjas för att stoppaicke kommersiella kulturuttryck i form av teaterföreställningar och liknande.Därför kommer inte vi heller att stödja utskottets skrivning. Men en alltförliberal inställning till porrindustrin borde, fröken , vara främmandeför hela arbetarrörelsen. När man talar om tryckfrihet och pressfrihet måsteman fråga sig: Tryckfrihet och pressfrihet för vem? Igrundlagen finns sladganden om förbud mot hets mot folkgrupp. Vi harmotionerat om ett förbud i grundlagen mot spridning av kvin-nodiskriminerandeuppfattningar. Yttrande- och tryckfriheten innebär enligt vår uppfattning inteatt en folkgrupp, kvinnorna, skall kunna exploateras på ett vulgärt ochtarvligt sätt. Det är vad som sker på sexklubbarna och i myckel av denkommersiella reklamen. Sammanfattningsvisanser jag, herr talman, att denna fråga måste ses i ett större sammanhang. Vihar tagit upp detta i en motion med ett 20-punklsprogram mot kvinnoförtrycket.I dag kan vi varken stödja det borgerliga hyckleriet eller densocialdemokratiska skrivningen. FrökenHjelmström sade att det kan finnas risker för tryckfriheten, att del som begärsi motionerna kan utvidgas till alt omfatta även annan verksamhet änföreställningar i porrklubbar. Den farhågan kan avskriva. Det äruttryckligen sagt i detta sammanhang, och det står på s, 5 i betänkandet, attbestämmelsen i allmänna ordningsstadgan avser endast pornografiskaföreställningar, inte konstnärlig verksamhet eller liknande. Så var det medden saken. Dethar varit intressant att följa en del debattinlägg. tycker attdiskussionen borde utvidgas till att gälla hela porrindustrin. Nuhar vi emellertid koncentrerat oss på en liten del av porrindustrinsverksamhet men en ganska betydelsefull del. Och det är lösningar för att kommatill rätta med den delen av verksamheten som vi försöker finna. Fröken vill skall avskaffa det kapitalistiska sam- hållet med en gång när vinu diskuterar bestämmelserna i ordningsstadgarna. Del kan ju vara enkommunistisk linje, men det må föriåtas oss motionärer om vi inte direkt hardet perspektivet på den ändring i ordningsstadgan som det är fråga om. Vi avserinte alt med den rad, som skall in i ordningsstadgan, vidga horisonten på detsätt som fröken vill. Intressantär emellertid att fröken slutar med att inte stödja ens delta lillaingrepp. Hon vill försvara denna form av kapitalism. Därmed vill hon liksomsocialdemokraterna räkna sig till stödjarna av kapitalistisk verksamhet. Mankanske rent av kan tala om de kapitalistiska partierna i dagens debatt. Hert (): Medan vpk ochfröken väntar på att kapitalismen skall bryta samman och att delskall skapas ett större sammanhang, har vi ständigt den sociala verklighetenomkring oss, och den ställer krav på ingripanden. Det är en ståndpunkt som vipå liberalt håll har, och det är kanske den väsentligaste skillnaden mellan ossoch del parti som fröken representerar. FruANDRÉ (c): Fröken anklagar oss motionärer för att vi i detta sammanhanginte har tagit upp hela frågan om kvinnodiskrimineringen. Vi tar upp frågan omkvinnodiskriminering på många olika sätt, och detta är en liten del av det somvi anser vara kvinnodiskriminering. Jag kan när det gäller den kvinnodiskriminerandereklamen nämna att jag har haft anledning att ta upp denna här ikammaren. Med anledning av fröken argumentationvill jag fråga om vi måste vänta tills man genomfört en revolution och fått ettsocialistiskt samhälle i för att kunna börja angripa de här problemen.Vi anser atl vi i del rådande samhällssystemet skall arbeta för att få bortdenna kvinnodiskriminering. Fröken (vpk): Till och för den delen även till vill jag barasäga att vi inte är av den uppfattningen att man måste avskaffa kapitalismenför atl genomföra vissa förbättringar i detta avseende. Det är också därförsom vi i en motion har föreslagit ett 20-punktsprogram, som senarekommer att få ta ställning till. Del finns då all anledning för ochherr alt stödja vissa punkter i den motionen. Närdel gäller tryckfriheten anser vi inte alt skrivningen beträffande varitéer ochteaterföreställningar är tillräcklig. Vi har alldeles för många exempel på hurman på olika sätt har stoppat bra och progressiv kultur i det här landet föratt vi skall nöja oss med den futtiga mening som finns i utskottsbelänkandet. 9 protokoll 1976/77:21-24 Jagtycker fortfarande atl det som och säger innebärhyckleri; de tar inte på något sätt ställning till frågan om grunden förpornografins utbredning i det här samhället - frågan om samlag på scen är jubara en liten del av det hela. Ni lar t. ex. inte upp frågan om reklamen, ochni tar inte upp det affischkrig som förekommit på runt om iSverige. Ni går över huvud taget inte in på den biten. Hert (): FrökenHjelmström anklagar oss för atl vi inte tagit upp t. ex. affischkriget. började långt efter det att motionen hade skrivits, så det varväl en obefogad anklagelse, men det är ju inte det väsentliga. FrökenHjelmström föreslår att vi skall noga studera de punkter som hon föreslår isitt program, när det kommer upp lill behandling. Det skall vi visst göra förall se om det är någonting som vi där kan stödja. Jag vill dock säga all jag påden punkten inte är särskilt förhoppningsfull, sedan jag hört fröken . Men låt oss ge gåvor och gengåvor. Fröken kan börja medatl stödja oss , så får vi sedan se om vi kan stödja ert punklprogram. Sedantycker jag inte alt det är rätt att tala om en futtig mening på s. 5. Manmarkerar där vad frågan gäller, nämligen pornografisk föreställning - intekonstnärlig verksamhet. Kallas det för en futtig mening, vel jag inte vilkaanspråk fröken har på hur man skall avgränsa problemen. FrökenHJELMSTRÖM (vpk): Med anledning av det sista vill jag bara fråga: Vem är del som avgörvad som är kultur? Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottelshemställan, dels reservationen av fröken m. fi., och förklarades denförra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärtvotering upplästes och godkändes följande voteringsproposilion: Densom vill att kammaren bifaller justiiieulskottets hemställan i betänkandet nr5 röstar ja, den del ej vill röstar nej. Vinner nej har kammaren bifallitreservationen av fröken m, fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. ning verkställdes voteringmed omröstningsapparal. Denna omröstning Nr 23 gav följande resultat: Nej- 125 Avstår - 22 1976/77:2 med anledning avmotion om högsta tillåtna blodalkoholhalt vidtrafik lill sjöss /77:6 med anledning av motion om allmänna arvsfonden Kammarenbiföll vad utskottet i dessa betänkanden hemställt. §11 Homosexuella samlevandes sociala rättigheter Föredrogs lagutskottets betänkande 1976/77:7 medanledning av motion om homosexuella samlevandes sociala rättigheter. I detta betänkande behandlades motionen1975/76:1125 av i (vpk), vari yrkats atl begärdeatt regeringen skulle utfärda instruktion till samtliga berörda myndigheter avinnebörd atl ekonomiska och andra förmåner, vilka normalt tillkomheterosexuella samlevande, också skulle utgå lill homosexuella samlevande. Utskottethemställde atl skulle avslå motionen 1975/76:1125. Hert i (vpk): Det är bara det bedrevs klappjakt på homosexuella idet svenska samhället - på gator och torg, i press och riksdag. Det var en känd svensk författare föreslog alt de homosexuella skulle deporterastill , DessaMcCarthyismens spöken ter sig overkliga. Fördomarna har drivits tillbaka.Men i den aktiva förföljelsens ställe har i alltför hög grad trätt enpassivitetens tystnad. Alltjämtväntar landets 400 000 homosexuella män och kvinnor på atl bli likaberättigademedborgare, på att slippa diskriminering i yrkesliv, militärväsende ochlagstiftning, på att felaktiga värderingar av den typ som t. ex. manifesteras iUSSU, utredningen för sexual- och samlevnadsundervisning, skall utmönstrassamt på atl särbehandlingen i sociala och ekonomiska sammanhang skall få ettslut. komlagutskottet-efter ett kommunistiskt molionsinitiativ - med sin deklaration atlhomosexuell samlevnad var en från samhällssynpunkt fullt acceptabel form avsamlevnad. Efter upprepade riksdagspåminnelser tog de familjelagssakkunnigaupp också de homosexuellas sak. Den nya regeringens attityd till dehomosexuella är emellertid alltjämt dunkel. Det som borde vara självklart iett rättssamhälle har varit segdraget och trögt. Vpk:smotionsyrkande går ut på att regeringen skall instruera alla offentligainstanser om att homosexuella samlevande inte får särbehandlas i ekonomiska ochsociala sammanhang. Yrkandet avvisas av lagutskottet. Motiveringen är formell.Utskottet hävdar att instruktion om att myndighet skall tillämpa lag på visstsätt är ett ingrepp i förvaltningsmyndighets självständighet och därförstrider mot regeringsformens 11 kap. 7 §. Därmed finner utskottet sakenslutbehandlad. Jagskall ge några synpunkter på detta sätt atl formellt resonera. Med lätt risk,herr talman, att kanske ställa till med ett juridiskt seminarium. Detär naturiigtvis smart gjort att hitta motiveringar av formell natur lill attmotioner skall avvisas. Men jag undrar om ändå inte lagutskottet den här gångenlåtit den juridiska fiffigheten besegra den juridiska logiken. Fördel första är det rent allmänt inte så, att är avskuren fråninflytande över lagars tillämpning. Vid antagande av eller ändring i en lagavger utskott och riksdag utlåtande. Man släpper inte bara ifrån siglagtexten utan kommentarer. Tvärtom lämnar man synpunkter. Dessa skall liggatill grund för lagens tillämpning. har gjort så. Jagerinrar om ändringen av 1973, där lagutskottet hade utförligavärderingar av hur lagen skulle till-lämpas och där man också uttryckligenförutsatte att utskottets mening på en bestämd punkt skulle beaktas irättstillämpningen. Att ge sådana generella riktlinjer är ett normalt inslag ilagstiftarens verksamhet. Omman finner att en lag inte tillämpas på del sätt som lagstiftaren avsett, harman givelvis rätt att uttala sig om detta, och uttalandet blir då vägledandeför praxis. Det är inte nödvändigt atl för den skull alltid ta upp självalagtexten till diskussion och ändring. Lagstiftarens avsikt skall beaktas i allrättstillämpning. Det ankommer självklart på regeringen all i så fall informeramyndigheterna om denna lagstiftarens avsikt. Detta om rättatt ge vägledande uttalanden till myndigheter. Menhär handlar del dessutom om en vida allvarligare sak. Låt oss se, hur orimligtlagutskottets resonemang är och hur man faktiskt har missuppfattat grundlagen,enligt min mening. Vadinnebär nämligen förvaltningsmyndighets självständighet? tycksnärmast resonera som om det var en fullständigt obegränsad frihet ochsjälvständighet. Men det är ju inte fråga om annat än myndighels frihet altutan inblandning tillämpa lag inom ramen för lagstiftarens avsikt och inomramen för vad rikels grundlag föreskriver. Myndighet är absolut inte fri atttillämpa lagen som den vill. Myndighet är inte fri atl tillämpa lag på sätt somstrider mot grundlag. tycks som sagt resonerasom kanske alltför många jurister gör, nämligen atl domstolar ochförvaltningsmyndigheter är så totalt självständiga att de kan sätta sig överbåde lagstiftarens avsikt och grundlagarna. Det är givetvis orimligt.Stadgandet i regeringsformen 11:7 kan aldrig avse självständighet gentemotgrundlagen. All rättstillämpning är underkastad grundlagens föreskrifter. Närman konstaterat dessa självklarheter, kommer man till frågan: Var någonstansfinns det stöd för myndigheter alt i rättstillämpningen särbehandlahomosexuella samlevande i förhållande till heterosexuella samlevande? Sådansärbehandling finns inte föreskriven i någon lag, och lagstiftaren har aldrignågonsin uttryckt avsikten att sådan särbehandling skulle förekomma - det finnsinget sådant yttrande från . Myndigheternas praxis är alltså intelagtillämpning i juridisk mening, eftersom det inte finns någon lag eller någonanvisning att tillämpa i del här förhållandel. Myndigheterna kan kanske svaraatt så här har de alltid gjort. Det har blivit en vana atl betrakta dehomosexuella på det sättet, men det är ju ingen laglig grund att särbehandlavissa grupper av medborgare. Jagvill fråga lagutskottets talesman så här: Om jag hävdade att enförvaltningsmyndighet har frihet att särbehandla samlevande som är zigenareeller - för den delen - samlevande som är rödhåriga, vad skulle lagutskottetstalesman då svara? Jo, han skulle givetvis svara att något sådant vore alldelesorimligt. En sådan särbehandling saknar stöd i lag. Mendå kommer ju frågan i retur: Varför är del då inte orimligt att särbehandlasamlevande som är homosexuella? Om det inte ligger inom myndighelssjälvständighet atl särbehandla zigenare och rödhåriga, varför ligger det dåinom dess självständighet atl särbehandla homosexuella? borde vidtillfälle föra en diskussion med sina jurister om detta intressanta problem.Jag skall ge dem ytterligare stoff Grundlagsstadgandetom förvaltningsmyndighets självständighet kan som jag sade givetvis inte avsesjälvständighet i förhållande till grundlagen. Förvaltningsmyndighetenssjälvständiga handläggning inåste alltid ske inom grundlagens gränser. Herrarämbetsmän och juris kandidater är ju inget samhälleligt frälse, som är obundnaav de grundlagar som gäller för alla andra medborgare. Vadsäger grundlagen, , om särbehandling av medborgare?Regeringsformens 1:8 fastslår följande: "Domstolar och förvaltningsmyndigheterskall i sin verksamhet iaktta saklighet och opartiskhet. De får ej utanrättsligt stöd särbehandla någon på grund av hans personliga förhållanden,såsom tro, åskådning, ras, hudfärg, ursprung, kön, ålder, nationalitet, språk,samhällsställning eller förmögenhet." Jo, ordet "såsom" i texten visar atl uppräkningen inteär en fullständig katalog utan närmast en exemplifiering av den huvudsakligainnebörden i begreppet "personliga förhållanden". Även om alltsåsexuell inriktning inte uttryckligen nämns i grundlagen, är det uppenbart attdet måste höra lill sådana personliga förhållanden som icke får föranledasärbehandling utan rättsligt stöd. Och något rättsligt stöd för särbehandlingav homosexuella finns inte. Det betyder alt särbehandling av homosexuellaalltså egentligen är grundlagsstridig. Enda undantaget skulle varasexualbrottslagstiftningen, där en särbehandling är rättsligt fastställd. Därgäller som bekant åldersgränser, men detta stadgande kommer troligen atlavskaffas och har i och för sig inte att göra med det vi här diskuterar. Ommyndigheternas praxis i det här fallet alltså är grundlagsstridig, om deninnebär särbehandling utan stöd i lag av vissa grupper medborgare, då är delgivelvis en sak för regering och riksdag att åtgärda. Dessa instanser har atlövervaka grundlagens eflerievnad och ständigt i sin fortlöpande verksamhettillse att grundlagens auktoritet hävdas mot alla och envar. Det är alltsåuppenbart alt man inte, som lagutskottet gör, kan säga att det ärmyndigheternas ensak om de särbehandlar homosexuella samlevande eller ej. Detvore tvärtom fullt möjligt, formellt sett, för regeringen atl klargöra förmyndigheterna hur de bör handla om de vill följa grundlagen. Dettaär en intressant diskussion, menar jag, för om man tar grundlagen på orden -och det skall man ju göra - så är egentligen all särbehandling av människor pågrund av deras sexuella inriktning förbjuden - om den inte är uttryckligenpåbjuden i lag. Del medför vittgående konsekvenser på en rad samhälleligaområden, och det är ett stöd för de homosexuellas likaberättigande i allasammanhang. Jaghävdar alltså alt lagutskottet inte har sett det anförda grundlagsstadgandet idess rätta sammanhang och att vpk-molionens yrkande i och för sig vore formelltmöjligt. Menom man nu accepterar - för den akademiska hypotesens skull - att lagutskottethar formellt rätt, så måste jag ändå framföra kritik. av formella skäl fann det omöjligt att bifalla motionsyrkandet, såvar ju utskottet i alla fall helt oförhindrat att ställa något förslag elleråtminstone göra ett uttalande till förmån för bättre förhållanden för dehomosexuella på det här berörda området i samhällslivet. Ett sådant initiativhade varit värdefullt, och det hade mycket väl anslutit till del positivauttalandet . Det är beklagligt att utskottet vall denna passivitet,trots att man här hade ett tillfälle till något annat. Särskiltbeklagligt är, herr talman, att utskottets socialdemokratiska ledamöteranslutit sig till denna linje. Del kan erinras om - och det bör med skäl göras- att det var en socialdemokratisk rätlslärd, professor , somen gång var den drivande i striden för att avkriminalisera homosexualitet iSverige. Också den nu avgångne ledamoten av utskottet, ,förespråkade en öppen syn. Jag tycker ärligt talat att ni dåligt förvaltar detarv som och lämnat. Motbakgrund av vad jag anfört vill jag, herr talman, ställa följande yrkande: atlriksdagen med anledning av motion nr 1125 av i hosregeringen begär förslag till lagändringar av innebörd atl ekonomiska och andraförmåner, vilka normalt tillkommer heterosexuella samlevande, också skall utgåtill homosexuella samlevande. Samtidigtoch avslutningsvis vill jag fråga lagutskottets talesman: grep ni intetillfället att här själva komma med något från utskottets sida? Skall jag tolkadetta som en ointresserad inställning? Om inte, vad är ni beredda att göra förde homosexuellas likaberättigande i samhället? har i tidigare sammanhang, och även inledningsvishär, påpekat det enligt hans uppfattning positiva i lagutskottets uttalande1973. Ja,, vi har inte ändrat något i vår allmänna syn, och på s. 2 i vårtbetänkande säger vi att vi vill tillägga att vi i och för sig har förståelseför syftet med motionen. Men vi hävdar alt det syfte avser atluppnå endast kan vinnas genom författningsändringar. Vi förutsätter att man,med hänsyn till de positiva uttalanden som inte bara lagutskottet utansjälvklart hela gjort genom att anta lagutskottets förslag 1973 ifråga om behandling av de homosexuellas problem, vid översyn av lagstiftningeninom berörda rättsområden i möjlig mån kommer att beakta även de homosexuellasvillkor. Detär alltså, , inte riktigt att vi i lagutskottet vidbehandling av den här motionen visat passivitet. Vi har gjort en bedömning avvilken företog en examination på juridikens höjder men därvi vägrar all följa med i den luftiga motiveringen. Vianser oss, mot bakgrund av den lag och den praxis som finns, ha goda skäl föratt säga att vi inte i detta speciella fall kan acceptera den ordning som ensådan här instruktion - som skulle gå förbi lagstiftningsarbete i form avutredning, remisser och ställningstagande här i - skulle innebära.Den är ju inte accepterad i några andra sammanhang. Vi avser alt också ifortsättningen - i den mån sådana frågor kommer på lagutskottets bord - göra enbedömning i enlighet med uttalande, som fortfarande gäller. Menvi väntar oss, såsom sagts tidigare, att behandlingen av sådana här ärenden iförsta hand skall tas upp i de skilda sammanhang där de hör hemma, vid densärskilda bedömningen av alla medborgares problem i samhället - antingen detgäller familjelagssakkunniga eller andra utredningar. Det slår naturligtvisJörn och andra fritt att också föreslå nya utredningar. Jaghade inte, herr talman, tänkt atl gå in i någon djupare debatt, men herrSvensson har ju ställt några direkta frågor. Jag har inte möjlighet att besvaraalla, men jag skall besvara den sista, som gällde en kritik mot lagutskottetsuttalande och att vi i utskottet skulle vara ointresserade av en lösning.Den kritiken vill jag bestämt avvisa. Vi är - så långt det ankommer på oss ilagutskottet - inte ointresserade av alt dessa speciella problem löses i desammanhang där de hör hemma. när de olika frågorna behandlas ur andrasynvinklar. Jag skall, herr talman, beträffande detta enhälligautskottsbetänkande - som är del tunnaste vihar producerat i varje fall som jag har varit ordförande - inskränka mig till att yrka bifall till hem i utskottets belänkande nr 7. HertSVENSSON i (vpk): Det är bra att utskottets talesman kommer med ett klargörande när detgäller den allmänna attityden till de homosexuellas problem. Att utskottet ioch för sig inte är negativt förstår jag - och något annat hade jag inte hellerväntat atl han skulle säga. Menman kan ju inte bara, när sådana här samhällsproblem kommer upp, ständigthänvisa till vad man har sagt.