prot · G009100 · 1976-12-31 00:00:00 — Man hade i god tidförsäkrat sig om myndigheternas tillstånd. Dagen innan seminariet skulle hällasarresterades hela den kommitté på 13 personer som hade förberett det. Päförmiddagen greps 30 deltagare. Återigen fick man elt bevis för hurden mäktiga leker kalt och rätta med människor. Man ger tillståndtill den ene maken och säger nej till den andre alt fä resa ur landet. Mantar tillbaka det tillstånd man har givit. Man ger tillstånd till etlkulturellt arrangemang. Ett sådant borde självklart få genomföras, i synnerhetefter . Men natten innan del skall hållas slår man till ochförhindrar genomförandet. Desenaste dagarna har man kunnat märka hur en ny antisemitisk kampanj har satt igång i . Del är så myckel mera allvarligt som vi vet att medierna, destora tidningarna och TV, som del här har varil fråga om, är styrda av myndigheterna.Det tyder alltså på att judarna i har en ännu frostigare tid framförsig. Närjag har nämnt dessa saker om familjen , så är del inle för au dessamänniskor är särskilt märkvärdiga. De är naturiigtvis beundransvärda i sitt lugnoch mod. Men tyvärr är deras fall inle alls ovanligt, utan många tusenmänniskor i är i samma situation. Jaghar berättat del här bara för atl påminna om alt handlar ommänniskor, inte bara om principer. Behandlingen av och ett av många bevis för att inle följer . NärSverige hävdar de mänskliga rättigheterna vid granskningen avHelsingforsavtalets efterievnad, vilket jag utgår från att vi kommer att göra,då är del inte bara fråga om något principrytteri, inle bara fråga om att vitalar för några formella friheter. Det gäller om människor som och tusentals andra, bl. a. judar, skall få leva som de vill, få utöva sinreligion och kultur, få rätt att behålla sina jobb och om de skall få varatrygga mot trakasserier från myndigheterna. Det gäller tryggheten mot althemliga polisen hälsar på i deras bostad när som helst och om deskall få lämna ett land där de behandlas som andra klassens människor. Det gälleromde judar som så vill skall få resa lill den plats pä jorden där judarna är imajoritet och där man vill ta emot dem. Där kan de känna den trygghet motförföljelse som är självklar för oss svenskar, men som dessa judar inle känneri del land där de nu bor. Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Hen (): Under århundraden betraktades haven som ett hela mänsklighetensgemensamma arv. Haven erbjöd alltså gemensamma internationellaanvändningsmöjligheter över hela resursfället. hade del svenskayrkesfisket inte samma internationella koppling som det har . De senasteårens skeenden på det internationella området har på ett nästan brysktsätt placerat svenskt fiske i internationellt sammanhang. Det är därför somjag i denna debalt önskar säga något om viklen av de åtgärder som har vidtagitseller som är pä gång för alt säkra etl fortsatt svenskt yrkesfiske. Förett par dagar sedan lade regeringen på bord propositionen 118, somär elt lagförslag vilket skall göra del möjligl för regeringen att fiytta ulSveriges fiskegräns längs alla kuster, från nuvarande ul till mittlinjeni förhållande lill främmande stat. Det skall ankomma pä regeringen att avgöranär en sådan utfiyttning skall äga rum liksom Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt vilka områden som skallomfattas av utflyttningen. Propositionens bakgrund och syfte är alt svensktfiske skall tillförsäkras en möjlighet all kunna fortsätta och överleva i detnya internationella lägel. Ioch för sig är det beklagligt att har hamnat i en sådan situation attriksdagen måste fatta beslul om utfiyttningsrätt. Men den bakomliggande bistraverkligheten ger tyvärr ingen annan möjlighet. Förentanationernas tredje havsrällskonferens, som har pågått under fem sessioneroch som skall fortsätta med den sjätte sessionen i , syftadeju lill all reglera förhållandena pä en mängd områden då del gäller havet, bl.a. dess resurser och deras utnyttjande. Under den fjärde sessionen framlades enhel del mera konkreta förslag, som ordföranden, ambassadör frän SriLänka, hoppades att konferensen skulle kunna komma till enighet om. Tyvärrvisade det sig dock att enighet inle kunde uppnås. Det är bara all medbeklagande konstatera hur kapilalt FN har misslyckats med alt komma fram gemensam ordning, åtminstone då del gäller utnyttjandet av haven för fiske. Destora linjerna har visserligen klarnat i deklarationerna frän de ca 150dellagande nationerna. Att territorialhaven skulle faslslällas och fiskegränserna eller de ekonomiska zonerna lill hadeen majoritet förklarat sig villig alt acceptera. Men en mängd detaljfrågoråterstod alt lösa, bland dem frågan om kuststaternas skyldigheter gentemotstater som bedrivit fiske under generationer inom de områden som skulle kommaatt tillfalla kuststaterna efter korn-mande utfiyttning av fiskegränserna. Tidigarehade många stater på skilda håll i världen efter hand unilalerall fiyttat utsina gränser utan all invänta besked från . I vår del av världenvar ju den isländska utfiyttningen den mest uppmärksammade. Några andra mycketbetydande kuststater förklarade atl man visserligen ämnade flytta ul men först ville ha elt internationellt godkännande för en sådan åtgärd. Islutet av den fjärde sessionen förklarade ambassadör attöverenskommelser inom FN:s ram var nödvändiga om inte FN:s prestige skulle fåell grundskott. Tyvärrvisade det sig emellertid att inte heller den femte sessionen sommaren 1976ledde lill resultat. Då lappade ytteriigare några stater tålamodet. Nästan påen gång förklarades från i sammanhanget så viktiga stater som , ,och atl utflyllningar av ekonomiska zoner var förestående.Utflyttningarna har ju ock.så skett i börian av della år. Dessa uiflyttningarär en oreparabel prestigeföriust för FN. I samband med detta skeende försvann de tidigaresjälvklara rättigheterna för de svenska fiskarena alt fortsätta all utöva sittyrke på . Fiskels organisationer hade förra åretobserverat vad som var på gång internationellt och begärde hos dåvaranderegeringen att skulle vidta mätt och steg för atl de fiskevatten somgränsar lill svensk kust skulle bli svensk fiskezon. av geografiska skäl intebli tal om någonstans för del. Därför blev mittlinjen i mestintressant. Beträffande och finns vissa överenskommelsermed våra nordiska grannar, men även där måste linjerna justeras i det nyaläget. Vidregeringsskiftet gjorde fiskets organisationer sig påminda till den nyaregeringen, och resultatet är den proposition som jag nämnde inledningsvis. Ifråga om det vikliga Nordsjöfisket har regeringen förhandlat fram avtal med deberörda kuststaterna: resp. . Dessa förhandlingar har juförts i en förtrolig anda, och även om avtalstidens längd från fiskarenassynpunkt måsle anses vara i kortaste laget, vill man dock hoppas att grundenhärmed skall vara lagd för svenska fiskare alt också i fortsättningen fåbedriva sitt yrke på de fiskefäll som har varil deras naturligaverksamhetsområde sedan generationer tillbaka. är situationen något annorlunda. Där har ett relativt slorlvattenområde, som enligt det nya inlernatioiiella tänkesättet är att betraktasom svenskt blivande fiskevatten. Av notiser i svensk press har framgått atlSovjetunionen tycker atl en sådan utfiyttning är onödig och allfiskesiluaiionen i i stället bör lösas genom internationella beslutom kvoteringar. Uttalandet är något förbryllande, eftersom nyligenantagit en fullmaklslag av ungefär samma innebörd som den vilken föreslås isvenska regeringens proposition nr 118. Försvenska fiskare har del blivit hell klarl alt inle enbart konven-lionsbeslutoch kvoleringsbestämmelser kan lösa Östersjöproblemen. De fångstkvoler somerbjöds vid de senaste förhandlingarna inom Gdansk-konvenlionens ramvisade ju tydligt att övriga stater inle ville ta hänsyn till vare sig detförhållandet att mer än någon annan stat inriktat sitl" fiske päkonsumtionsfisk eller alt kan komma au förfoga över elt stort ochvikligl vallenområde, då del nya tänkesättet beträffande fiskegränser fåll slåigenom överallt. Härmåsle klart sägas ifrån att beslut om kvoteringar inle kan ersättagränsutflyttningar i nuvarande läge. Hade allt varit vid det gamla ochunilaterala utfiyttningar inte skett någonstans, då hade situationen varit enannan. Men del är bara all konstalera att den liden är förbi. Kvoteringsdiskussionernamåsle dock forlsälla, alla gränsulfiytiningar till trots. Inom Nordsjöområdetfortsätter NEAFC - Nordostatlaniiska fiskekommissionen - sitt arbete som ettrådgivande organ lill de nya fiskevattensägarna, och EG-siaterna, samtövriga som fortfarande tillhör konventionen. Om varje land runt enbartskulle ta hänsyn till sitt eget lands fiskare vid fastställande av kvoter förutfisknings-hoiade fiskslag, skulle följden bli en accelererande ulfiskning.Fiskstimmen är ju inte stationära. De bryr sig inte om var fiskegränsernadragits utan rör sig över dessa. Därför måste ell samarbete ske mellannationerna över fiskegränserna, för allas bästa. Vad som här har sagts omNordsjön gäller i minst lika hög grad be- Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Omsvenska åtgärder mot kränkning av fri-och rättigheter i Delfinns ganska klara biologiska indikationer på hur slorl uttaget ur deltainnanhav kan få bli varie är av de olika fiskslagen. Det skulle naturligtvisvara alldeles felaktigt, om något land gick in för alt bestämma sitt eget fiskesä, alt hela bestånden äventyrades. Samarbete över fiskegränserna är entvingande nödvändighet. Därför kan man inte tala om kvoter / stället förfiskegränser. Del måsle bli ett både-och i samverkan. Låtmig få sluta med alt uttala den förhoppningen all regeringen sedanpropositionen antagits av inte dröjer med atl företa utflyttningen.Del är en tvingande nödvändighet alt denna kommer sä snart som möjligt. Dåländer som , och övriga EG-slaler samt , liksomUSA och , redan i förväg stakat ut vägen, finns del ingen anledning förSverige atl tveka. De förhandlingar som är på gång beträffande måsteforceras. Skulle svårigheter uppstå får dessa inte bli orsak lill ettuppskjutande av gränsutflyltningen. Del finns ingenting som pekar pä att allaförhandlingar måste vara slutförda. Det bör kunna gå atl under mellantidengöra de utfiyllningar som är minst kontroversiella, medan man förhandlar om desvåraste avsnitten. Fruutrikesministern , som meddelat atl hon i samband med denna debatt ämnadebesvara () anmälda interpellation, 1976/77:102,om svenska ålgärder mot kränkning av fri-och rättigheter i , erhöll ordetoch anförde: har i en interpellation ställt följande fråga: Harutrikesministern för avsikt all i någon form, inom ramen för det svensk-polskaekonomiska samarbetet, inför polska myndigheter påtala svensk oro inför dekränkningar av fri- och rättigheter som otvivelaktigt pågår i ? Imilt inledningsanförande i dagens utrikesdebatt har jag utföriigt redovisatregeringens syn på den vikliga del av svensk utrikespolitik som värnet av demänskliga rättigheterna utgör. Liksom vid fiera tidigare tillfällen underströkjag sambandet mellan avspänningen och respekten för de mänskliga rättigheterna.I våra kontakter med en rad regeringar i både Öst- och inför delföreslående mötet i om uppföljningen av Helsingforsdokumentet har vikonsekvent betonat detla samband. Vi har offentligt reagerat mot kränkningar avde mänskliga rättigheterna i och uttryckt vår oro för all dessa skallförsvära etl framgångsrikt genomförande av Belgradmölel. Iinterpeliationen betecknas de svensk-polska förbindelserna som både goda ochintima. Jag instämmer gärna i denna karakteristik. Regeringen sätter stortvärde på den positiva utvecklingen av de svensk-polska förbindelserna och detäta kontakterna med polska myndigheter på olika nivåer. Detta ger oss godalillfällen alt löpande framlägga svenska synpunkler på olika frågor, däriblandockså den syn på de mänskliga rättigheterna som jag här harredovisat. Vi kommer även fortsättningsvis att hävda denna i våra kontakter medpolska vederbö- Någon oklarhet kaninte råda vare sig i eller annorstädes. om den vikt vi iSverige tillmäter ett noggrant uppfyllande av Helsing- Onsdaeen dpn Hen (): Jag tackarför svaret. Samarbetetmellan och vårt södra grannland har ökat betydligt iomfattning och kvalitet. I en kommuniké i samband med etl besök av , dåvarande utrikesminister , i i börian av juni1976 bekräftade båda parter ånyo "sin avsikt alt ytterligare stärkaförbindelserna och samarbetet mellan de båda länderna". Somjag har framhållit i min interpellation betraktar jag denna utveckling överlag som positiv. Men jag menar också alt del allt intimare och tätaregrannsamarbetet ger särskild anledning att bevaka den inre utvecklingeni vad gäller mänskliga fri- och rättigheter. Idet avseendet finns del anledning till oro, som jag utföriigt har visat i mininterpellation. har vi också fåll vela att en ny organisation tillförsvar för mänskliga fri- och rättigheter har bildals i . I dagens nummerav framträder flera polska oppositionspolitiker med allvarligkritik mol situationen i hemlandet. Det är en viktig påminnelse om att ingengrundläggande förbättring har inträffat bara för atl Polenoroligheler inle juslnuärrubrikstoff på samma sätt som och höstas. Motden bakgrunden saknar jag klarspråk i svar. Hon betonar del i ochför sig självklara, alt offentligt har reagerat mol kränkningar av demänskliga räitigheierna i . Hon säger också att den svenska regeringenhar goda tillfällen atl löpande framlägga svenska synpunkter, bl. a. när delgäller mänskliga rättigheter, till polska myndigheter inom ramen för detkontinuerliga samarbetet. Och hon hävdar atl oklarhet inte kan råda vare sig iPolen eller någon annanslans om inställning. Tyvärrtror jag ändå inte alt det polska folket på tillnärmelsevis samma otvetydigasätt som t. ex. människorna i har fält klart för sig Sverigeskritiska inställning till de inträffade arresteringarna och övergreppen. Iregeringsdeklarationen - som lästes upp av tidigare här och somfru nu hänvisar lill i sitt svar - heter det med anledning avförberedelser för uppföljningen av den europeiska säkerhetskonferensen isommar bl. a. atl vi hävdar "från svensk sida all Belgradmötet inte börutvecklas till ett forum där anklagelser och beskyllningar korsar varandra".Jag instämmer naturligtvis i och för sig i denna förhoppning. Men samtidigtkänner jag viss oro för att en sådan inställning skall kunna tolkas som stödför en mera lågmäld reaktion inför frihetsförtryck och övergrepp i änsom i andra sammanhang på ett glädjande sätt kommit till uttryck i regeringenshållning, t. ex. i pro- Utrikes-, handels-ochvalutapolitisk debatt Omsvenska åtgärder mot kränkning avfri-och rättigheter i Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Omsvenska åtgärder mot kränkning av fri-och rättigheter i testen mot förtrycket isödra . Motden bakgrunden vill jag fråga : Är beredd att öppet och klartuttala protest mot de övergrepp mot fri-och rättigheter som skett ochsker i ? Jagskall med två exempel som direkl berör de svensk-polska förbindelserna visaalt situationen verkligen kräver kraftfullt svenskt agerande: Fördet första: Jag blev strax efter det att jag ställt interpeliationen uppringdav en svensk medborgare. Han berättade att han är av polskjudisk börd, att hanförbjudils inresa i av de polska myndigheterna och all han var övertygadom att enda orsaken var hans etniska bakgrund. Jag har senare hört liknandeberättelser från flera personer med samma bakgrund. Jagvill därför fråga : Är beredd att med kraft protestera motpolska myndigheters rent rasistiska diskriminering av svenska medborgare? Fördel andra: Som jag nämner i min interpellation har två svenska journalisterblivit utvisade ur sedan de bevakat oroligheterna . De polskamyndigheternas beteende måsle stå i bjärt kontrast molHelsingforsöverenskommelsens avsnitt om förbättrade arbetsvillkor förjournalister, där del bl. a. stadgas alt "den legitima utövningen av derasyrkesverksamhet icke kommer atl medföra alt journalister riskerar utvisningeller atl straffas på annat sätt". Jagvill mot denna bakgrund fråga : Har protesterat hos depolska myndigheterna mol behandlingen av de tvä svenska journalisterna? Har deli sä fall lett lill något resultat, så all svenska journalister kan räknamed alt kunna arbeta i i enlighel med Helsingforsdokumeniets regler? Först vill jag säga lill atl han är värd en komplimang förden sakkunniga översikt över de svensk-polska kulturförbindelserna som hanredovisat i sin interpellation. Jagvill vidare än en gång understryka att vi reagerar, dock icke alltid pä sammasätt, mot övergrepp beträffande de mänskliga rättigheterna, var de änförekommer. Som jag har sagt gäller det att från fall till fallbedöma hur man bäst når den effekt som man vill åstadkomma med sina görandenoch låtanden. Man måste i första hand länka pä de människor som man försökerhjälpa, och inte bara protestera högljutt för att få en bred opinionsuppmärksamhet. Del innebär ofta en svär balansgång, men jag försäkrar alt vialdrig etl ögonblick i värt arbete glömmer bort alt det är de förtrycktamänniskornas bästa vi skall ha för ögonen. Närdel gäller den situation i som åberopar baserar sig denna påhändelser som inträffade , således under den förra regeringenslid, och jag utgår ifrån all den förra regeringen på samma sätt som dennuvarande reagerade mol dessa övergrepp. Man har i till viss del insettatt man betedde sig felaktigt vid del tillfället, och man har tagit intryck avden kritik som framförts och försökt all gå den till mötes - även om man intealls har gjort det i den utsträckning som vi skulle önska och som vi anser varaförenligt med Helsingforsdokumentet. Del gäller också behandlingen av dejournalister som har varil i och då blivit utsatta för en behandling somheller inte var förenlig med Helsingforsdokumentet. Underhand och på olika sätt framför vi kritik till berörda myndigheter när manbryter emot de regler, eller snarare åtaganden, som Helsingforsdokumentetförordar. Vid de kontakter vi har framför vi della lill myndigheterna. Det rörsig här om nära kontakter, och dem utnyttjar vi, som sagt, för sådanapåpekanden. Närdel gäller Belgradmölel vill jag understryka det som står i den deklarationregeringen lämnai om att verksamheten inle fär framstå som någon sortsdomstol. Vi menar atl vi i så fall kan gå miste om den effekt vi vill ha avdetla arbete, nämligen atl verkligen kunna hjälpa de förtryckta människorna ide länder del är fråga om. Det gäller all hitta en balanspunkt, där man kan näett effektivt resultat. Vadvi alltså vill undvika är att göra Belgradmölel till något slags tribunal. Vi villdock inle på något sätt underlåta alt ta upp de fall där de mänskligarättigheterna har kränkts. Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Omsvenska ålgärder mot kränkning av fri-och rättigheter i Hen (): Jag instämmer i bedömning alt man självklart inle skallreagera pä samma sätt emot allt frihetsinskränkande förtryck. I några sällsyntaundanlagsfall bör man försöka att radikalt bojkotta vissa länder, men för detmesta bör man snarare göra del omvända. Närdet gäller är jusl de intima förbindelser som vi har med det landet ochsom vi bör vidareutveckla en viktig förutsättning för all vi kan reagera medeffekt pä etl hell annat sätt. Del kan väl sägas alt det troligen är störremöjligheter all få effekt i än i de flesta andra öststater, något som juantyds av de polska oppositionspolitiker, som uttalar sig i DagensNyheter eller som kommit till tals på annat sätt. Jagvet inle om man vågar gä så långt som alt säga, att den polska regimen harinsett atl den betett sig felaktigt. Det är kanske att "övertolka"de skeenden som förekommit i , men det är nog rikligt att är ettnågot mindre totalitärt land än de andra . Jusl därför kan man ocksåha visst hopp om atl svensk kritik skall ge resulial. Jag hoppas att vi äröverens om all också polskt förtryck skall kritiseras och att våra godaförbindelser med inte är etl skäl emot delta ulan snarare ell skäl föratl vi med skärpa ger uttryck för vår kritik. Närdel gäller de svenska journalisterna är del utmärkt au vi nu har fått en klardeklaration frän all den behandling som en journalist 11Riksdagens protokoll 1976/77:99-100 Utrikes-,handels-och valutapolitisk debalt Omsvenska ålgärder mot kränkning av fri-och rättigheter i från och en fränSveriges Radio blev utsatta för i i samband med att de skrev omorolighelerna där icke är förenlig med Helsingforsdokumentet. Jag hoppasverkligen att del går fram och hem till de polska myndigheterna - och gärnaockså lill andra länders myndigheter - sä atl de fär fullständigt klarl försig alt vi kräver, alt svenska journalister skall få arbeta fritt i främmandeländer. I den män de inte tilläts göra det, får del aldrig förekomma altsvenska myndigheter kröker rygg för andra länders myndigheter. Vi måste ståstarka bakom våra journalister, om de behandlas pä ett sätt som strider molöverenskommelser som de olika länderna gemensamt har undertecknat. Jagvill ändå fråga , om hon bedömer alt situationen är sådan, attsvenska journalister kan arbeta i i enlighet med vad som föreskrivs iHelsingforsdokumentet. Jag har fält vissa rapporter som säger att någonjournalist skulle kunna återvända till , men pä vilka villkor är någotoklart. Jag tror att det skulle vara bra för den svenska journalistkåren atl fåell olvelydigl svar - om del nu är möjligl alt ge - på frågan om man nu kanräkna med att förbindelserna och kontakterna är sådana att journalisterna kanfå arbeta i enlighel med Helsingforsdokumeniets anda och stadga. Påden tredje frågan fick jag tyvärr inget svar alls. Jag förutsätter alt det varett förbiseende i hastigheten. Frågan gällde svenska medborgare av polsk-judiskbörd, som blir avvisade vid den polska gränsen av det enda skälet all de är avjudisk börd. Detla har förekommit i elt fiertal fall. Här finns verkligen ingensom helst anledning atl lägga fingrarna emellan utan vi mäste naturligtvisprotestera mycket markant mol detla. Jagvill fråga om hon är beredd att, för den händelse att hon anser attdel behövs mera av dokumenterade fakta, snabbi låta företa en undersökning av ivilken utsträckning fall av detla slag har inträffat och efterdenna undersöknings färdigställande framföra en direkt protest mot all enutländsk regering diskriminerar svenska medborgare pä grund av deras etniskabakgrund. Något sådani kan vi under inga omständigheter tolerera. Det var etl förbiseende att jag inte svarade pä den sista frågan. Vihar tyvärr ständigt några sädana fall av diskriminering under arbete, och delfall som åberopade håller vi på att undersöka. Självfallet ser vimycket allvariigt pä atl svenska medborgare inte fär de rälligheler som härtillkommer dem. Journalisternasarbetsvillkor är också någonting vi diskuterar. Vi förutsätter all allaunderlecknarländer lever upp till de åtaganden de gjort genom att skriva underHelsingforsdokumentet och att det skall gälla även journalisternas arbete. Hen (); Jag noterar med tillfredsställelse all man arbetar med den härproblemaliken om diskriminering av svenska medborgare. Vihar kunnat höra skildringar av hur man i andra länder behandlarsina egna medborgare efter etnisk bakgrund. Oavsett om del är i södra i sä är del lika motbjudande. Men det mäste vara så allsäga ett ytteriigare steg pä skalan av för oss motbjudande beteenden eller enextra anledning för den atl agera när andra regeringar tarsig friheten att diskriminera våra medborgare efter deras etniska bakgrund. Varjesvensk medborgare måsle kunna räkna med ett mycket skarpt uppträdande från densvenska regeringens sida, kunna räkna med att bli behandlad och betraktad avvåra egna myndigheter som likvärdig och kunna förutsätta all vi kräver delockså av andra länders myndigheter. Viskall kritisera - såsom vi har diskuterat här - med skärpa när ländernabehandlar sina egna medborgare felaktigt. Det ingår i våra internationellasolidariska förpliktelser. Men om de dessutom tar det extra steget att behandlavåra medborgare olika, då finns det anledning alt böria använda de hårdaretonerna i det diplomatiska umgänget länder emellan. Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt