prot · G00916 · 1976-12-31 00:00:00 — Vid en inflationstakt som förhoppningsvis liggernågra procent lägre än ger bara indexregleringen av skatteskalan ettbortfall på ca 3 miljarder för statskassan. Det betyder ökad konsumtion. Jagkan ge min värderade efterträdare ett tips på den här punkten. Han hade väldigtbrått att springa ut ur kammaren - nej, han sitter kvar, ser jag. Var så godoch ta det här tipset! Är det så att man biträder den skatteuppgörelse som dengamla regeringen träffade med och får budgetministernytterligare 3 miljarder alt röra sig med. Han kommer att behöva det. Vidareskall skattesänkningar genomföras för familjeföretagen. Viss avdragsrätt sominte finns skall införas. Arbetsgivaravgift och egen-avgift skall sänkas.Det betyder mera utlandslån för att klara skattesänkningar, det betydernaturligtvis mer av den konsumtion som och andra talare harvarit ängsliga för. Tilldessa oförenliga åtaganden - en expansiv reformpolitik och klart försämradestatsinkomster - kommer all man talar om atl statens upplåning inte fårkonsumera utrymme för andra iniressen på lånemarknaden. Som kammarensledamöter känner till kunde den gamla sagofiguren Miinchhausen i besvärligalägen lyfta sig själv i håret. Alt mina värderade efterträdare ifinansdepartementet, herrar och , gör om den prestationen kanbetvivlas. Dennya regeringen har fördelen att starta sill arbete -jag vidhåller del - underekonomiskt gynnsamma betingelser. Delta mitt påstående verifieras av de underde sentiste veckorna framlagda ekonomiska prognoserna . Det är ju 1977vi skall tala om när vi bara har kvar av 1976. Jag syftar pårapporterna från , från och frånkonjunkturinstitutet. Trots att dessa rapporter i den allmänna debattenkompletteras med sedvanligt dystra spådomar, sådana som alltid infinner sigföre en avtalsrörelse, är det ovedersägligen så att världskonjunkturen stadigtär på väg uppåt. Vår export, som är den strategiska faktorn för bytesbalans,industriell investeringsaktivitet och sysselsättning, ser under innevarande årut att bli tillfredsställande. Enligt samtliga ekonomiska bedömare ser exportenut att bli en expansiv faktor . Vårsysselsättning är f n. god, och allt talar för att den kommer att så förbli förnästa år. Våra stora färdiglager kan i en bättre efterfråge-konjunkiur säljaslill goda priser. Dessa lager har-märk väl! - producerats i ett löne- ochkostnadsläge avgjort lägre än dagens, och det bör i ekonomiskt avseende varaen fördelaktig affär när företagen nu får avsättning för dem. Alll lalar föratl investeringarna, både näringslivets och den offentliga sektorns, stigerunder kommande år. Den privaia konsumtionen bör öka tillfredsställande. Nibehöver inte ta itu med någon speciell disk om ni inte själva sölar nedporslinet. Menregeringen säger - och här lalar regeringen med stort allvar -atl vi harenklart ofördelaktig kostnadsutveckling i relation till omvärlden Det beror, säger herr industriminister , på atlden gamla regeringen fört en felaktig ekonomisk politik. Omnu inte detta påstående är ett utslag av politisk illvilja - det skall jagkanske inte tro - så vittnar det om en ganska slor oförmåga att avläsa delhändelseförlopp vi har bak-om oss. Man säger att vi har tappat marknadsandelar.Jag läste med slort inlresse ett par av de ekonomiska rapporterna.Industriförbundet - märk väl: ! - sägeri sin rapport: "Fråndel korta miniuppsving som inträffade kan vi notera att bl. a.norska och finska exportörer avvecklade delar av sina stora lager under pressnedåt på priserna. Svenska företag i betydligt högre utsträckning valde attligga kvar med sina lager. Detta gjorde att vi förlorademarknadsandelar." Det är vad säger. Dethär bestyrks sedan av , där man använder följandeformulering: "Desvenska företagen har, pressade av den interna kostnadsutvecklingen även 1976tagit ut större prishöjningar än fiertalel av sina konkurrenter och detla inteblott på exportmarknaderna utan delvis också på de för importkonkurrens utsattadelarna av hemmamarknaden. prognoser för utrikeshandeln1976 har däremot utgått från ett antagande om att företagen skulle hålla sinarelativpriser oförändrade. De högre priser som faktiskt tagits ut synes habidragil lill atl förlusten av marknadsandelar blivit större än förutsett ochdetla inte enbart på exportmarknaden ulan även på hemmamarknaden." Tvåav de ekonomiska rapporterna verifierar följaktligen att den här lappademarknadsandelen i långa stycken kan härledas till de svenska industriföretagensegen politik. De har varit bättre likvida, haft det bättre ställt än man harhaft i andra länder. De har kunnat ligga på sina lager, spekulerande i attkunderna förr eller senare måste köpa, och då kan det vara lämpligt att intebara hålla priserna utan kanske t. o. m. höja dem ytterligare. Dåman talarom den ofördelaktiga kostnadsutvecklingen brukar man med förkärlek drafram löneutvecklingen i vårt land. Det ligger väl bakom de inlägg som hargjorts här , där man klart och tydligt med ansvarsfulla tonlägen har väntsig till löntagarorganisationerna och uppmanat dem till all erforderligförsiktighet. Från den utgångspunkten, menar jag, bör också ansvarsfrågandefinieras. Det behövs inga långtgående källforskningar för att konstatera attden fria arbetsmarknaden i avtals-mässig ordning tog på sig löneåtaganden merlångtgående än vad som gällde inom den offentliga sektorn, där regeringen harhaft arbetsgivaransvar. Vi fick ju i efterhand lägga på extra på deoffentligan-ställdas löner för att inte eftersladdningen skulle bli alltförmärkbar, när man jämförde deras löner med vad den privata arbetsmarknaden ansågsig kunna ge. Vill man ha den fackliga förhandlingsfriheten kvar - och jag har inte hört någonannan uppfattning - bör man i logikens och hederlighetens namn lägga ansvaretdär det skall ligga. I varje fall bör inte den nya regeringen av gammal vanaeller intellektuell bekvämlighet lyfta av den fria företagsamheten ansvarei förden löneutveckling som den nu i efterhand gruvar sig över. Omden gamla regeringen skall anklagas för utvecklingen, så skall del möjligenvara för att den fulla sysselsättningen har givit de löne-anställda en god sitsi löneförhandlingarna. Någon krilik mot den fulla sysselsättningen har vi intehört från borgerlighetens sida, i varje fall inte då den var i opposition.Tvärtom tillät sig den nuvarande industriministern i denekonomiska TV-debatten, som jag hade nöjet föra med honom i valrörelsen, attsäga att det har varit och som angelt tonen i denekonomiska politiken och dragit upp riktlinjerna inte bara för dagenssysselsättning utan också för de 400 000 nya jobb som skall komma till i ensnar framtid. Dennye statsministern gör ett uttalande i det senaste numrel av Veckans Affärersom det finns anledning att hänga vissa frågetecken i kanten för. Det lyderungefär så här: Socialdemokraterna säger, att visst har vi haft en höginflation men vi klarade sysselsättningen. Och tillägger: I självaverket har det legat ett saftigt inslag av Döbelnreso-nemang häri, dvs. bra fördagen men sjufalt värre. Vi kan inte acceptera den medicinen, sägerherr . Ja,det är en gammal och internationellt vedertagen filosofi i länder med borgerligregering, att håller man sig med en förhållandevis högre arbetslöshet, så fårman en viss dämpning av inflationen. Jag nämner det här för att ge atl dementera det antagande som jag sett atl många tidningar hargjort i anledning av vad säger i . Densocialdemokratiska regeringen har alltid starkt prioriterat sysselsättningen.Att vi ändå lyckats hålla den svenska inflationen i underkant gentemotomvärlden förklaras av den selektiva politik som socialdemokratin satt in påekonomins område och naturligtvis av den punktin-riktade kraftigaarbetsmarknadspolitiken. För att upprätthålla den fulla sysselsättningen ochsamtidigt hålla kontroll på inflationen har socialdemokratin tillämpat enpolitik som den nuvarande regeringen i oppositionsställning betecknade somutslag av regleringslusta, centraldirigering och byråkratisk klåfingrighet.Vidhåller regeringen sin tidigare uppfattning om det väsentliga i den fullasysselsättningen, får man också tillämpa socialdemokratins politik -jagförsäkrar det. De mystiska självläkande krafterna förslår inte. Resultatetblir här som på andra områden att verkligheten reducerar de borgerligapropagandafraserna till noll och intet värde. Jagär frestad att göra en personlig hemställan till herr talmannen just motbakgrund av vilken tid jag behöver för att tala om delta. Men jag föreställermig att det är relativt hopplöst, så jag får väl fortsätta med den lillarepliklid jag till äventyrs kan ha. Också var stillsam och modest, måhända någotberoende på alt han i sin nya roll inte hann utveckla alla sinasynpunkter. Jagvill ta upp två saker. menar att den nya regeringen startar sillarbete under ekonomiski gynnsamma betingelser. Jag delar inle denuppfattningen. Såväl konjunkturinslitutets rapporter som LO:s ochIndustriförbundets redovisningar pekar ändå på fyra fem fakta sorn visar all deekonomiska betingelserna inte är så gynnsamma. Deninternationella konjunkturuppgången kommer senare och blir svagare än mantidigare hade räknat med. Tillväxten i är lägre än i många andraländer. Bytesbalansen, som de tre senasle åren har visat belydande underskott,kommer även att göra del. Kostnadsutvecklingen har under de gångnaåren varit så ogynnsam att har förlorat marknadsandelar. Dellaär obestridliga fakla. De dala som redovisas i konjunkturrapporterna talar etttydligt språk. HerrSträng citerade ur regeringsdeklarationen och räknade upp en lång rad reformer.Ja, det är ell omfattande reformprogram, som inte är möjligt att genomföra påen gång. Somliga saker kostar räll myckel pengar, exempelvis stöd tillbarnfamiljerna och förbättrade pensioner. Andra saker är mindre kostsamma menändå betydelsefulla för människorna. En del sparar på offentliga utgifter ochsocialpolitiska insaiser och kan alltså därmed ge ulrymme för andra åigärder.En del skapar nya resurser. Genom en aktiv näringspolitik kan man få en störretillväxt och därmed resurser för ett fortsatt reformarbete. Detär ett program för en treårsperiod. Vissa saker kan vi göra under det förstaåret. Vissa saker kan komma senare . De resurser som behövs föratt genomföra programmet kan i belydande utsträckning skapas just genom en meraktiv näringspolitik. När det gäller beklagar jag verkligen titt de-biittreglernaiir som de är. Vi vill alla gärna höra mera än vi fick göra fören stund sedan. Låtmig sedan, innan jag bemöter , bara dementera en uppgift. Någon harfäst min uppmärksamhel på till båda kvällstidningarna påstått atl Gösla Bohmanvill höja momsen. Jag har lillräckligl många viitnen här i kamniiiren som kanintyga all någoniing sådant har jiig inte sagt i mina anföranden här . Vadbeträffar förutvarande finansministerns inlägg vill jag gärna framhålla an delär svårt titt rikia kategoriska invändningar mot de allmänna resoneriindesynpunkter som han friimförde. Vad jag har tmledning att opponera emol iir allherr Slräng fortfarande försöker redovisa en alldeles för ljus bild av delekonomiska läge i vilkei vi befinner oss och därmed väcker förhoppningar sominie kommer all kunna infrias. gjorde gällande att sysselsättningsläget viir väldigt brti. Jag harredan tidigare konstaterat, att vi på grund av olika åigärder kunnai redovisaen sysselsättning som är bättre än många andra länders men all den inte svararmot den ekonomiska verkligheten. Jag har också påvisat all sysselsättningen iden svenska induslrin och i hela del svenska näringslivet successivt har gåttner och all det finns slor risk för all sysselsiiliningslägei kan förvärrasunder de närmasle månaderna, för all förhoppningsvis bli bättre i samband meddet konjunkiuruppsving som vi alla hoppas skall inträffa 1977. Men man kan intemed krav på realisn-i gå ut och påslå att vi inte har sysselsättningsproblem. Enannan sak son-| berömde sig av var lagerhållningen. Ja, vi harvarit med om att ge lagerstöd av sysselsätiningspoliliska skäl, och det är braatt på det sättet åstadkomma en utjämning mellan olika konjunkturfaser. Men vimåste vara medvetna om att detla också skapar problem. Lagerslödel har bidragittill atl försena den konjunkturuppgång som vi haft anledning att räkna med iSverige. Del är dyrt all ha varor på lager - man binder pengar på det sättet -och när man skall sälja ut lagren och skall göra del snabbi innebär del all manförlorar pengar. kritiserade ju de svenska företagen för alt deinle har sålt ut sina lager snabbare, dvs. till lägre priser. Men an sälja ullidigare hade inneburit att företagen varit tvingade atl sälja varorna tillpriser som ur allmän lönsamhetssynvinkel inte varit godtagbara. Detär inle med sådana orsaker som de förlorade marknadsandelarna skall förklaras.Alt man inle sålt ut sina lager tidigare kan ha bidragit lill atl vi förloratmarknadsandelar, men den avgörande förklaringen är inte dennti. Eftersomherr Sträng själv hänvisat lill konjunkiurinstitutets hösirap-porl skall jag beatt få citera ur den: "En förklaring lill den ogynnsamma utvecklingen avde volymmässiga marknadsandelarna torde vara den mycket kraftiga uppgången irelativpriset för den svenskii exporten. Den svenska exporten av bearbetadevaror steg med drygt 18 96 i pris 1974-75, alt jämföra med endasi 5 96 för degenomsnittliga världsmarknadspriserna, mätt i svensk valuta." Detresonemanget utvecklas sedan ytterligare, och att orsaken skulle vara altföretagen har dröjt med atl sälja ut lager kan verkligen inle fånågol stöd för hos . Närman diskuterar frågan, den eviga frågan, om arbetslöshet kontra inflation,skall man vara på det klara med atl då taliir man om efter-frågeinflaiion. Menvad vi drabbas av i är en kosinads-inflalion, och då håller inteherr Strängs resonemang. Sedanvill jag begagna tillfället, herr talman, all gå in på frågan om all lånauiomlands för alt täcka de uteblivna inkomster som blir följden av skattejusteringar.Det skatteprovisorium som vi nu diskuterar syftar i alll väsentligt till atlförhindra en skattehöjning näsla år som skulle bero på infiationen ikombination n-ied progressiviteten i skaliesysiemei. Den är ägnad attmöjliggöra en real standardförbättring med en mindre brutlolöneökning ochdärigenom påverka lönerörelsen och del svenska kostnadsläget. En sådanskatteåtgärd är alltså avsedd att medverka till att förbättra kostnadsläget förden svenska industrin. Därigenom ökar man möjligheterna att sälja på export ochman förbättrar handelsbalansen. Man kan alltså genom skatteåtgärder minskabehovet av utländsk utlåning. Talet om att man genom att genomföra enskatteon-iläggning skall tvingas gå ut och låna pengar utomlands, det hålleralltså inle. Tillsist, herr talman: "de självläkande krafterna" har använtsunder valrörelsen till leda. körde med del . Jagtror alt uttrycket är hämtat från ett anförande som jag själv har hållit ochdärför finns det anledning att ta upp del. Det var inie alls frågaom attanvända "de självläkande krafterna" häri för alt t. ex.förhindra statliga stödåtgärder som kan behövas för att hjälpa en industri somär nödlidande eller att över huvud tagel göra de ingrepp i marknaden som kanvara nödvändiga för att fullfölja de krav som ställs på vår svenskabiandekonomi. Det resonemang ur vilket mina ord hämtats gällde deninternationella arbetsfördelningen och infiationen. Det har ju ofta gjortsgällande att det var de kapitalistiska krafterna som utgjorde grogrund förinflaiionen och för västerlandets ekonomiska kriser. Det var i det sammanhangetsom jag citerade olika nationalekonomer som hade gjort gällande en motsattmening, nämligen att orsakerna till dessa internationella företeelser i självaverket var atl politikerna blandat sig i den internationellaarbetsfördelningen, och att det var politikernas inblandning som lett till atlolika nationer drabbats av ekonomiska problem. Det var i detta sammanhang sombegreppet de självläkande krafterna kom in i bilden. Men det var inte jag somsade detta. Jag återgav citat av mycket kända nationalekonomer. Jaghar känt ett behov av att säga detta , eftersom del har bollats med dettauttalande lill leda. Det vore bra om man satte in del i sill rätta sammanhang.Då blir del rällvisande; annars blir del totalt missvisande. HerrSTRÄNG (s) kort genmäle: Ingen kan bestrida att debaltordningen här är konsekvent. Jag frågadeom det var sex eller och fick beskedet . HerrBohman startade med atl säga atl jag lämnar en för ljus bild av situationen.När man slår upp s. 169 i , så talas det där omatl ulvecklingen lill 1977 kommer atl innebära alt vi höjer BNP med2,6 96, vi höjer bruttoinvesteringarna med 3,6 9n, därav de privata med 4,7 96,vi höjer vår privata konsumtion och vi bör ha en chans att höja vårexport med 10,2 96. Del är vad vi för dagen har att hålla oss till om vi rältaross efter de ekonomiska prognosmakarna. Ärdet en ljus bild eller inte'' Jag tycker den är tillfredsställande. Om mansäger att Sträng alltid är optimistisk kan del kanske bero på atl jag anser kan föra samma diskussion både före och efter en valrörelse, någonting somhar betraktats såsom på något sätt ganska enfaldigt, om jag skall döma avvissa inlägg från regeringsbänken. Jagvill, herr talman, emellertid säga atl vi med stor spänning väntar på vad industriministernsnärings- och industripolitik kommer att innebära. Den socialdemokratiskaregeringen hade ju här inlett ett arbete med att samordna och planera i stortför vissa branscher mot bakgrund av utvecklingens krav. Då länker jag på de härtidigare omdiskuterade speciella industribranscherna. Den härplaneringen av framför allt skogsförädlingsindustrin harju sin utomordentligabetydelse på grund av bristen på råvarutillgångar. Risken för att varjenyetablering tar hårt på råvarutillgången för redan etablerade och fungerandeindustrier är alldeles uppenbar. Detär i detta sammanhang som man tagit upp frågan om NJA, och den frågan är värden särskild övning. Jag hoppas att få ha den vid något annat lillfille. Men jaghörde all man frän talarstolen frågade, varför det inte sades någonting omNJA:s besvärligheter tidigare. Del har väl stått klart för alla att stål- ochjärnbranschen lever under likartade besväriiga förhållanden just , eftersomdel är en bransch där konjunkturernas upp- och nedgång slår myckel hårt. Skalljag tro Affärsvärlden - som var och en kan läsa, den ligger där ute ibiblioteket -skulle f n., om företaget har sedvanliga korrektaavskrivningar, dras med en föriust på 450 milj. kr.. Bergslaget med 350 ochUddeholm med ungefär 150 milj. kr. Det talar man inte om, men om NJA:sförluster talar man. Jag vill emellertid, innan herr talmannens klubba faller,säga all med hänsyn till de senaste deklarationerna om NJA är det i och för siginte så överraskande att man vill anpassa manufaktureringska-pacileten till denämneskapacitet man har i gamla NJA. När det är gjort är nästa steg att bygga utämneskapacileten. 80 är inte begravt, ärade kammarledamöter, det harsin motivering även . Jag skall vara ännu mera kortfattad än . Vad man kan läsa ikonjunkturinstitutets prognos del kommande året är att det finns möjligheterall göra 1977 till ett gott år även för vårt land. Men man kan också läsa siglill atl om detta skall lyckas, fordras för det första att utvecklingen i våromvärld blir den som man har räknat med och atl investeringarna blir vad manhoppas på. Och för det andra fordras atl vi kan lösa våra kostnadsproblem härhemma och att vi kan förbältra vår svenska konkurrenskraft. För atl detla skalllyckas fordras i sin tur att vi kan få en lönerörelse som är anpassad lill delekonomiska läge som jag och har beskrivii här . HerrSTRÄNG (s) kon genmäle: Eftersom del här är det sista jag har möjlighet att säga, vill jaggärna avsluta de här något avkortade inläggen med an säga: Den nyaregeringen har naturligtvis inte kunnat finna sin melodi, jag ärberedd all erkänna della. Av den anledningen har vi fån tolerera en vissdisharmoni i regeringsorkeslern. Jag är emellertid beredd att förklara att denskall ha sin chans och inle dömas i förväg, men om den hela önskan att regera,förklarlig i och för sig efter fyra decenniers ökenvandring, räcker till föralt överbrygga de inbördes motsättningarna kommer atl visa sig så småningom.Verkligheten är nämligen sådan att motsättningarna inte elimineras genom enöverslätande och mångordig regeringsförklaring. Den gemensamma nämnaren i regerandetkan bli för smal för alt en regering skall göra rätt för namnet. Den risken föreliggerdå nu bondekooperationen, den teoretiska liberalismen och den traditionellahögerkonservatismen i kanslihuset skall förenas i ideologisk och praktiskpolilik. Atl med dessa intressen i bakgrunden, herr talman, skapa förtroendehos löntagarna blir förmodligen en ganska omöjlig uppgift. Som representant förlöntagarna och småfolket kommer socialdemokratin atl följti utvecklingen medslor uppmärksamhel och snabbt slå ned då den anser atl de breda folklagrensintressen nonchaleras. Den borgerliga regeringen startar sin verksamhet - jagvidhåller det - under objektivt sett gynnsamma ekonomiska förhållanden. Viskall försöka se lill all ni under den lid ni regerar förvallar dessatillgångar till folkets bästa. HertBERNDTSON (vpk): 1 regeringsdeklarationen anges en starkekonomi som grunden för elt framgångsrikt reformarbete, men liksom i en radandra avseenden saknas nödvändiga preciseringar av vad som därmed avses. Iregeringsdeklarationen talas vidare om "en bättre skattepolitik" somett viktigt instrument för all trygga arbeie åt alla. Vad som ur borgerligsynpunkt menas med en bättre skattepolitik är dock inte detsamma som vad destora lönarbetargrupperna menar. När det gäller atl komma till rälla med den svenskaekonomins problem anvisar regeringsdeklarationen lättnader för näringslivet somlösning. Budgetpolitiken skall utformas så, att siaten inle lar i anspråk detför näringslivet nödvändiga ulrymmel på lånemarknaden, heter del vidare. Denhårdare prövning av nya utgiftsåiaganden från det allmännas sida som aviseratsbör ses i samband med regeringsdeklarationens tal om atl sociala reformer skallges en ansvarsfull finansiering och genomföras i den takt som det ekonomiskaulrymmel medger. Bakom regeringsdeklarationens uppräkning av aktuellapolitiska frågor och luddiga, motsägelsefulla formuleringar skymtar kärva tiderför de stora grupper som har många olösta problem. Detta är det fullt möjligtall utläsa. Inflationen beskrivs närmast som en tillfällig ohälsa, närden i själva verket är ell ultryck för den sjuka kapitalismen. De åtgärder somförespråkas innebär på inget sätt alt inflationens orsaker angrips. Militärutgifternasroll när det gäller inflation och skatter förtigs helt. Ingen kan väl ändå troatt om en tiondel av statsbudgeten används till improduktiva militära ändamåldetta kan gå spårlöst förbi. Tyvärr har militärutgifterna förts bort från denpolitiska debatten av socialdemokraterna och de borgerliga i bästasamförstånd. Mycket talar för att miljardrullningen till militära ändamål -med i regeringen -kommer att öka. Kanske detta ändå tvingar fram endebatt i denna fråga. Regeringensuttalade mål att skapa balans i samhällsekonomin söker man nå genom stramarehushållning för de eftersatta grupperna i samhället och genom fortsattsatsning på privatkapitalets spekulation. Den polilik regeringen förordarkommer inte att lösa inflationens problem, men den kommer att i ännu högre gradän vältra över inflationens bördor på den arbetande befolkningen. Detsom regeringen betecknar som "en bättre skattepolitik" följer sammamönster. En bättre skattepolitik enligt vår mening måste lätta bördorna för deminst bärkraftiga och innebära hårdare beskattning av bolagsvinster, kapital,aktiespekulation, toppinkomster och stora förmögenheter. Men det äruppenbarligen inte detta regeringen menar. Föratt finansiera skatteomläggningen 1977 begränsar man höjningen avarbetsgivaravgiften med 1,5 96 mot de 3 96 som den förutvarande regeringenplanerade. Det hade varit bättre och mer angeläget att befria kommuner ochlandsting från höjda arbetsgivaravgifter, såsom vi från vpk hävdat att man börgöra.