prot · G00964 · 1976-12-31 00:00:00 — Efter politisk, social och arbelsplalsdemokrali är det hög tid för närdemokrati i bostäderoch boendemiljöer. (vpk): Inflation och kostnadsstegringar är frågor som den allmänpolitiskadebatten har rört sig omkring. Också i mitt anförande kommer jag all la uppdessa frågor utifrån hur den enskilde konsumenten drabbas av dessa företeelser. Pris-och karlellnämndens månadsmeddelanden är en följetong om ständigaprishöjningar. De prishöjningar som konsumenterna direkt drabbas av och där detsom regel inte finns utrymme för minskad konsumtion, i varie fall inte för envanlig löntagare med en normalinkomst, det är dagligvarusortimeniel. EnligiSPK:s senasie prisjämförelse har priserna i dagligvaruhandeln under 1976stigit med i genomsnitt om man jämför prisnivån med sammamånad 1975. Den svenska inflationen 1976 blev därmed obetydligt lägre än under1975, då priserna enligt samma uppgift steg . De kraftigaste prisökningarnaredovisas för livsmedel där priserna steg med 11,5 96. Detär naturligtvis ingen tillfällighet all de varor som senasl undanlagitsprisstoppet visar en kraftig prishöjning. Det gäller djupfrysta matvaror,konserver, frukt och grönsaker, barnmat, välling och andra s. k. livs- Enfråga i det sammanhanget blir ofrånkomlig: Hur stor del av prishöjningarna kanhänföras till monopolbildningen på livsmedelsområdet? Stora delar av densvenska matmarknaden domineras helt av internationella storkoncerner.Findus () har exempelvis av marknaden för färdiglagad djupfrystfisk. Där skall vi också vela alt varie förädling av maten kostar en stor summanär industrin gör jobbet. För all den färdiga produkten inte skall bli alltfördyr i inköp så minskar man på den dyra råvaran som här är fisken. Resultatetblir alt om vi köper en färdig fiskgratäng så får vi betala fiskpris också försås och potatismos. Den som vill handla bekvämt, får betala dyrt för en dåligvara. Unileverär ett annat multinationellt företag som bl. a. står för 60 96 av försäljningenav margarin. Det är svårt atl förstå att del måsle finnas ett 20-tal olikamargarinsorter i handeln med samma försäljare. Unilever är störst av alla, haregna företag i 75 länder och svarar för en omsättning på omkring 60 miljarderom året. Unilever säljer inte bara margarin. Man står för försäljningen avvaror av skilda slag som saft och sylt, paket- och burksoppor, färskkonserverad potatis, glass, te m. m. De kontrollerar exempelvis mer än hälftenav den svenska tvättmedelsmarknaden, som har etl stort sortiment med olikanamn på tillverkare. NamnetUnilever ser vi aldrig på några varor. Multinationell politik är att köpa helaföretag med forskning, kunnande och idéer. Namnet behålls på tillverkningenenbarl för att uppehålla skenet på fri konkurrens. och Findus är andrakända svenska livsmedelsförelag som drivs i utländsk regi. Detkunde bli en lång uppräkning av hur kontrollerad försäljningen av dagligvarornaär, och hur stora pengar av våra livsmedelsinköp som förs ul ur landet. Monopolförelagfinns också inom landet. Störst totalt är jordbrukskooperationen som svararför närmare hälften av försäljningen främst av färskvaror. För konsumenten somgör inköpen, sista länken i kedjan, innebär monopolen atl konkurrensen som sägsstyra pris, kvalitet och urval helt sätts ur spel. Utvecklingen mot allt färreägare minskar konsumenternas möjligheter att påverka varorna. Monopolbildningenoch del multinationella ägandet påverkar även de anställda inomlivsmedelsindustrin. Företag köps upp för all läggas ner, rationaliseringensker över gränserna, och tillverkningen läggs där profilen för ägaren blirstörst. Livsmedel, som det är brist på i världen, blir spekulationsobjekt. Vänsterpartietkommunisterna vill slå vakt om arbetarnas reallöner, och då främst låginkomsttagarnas,eflersom låginkomstlagarna hårdast drabbas av de ständiga prisstegringar somdrivs fram av monopolbildning och spekulation i profiter. Vpk har liksom i fjolframlagt en rad förslag som skulle dämpa verkningarna av infiationen förpersoner med två små inkomster. Ett förslag är att hyresregleringslagen, som avriksdagen i 6 protokoll 1976/77:64-65 förlängdeslill all gälla även 1977, utnyttjas av regeringen som elt verksamt instrument ikampen mot infiationen genom införande av prisslopp på alla dagligvaror. Handelsministernsinställning atl prisstoppet inte varit effektivt, då prishöjningarskett även på prissioppade varor, är en motivering för slopande av prissloppetpå dessa varor. Jag har i påtalat denuppfinningsrikedom som används av livsmedelsföretagen för kringgående avprisbeslämmelser. Detta borde ju snarare leda till en bättre kontroll avprisstoppels efterlevande än till ell slopande som ger helt fritt spelrum vidprissättning. Att prisstoppet rubbar konkurrensförhållandena är elt slag iluften. Monopolbildningen inom dagligvaruhandeln har på elt effektivt sättstrypt den fria konkurrensen. Förutomkravet på prisstopp på dagligvaror, som utgör en större andel av konsumtionenför den konsument som har lägre inkomst, har vpk kvar kravet på avskaffande avmoms på mat. De indirekta skatierna blir allt större och utgör numera enövervägande del av statens inkomster. Den indirekta skatten är den mestorättvisa. Den drabbar hårdast de små inkomsttagarna, som tvingas använda helasin inkomst till nödvändig konsumtion. I första hand kan man tänka sig ettdirekl slopande av mervärdeskatten, men man kan också fortsätta på den inslagnavägen med subventioner, som då måste öka i molsvarande grad. Subventioner, somframför allt används för att förbilliga det vi kallar baslivsmedel, skullekunna bidra lill en bättre kosthushållning. talade om vikten av en riktig sjukhuskost. Vpk:s förslag skulle sparapengar ål kommuner, landsting och staten, som i sina storhushåll - skolor,sjukhus och militära anläggningar - serverar miljontals matportioner.De pengarna kunde användas för en förbättring av kosten. Delgjordes försök med anpassad kost vid S;t för ,och man kom då fram lill resultatet atl en anpassad sjuk-huskosl kundenedbringa antalet vårddagar för de intagna. Förall fungera socialt måste man också ha någonslans all bo. En bra bostad lillett rimligt pris borde vara en social rättighet, men trots hyresbidrag tarboendekostnaden en orimligt stor del av de arbetandes inkomster. Den 1januari 1976 höjdes hyran med . per kvadratmeter vilket betydde ca . i hyreshöjning för en normal trerumslägenhet. Med de ökade kostnadernaför bränsle och lyse steg boendekostnaderna med hela 14,1 96. Nuaren ny förhandling om hyressättningen klar. I betyder dellaylleriigare ca . höjning av hyran för samma lägenhet 1977, inkl.värmekoslnaden. Genom överenskommelsen har också bruksvärdeshyran fastställts,som skall vara normgivande även för de privatägda husen efter hyresregleringensslopande. Del innebär all hyran i de ny-sanerade husen i innerstadär densamma som i nyproduktionen. Månadshyran för en irerumslägenhet, som ärden minsia famil-jelägenhelen, uppgår till . inte lill den förändring isegregeringen i boendet som man hade hoppats på i samband med bosiadssaneringeni innerstaden, även om man räknar med bostadsbidragen. PerGahrton talade om segregeringen och boendemiljön, och jag kan i stort instämmai det mesta som han sade om delta. Hyressältningensinriktning tycks ha varit att utjämna den påstådda hyressplittringen genom althöja alla hyror till samma nivå oavsett standard och underhåll, ett system somi första hand gynnar det privata bostadsägandet. Enårlig hyreshöjning med . på en normallägenhet är enhy-resulplundringsom inte kan få fortsätta. Allt fler hyresgäster ställerfrågan vart hyrespengarna egentligen tar vägen - en berättigad fråga. De harsvårt att förstå principen att allt fler av de pålagor som drabbar hyranberäknas lika per kvadratmeter, oavsett om det är en villa eller ett höghus medett stort antal lägenheter, eller att deras bostad används som skat-leobjekl,vilket är etl faktum. Efter överenskommelsen om skattestopp för kommuner ochlandsting har avgiftshöjning använts som inkomstförstärkning för kommunerna,och dessa höjningar har påverkat hyreskostnaden. 1tisdags kväll var hyresgäslerna i det bostadsområde som jag bor i samlade förinformation om överenskommelsen i hyresförhandlingarna. Av den presentationöver de utgifter som låg till grund för hyreshöjningarna i fem kommunalabostadsföretag framgick exempelvis, atl har en räntekostnadpå . per kvadratmeter lägenhetsyta. De sammanlagda kapitalkostnadernamed amorteringar och tomträllsavgäld låg på . Det måste vara snett näri vissa fall mer än hälften av hyran är kapitalkostnader och när såvälräntekostnader som tomträllsavgäld blir högre även i relativt gamla hus. Helakostnaden för kapital- och driflutgifier låg i Svenska Bostäders bostadsföretagpå . Detvar många av de närvarande hyresgäslerna som inte var beredda alt accepteraredovisningen av kostnadsutvecklingen, inte minst i vetskap om allhyressättningen i de kommunala bolagen blir norm fördel privatabostadsbeståndet med en i många fall mycket dålig bostadsstandard. Tydligenflnns nu bara en utväg ur hyreskarusellen, den som vpk föreslagit, nämligenett temporärt hyresstopp för alla bostäder. Del är nödvändigt så alt manverkligen kan ta itu med orsakerna till de ständigt höjda hyrorna och göra slutpå de privata vinst- och spekulationsinlres-sena i alla led påbostadsmarknaden. Vänsterpartiet-kommunisternahar ställt olika förslag lill åtgärder i syfte alt stoppahyreshöjningarna och pressa bostadskostnaderna. Det har gällt krav på statligbostadsbank för lån till bostäder och följdinvesteringar med fast låg ränta. Enfast låg ränta skulle förhindra situationen med ökade räntekostnader för äldrebostäder. Vpkhar ställt krav på stoppande av markspekulationen och att endast samhällsägdmark får stadsplaneläggas, att bestämmelserna för markvill- koren skärps, att anslagenökas till kommunernas markförvärv och att lånevillkoren förbätlras. Det skullehindra atl lomlrällsavgälden ökar år på bebyggda tomter. Vi villöverföra de privata husen i samhällets ägo och införa en obligatoriskbostadsförmedling, som är en väg atl förhindra den boendesegregering som bliralltmer framträdande. Vpkhar också bl. a. föreslagit en utredning om ändrade förvaltningsformer förboende i flerfamiljshus i syfte atl skapa elt ökat inflytande förhyresgäslerna. kommunisterna har alltid hävdat att bostadenskall vara en social rättighet, och då kan man inte lappa på det syslem sombygger på vinst och profil utan man måste angripa orsakerna tillbostadssituationen med de höga hyrorna. Men del kan bara ske om samhället hardet avgörande inflytandet över samtliga led i bostadens tillkomst och ägandeav hyreshusen. Höjdahyror har samma effekt som höjda priser på nödvändiga varor, de drabbar delågavlönade. Höjda hyror måsle kompenseras lönemässigi, liksom andraprishöjningar. Det är en uppfattning som delas också av moderater- så varåtminstone fallet 1974. I finansdebatien framförde herr af Ugglasföljande synpunkter efter en beskrivning av den ekonomiska utvecklingen. "Förnormalinkomsttagaren med ca i årsinkomst blir 1974 ett besvärligtår. De löneökningar han fått på i bästa fall ger . Närskatten tagit sitt får han - med en marginalskall på , om han intebefinner sig i en besvärligare marginalskat-tesilualion än så - behålla 1 920kronor. Efter skatt har han ca all leva på. Om konsumenlindexstiger fördyras hans konsumtion med . Enreallönesänkning på är alltså ofrånkomlig." Jag-vill sluta med atl fråga: Hur besvärligt blir och hurstor reallönesänkning har regeringen länkl sig för en lönlagare med 40 000kr. Underdella anförande övertog herr andre vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. Åren bostadspolitiska beslut har präglats av passivitetnär det gäller atl la nya tag för atl lösa alla problem som vi har ibostadsbyggandet och boendet. Det verkar nästan som om 1974 årsbostadspolitiska riktlinjer skulle ha uppfattats som något av ett Co-lumbi ägg- ingenting kan i så fall vara felaktigare. Med utgångspunkt i vad båderegeringen har uttalat och några moderata motionärer har föreslagit tänktejag peka på några av de aktuella frågorna i bostadspolitiken. Delmest påtagliga för den vanliga bosladskonsumenien är naturligtvis kostnadernaför atl bo. Eflersom också boendet är en stor post i hushållskassorna och vårsamhällsekonomi finns det anledning att göra allt för att hållakostnadshöjningarna stången - även om man i detta sammanhang måste komma ihågatt den andel ur hushållskassan som en svensk normalfamilj betalar för sinbostad är myckel ringa jämfört med andra länder. Ännuså länge har vi inte kunnat se någon effekt av de åtgärder som beslölom 1974. Markvillkoret och konkurrensvillkoret har ännu inte kunnat slå igenom,och jag betvivlar alt dessa instrument kommer atl få den verkan som mångatrodde och fortfarande tror. Några åtgärder för all hinna i falt de snabbtstigande driftskostnaderna har vi heller inte sett . Man kan därförinte nöja sig med atl bara möta högre boendekostnader med högre bostadsstödutan att försöka driva fram exempelvis en prispressande konkurrens.Konkurrensen måste vara mer på lika villkor än nu mellan olika kategorierbyggare. För'konsumenten är det i och för sig ointressant om en byggherre ärkooperativ, allmännyttig eller enskild. För konsumenten är det avgörande om bostadenkan möta just hans önskemål och delta till ett vettigt pris. Budgetpropositionensförslag alt utjämna lånereglerna för enskilda och andra byggherrar är etl stegi rätt riktning. Enannan grymt eftersatt del i bostadspolitiken är boendemiljön. 1960-laletsensidiga satsning på flerfamiljshus i starkt koncentrerade bostadsområden fårvi fortfarande belala dyrt för. De tomma lägenheterna har förorsakat lån för780 milj. kr., varav 300 milj. har varit föremål för ränlebefrielse och 250milj. har eftergivits med stat och kommun som huvudsakliga betalare. Pengar somskulle kunna användas för att exempelvis rusta upp en torftig miljö har nufått läggas på konkursfärdiga bostadsföretag. Närdel gäller statliga satsningar på boendemiljön har del tidigare av olika skälvarit svårt atl ens belala ut de anslag som faktiskt har erbjudit.Mycket tyder nu på att pengarna kommer att användas - och det är väl också etlskäl till atl regeringen nu föreslår att det här anslaget skall höjas från 30 milj. lill 35 milj. kr. Del är bara att hoppas all bostadsföretagen och politikerna nu har lärt sig att inte bygga efter lösa förhoppningar, utan att försöka möta efterfrågan med realistisk omfattning. Spåren efter de torftiga bostadsmiljöerna och de tomma lä genheterna torde förskräcka. Enutomordentligt angelägen fråga när del gäller bl. a. bostadsmiljön är att vihar en hög takt i saneringsverksamheten. har del helt plötsligtblivit allt svårare att klara av uppställda mål, särskilt vad beträffarsaneringen. exempelvis lyckades man i bara klara avungefär en tredjedel av det uppställda målet när del gällde att saneralägenheter. Sociala problem, förslumning och en onödig arbetslöshet blandbyggare blir lätt följden av en långsam saneringstakl; i Synnerhet som vi nu -vilket eftertryckligen visas i budgetpropositionen - gör allt för atl sparaenergi i våra bostäder är det också nödvändigl att bygga om vårt gamla bostadsbestånd. I det sammanhanget villjag understryka vikten av att vi också ökar Torsdagenden 3 febmari 1977 möjligheterna all få lånlill gamla småhus. stoppas försäljningen av hus, och en förslumning hotaräven i dessa områden, om inte kapital kan tillföras den marknaden. Mångamänniskor tvingas alt köpa ett nytt hus i stället för att köpa etlgammalt för att kanske själva rusta upp det, därför att kontantinsatserna bliralltför stora för alt man skall kunna köpa det gamla huset. I hopp om alt finnaen lösning på det problemet är vi några moderater som också har tagit upp denhär frågan i motioner . Även om bostadsproduktionen steg rekordhögt under 1960-lalel och ibörian av , ser vi redan nu en brist på bosläder. Ensidigheten itidigare byggande skapade stora köer efter marklägenheler och småhus. En ryckigbostadsproduktion har också gjort sitt lill för att försvåra möjligheten att fåbalans mellan tillgång och efterfrågan. Medan priserna på småhus trissas uppinför de långa köerna riskerar vi nu i några delar av landet atl få en ensidigproduktion igen - men av en annan bostadstyp. Det måsle vara etl angelägetmål för den nya regeringen att stimulera lill en jämn bostadsproduktion, därvalfrihet och variation i byggandet blir verklighet. Föralt nu verkligen kunna erbjuda valfrihet på bostadsmarknaden är del fortfarandenödvändigt alt dominera byggandet av marklägenheler och småhus. Dess värre ärvi politiker inte eniga på den punkten, om man får tro alla de artiklar frånsocialdemokrater, både före och efter valet, som försöker angripa småhusboendeti sig. Jag har senasl i den allmänpolitiska debatten citerat ett parsådana artiklar i socialdemokratisk press, så tycker jag att det inte finnsnågon anledning atl nu upprepa dessa citat. Men faktum är att det tycksuppfattas såsom ideologiskt felaktigt av en socialdemokrat att bo i småhus.Talet om segregation, småhusegoism m. m. är för oss andra oförståeligt. Om mani slällel försökte medverka till en konstruktiv debatt, där vi - även när detgäller småhusområden - får en grund för ett mera miljövänligt bostadsbyggande,vore del avsevärt intressantare att höra vad socialdemokraterna har alt kommamed. Fullt klart är alt mer fantasi och större variation måste finnas med vidplaneringen av nya bostadsområden. Jag menar då en variation med både lågaflerfamiljshus och småhus med olika upplåtelseformer - äganderätt, bostadsrättoch hyresrätt. På så sätt får vi inte den uppdelning av människor som vi kan sei dag; unga bor för sig, barnfamiljer för sig och gamla för sig. byggandeefter den principen är någonting annat än del som del socialdemokraliskakvinnoförbundet talar om i sina kampanjer och som här ocksåtidigare berörde. Där uttrycker man exempelvis sådana uppfattningar som attsmåhusen binder kvinnan i gammalt rollmönsier, och delta försöker man sedanbevisa i slällel för att försöka skapa bostadsområden där man kan kombinerafördelar av både flerfamiljsboende och småhusboende. Jag tycker del är engammaldags syn alt tro alt vi hittar småhusen på åkrarna och höghusen vidarbetsplatserna. Vi måsle bygga småhus om marklägenheter efterfrågas, men delär långt ifrån någon konflikt med bostadsmiljönom man nu gör på det viset. Vimåste också se till att det inte blir svårare att bo i småhus. Atl ökabeskattningen på småhusägarna ökar ju bara segregationen och minskarmöjligheterna för flertalet - som del fakliskl är - alt bo i småhus.Således är det nödvändigt att redan nu se på beskattningsgränser m. m. medanledning av den föreslående fasiigheislaxeringen 1980. Del dramatiska försöklill kraftig smyghöjning av småhusskallen som gjordes inför laxeringen 1975 fårinte upprepas. Småhusskallen skall inte öka bara därför alt inflationen driverupp taxeringsvärdena. Eftersom chockhöjningar av taxeringsvärdena förutspåstill är det angelägel alt komma fram till hur detta skall påverkareglerna för småhusbeskattningen. vill jag också nämna några ord om bostadsbyråkratin ochunderstryka vikten av alt vi får någon rätsida på den. Som det är möterbostadskonsumenterna olika regler i olika kommuner - mer eller mindreöverensstämmande med gällande lagar och förordningar. Inför myllret av reglerär det omöjligt för producenter, konsumenter och myndigheter att hålla isärallting. Misstag begås och kostnaderna för produktionen ökar bara därför attbyråkratin driver upp en helt ny men nödvändig kunskap hos byggarna - nämligenom hur man skall bygga för all myndigheterna skall vara till freds men ocksåför alt byggherren själv skall kunna få de mest fördelaktiga lånen. Om envanlig privatperson verkligen skall kunna bygga om sitt hus, krävs det godakontakter med både myndigheter och jurister för att verkligen få velautgångspunkterna för ombygget. Med den omfattning som bygg-krånglet harblir det klart konsumentfientligl, även om avsikterna en gång naturligtvis varde rakt motsatta. Närdet gäller markfrågorna spelar också onödiga regelkomplex en alltför domineranderoll. Därför är del bra alt regeringen har lovat att komma med förslag omenklare regler för glesbebyggelse. Men myckel återstår även här för atl fåsmidigare system som också utgår från ett konsu-menlinriktat byggande. Somexempel på det motsatta förhållandet kan nämnas de på kronan när fastlagdamarkvärdesgränserna för när man skall få statliga lån till byggen inomförnyelseområden. Genom några kronor eller ell fåtal procent för högamarkkosinader kan en kommun av länsbostadsnämnden ställas inför det faktum attden tvingas antingen subventionera mark eller bygga endast icke statligtbelånade hus. Bostadssociala ambitioner kan alltså slås sönder avlänsbostadsnämnder bara därför alt markkosinaderna i en kommun har blivit litethögre än tillåtet, men ändå - observera det - kanske är litet lägre än vad somtillåts i grannkommunen. Det är min uppfattning atl man nu bör gå igenom heladel bostadspolitiska regelkomplexel i syfte att få en bostadsproduktion somutgår från konsumenternas önskemål. 1 detta anförande instämdeherr Åkeriind (m). i (c); Fisket och konservindusirin är av gammal tradition basnäringar iBohuslän. Näringslivet i kustbandel har i stor utsträckning varit inriktat påfiske och med fiske sammanhängande verksamheter som konservindustri, bålvarv,vadbinderier och isverk. Den kraftiga nedgången av fiskerinäringen sedanslutet av 1960-lalet har speciellt drabbat skärgårdsbefolkningen, eftersomalternativa sysselsättningsmöjligheter i stor utsträckning saknas på öarna.Under perioden 1965-1972 minskades sysselsättningen inom västkusifisket mednästan , eller ca 1 500 personer. Nedgången skedde framför allt inomNordsjöfisket, där mer än 200 av de största och modernaste fiskebåtarnaavyttrades till utlandet . Den negativa utvecklingen harfortsatt även . Nyrekryteringen inom fiskaryrkei har under senare årvarit liten och i vissa fiskesamhällen praktiskt taget helt obefintlig.Särskilt markant har avgången varit bland fiskare i de yngre åldersgruppernaoch bland familjeförsöriare med minderåriga barn vilka inte kunnat klara sinförsörining på den klena nettobehållning fisket har gett. Ålderssammansättningeninom den svenska fiskarkåren visar därför tyvärr en alltför stor överviktav äldre fiskare. Omett svenskt fiske även i fortsättningen skall finnas kvar, måste olika åtgärdervidtagas för att häva denna trend. Fiskarnas fångster måste alltid säljasi konkurrens med billiga produkter av samma slag. Sådana importeras praktiskttagel ulan begränsning från ullandel, till stor del från länder vilkas fiske ärstatssubventionerat. Dettaär förhållanden som slår hårt mot fiskarnas möjligheter alt avsätta sinafångster på den svenska marknaden. Underdel senasie året har osäkerheten inom fisket varit ännu mer markerad äntidigare, beroende på de fiskegränsutflyttningar som företagits av såväl Norgesom . Dessa innebär förändringar som slår mycket hårt mot de fiskaresom haft som sitt naturliga fångstområde. En nedtrappning av detsvenska Nordsjöfisket berör, som alla vet, inte enbart de fiskare som bedriversin näring inom detta havsområde. Den drabbar också ett storl antal människorsom är sysselsatta inom konservindustrin, och den drabbar transportföretag,lådtillverk-ningsföretag och annan till fisket knuten serviceverksamhet. Viär inom fisket naturligtvis glada över atl de förhandlingar som förts mellanSverige och de länder som företagit utflyttningar av fiskegränser lett framtill att svenska fiskebåtar får fiska inom dessa områden, om än i begränsadomfattning. Vi hoppas också att de förhandlingar som pågår skall medföra atl vikan få så pass stora kvoter av olika fiskslaf att fisket i ej heltskall omintetgöras. Men vi vet alt begränsningarna innebär storaekonomiska påfrestningar såväl för den enskilde som för de samhällen ochkommuner som har fisket inom sina gränser.