prot · G009123 · 1976-12-31 00:00:00 — sade han i sitl anförandelidigare all han inle betraktade som ell av de allra fattigasteländerna. Han har visserligen i röslal för, men ändå kritiserat, denlyp av saisning som Bai Bangprojeklel i innebär, där vietnamesernasjälva ansåg atl det var en teknik som passade dem. De hade en råvarusituationoch en leknik som var gynnsam från deras utgångspunkt, och vi måstenaturligtvis följa deras värderingar och inte pålvinga våravärderingar om vilken utveckling som är bäsl för dem. Delär all slå in öppna dörrar att säga atl vi skall sträva efter alt finna enleknik som är anpassad till länder med stora arbetskraftsresurser och alt enslarkl kapitalintensiv teknik inle är den bästa i de som har brisl påkapilal men där många människor lever. Del anser de också. Ochdärför försöker man ju få fram en leknik som ger möjlighet till enindustrialisering som inte är sä kapilalinlensiv som den svenska, och det ärväl därför som t. ex. de pappersbruk vi lalal om här är mindre kapitalkrävandeän de pappersbruk som uppförs i . HerrKorpås har som ordförande i kriliseral projektetav den storleksordning som det i Bai innebär. Men del är alltså småsatsningar i förhållande lill vad vi gör här i . Jagvill slälla följande fråga lill : Anser all u-ländernabör fä producera papper själva och - om han anser det men att del inte skallske i den lyp som är föreslagen i Bai och - hur skall då depappersbruken se ul? Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Hen () kongenmäle: Vi för ett resonemang som om våra resurser vore obegränsade och kundesältas in överallt där människor befinner sig pä en utvecklingsnivå som ärlägre än våt faktum som jag utgår ifrån, och som vi utgått ifrån i vårreservation lill biståndspoliliska ulredningen, är att är elt lilelland och alt våra resurser är små i förhållande till behoven. Del finns alltså400 eller kanske 700 miljoner människor - har nämntsiffrorna förut, de beror på hur man säiter gränserna - som inle harhjälp med del mest elementära, för all få mal och kunna hålla hälsan uppe. Detär där som del angelägna behovet finns. Om det sedan finns halvulvecklade ellermer utvecklade länder som befinner sig pä vad jag kallade cykelnivån, så är delrimligt atl de har andra utvecklingsbehov. Men tilldelningen av våra begränsaderesurser måste rimligen moraliskt kunna försvaras bäst om de går lill dem sominie har mal och som inle har hälsa, och därmed finns del ingen anledning attföra resonemang om hur slort del ena eller det andra pappersbruket skall vara. Herr talmannen anmälde att anhållitatl till protokollet fä aniecknat all han inte ägde rätt till ytterligarereplik. Årels biståndsbudgel har lagls fram i ett för kärvt ekonomisktläge. Del är i sådana situationer som biståndsviljan sätts pä prov. Del ärrimligt att säga att vi har bestått del provet ganska väl. Medutgångspunkt i de beräkningar som fanns i finansplanen överstigerbislåndsanslagen 1 96 av vår bruttonationalprodukt. Regeringen står fast vidsitt ullalande alt se enprocentsmålet som ell etappmål. Trenden mot atl öka denandel av biståndet som binds lill leveranser av svenska varor har brutits. Vihar anledning atl noiera delta utan atl för den skull yvas alllför mycket. Vigör inle mer än vi lovat här hemma i den politiska deballen eller iinternationella åtaganden. Sedda både mol bakgrund av behov och vadvi anser som oavvisliga krav för vår egen välfärd är de insalser vi nu stårberedda att göra trots allt blygsamma. Låt oss inte heller glömma alt desvårigheter med otillräckliga exportinkomster och sysselsättningsproblem som vibrottas med inte går all jämföra med molsvarande problem i de länder som vikallar för utvecklingsländer. Vioch andra induslrislater har sagl lill dessa länder all de har rätt lill enökande andel av väridens växande resurser. Vi har lovat dem stabilareråvarumarknader och jämnare exportintäkter. Vi har lovat dem ökat uirymme pävärldens kapitalmarknader, mera bistånd, skuldlätl-nader och ökad suveränitetöver deras egna nalurlillgängat Sålänge som det rört sig om allmänna deklarationer har man i regel lyckats kommaöverens. När del däremol gälll all omsälla den luftiga retoriken i avtal hardel näsian alltid gått sämre. Så har mölen på skilda nivåer om fattigdomensproblem lagls lill varandra som länkarna i en kedja, där u-ländernasförhoppningar fogals samman med nya besvikelser. Ettambitiöst försök atl sludera vad de internalionella förhandlingarna gäller hargjorls i en , den s. k. . En av de centralaslutsatserna i denna studie lyder: "Föralt garantera en snabb ekonomisk ulveckling måsle ivå villkor uppfyllas; fördel första krävs sociala, poliliska och institutionella förändringar iu-länderna; för del andra måsle den ekonomiska världsordningenförändras." Dettacitat, liksom hela studien, kan om man så vill tolkas pessimistiskt: för allnå de uppställda målen krävs insalser av en omfattning som vi ännu inle ensvarit i närheten av. Men som jag vill se det är grundtonen i Leontief-studienändå positiv. Det går all få till slånd en snabb ekonomisk och socialulveckling i de falliga länderna. Del går all minska den vida klyftan mellanfalliga och rika länder. De åtgärder som behövs ler sig besväriiga bara iförhållande till vad som åstadkommits, inle i förhållande till vadsom faktiskt är möjligt om de politiska förutsättningarna skapas. Detfinns också en annan sak att ta fasta på i citatet Det pekar på behovet av ausamtidigt förändra internationella förhållanden och vidla åtgärder i de falligaländerna. Genom internationella program kan tillföras ökaderesurser. Men om dessa generella åtgärder inle bara skall medverka till eniniernalionell resursomfördelning frän rika till fattiga länder utan också frånrika till faltiga människor, då måste gå in för en rättvisarefördelning också inom sina länder. Detär lätt alt exemplifiera detta resonemang. Låt oss anla all ett internationelltråvaruavial skall ingås för någon vara av lyp kaffe, kakao eller le. För allstabilisera priserna kan fordras all man bestämmer hur myckel vart och ell avde producerande länderna får exportera. Men hur sprids det internationellaavtalets fördelar bland skilda producenter inom de olika länderna? Blir detplanlageägarna eller småbrukarna som delar på den nalionella produklionskvolen?Vad händer med de jordlösas löner? Del iniernalionella avialets effekler ifråga om en mer rällvis resursfördelning beror lill sisl i myckel hög grad påvad som görs i de exporterande länderna. Försvensk del är del läll all insiämma i Leonlief-sludiens analys av att delbehövs ett samspel mellan internationella program för bäsla ochnationella reformer för u-landsbefolkningens bäsla. Delta synsätt måste styraarbetet på att åstadkomma en strategi för det iredje s. k.utvecklingsårtiondet. Vilkakrav kommer då all slällas på oss i della sammanhang? Vad menar medsill krav på en ny ekonomisk världsoi'dning? Vilka konkreta förändringar är detegenlligen som vi talar om i samband med denna nya ekonomiska världsordning? Del är inte helt läll allkonkret och kort besvara de här frågorna. Internationellt,utvecklingssamarbete m. m. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. U-ländernahar sedan mitten av 1960-lalet i olika sammanhang presenterat en rad krav påförändringar i reglerna för del internationella ekonomiska samarbetel. Vid FN:ssjälie extra generalförsamling , där fick en lång radprincipiella krav antagna, valde man att kalla ett av konferensens slutdokumenten "deklaration om upprättandel av en ny internationell ekonomiskordning". Därmed hade förvisso ell nyll begrepp myntats. Men de krav somsammanförts under denna rubrik var inle nya. Detär inte heller fråga om ett färdigt, utarbetat regelsystem som kan kallas eninternationell ordning. krav gäller mer allmänna principer: - de vill ha elt erkännande ihandling atl de har full suveränitet över sina naturtillgångar, - de vill ha ökad möjlighel altsjälva förädla sina råvaror, - de vill ha fri lillgång lilli-ländernas marknader för sina halvfabrikat och färdigvaror, - de vill ha en stabilisering avinkomsterna från exporten av råvaror, - de vill ha elt fasl sambandmellan priserna på de råvaror som de exporterar och priserna på deindustrivaror som de importerar, - de vill ha en ökning avbislåndel och - de vill ha snabba ochomfaltande lättnader av den väldiga skuldbörda som många av dessa länder drasmed. U-ländernasade klarl ul att man eftersträvade grundläggande förändringar av reglerna förhandel och annat inlernalionelll samarbete. Delborde emellertid knappasl finnas någol hotande i del framtidsperspektiv somtornar upp sig i den nya ekonomiska världsordningens skepnad. Fördel första är del ingel hot mol vår välfärd atl också blir rikare.På kort sikl kanske vi skulle drabbas av vissa omställningsproblem omu-länderna skulle lyckas utsätta delar av vårl näringsliv för ökad konkurrens,men i huvudsak har ju elt av sin utrikeshandel så beroende land som Sverigeväsentligen fördelar av all ulvecklingen i blir positiv och atlresultatet därmed blir en vidgad internationell marknad och ell vidgatinlernalionelll handelsutbyte. Fördet andra gäller förslag en rad olika områden. De kommer altdiskuteras i skilda organ. Förhandlingarna kommer all ske successivtAllteftersom enighet kan nås - men på flerlalel punkler är vi tyvärr ännu inteens i närheten av någon enighei - kommer åtgärder alt genomföras bit för bil.Det blir alltså fråga om en successiv anpassning - som dessulom sker parallelltmed den strukturomvandling som i snabb takt pågått i åtminstone sedanmitten av . Dennya ekonomiska världsordningen består av en läng rad självständiga delar.Flera av dessa kan införas och lillämpas oberoende av varandra och med högstvarierande belydelse för olika grupper av . Ändrade regler föru-ländernas tillgång lill teknologi belyder mesl för de som har rådalt betala för den teknologin. naluriiglvis fördelaruteslutande för de som har några råvaror atl exportera. Allmänhandelsliberalisering gynnar framför alll de mer industrialiserade u-länderna.För de fattigaste kommer bi-Ståndsdelen i den nya ekonomiskavärldsordningen mycket länge än atl spela en central roll, etc. Delräcker alltså inte att stödja kraven på en ny ekonomisk världsordning islörsla allmänhet Vi måste också la ställning lill vilka krav vi vill ge förturframför andra krav. Våra ulgångspunkler i dendiskussionen är givna: Viförsöker ulforma vårt utvecklingssamarbete i enlighet med de önskemål somu-länderna själva anger, och viförsöker främja en utveckling som i första hand ger fördelar till de fattigareu-länderna. Dessaprinciper gäller såväl vårl direkta bistånd som vårt dellagande iinternationella konferenser av skilda slag. Viställs nu inför en rad krav när del gäller utvecklingssamarbetet på industriområdet.Del är uppenbart all vill ha och förväntar sig kraftigt ökadesvenska insalser just i det här avseendet. Det är också klart att det främst ärde fattiga som har behov av bistånd på industriområdet rikau-länder kan ofla lösa sina problem genom olika slags kommersiellasamarbetsarrangemang. Detär självklart att vi skall försöka tillmötesgå krav när det gällerall vidga utvecklingssamarbetet på industriområdet. Föralt finna lämpliga former för detta kommer regeringen alt tillsättaden-ulredning om utvecklingssamarbete på industriområdet som aviserades ibudgelproposilionen . Utredningen kommer all arbeta inom ramen för debiståndspolitiska principer som fastställt. Dess huvuduppgift blirall analysera och lämna förslag lill ålgärder som på svensk sida kan vidias förall stödja strävanden att bygga upp sin industrisektor och sinkapacitet att utveckla, förvärva och använda induslriell teknologi. Utredningsmanblir ambassadör i , , Han kommer all biträdas av ens. k, referensgrupp, lill vilken bl. a. LO, TCO, Industriförbundet ,, KF och LRF inbjudils alt nominera representanter. Utredningsmannenkommer all få i uppdrag alt presentera sitl betänkande redan i oklober i är. Detär tydligt - och del har inle minsl framgått av den här deballen - all våraförestående, mer omfallande åtaganden pä industriområdet väckl farhågor i vissakretsar. Man har frågat: Skall bislåndel kommersialiseras? Skall de svenskaförelagen i fortsältningen vara de som egenlligen siyr del svenska bislåndel? Lålmig därför, herr lalman, repelera: Del är som vill all vi skallengagera oss på industriområdet sedan och vpk inle vill detbelyder mindre. En del av del kunnande som måste få tillgäng lillfinns i svenska förelag. Företagen måste alliså kopplas in på elt eller annalsätl - men del är som avgör hur della Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Jag äroplimislisk nog all tro atl vi skall kunna bygga upp ett samarbete som gynnaralla parter. Någon motsatsställning mellan de svenska förelagens inlressen ochu-ländernas ulvecklingssirävanden behöver inte råda. Jag kan inte heller se all den deball som herrarHellström och förde egentligen speglar några molsatsproblem sominte går atl lösa. Självfallet är det inte meningen all industrisamarbetemellan rikare länder och fattigare länder automatiskt skall innebära atl länderna för över sin teknologi lill de falliga länderna. Den teknologin måstenalurliglvis anpassas lill vad som är rimligt ur synpunkt, mensamtidigt är det nödvändigl att också i della avseende betona all detfortfarande handlar om ell samarbele på villkor. Vi skallnalurliglvis i de diskussioner vi för med framföra våra synpunklermen det är givelvis priorileringar som lill sisl skall vara derådande. Delbör tilläggas - och del gör jag med referens inle minst lill - alt även i fortsällningen skall den ledande principen vara attåtgärder som har lill primärt syfte att tillgodose det svenska näringslivetsinlressen bör finansieras med andra medel än bi-slåndsmedel. De tvä principer som jag har försökl att särskill betona - att del äru-ländernas prioriteringar som är del vikliga och all den svenskabiståndspolitiken skall sikta in sig på att hjälpa de fattigaste länderna - harockså i hög grad styrt vårt dellagande i den s. k. nord-syddialogen i . Dekrav som vi slött och de förslag vi själva utarbetat och lagl fram har allahaft en gemensam profil: de har siktat pä all i främsta rummet ge fördelar ålde fattigare . Resursöverföringlill , lättnader i deras skuldbörda, stabilisering avråvarumarknaderna och energifrågorna står i förgrunden för förhandlingarna iParis jusl . U-ländernavill atl handeln med råvaror skall regleras. a. ske genom inrällar s. k. buffertlager, som köper när priserna är låga och säljer närpriserna är höga. Härigenom avser man att stabilisera prisnivån. Ett avu-ländernas vikligasle krav är all en gemensam fond inrättas för all bl. a.finansiera dessa buffertlager. Flertaletslora i-länder är myckel tveksamma lill alllför omfattande ingrepp iråvarumarknaderna, dvs. till alltför omfallande ingrepp i marknadsmekanismensprinciper. Det råder väl inget ivivel om att del är en av anledningarna tillatt de här diskussionerna i allmänhet gått trögt, och del är i hög grad en avanledningarna lill all förhandlingarna i om den gemensammafonden inle orde några framsleg. Försvensk del har vi aktivt stött krav på stabilare rå-varumarknader.Detla kommer vi självfallel atl göra även vid nord-syddialogens ministermöte islulel av den här månaden, då elt nyll försök kommer att göras att nå enöverenskommelse på rävaruområdet Vi har på svensk sidaockså utarbetat elt förslag till finansieringssystem för att ge kompensalion åtu-länder som plötsligt drabbas av att inkomsterna av rå varuexporten blirmindre än beräknal. Sådana bortfall kan ju hell förrycka ell landsulvecklingsplanering, Biståndselemenlei i det svenska förslaget avser i förstahand de fattigaste . Enannan huvudfråga i Parisförhandlingarna gäller krav på ett ökalbislåndsflöde. Här bör del kanske tilläggas all den energi som man fränu-landshåll lägger ned på all hävda kravet på bistånd och den cenlrala roll iallmänhet som kravet på ökat bistånd spelar inom ramen för det som kallas fören ny ekonomisk världsordning ganska effektfullt motsäger det resonemang manofta hör i andra sammanhang enligt vilket det skulle finnas ettmotsatsförhållande mellan kravet på bistånd och kravet på andra ålgärder föru-ländernas bästa. Delta är naturligtvis bakgrunden lill betoningav bislåndel, uppgår bistånd bara till hälften av FN:s s,k, 0,7-procentsmål. Bislåndsandelen av bruttonationalprodukten har dessulomstadigt sjunkit under de senasie 15 åren, och det är först som en liten omsvängning uppåt har kunnat noteras. Detkrävs nu hell andra lag från de stora i-ländernas sida. Från svensk sida har visökt inrikla diskussionen på behovel för de enskilda länderna atl fastställa enlångsikiig plan för all öka bisiåndet. Våra egna erfarenheter i det avseendetsäger oss ju all vi kunnat klara della ulan atl vår egen ekonomi därigenom hargåll över styr. De argument vi möter i de internationella diskussionerna från destora och mycket rikare ländernas sida går ofla ul på au della är eit orimligtmål och att del kommer all allvarligt skada ekonomin. Så säger man oss, och vibrukar då stillsamt påpeka att vi har klarat oss. Varför skulle då inte andraländer kunna göra det? Påskuldområdel finns djupa motsättningar mellan i-länder och u-länder.U-länderna vill ha en allmän lättnad som gäller alla statliga och privatakrediter. 1-länderna motsätter sig varie form av generell lösning som innebären automatisk minskning av skulderna. De menar att skuldproblem måslebehandlas frän fall lill fall. Frånsvensk sida har vi i detla läge lagl fram elt kompromissbud. Vi har föreslagilskuldlättnader avseende enbarl offenlliga bislåndskre-diter och begränsade tillde fattigaste länderna. Delvore, herr talman, ell allvarligl bakslag om de s. k. Parisförhandlingarnaskulle avslutas utan konkreta resultat. har redan gjorl mycketlångtgående eftergifter i förhållande till sina ursprungliga krav. Om inledialogen skall övergå i en för alla parler olycklig konfrontation krävs attsärskilt de stora i-länderna under den korta lid som ålerslår omprövar sinnegativa inställning till u-landskraven, åtminstone pade tre områden somjagnärmast har uppehållit mig vid. Deninriktning på de falligasie länderna som är polilik kan le sigsjälvklar men är ändå inie hell okoniroversiell. fram-träder ulålsom en homogen grupp, och del är i vissa sammanhang käns-ligl all lala omskilda inlressen för olika grupper av . Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. ändå all del är nödvändiglall påpeka all del finns skilda inlressen. Den vida och vidgade klyfta vi oftalalar om finns inle bara mellan del vi kallar för i-länder och del vi kallarför . Den finns också mellan å ena sidan i-länder, OPEC-siaier, andramineralrika eller industrialiserade länder och å andra sidan de fattigau-länderna. Påpraktiskt taget vae område kan man se förvånansvärt slora och klara skillnadermellan de någol rikare och de verkligt fattiga . ökade totalproduktionen, dvs. brullonatio-nalprodukten, perinvånare i hela u-landsgruppen med ca 4 96 . I de fattigaste u-ländernaökade den med och i de rikare med . Blandde rikare finns flera som lyckals tiodubbla sin export, och bland defattigaste flnns några som lyckats med en tredubbling. De andra har lyckatsännu sämre. som grupp slår för 7 96 av väridens samladeindustriproduktion, medan den industriella kapaciteten i bara motsvarar0,av världens samlade industri. Enlista av det här slaget skulle kunna utsträckas lill flera områden. Deltaskulle emellertid bara bekräfta vad som redan framgått Vid sidan av deoljeexporterande finns en annan, växande grupp som lyckalsuppnå och bibehålla en snabb ekonomisk lillväxt som genom en snabbi växandeinduslrivaruexport kan betala för importen av livsmedel, som själva i vissutsträckning kan och får låna på den internalionella marknaden och kan klara avkommersiella lån och som har en lillräckligl attraktiv hemmamarknad för attlocka i-länderna till samarbetsavtal. Dehär länderna har självfallet för den skull inle avskaffal fattigdomen. Även ide rikare finns en omfallande nöd, sväll och mänsklig förnedring i storstädernasslumområden eller på den storgodsdom i nerade landsbygden. Men dessa länder haren snabbt växande kapacitet atl ta sig an de egna problemen. Det är i derasfall inte i första hand fråga om bristande resurser utan snarare om brislandepolitisk vilja. falligasie länderna har problemen snarasl accentuerats . Denekonomiska lillväxlen håller endast med nöd och näppe jämna sleg medbefolkningsökningen. Exporten domineras i huvudsak av råvaror med oförmånligoch osäker prisutveckling. Den internationella kapitalmarknaden är slängd ochbylesbalanskriser måsle mötas med prutningar i ulvecklingsbudgeten. Delär lill dessa länder , enligl regeringens mening, skall koncentrerasill utvecklingssamarbete. Det är det vi menar när vi i budgetpropositionensäger att vi skall koncentrera u-hjälpen till de fattigaste länderna. Och närvi , liksom tidigare, tillägger "och lill de fattigastemänniskorna" menar vi att eu framgångsrikl ulvecklingssamarbeie dessulomkräver all del hos våra samarbeisländer skall finnas en vilja lill social ochekonomisk ulveckling för folkfierlalels bäsla. Inriktningen av Sverigesdirekta bistånd på de fattigare har alllid varit ganska klar.För budgelårel 1911/78 kommer av del bilaterala anslagel altanvändas för samarbele med de mycket fattiga . Enav de ytterst få, kanske den enda biståndsgivare som kan tävla med idelta avseende är , som alltsedan sin start koncentrerat sin långivning påde allra falligasie . Relalivi rika kan över huvud tagetinte få några IDA-län. Elt land som är uleslutel från IDA:s långivning just avdetta skäl är , vilket märkligt nog inte gått upp för en del av deivrigaste världsbanksdebaltörerna i . Molbakgrund av all i hög grad har precis samma biståndspoliliska inriktning påde fattigaste länderna som den vi allmänt är överens om i riksdag, harjag lilel svårl alt se moliven bakom det socialdemokratiska förslaget altminska del svenska bidraget lill . Vi har här i varitöverens både om de kritiska synpunkler som man kan anlägga även på och påVärldsbanksgruppen som helhet och om att ulvecklingen gått och går i riktningmot en allt bättre överensstämmelse mellan lDA:s verksamhel och vårasamarbetsi-principer. Vihar också varit överens om att är den ulan jämförelse viktigaste källan förobunden kredilgivning på utomordentligt fina villkor till . Vivel dessutom - och det är inte del minst viktiga - atl iinternationella sammanhang uttalat ell mycket starkt stöd för en rejäl ökningav lDA:s resurser och att programländerna i direkta kontakter med oss sagtsamma sak. När jag var i var det jusl della budskap jag fickmed mig hem lill den nya . Jag vet att presidentNyerere hade samma maning alt rikla lill den tidigare, socialdemokraliskaregeringen. Dessaskäl räcker enligt vår mening mer än väl för att motivera en oförändradbidragsandel. Härtill skall emellertid läggas att den internationellaÖverenskommelse som träffats om en ökning av lDA:s resurser bygger påall alla vikligare bidragsgivare släller upp med oförändrad andel. Om vi hadeinsisterat på atl få sänka andel, som är 4 96, hade viuppenbarligen riskerat alt andra länder lagil exempel som förevändningför atl gå in för samma polilik. Det är också alldeles uppenbart atl dettaskulle ha äventyrat förhandlingarna om den s. k. femte påfyllnaden, som - sedanförhandlingarna väl gått i lås -ger iutomordentligt förmånliga lån . Visslfinns det drag i verksamhel, som vi bör vara kritiska till ochsom vi bör söka reformera. Om dessa ting har det rått och råder bredparlamentarisk enighei i den svenska , och del bekräftas även av årelsulskollsbelänkande. Vårl infiytande utövar vi bäst - därom råder också enighei- om finns kvar i och och stöder krav där. Också när det gällerinsatserna i södra finns en socialdemokralisk Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Internationelltutvecklingssamarbete m. m.