prot · G00918 · 1976-12-31 00:00:00 — Denkan bara stillas genom att regeringen i praktisk handling visar att oron harvarit omotiverad. Låt mig därför granska ett par fall där regeringen genom sitthandlande - eller sin brist på handlande - har gett exempel på var den står.Jag skall börja med . Den6 oktober tog en militärjunta makten stödd av CIA och försvarsmakt,Militärkuppen genomfördes under ytterst brutala former. Minst 100 människordödades, och över 2 000 arresterades . Förföljelsernaoch våldet har fortsatt och vidgats. Det riktar sig mot snart sagt allapolitiska grupperingar, fackliga organisationer och enskilda opinionsbildare.Övergrepp och våldshandlingar begås nu i städer och byar över helalandet. Den vietnamesiska befolkningsminoriteten utsätts för särskilt svåraförföljelser. Över 7 000 vietnameser hålls i koncentrationsläger. Militärkuppeninnebar också slutet på försöken att utveckla demokratin, genomföra socialareformer och normalisera förhållandena till grannländer , Laosoch Cambodja, sedan de amerikanska militärbaserna avvecklats. Därigenom hotaspå nytt den dyrt vunna freden i och hela . sådan situation måste, herr talman, den internationella opinionen göra storainsatser för att rädda enskilda människors liv och frihet och skydda demokratinoch freden. För att ha effekt måste sådana aktioner sättas in snabbt ochtveklöst. Menden har låtit gå utan att med ett ord fördömakuppen eller på något för omvärlden märkbart sätt ingripa till skydd förplågade människor eller demokratiska fri- och rättigheter. Fören vecka sedan ställde jag en fråga till utrikesministern i detta allvarligaoch brådskande ärende. Jag är, herr talman, medveten om att frågan lämnades inett par timmar för sent för att jag skulle ha formell rätt att kräva ett svar . Men om regeringen varit angelägen att handla skulle man ha tagit chansen.Nu har jag fått veta att eftersom utrikesministern är utomlands irepresentativt syfte och inte sammanträder , så kan jaginte fl något svar förrän . Jagvet inte, herr talman, hur jag skall tolka det beskedet. Är det så attutrikesförvaltningen inte fungerar när utrikesministern är utomlands - även ommänniskors liv står på spel? Eller är det så att utrikesministern inte litarpå den tillförordnade utrikesministern, ? Om det vill jaginte spekulera. Jag vet däremot att något sådant hade varit otänkbart på densocialdemokratiska regeringens tid. Då var det självklart attutrikesförvaltningen och regeringens utrikespolitiska bevakning fungerade vadsom än hände. Nukan jag bara enträget uppmana den att med kraft fördömamilitärkuppen i samt att utnyttja alla internationella organ ochdiplomatiska vägar för att protestera mot övergreppen gentemot demokratin ochdem som arbetar för en demokratisk utveckling 3 protokoll 1976/77:18-19 Jagvill lika enträget uppmana den nya regeringen att fullfölja densocialdemokratiska regeringens arbete för fred och självständighet åt Sydostasiensfolk. Vad som vunnits av lidanden får inte äventyras.Vietnams och folk måste få hjälp att bygga upp sina förstörda länder. OlaUllsten och har som representanter för Vietnamrörelsen besöktVietnam under de värsta krigsåren. Jag vet att ni kom hem omskakade av eraupplevelser, medvetna om det ansvar som vi har gentemot folk. ären av er biståndsminister, den andra medlem av utrikesnämnden ochFN-delegationen. Det ger er goda möjligheter att följa upp det ansvaret genomatt övertyga era borgerliga kolleger om innebörden av vårt ansvar för . Menvi är många som ängslas för att ni inte skall lyckas. Vi gör det därför att vibesvikna har kunnat konstatera att borgerliga politiker och partier, som underkriget motsatte sig ett humanitärt bistånd men som lovade att medverka till enomfattande återuppbyggnadsinsats efter kriget, nu har visat samma ovilja ochmissunnsamhet när det gäller svenskt bistånd till . haralldeles givit uttryck för det. Därför måste jag rikta trefrågor till regeringen: Kommer regeringen attaktivt arbeta för medlemskap j FN? Kommerregeringen att kräva att medverkar till återuppbyggnaden av ienlighet med bestämmelser? Kanden borgerliga regeringen garantera ett fortsatt bistånd till och detövriga av minst samma omfattning som tidigare? Detandra ärende som jag vill ta upp, herr talman, gäller situationen i södraAfrika, där vi nu står mitt i det avgörande skedet. öppnas t. ex.konferensen om framtid. Detråder inget tvivel om utgången. Tiden har runnit ut för de vitas orättfärdigavälde, för den avskyvärda rasdiskriminering som kränkt människovärdet ochhållit människor nere i fattigdom och elände. Södra folk kommer inomkort att ha vunnit tillbaka sin frihet och medborgarrätt. Defrågor vi i stället bör ställa oss är vilket pris människorna kommer att behövabetala för friheten och rättvisan och på vems sida skall stå i dettaavgörande skede. Den nya regeringen har deklarerat sitt stöd för frigörelsen isödra . Men den nya regeringens trovärdighet i södra ärallvarligt belastad både av de borgerliga partiernas tidigare handlande och avden nya regeringens brist på handling. Denborgeriiga oppositionen var länge motståndare till stödet till befrielserörelsernaoch krävde nedskärningar. Denborgeriiga oppositionen stödde in i det sista FNLA och UNITA, som i förbund medSydafrika samt olika stormakter och mäktiga ekonomiska intressen först söktesabotera befrielsekamp och därefter störta det äntligen befriade Angolai inbördeskrig, allt för att förhindra den slutliga frigörelsenav hela södra . Denborgeriiga oppositionen genomförde så sent som den bestraffningsaktionmot som av president betecknades som ett slag i ansiktet på helaAfrika. Dessa handlingar har man inte glömt i och tredje världen. Därförmåste jag fråga den borgerliga regeringen: Är regeringen nu beredd att taavstånd från sin tidigare politik på dessa tre punkter? Tilldenna belastning kommer så den brist på vilja till handling som kännetecknarden borgerliga regeringsdeklarationen och utrikesministerns tal i FN. Dessadokument är utslätade och harmlösa, om man jämför dem med vår politiskadeklaration eller det tal som hade förberett för FN. I desocialdemokratiska dokumenten finner man en klar analys och kritik av dekrafter som står bakom förtrycket i södra . Därav finns ingenting i denborgerliga regeringens dokument. 1 de socialdemokratiska dokumenten finns kravpå handling, utfästelser att skall ta initiativ tili internationellaaktioner. Inget av detta återfinns i regeringsdeklarationen eller - bara lama utfästelser om att delta i aktioner, som andra tar initiativettill, och önskemål om överläggningar med olika befolkningsgrupper. Sammapassivitet och brist på vilja kom till uttryck i med här i kammaren . Handelsministernvägrade där att upprepa den gamla regeringens klara uppmaning till svenskaföretag att inte investera i . Försödra skull måste jag slutligen fråga regeringen: Är den svenskaregeringen beredd att ta initiativ i FN för en kraftfull sanktionspolitik motSydafrika och för ett omfattande internationellt stöd till befrielsekampen? ()kori genmäie: Jag skall inte göra något försök att följa i hennes vandringpå väridskartan. Det räcker med att jag säger att många av hennes värderingar -inte alla - och många av hennes synpunkter är mig ganska främmande ochförefaller mig vara mer entusiastiska än vederhäftiga. FruDahl är emellertid en dålig lyssnerska. Det har hon visat två gånger i dettainlägg. För det första sade hon att regeringen har tigit om . Jag harmöjlighet att läsa ur protokollet från i går. En ledamot av regeringenframhöll då att det som hänt i ärutomordentligt oroande, inte bara för fri- och rättigheterna i det landet utanockså med tanke på de konflikter som det kan utlösa i den delen av väriden. Detuttalandet kunde ha lyssnat på. Detandra exemplet på att är en dålig lyssnerska gav hon när hon sade attjag hade solidariserat mig med . Det gjorde jag icke, fruDahl. Vad jag gjorde var att polemisera mot vanan hos vissa svenska politikeratt använda utländska statsmän som tillhyggen i deninrikespolitiska debatten. Det kan inte gärna gagna svenska intressen. Det vardet jag sade och inte något annat. har värderingar som jagi många avseenden inte kan dela, och jag kan ännu mindre uppskatta en del avhans politiska metoder. Men det hör inte hit. Det var inte det saken gällde,. Försök inte att vrida fel på det här. FruDahl tyckte sig finna bristande känsla för södra och litet annat iutrikesminister tal jämfört med vad skulle ha sagt. Jagtycker nog att det är ganska ofruktbart att rota i utrikesdepartementetspapperskorgar för att se på olika utkast till tal. Jag är övertygad om attskulle man fortsätta den exkursionen i UD:s papperskorgar så skulle man hittautkast till många tal, som inte är av den arten att de kan anses på något visvara bindande för vederbörande författare eller ännu mindre ägnade attexploateras i anföranden i denna kammare. () kort genmäie: Låt mig först säga att om en ledamot av kammaren kallar en västtyskpolitiker för en framstående politiker så uppfattas det som ett berömmande ordoch en antydan om att man har något gemensamt. Men jag är glad över att herrHernelius har tagit avstånd från en sådan tolkning av uttalandet. Sedanvill jag säga att det inte är något tal upphittat i papperskorgen som jag hartittat i, men för att komma med en bevisning som kanskeaccepterar kan jag ju jämföra regeringsdeklarationen med det som står i densocialdemokratiska politiska deklaration för oppositionspolitiken som harlagts fram för offentligheten. socialdemokratiska deklarationen står beträffande en fortsatt skärptsanktions- och isoleringspolitik mot apartheidregimerna: "En sådanpolitik måste innebära fortsatt stöd till befrielserörelserna och utökat stödtill ANC i , SWAPO i och till frihetskampen i . Denmåste innebära ett fortsatt kraftfullt stöd till de nya oberoende staterpaAngola, och . Den måste innebära att i FNverkar för ett tvingande vapenembargo mot , kräver en omedelbarförändring av hela det politiska systemet i och . Den måsteinnebära att inte i någon form erkänner de s. k. oberoende stamländernaoch att verkar för ekonomiska sanktioner mot om inte enförändring av politiska system kommer till stånd." Någraantydningar om att på någon av dessa punkter skulle ta initiativ i FNeller andra internationella organ finner man inte i regeringsdeklarationen ochinte heller några preciseringar om vad ett ökat stöd till befrielsekampen isödra skulle innebära från borgerlig sida. Det enda man vet är att deborgeriiga partierna har krävt ökat stöd till och , mendet är kanske ändå inte det allra väsentligaste när det gäller att stödjabefrielsekampen i södra . ()kort genmäie: Jag har svårt att undvika att kalla en politiker för framstående, utanvarje värdering, om samme politiker upprepade gånger har suttit i sitt landsregering och därtill vid senaste val fått ett röstetal som innebär en absolutmajoritet för vederbörande. Men det ligger ingen värdering i ordet framstående,. Sedanvill jag bara säga att jag tycker att skall läsa utrikesministerSöders tal i FN innan hon går till attack mot detta tal eller anklagarregeringen för dess värderingar. Jag skall ta upp en punkt ur , somjag hoppas är en vederhäftig källa i sammanhanget, just beträffandevapenembargot: "Vi anser det riktigt" sade , "att, omej godtagbara resultat uppnås genom förhandlingar, säkerhetsrådet tillgripersanktioner för att avlägsna hotet. I första hand har vi föreslagit att denrekommendation som säkerhetsrådet redan antagit av innebörd att allavapensändningar till bör upphöra skall omvandlas till ett bindandebeslut. Därmed skulle hela världssamfundets fördömande av politikkomma till ett verksamt uttryck." Läs först, , ochtala sedan! FruDAHL (s) kort genmäie: Det finns många politiker som har suttit inte bara i sitt landsregering, utan som statschefer och premiärministrar, som jag aldrig skullekomma på tanken att kalla för framstående. Låt mig nämna , herrHitler, för att ta några exempel. Men vi är ju olika och främmandeför varandra, som framhöll. Fårjag så jämföra med vad skulle ha sagt om vapenembargot, så kanvar och en själv dra sina slutsatser om skillnaderna: "Vibör stoppa all vapenexport till och allt militärsamarbete med Sydafrika.Förtryckarapparaten stärks med varje ny vapenleverans. Militärsamarbetet gerlandet möjlighet att starta egen tillverkning på vapenteknikens viktigasteområden. Vi får inte acceptera det hyckleri som det innebär att i FN fördömaapartheidpolitiken som man sänder vapen till dem som utövarförtrycket. bör äntligen fatta beslut om ett obligatorisktvapenembargo mot ." Den nya utrikesministern har en gång antytt att hon inte skulle användasamma ordval och ge uttryck för samma ilska som t. ex. den gamlestatsministern. Till det vill jag säga att i vissa lägen kan det som man iblandkallar den heliga vreden väcka mer respekt än aldrig så väluppfostradbehärskning. Herrförste vice talmannen anmälde att anhållit att till protokolletfå antecknat att han inte ägde rätt till ytteriigare replik. (vpk): En växandeopinion inom landet och ett ökat tryck från tredje väridens länder har lettfram till en viss omsvängning i den svenska biståndspolitiken, enomsvängning som inneburit att stödet till utpräglat reaktionära regimersuccessivt minskats. En större del har gått till regimer somkunnat visa på en ekonomisk och social utveckling som tjänar de bredafolklagren i mottagarländerna. Frånvpk:s sida har vi haft åtskilliga anmärkningar mot den socialdemokratiskabiståndspolitiken. Det har gällt engagemanget i , det halvhjärtadeoch tvehågsna stödet till vissa progressiva regimer och utvecklingen mot enallt större bindning av biståndet, helt i strid med mottagariändernas önskemål. Regeringsskiftetkommer att innebära en ny omsvängning till en klart reaktionär inriktning avbiståndspolitiken. Regeringensäger sig sluta upp bakom kraven på en ny ekonomisk väridsordning. Den påstårsig också känna solidaritet med fattiga och förtryckta folk och vilja främjasocial och ekonomisk utjämning. Så långt är allt gott och väl. Men hur är detmed trovärdigheten? Vimåste gå tillbaka till de borgerliga partiernas politiska handlingar för att fåett grepp om detta. Det som då finns färskast i minnet är de borgeriigapartiernas agerande när det gällde biståndet till . Cubabetraktas sedan åtskilliga år av och reaktionära regimer somderas fariigaste fiende. Inte därför att skulle föra en aggressivutrikespolitik. Det är ju tvärtom som varit föremål för upprepadeaggressiva handlingar: invasionsförsök, attentat och ekonomisk blockad, föratt ta några exempel. Nej, farlighet ligger på ett helt annat plan. Cubaär ett exempel - ett exempel för fattiga och förtryckta folk,beviset på att den socialistiska revolutionen är den enda vägen för detta folkatt resa sig ur nöden och förtrycket. Och varje framgång för den kubanskasamhällsutvecklingen stärker de krafter som arbetar för en social och ekonomiskrevolution i . Vidbehandlingen av biståndet till här i gjorde deborgerliga partierna gemensam sak med USA-imperialismen och fascistiska ochandra reaktionära regimer i , , , , ,, -ja, listan kan göras längre. De gjordegemensam sak med dessa borgeriighetens mest reaktionära företrädare ochlyckades - inte i krafi av sin politiska styrka utan med hjälp - slåett slag mot den kubanska samhällsutvecklingen genom att sänka det svenskautvecklingsbiståndet. Som motiv anförde man dels att skulle ha nått ensådan utvecklingsnivå att det är nödvändigt med bistånd, dels attCuba gav det an-golanska folket militärt stöd när dess befrielserörelseutsattes för angrepp från . Båda dessa motiv strider mot denuppfattning som regeringen genom regeringsförklaringen ger sken av attomfatta. Närde borgeriiga partierna drev igenom sänkningen av biståndet till var denfaktiska situationen att landet hade drabbats hårt av de kraftigt sjunkandesockerpriserna, eftersom just sockret utgör grunden för ekonomi. Prisetpå socker hade då sjunkit från mer än per skålpund 1974 till ca 14 centper skålpund. Priset har f ö. därefter fortsatt att sjunka och ärf n. nere i . Detta skall ställas mot att den beräknade kostnaden förframställning av socker är per skålpund. Härav följer att riskeraratt hamna i ökat beroende i förhållande till sina handelspartner - på sammasätt som många andra råvaruproducerande länder i tredje väriden har blivitberoende. Sockerprisernasras har inneburit miljardförluster för . 1 praktiken innebär detta att Cubaför att kunna upprätthålla handeln med västländer tvingas att indirektsubventionera sockerkonsumtionen i dessa länder med motsvarande miljardbelopp. Nedskärningenav det svenska biståndet till innebar att byggandet av nio sjukhus, 600skolor och två industriprojekt måste skjutas upp. Landets aktuella situationgör att också andra projekt där man har räknat med västeriändsk teknologi ochvästeriändskt kapital måste skjutas upp. Cubahar således ännu inte kommit i ett ekonomiskt läge där landet kan hävda sig somen med andra länder jämbördig part i den internationella handeln. Och det ären förutsättning för att kunna hävda ekonomiskt och politisktoberoende, vilket måste vara en målsättning för ett utvecklingssamarbete somfrämjar social och ekonomisk utjämning, inte bara inom länderna utan framförallt mellan folken. Men det vill de borgeriiga partierna uppenbarligen intemedverka till. Man får förmoda att de kommer att lägga samma aspekter påutvecklingssamarbetet med andra av tredje världens länder, dvs. när dessaländer närmar sig ett läge där de kan börja frigöra sig från beroendet av deimperialistiska staterna - då skall hjälpen skäras av, då skall de på nytttvingas in i beroende. Det är den taktik som den borgeriiga regeringen tänkerdriva i gott samarbete med borgerskapet i andra länder och med deinternationella monopolen, som lever högt på utsugningen av tredje världen. Detandra motivet som de borgerliga partierna använde för att sänka biståndet tillCuba var landets engagemang på den angolanska befrielserörelsens sida närAngola angreps av sydafrikanska trupper. Vilket brott gjorde sig då Cubaskyldigt till i de borgeriiga partiernas ögon? Det var inte det att kubanernaingrep med militär som var det viktiga. Nej, det var det att för första gångeni historien ingrep ett fattigt folk som självt hade kastat av sig sitt inhemskaförtryck och ställde sig på ett annat fattigt och fortfarande förtryckt folkssida i dess befrielsekamp - och dessutom gjorde det på ett framgångsrikt sätt.Det var det som var huvudskälet, och därför agerade de borgeriiga partierna iden anda som kännetecknar imperialismen, där viktiga inslag är att styra deförtryckta folkens politiska handlande och med alla medel försöka splittra dem. Detär således uppenbart att de borgerliga partierna i praktiken inte bekänner sigtill tankarna på en ny ekonomisk världsordning. De bekänner sig till enimperialistisk politik i monopolens och den borgerliga klassdiktaturensintresse. Deras tal om solidaritet med fattiga och förtryckta folk sträckersig inte längre än till en allmänt humanitär inställning, och det visas ocksåav att de tänker inrikta biståndet till de fattigaste Många exempelvisar hur biståndet till länder där folken lider akut svält i stället för attkomma dessa svältande till del hamnat i fickorna på en inhemsk överklass, somuppträder som nykolonialismens hantlangare och med alla medel bekämpar detegna folkets befrielse. Detär nödvändigt att noggrant skilja på katastrofbistånd och utvecklingsbistånd.Katastroföiståndet skall riktas till de fattigaste och mest utsatta folken, menutvecklingsbiståndet måste inriktas på de länder där man har anledning atträkna med en ekonomisk och social utveckling till oberoende. Del är enprogressiv politik - en politik som vi kommunister kan stödja och som vi ,liksom tidigare, kommer att kräva av regeringen. Och vi kommer - liksomhittills - att avslöja och motarbeta varje form av imperialism underbiståndspolitikens täckmantel. Det varpatetiskt att lyssna till och hennes försök att ta monopol påhumanitet och internationell solidaritet för socialdemokratins del. Det skallman höra av en representant för ett parti som först under hård kritik frånfolkpartiets sida uppnådde enprocentsmålet för biståndet än manhögtidligen hade utlovat i . Planhushållningsideologingör det lättare för socialdemokratin att vidta åtgärder på det internationellaområdet, sade . Vad har vi för bevis på det från hela den tidsocialdemokratin regerat? Jag vill hävda att här verkligen inte föreliggernågra väsentliga skillnader. Harsocialdemokratin i regeringsställning förbjudit svenska företag att investera iBrasilien, i andra militärdiktaturer i eller i - gjort det? Har socialdemokraterna försökt att föra någonting annat än enfrihandelspolitik i stort sett gentemot omväriden? Har ni kommit med någrakonkreta förslag på hur den nya ekonomiska världsordningen skall förverkligas?Nej, det har ni inte. Sedanär det klart att tog upp en hel del väsentliga frågor, bl. Jag vill för min del deklarera att om som landhar åtagit sig att genomföra ett biståndsprogram i - det gäller ävenskogsprojektet - så måste vi fullfölja det. Och när det i ett stort projektblir förseningar är det ohjälpligt att de också slår ganska hårt i kronorräknat, att det blir fördyringar. Jagnoterar apropå den fråga ställde att i är det ingen avrepresentanterna för de olika partierna som yrkat på ett belopp som understigerdet belopp som har utgått. skall konferensen om framtid börja. Vi vet hur en litenminoritet olagligt tillvällade sig makten i dåvarandeSydrhodesia, hur denna minoritet hårdnade i sina attityder och förde en mer ochmer rasistisk politik och hur den olaglige makthavaren lan förklarade atthan hoppades att den dagen aldrig skulle komma när man räknar människor somfår, dvs, när man inför majoritetsstyre: en man - en röst. Men har han ändåtvingats till konferensbordet - och det på en förhandlingsgrundval sominnebär att majoritetsstyre skall genomföras inom en begränsad tidsrymd. Om dentidsrymden kommer det att bli svårt att nå enighet - och likaså om denkonstitutionella vägen fram till regelrätt majoritetsstyre. Flera avnationalistledarna -, och - harredan under ett tiotal år suttit fängslade eller, som i Nkomos fall, varitförvisade till oländiga, ohälsosamma ökenområden. Att de nu -eftersom lan Smithvid tidigare tillfällen gått ifrån gjorda utfästelser - är ytterstmisstänksamma mot de olika krav på garantier som reser är sanneriigeninte förvånande. Nkomo och har å sin sida mot denna bakgrund också lagtfram en rad mycket naturliga krav: 1. befrielse av alla politiska fångar, 2.slopande av systemet med "protected villages", 3. slopande av begränsningarnai friheten till politisk verksamhet, 4. slopande av undantagstillståndet och5. rätt för medlemmar i befrielserörelserna att fritt återvända till landet.Om ett gott och förtroendefullt klimat skall uppstå vid förhandlingarna, så ärdet genom ett tillmötesgående av dessa krav som det kan ske. Å andra sidaninnebär alla försök att förhala övergången till majoritetsstyre risker förstegrat våld, precis som utrikesminister sade inför FN. 1dag - med den stora osäkerhet inför förhandlingarna som råder -är det inte allssäkert att kommer att kunna erbjuda någon lösning.Därför bör vi från svensk sida vara beredda att undersöka i vilken form vi kankanalisera ett fortsatt stöd till motståndsrörelsen i , Denberedvilligheten finns redan uttryckt i regeringsdeklarationens löfte om"ett ökat stöd till kampen för frigörelse i södra ". Enanledning till att varna för alltför stor optimism inför Genéve-förhandlingarnaär att man trots alla tidningsskriverier vet väldigt litet om hur långtSydafrika kan medverka i en politik som tvingar till en uppgörelse. I enintervju i förklarade premiärminister att"vi kommer inte att delta i några bojkotter" och att "vi kommerinte att stänga vår gräns mellan och . Den attityden kommervi att fortsätta att inta under alla omständigheter." Vivet att Vorsterregimen inte varit beredd att ändra på något väsentligt i sinegen rasåtskillnads- och rasdiskrimineringspolitik.