prot · G00920 · 1976-12-31 00:00:00 — stycketfår påkallas sedan tvä månader har förflutit efter arbetstagarens framställning,om ledigheten sammanlagt motsvarar högst en arbetsvecka. Vadsom nu har sagts gäller även om förelag eller del av företag har övergått tillny arbetsgivare. Arbetstagaresrätt till ledighet för utbildning Arbetstagaresom avbryter sin utbildning har rätt att återgå i arbete. Villarbetstagaren utnyttja den rätt som tillkommer honom enligt första stycket,skall han underrätta arbetsgivaren om att han vill återgå. Arbetsgivaren ärdock ej skyldig att låta arbetstagaren återgå tidigare än eller,om ledigheten har varat , efter det att han mottog underrättelsen.Vill arbetsgivaren utnyttja sin rätt att uppskjuta återgången, skall hangenast underrätta arbetstagaren om detta och ange när återgången kanske. Andra stycket gäller ej i fråga om ledighet somsammanlagt motsvarar högst en arbetsvecka. Arbetstagaresom avbryter sin utbildning har rätt att återgå i arbete. Villarbetstagaren utnyttja den rätt som tillkommer honom enligt första stycket,skall han underrätta arbetsgivaren om att han vill återgå. Arbetsgivaren ärdock ej skyldig att låta arbetslagaren återgå tidigare än eller,om ledigheten har varat , efter det att han mottogun-derriättelsen om arbetstagaren utan skälig anledning avbrutit utbildningen.Vill arbetsgivaren utnyttja sin rätt att uppskjuta återgången, skall han genastunderrätta arbetslagaren om detta och ange när återgången kan ske. Andrastycket gäller ej i fråga om ledighet som sammanlagt motsvarar högst enarbetsvecka. I tidigareskeden klarades studierna vanligen av i ett sammanhang. När en ung människaavbröt sina studier och trädde in på arbetsmarknaden var del i allmänhet ettdefinitivt steg, studietiden var förbi. Medde ständigt nya krav som ställs på arbetskraften i ett tekniskt avanceratsamhälle med snabba strukturförändringar måste nya möjligheter beredas förfortbildning och vidareutbildning. Därtill komnier många människors behov avatt efter en tids yrkesverksamhet återgå till studier. Möjligheterna att varvastudier och yrkesverksamhet bör samhället på allt sätt stödja. Det är tillgagn för både individer och samhälle. Den lag om lagfäst rättlill ledighet för utbildning som antog Arbetstagaresrätt till ledighet för utbildning och som träddei kraft har i väsentliga avseenden förbättrat möjligheternatill värvning av studier och yrkesverksamhet. Men del är klart att vissaregler som anger villkoren för ledigheten måste finnas, och del är om del denhär lagen handlar. Självfallet uppslår då avvägningsfrågor av del slag som fruLantz har tagit upp till prövning. Det skall sägas alt det är i stort settsamma krav som vpk reste när lagen antogs och som då avvisades av riksdagen.Jag tycker att det är rimligt alt lagen får tillämpas , innan någraändringar görs. Den har ju ännu inte varit i kraft , och dessutom harenligt ett enigt utskott ingenting framkommit som säger att de avvägningar riksdagengjorde 1974 om tidsgränser och annat föranlett några problem. Lagen tycks hafungerat väl. Detskall tilläggas att de diskuterade tidsfristerna är disposiliva. Del innebäratt de genom avtal kan modifieras om parterna enas om det. Det förefaller varaen rimlig avvägning som gjorts mellan olika intressen. Låt mig ta bara ett avde exempel som nämnde: Nog är del rimligt alt en arbetsgivare minst14 dagar i förväg får reda på att en av hans anställda önskar delta i enfacklig kurs. Jagtycker, herr talman, att det förhåller sig så även på de andra punkter där fruLantz har framställt ändringsyrkanden. Därför ber jag, herr talman, att få yrkabifall till utskottets hemställan. (vpk): Jag vill börjamed att beröra del faktum alt det är ett enigt utskott som står bakom-del härbetänkandet. Det är allmänt käni att vpk har förhindrats att delta iutskottsbehandlingen. Därför får vi ta den här debatten i kammaren. Hade vpkvarit representerat i utskottet hade det givetvis varit en reservation fogadtill belänkandet. Sedanär del viktigt och nödvändigt att en sådan här lag verkligen blirverkningsfull, att den fungerar för dem som skall utnyttja den. Med deändringar som vpk föreslagit blir det bättre. Om de införs kan intearbetsköparen, på det sätt som han kan , förhala utbildningstidensförläggning och han kan inte heller förhala ett domstolsprövande upp lill tvåår. Genomför man de förändringar vi har föreslagit tillmötesgår man de fackligakraven på den här punkten. Jagyrkar alltså bifall till det framlagda förslaget lill ändring. Hert (): Eftersom menar att det blir klara förbättringar om man följerdel förslag som lagts på kammarledamöternas bänkar vill jag bara ta uppen av de punkter som förslaget innehåller, nämligen att en arbetstagare skallkunna komma tillbaka lill sin arbetsplats , utan att arbetsgivarenvet om att den anställde har avslutat sina studier och vill återta sin plats.Jag tror inte att del skulle leda till förbättringar på arbetsmarknaden, fruLantz. Det skulle skapa väldiga problem. Tänk bara på hur denvikariens situation blir om han eller hon plötsligtmöter den ordinarie innehavaren på arbetsplatsen . Det är klart måste ha vissa marginaler för att få lagen att fungera. Jag yrkarfortfarande bifall till utskottets hemställan. (vpk): I 10 § sägs attarbetstagare som avbryter sin utbildning skall få återgå till sitt arbete, mendet finns en passus i paragrafen som ger arbetsköparen rätt alt under tvåveckor uteslänga arbetare som av någon anledning avbrutit utbildningen. Det kanvpk inte acceptera. Om studierna avbryts av någon anledning som den anställdeinte kan bestämma över skall hon eller han ha rätt att återgå tillsitt vanliga arbete-annars går vederbörande miste om två veckors lön. Tvingasman avbryta studierna av skäl som man inte själv kan råda över måste man ha denhär rätten. Utskottethar avstyrkt vårt förslag med anledning av att del skulle skapa osäkerhet - somherr också sade - för de vikarier som har anlitats. Del är självklartalt vikarien skall åtnjuta anställningstrygghet i samma utsträckning som lagenom anställningstrygghet ger. Skulle det uppstå några merkostnader i samband medskiftet skall, enligt vår mening, arbetsköparen stå för dem. Det kommerförmodligen att bli fråga om mycket små kostnader, dels därför att del gälleren mycket kort lid, dels därför att del bara är i undantagsfall som studierkommer att avbrytas på det här sättet. Arbetstagaresrätt till ledighet för utbildning Överiäggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels det av under överläggningen framställda yrkandet,och förklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanfru begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringspro-posilion: Densom vill att kammaren bifaller arbetsmarknadsutskottets hemställan i betänkandet nr 1 röstarja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit det av under överiäggningen Vidomröstning genom uppresning förklarades fiertalet av kammarens ledamöter haröstat för ja-propositionen. Då begärde rösträkning verkställdesvotering med omröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: 4 protokoll 1976/77:20 1976/77:2 med anledning avmotioner om arbets- och uppehållstillstånd 1976/77:3 med anledning av motionerom statliga pensionsförmåner 1976/77:4 med anledning av motion om ändradeberäkningsgrunder för utdelande av statlig belöning Kammarenbiföll vad utskottet i dessa betänkanden hemställt. §10 Om anordningsbidragen för daghemsbyggande Herrsocialministern erhöll ordet för att besvara i (s) anmälda interpellation, 1976/77:11, och anförde: i har frågat mig om jag överväger att utsträcka tidenför erhållande av anordningsbidrag för daghemsbyg-gandel i landels kommuner. Ioktober 1975 träffades en överenskommelse mellan den dåvarande regeringen ochSvenska kommunförbundet om en utbyggnad av kommunernas barnomsorg. På grundvalav överenskommelsen föreslogs i proposition 1975/76:92 om utbyggnad avbarnomsorgen bl. a. ett nytt statsbidragssystem för kommunernas daghems- ochfriiidshemsverksam-het. I enlighet med överenskommelsen renodlades därvid detstatliga stödet till ett kraftigt förstärkt bidrag lill kommunernasdriftkostnader för daghem och fritidshem jämte ett likaså förstärkt bidrag tillde kommunala familjedaghemmen. Del nya statsbidragssystemet föreslogs bligenomfört . Anordningsbidragei skulle upphöra. Deökade kapilaltjänstkostnaderna beaktades vid beräkningen av det nyadriftbidragei. anslöt sig till de förslag om nyttstatsbidragssystem som lagts fram i propositionen. Föratt få i gång ett ökat byggande av nya daghem och fritidshembeslutade den dåvarande regeringen - inom ramen för den av lämnadefinansfullmakten - om en tillfällig höjning av anordningsbidragei från 7 500kr. per plats som börjar byggas den 1 november 1975lill utgången av . Förordningen härom utfärdades . Ianslutning härtill informerades kommunerna av bl, a. om de nyareglerna för erhållande av anordningsbidrag. Denya höjda driftbidragen till daghem och fritidshem och de regler föranordningsbidrag som övergångsvis beslutades har medverkat till att kommunerna- enligt uppgifter som insamlats av - under hösten 1976planerar alt börja bygga ca 29 000 nya platser i daghem och fritidshem. Dettaär en glädjande utveckling som visar att de enskilda kommunerna har klaraambitioner att fullfölja det utbygg- nadsprogram som riksdagenanslöt sig till . Önskemålen om att få i gång ett ökatbyggande av daghem och fritidshem genom en temporär höjning avanordningsbidragen har således infriats i kommunernas planer och motiverardärför inte i sig själv en sådan utsträckning av liden för erhållande avanordningsbidrag som i har efterfrågat. Kommunförbundethar emellertid anmält att vissa kommuner har problem med alt starta debyggnadsarbeten man har planerat före bl, a, beroende påoförutsedda förseningar i materialleveranser och lokal arbetskraftsbrist.Regeringen har därför beslutat medge att det temporärt höjda anordningsbidragetpå . per plats skall utgå för de platser i daghem och fritidshem sombörjar byggas före . Beslutet innebär således en utsträckning avtiden för igångsättning av nya barnslugebyggen . i (s): Först ett tack till socialministern för ett fylligt svar, som också ärpositivt så till vida att kommunerna får ett andrum på ytteriigare två månaderför att planera och bygga daghem och därmed få del av det statliga bidraget på12 . Detär i och för sig bra, men jag frågar mig ändå: Varför är det inte möjligt attutsträcka tiden ännu längre? Jag har i min interpellation inte angett någonönskvärd tidpunkt, men jag måste säga att jag anser alt en förlängning av denbidragsberättigade perioden bör utsträckas , främst medtanke på arbetskraftsbristen inom byggbranschen. Jag skall utveckla det litetnärmare. Kommunförbundetvar redan tidigt inne på tanken att få ett uppskov till stånd. Manuppvaktade dåvarande socialministern , Ati det inte redan då blevbeslut om utsträckt tid berodde närmast på att man ville avvakta och se hurläget utvecklade sig. Någon förbättring har dock inte skett. Kommunernahar kommit i tidsnöd. I vissa fall har inte leverantörerna av fabriceradebyggnader hunnit med, och den allra svåraste nöten att knäcka har varit bristenpå byggarbetskrafl - precis som statsrådet säger i interpellationssvaret -beroende på lokal arbetskraftsbrist. Somanges i svaret erbjöd den socialdemokratiska regeringen kommunerna 12 000 kr.per daghemsplals i statliga bidrag, om de började bygga års utgång.Den stimulansåtgärden skulle aktivera kommunerna, som skallbygga 100 000 nya daghemsplatser och 50 000 platser i fritidshem. Reaktionenfrån kommunerna har inte uteblivit. Ambitionsnivån har hos många kommuner varithög, och de har nog rätt allmänt levt upp till de förväntningar som densocialdemokratiska regeringen ställde på kommunerna. Men problemen har underhösten tornat upp sig. På många håll råder en överhettning på byggsektorn. I mitteget hemlän, , Om anordningsbidragen för daghemsbyggande finns just nu knappt enenda byggjobbare att uppbringa. Eftersomkommunerna enligt överenskommelse inte får anordningsbidraget om inte spadensätts i jorden , har del funnits risk för panikåtgärder. Dåmålet alltid måste vara att få fram bra daghem är det inte lyckligt med dennahets i planerandet. Somjag sade i början av mitt inlägg är det bra att socialministern är lyhörd fördet här problemet och utsträcker tiden, men av kostnadsskäl och avsysselsällningsskäl hade det varit värdefullt om regeringen gått ett steglängre och utökat liden, helst då fram . Jag vill därför rikta tvåfrågor lill socialministern: Av vilken orsak begränsaderegeringen den utsträckta tiden ? Om problemen med brist påbyggarbetskrafl och förseningar i materialleveranser kvarstår , kansocialministern länka sig att på nytt pröva frågan om ytterligare utsträckttid, förslagsvis fram ? Fröken (vpk): Det torde vara väl känt att vpk har en annan inställning i denna frågaän de övriga partierna. Vi anser att anordningsbidraget om . skallutgå under hela planperioden, dvs. , och att det skall justerasmed hänsyn till kostnadsutvecklingen. Vi krävde detta som enda parti i sambandmed beslutet om utbyggnaden av barnomsorgen . bör staten övertasamtliga kostnader av den enkla anledningen alt först då kan målsättningen omen bra barnstu-geplals ät alla barn garanteras. Särskilt viktigt är detta kravur kvalitetssynpunkt. Personaltätheten exempelvis är sä viktig att den intefår utsättas för kostnadsjakt. Socialministernsade i sitt svar på i interpellation att kommunerna planeraratt börja bygga 29 000 nya platser i daghem och fritidshem under hösten 1976.Men socialministern undvek att ta upp den fortsatta planeringen, och den visarskrämmande siffror. planeras bara 2 900 platser i daghem ochomkring 1 000 platser i fritidshem enligt redovisadesiffror-en nedgång från 30 000 till 4 000 platser alltså. Skälenhärtill är väl kända. Kommunernas ekonomi är inte sådan att de tålväsentligt ökade utgifter utan kraftiga kommunalskattehöjningar, som då främstdrabbar låginkomsttagarna. I många kommuner, särskilt i de borgerligt styrda,tycks dessutom intresset för en utbyggnad av barnstugeverksamheten varaminimall. Det är bl. a. därför som vi har krävt bindande normer för kommunernai det avseendet. Vad som inte heller framgår av totalsiffran 29 000 är de enskildakommunernas uibyggnadsplaner, och de är synnerligen varierande. Ytteriigareett skäl till att anordningsbidraget bör utgå under hela planperioden är detenkla faktum att nuvarande system, som präglas av ett hattande hit och dit,leder till en total ryckighet i kommunernas planering. Att socialdemokraternabörjar vakna upp så här i efterhand och inser riktigheten i vänsterpartietkommunisternas krav tycker jag i och för sig är myckel glädjande. Men jagtycker fortfarande alt del är alltför moderata krav man framför. Jag skulle istället vilja fråga socialministern om han mot bakgrund av den katastrofalabrist som råder på barnstugeplatser och de siffror som redovisas avsocialstyrelsen är beredd all medverka till att anordningsbidraget får utgåunder hela planperioden och alt staten övertar samtliga kostnader förbarnomsorgen. Som jag har framhållit i mitt svar har och vissakommuner påpekat att igångsättningen av vissa förskolebyggen, som planeras blipåbörjade , kan äventyras på grund av brist påbyggnadsarbetare. Del är detta som vi har försökt undvika genom den beslutadeförlängningen. Sedan kan man ha olika meningar om hur lång övergångstiden skallvara; det är en avvägningsfråga. Men vi har bedömt att vi skulle klara deproblem som kommunerna har redovisat genom en förlängning . Jagvill också framhålla att avsikten'inte är att anordningsbidrag skall fortsättaall utgå för sådana byggen som kommunerna planerat för igångsättning under år1977. En ytteriigare förlängning av igångsättningstiden skulle kunna leda tilldet resultatet. En sådan åtgärd skulle inte vara förenlig med det nyastatsbidragssystem som beslutade om och som innebar attkapilaltjänstkostnaderna räknades in i det kraftigt höjda driftbidraget, somutgår fr. o. m. . Detta måste man ha i minnet. Tillfröken vill jag säga att jag i mitt interpellationssvar har tagitupp den fråga som interpellanten hade ställt, nämligen om en förlängning avanordningsbidraget. /77 beräknar man att sätta i gång byggandet av 36000 nya platser. Den grundläggande överenskommelsen mellan ochregeringen innefattade en utbyggnad av 34 000 platser. Kommunerna liggeralltså i planeringen före det program som låg lill grund för den härdiskussionen. Så till frågan om jag vill medverka till attanordningsbidraget skall fortsätta. Jag har delvis gett svaret. Här vill jagbara säga att vi skall medverka till att den överenskommelse som låg tilfgrund, och som sedan anslöt sig till, skall fullföljas i detpi-aktiska arbetet. iEdane (s): Jag lackar socialministern för det senaste tillägget. Med hänsyn tillde nya signalerna beträffande driftbidraget framöver skall jag fortfarandebegränsa mina krav till en kortare förlängning av den period det här gäller.Men vad jag vill hävda är att om man tar hänsyn o. d., så blirdet i realiteten som denna förlängning kommer attomfatta. Nog borde väl ändå regeringen ha kunnat tänja ut tiden till åtminstonedet , när man nu inte anser sig kunna gå med på det förstahalvåret. Detförslag som regeringen nu framlägger ger ju inget större utrymme för spridning.Jag vill nog mena att vi har kvar i stort sett samma press, samma puckel, sammabekymmer med arbetskraft och entreprenörer. Egentligen tror jag attsocialministern är enig med mig om att del för landets kommuner hade varit tillfördel, om de hade fån på sig för planering ochbyggstart. Jag tror att många kommuner kommer alt uppfatta de här tvåmånaderna som något av en halvmesyr. Regeringensbeslut ligger fast, efter vad jag förstår, och vi får kanske tillfälle allåterkomma och göra en utvärdering av den förlängning avliden som medgetts och som jag lackar för, även om jag ingalunda tycker attden är tillräcklig. Fröken (vpk): Jag tycker att del är dubbelspel när man, som socialministern gör,först säger att regeringen kommer att medverka lill att kommunerna bygger ut100 000 daghemsplatser och sedan inte ger de ekonomiskaförutsättningarna för kommunerna att kunna klara av det. Något borde väl ändåde siffror stämma till eftertanke som redovisats från ,nämligen 24 000 daghemsplatser då anordningsbidragei utgåroch 2 900 platser , när anordningsbidraget alltså upphör. Kommunerna har -det är väl känt också för den borgerliga regeringen - en ansträngd ekonomi. Sedankan man också fråga sig om inte behovet på något sätt borde påverkamöjligheterna till all anordningsbidrag utgår, därför att även om man nuplanerar att bygga 36 000 platser , så har ju behovet,köerna till daghemmen, vuxit och närmare fördubblats. Socialministernsade att driftbidraget har höjts. Ja, det är riktigt, men det täcker inteens personalkostnaderna, vilket leder till att kommunerna med den ansträngdaekonomi som de har driver en kostnadsjakt också där. Både ochfolkpartiet drev ju tidigare kravet på bindande normer för personaltätheten.Hur har man tänkt sig all kommunerna skall kunna uppfylla det, om man inte ensvill se till att driftbidraget täcker personalkostnaderna? Överiäggningenvar härmed slutad. § 11 Anmäldes ochbordlades Propositioner 1976/77:12 om ändring ikörkortskungörelsen (1972:592) 1976/77:13 om ändring i lagen (1970:65) omSveriges allmänna hypo-leksbank och om landshypoteksföreningar, m. § 12 Anmälan av interpellationer Anmäldes och bordlades följande interpellationersom ingivits till kammarkansliet 1976/77:25av () till herr kommunikationsministern om den planerade post-och godsterminalen i : Enligt uppgift har regeringen beslutat upphäva detav den socialdemokratiska regeringen fattade beslutet om stadsplan för Solnakommun som gav möjlighet för och postverket att förlägga enpost- och godsterminal till området Väslerjärva. Byggandetav terminalen är mycket angeläget. Efter många års utredning stod det klartall något ur samhällsekonomisk och förelagsekonomisk synpunkt godtagbartalternativ till Solnaterminalen inte fanns. Delta förhållande, tillsammans meddet myckel angelägna kravet från tusentals anställda vid såväl SJ som postenall inom överskådlig tid få möjlighet till en bättre arbetsmiljö än de har i daggjorde det angelägel att ta beslut som ledde fram till en så tidig byggstartsom möjligt. Medhänvisning till det anförda vill jag till herr kommunikationsministern ställaföljande frågor: På vilka grunder har regeringenbeslutat upphäva tidigare beslut om byggande av post- och godsterminal i ? Vilka diskussioner fördekommunikationsministern med SJ, postverket och de anställdas organisationerinnan bosladsminisler enligt tidningsuppgifter gav till kännaregeringens beslut vid ett möte i ? 3, Om inget samråd ägde rum med deanställda enligt reglerna för medbestämmande, hur vill kommunikationsministernförklara del? 4, Vad avser kommunikationsministern att göra i detuppkomna läget? 1976/77:26 av () till fru bostadsministern om fördelningen av statliga arbetsplatser inomStockholmsregionen: Ett av de största problemen ursamhällsplaneringssynpunkt i är den ojämna fördelningenmellan bostäder och arbetsplatser. Medan vissa kommuner har enarbelsplatskoncentration som närmar sig det dubbla jämfört med antaletförvärvsarbetande i kommunen finns det i många andrakommuner bara sysselsättningstillfällen för en bråkdel av invånarna. Dettaförhållande leder till långa arbetsresor. Människorna får därigenom mycketlånga och tröttande arbetsdagar. Möjligheterna till fritidsliv och familjelivbeskärs. Stora krav ställs på trafikapparatens utbyggnad, vilket leder lillbetydande samhällsekonomiska kostnader och problem med trängsel och köer.Kraven på nya trafikleder får dessutom allvarliga konsekvenser urmiljösynpunkt. Lika allvarligt ur miljösynpunkt är att bostadsområdena i dearbelsplalsfattiga kommunerna lätt får en utpräglad sovstadskaraktär medmyckel liten aktivitet . Statenär en dominerande arbetsgivare i . De statligaarbetsplatserna är i huvudsak placerade i de arbetsplatstätasle kommunerna ochbidrar därmed aktivt lill obalansen i regionen. En struktur med närhet mellanbosläder och arbetsplatser måste vara ett grundläggande mål församhällsplaneringen i . En avgörande förutsättning för attdetta mål skall kunna uppnås är att staten i samband med ny- och omlokaliseringav sina verksamheter tar hänsyn till den sysselsältningsmässiga balansen iregionen. har tendenserna i den riktningen varit myckel blygsamma. interpellationsdebalt mellan mig och dåvarande arbetsmarknadsministern i maj1974 var denne inte heller beredd att göra några utfästelser för framtiden. Medhänvisning till det anförda ber jag att till fru bostadsminislern få ställaföljande fråga: beredd att medverka till en bättre fördelning av statligaarbetsplatser i i syfte att underlätta arbetet för attåstadkomma en inomregional balans? 1976/77:27 av herrLindström (s) till herr industriministern om sysselsättningsproblemen iKariskrona: kommun har lidvisvarit den kommun i som drabbats hårdast av utfiyttningsproblem. Inteminst försvarets omorganisationer har bidragit till dessa problem. Kommunen hargjort stora ansträngningar och stora ekonomiska uppoffringar för all vända dennegativa strömningen av befolkningen mot en positiv sådan. Sedan slutet av1960-lalel har dessa mycket hårda ansträngningar kunnat ge aningar om enstadgad positiv vändning. Tyvärr ger den senaste lidens utveckling indikationerom en ny regressperiod. Hoten mot sysselsättningen hopar sig f n. iKariskronaregionen. Grängessatsning på , som skulle ha inneburit fiera hundraarbetstillfällen i regionen, konstaterades vara ett misslyckande innan den komtill utförande. Endast kommunens andel av förberedande investeringar och andraförberedelser hade hunnit genomföras innan beslutet om avbrytandet avOffshoresatsningen bekantgjordes. De arbetstillfällen som kommunen här räknatmed kommer ej till stånd. Kariskronavarvet har f n.en god beläggning, men anledning finns