prot · G00918 · 1976-12-31 00:00:00 — En lag mot könsdiskriminering löser inga jämställdhetsproblem.Till detta behövs konkreta åtgärder. Ävenbostadspolitiken måste förändras. bygger man för enfamiljesituation som inte längre existerar. Jagtycker att det hade varit intressant att få några konkreta förslag frånregeringen på hur man skall lösa jämställdhetsfrågorna. Men vi får kanske höranågonting av . Att hänga upp jämställdheten på en lag är enalldeles för obetydlig och verkningslös åtgärd. Det behövs konkreta åtgärder.Det behövs åtgärder på arbetsmarknadens område och på barnomsorgens område. Detbehövs en arbetstidsförkortning för alla , och det behövs enförändrad bostadspolitik. Dettaär konkreta åtgärder som befrämjar jämställdheten mellan män och kvinnor, ochdet är krav som kommunisterna ställt. Men omdetta kan vi inte läsa någonting i regeringsdeklarationen. Det svåra med jämställdhet mellan kvinnor och män är att genomföra deni praktiken. En politik för jämställdhet inom familjen, arbetslivet, i frågaom samhälls- och fritidsaktiviteter kräver en vilja och en förmåga tillgenomgripande samhällsförändringar - samhällsförändringar som av vissamedborgare kan upplevas som ett hot mot trygghet och självkänsla. Låt mig somett exempel ta det ekonomiska familjestödet - skatterna och de socialaförmånerna. Behovetav social trygghet och socialt stöd ser helt annoriunda ut för en familj därkvinnan är hemarbetande än för en familj där båda föräldrarna förvärvsarbetar- med kortare eller längre avbrott när barnen är små. Principen att varje vuxenmänniska skall behandlas som en ekonomiskt självständig individ är lätt attanamma. Men när kan den genom- Skall man ändraregler för skatter och sociala förmåner nu för att inte försvåra det nyafamiljemönstrets framväxt, eller skall man vänta tills det finns arbete föralla, tills daghems- och fritidshemsplatserna räcker till, tills män ochkvinnor delar hemarbetet lika? Problemen och orättvisorna finns . Allaförändringar kan inte skjutas . Depolitiska reformerna måste balansera mellan ett system som å ena sidan ger likarättigheter för män och kvinnor och ett förstärkt skydd för barnen och som åandra sidan garanterar rättvisa och trygghet åt de familjer som inrättat sigefter att kvinnans uppgifter skulle koncentreras till hemmet. Med storvarsamhet mot den sistnämnda gruppen har socialdemokratin inlett en omdaning avfamiljestödet med jämställdheten mellan kvinnor och män som ledstjärna. Införandetav föräldraförsäkringen ger papporna möjlighet till ett praktiskt ochkänslomässigt engagemang för barnen. Den utökade föräldraledighetenmotsvarande på heltid, som vi föreslagit, har vi velat dela mellanmamma och pappa. Omjämställdheten mellan kvinnor och män skall vara utgångspunkten för den nyaregeringens politik - som det heter i regeringsförklaringen - så borde mänfölja den socialdemokratiska linjen. Och om denna inledande paroll iregeringsförklaringen skall ha någon täckning när det gäller det ekonomiskafamiljestödet så måste och överge sitt förslag ombeskattade vårdnadsbidrag. Det skulle ju, som så många gångerpåpekat, direkt motverka jämställdheten. Dethar byggts barnstugor som aldrig förr i det här landet. Mensamtidigt har antalet förvärvsarbetande föräldrar ökat i rask takt. Vi blirständigt påminda om de många barnen i daghemsköerna. Det beslut som fattades ivåras om en ännu kraftigare utbyggnad av barnomsorgen var ett av de viktigasteför jämställdheten. Detta beslut kommer den borgeriiga regeringen enligt sindeklaration att fullfölja. Socialdemokratin hade föresatt sig att på entioårsperiod bygga bort bristen på daghem. Beslutet gällde bara denförsta femårsperioden. När den är slut kommer det fortfarande att stå barn idaghemskön. De barnen har inte fått något löfte av den borgerliga regeringen.Kan de få det ? Jämställdhetkräver samhällsförändringar inom många olika områden. Jag kan på de minuter somstår till mitt förfogande inte beröra dem alla, men jag skall ta upp någrafrågor som rör arbetsmarknaden. Sysselsättningspolitikensövergripande mål är enligt socialdemokratins mening att undanröja hinder somstår i vägen för dem som vill förvärvsarbeta och att öka sysselsättningen, såatt arbete kan erbjudas alla som vill delta i arbetslivet. Men vi slår ocksåfast att ett program för dessa mål inte får upplevas som ett tvång för dem sompå grund av utbildning, av familjeskäl eller andra skäl för kortare ellerlängre tid inte önskar förvärvsarbeta. Skall man hävda kvinnornas rätt tillarbete, då måste man fortsätta att utveckla den mångfald av åtgärder som svensknärings- och arbetsmarknadspolitik innehåller. Detsom återstår innan vi lyckats hävda alla kvinnors rätt till arbete - det kommerinte automatiskt. Det är naturligtvis mycket lättare både för kvinnorna självaoch för samhället att ge arbete åt de kvinnor som inte har familj och barn. Vihar nu kommit i den situationen att mer än hälften av alla kvinnor medförskolebarn är inne på arbetsmarknaden. Men vi vet att många av dern arbetarpå deltid och att en av orsakerna till detta är brister i samhällets service.För att hävda kvinnans rätt till arbete är det naturiigt att vi inte bara ser påfrågan om ett tillräckligt antal arbetsplatser utan också på samhällets politiknär det gäller boendemiljö, barnomsorg och kommunikationer. Vikan också konstatera att det är lättare att ge jobb åt de kvinnor som bor påorter med en väl differentierad arbetsmarknad. Det är svårare i de delar avlandet där näringslivet är ensidigt och där man ofta har en stark dominans avarbetstillfällen som traditionellt brukar kallas manliga. Attutveckla sysselsättnings-, arbetsmarknads- och regionalpolitiken för att tjänakvinnornas sak har varit ett av kännetecknen för den socialdemokratiskaregeringen och jämställdhetsdelegationen. Om dessa svåra frågor talar man intei den borgeriiga regeringsförklaringen. Föratt undanröja hinder för kvinnornas rätt till arbete krävs också en förändradsyn på bebyggelseplaneringen. Bebyggelsen inom de större lokalaarbetsmarknaderna har blivit mer spridd. Och vi har redan settatt det har inneburit svårigheter för kvinnorna. När man bygger upp nyasamhällen som är så små att de inte kan ge arbete åt alla, då får människornaavsätta allt för resor till och från arbetet. En familj kan kanskeklara av att en av föräldrarna tar på sig detta, men knappast att båda gör det.Kvinnornas rätt till arbete kräver att bebyggelse, arbetsplatser ochkommunikationer planeras i ett sammanhang. Denborgerliga regeringsförklaringen är i det här avseendet full av motsägelser.Jag vet inte vilka drömmar om befolkningens storlek har i åtanke närhan lovar sysselsättning och boende i alla delar av landet. Men jag vet att omvi håller oss till de män och kvinnor som finns i , deras barn ochde invandrare som vi kan räkna med kommer hit så framstår och denborgeriiga regeringens linje som omöjlig. Att på en gång underlätta bebyggelseni glesbygd och samordna boende, arbete, service och fritidsfunktioner och attsom utgångspunkt för detta ha jämställdhet mellan kvinnor och män - det är,vill jag påstå, en omöjlighet. Menjämställdheten kan inte bara gälla rätten till arbete utan måste också gällavillkoren i arbetslivet. Förden statliga förvaltningen finns nu en jämställdhetsförordning. Där krävs bl.a. att myndigheterna skall bryta uppdelningen mellan kvinnor och män på olikatjänstekategorier, att man skall rekrytera och anställa kvinnor påtraditionellt manliga områden, att kvinnorna skall få större del avpersonalutbildningen, att man skall delegera arbetsuppgifter. Densocialdernokratiska regeringen har skapat förutsättningarna för ett konkret ochpraktiskt jämställdhetsarbete i den statliga förvaltningen. Det återstår att semed vilken kraft den borgeriiga regeringen förmår att utnyttja detta gynnsammaläge. Tillde viktigaste insatserna för jämställdhet mellan kvinnor och män hör defackliga organisationernas låglönesatsningar. När den nya lagen ommedbestämmande nu träder i kraft skapas större möjlighet för de fackligaorganisationerna att vid sidan ay lönefrågorna också ta upp andra för dekvinnliga löntagarna väsentliga frågor. Jag är övertygad om attarbetsgivarorganisationerna kommer att ställas inför väsentligt skärpta kravfrån både LO och TCO när det gäller kvinnans situation i arbetslivet. Visocialdemokrater menar att arbetet svarar mot grundläggande mänskliga behov. Viär medvetna om att arbetet och dess villkor formar en väsentlig del avmänniskans liv. Därför har vi ställt och kommer i fortsättningen att ställaallt högre krav på att arbetsmiljön anpassar sig efter människorna. Det ärockså en förutsättning för att man skall kunna förena förvärvsarbete med ettaktivt föräldraskap. Ingen kan orka med sina barn på ett riktigt sätt om man iarbetet utsätts för alltför hårt slit. Man orkar inte heller med sina barn omarbetet är alltför monotont, om det inte ger något som helst utrymme för attutveckla människan. Merän 600 000 av de kvinnor som förvärvsarbetar gör det på deltid. Det är bra attden borgeriiga regeringen vill förbättra de deltidsanställdas situation. Jagförutsätter att man som grund för detta har delegationens tidigare i årframlagda förslag. Och att man inte, som så tidigare idiskussionen, koncentrerar intresset till ett ökat antal deltidsarbeten ibättre lönelägen. För majoriteten,av de nu deltidsarbetande kvinnorna är det endiskussion helt vid sidan av de verkliga problemen. Rättentill arbete på goda villkor är en av de absolut viktigaste jämställdhetsfrågorna.Att arbeta med detta har varit den huvudsakliga uppgiften förjämställdhetsdelegationen under den socialdemokratiska regeringen. Vihar också sett positiva resultat av arbetet. Vi vet att det runt om i landetfinns kvinnor som utan de här insatserna inte skulle ha fått det arbete ellerden utbildning de har . Vi vet att det runt om i landet finns bådearbetsgivare och fackliga förtroendemän som vi har kunnat påverka till att blidrivkrafter i jämställdhetsarbetet. Men rätten till arbete på goda villkor föralla kvinnor är långt ifrån förverkligad. Jämställdhetsarbetet måste gå vidare. Detkommer att ställas stora krav på den borgeriiga regeringen om man skall infrialöftet om att påskynda jämställdhetsarbetet - om man skall kunna leva upp tillformuleringen att jämställdhet är en självklar utgångspunkt för politiken. Jagskulle ha trott mer på dessa löften om man i från den borgeriiga regeringenstalesmän hade hört inte bara ordet jämställdhet utan någon enda gång också enanalys av de samhällsförändringar som jämställdhet i verklig mening kräver.Från den social- demokratiska oppositionenkan jag lova att vi kommer att hålla ett vakande öga över den nya regeringen.Men jag kan också lova att socialdemokratin som en fri folkrörelse på egenhand kommer att fortsätta arbetet för jämställdhet mellan män och kvinnor påbred front och med tyngdpunkten på praktiska åtgärder. I detta anförande instämde , fruBerglund, , fröken , , , frökenMattson, och samt i (samtligas). På förslag av herr talmannen beslöt kammaren attuppskjuta den fortsatta överiäggningen samt behandlingen av påföredragningslistan återstående ärenden till . §13 Upplästes följande till kammaren inkomna ansökan: Härmedanhålles om ledighet från riksdagsarbetet den 8 november-den 14december för att såsom svensk delegat deltaga i nu pågåendegeneralförsamling i . Kammarenbiföll denna ansökan. Herr talmannen anmälde att i (c) fr. o. m. skulle inträda som ersättare för herr förste vicetalmannen under hans ledighet från riksdagsmannauppdraget. §14 Upplästes följande till kammaren inkomna ansökan: Undertecknadanhåller härmed om ledighet från riksdagsarbetet, på grund av personliga skäl,den 8 november-den 31 december 1976. Kammarenbiföll denna ansökan. Herr talmannen anmälde att () fr. o.m. skulle inträda som ersättare för i underhans ledighet från riksdagsmannauppdraget. § 15 Anmäldes ochbordlades 1976/77:14 om överiåtelseav viss staten tillhörig fast egendom m. m. 1976/77:16 om avtal avseendeproduktion av gummistövlar 1976/77:17 om uppskov med beredskapslagring avstadsgas §16 Anmälan av interpellationer Anmäldes och bordlades följande interpellationersom ingivits till kammarkansliet 1976/77:19av (vpk) till herr statsministern om produktionsinriktningenvid försvarsindustrin: om en eventuell efterföljare tillflygplanet har fått en framträdande plats i debatten.Detta beror inte enbart på att företrädare för liksommilitäriedningen aktualiserat frågan. Även försvarsministern har gjortuppmärksammade uttalanden i frågan. Försvarsministernhar sålunda i en tidningsintervju anfört att hans huvudintresse är att behålla ensvensk försvarsindustri med och som de tunga punkterna. Motbakgrund av de starka kraven från fackligt håll liksom från kommunala ochandra myndigheter om en ökad satsning på civila produktionsalternativ iföretag och orter med stark dominans av militär produktion är uttalandetanmärkningsvärt. Frågan anmäler sig om strävandena att skapa civilasysselsättningsalternativ trängs undan till förmån för det av försvarsministernanförda huvudintresset. Om en framtida försvarspolitisk bedömning kommer tillandra slutsatser i fråga om militärflyget än den som försvarsministern gettuttryck för, ställs de anställda och vissa regioner i en mycket svårsituation, därest inga förberedelser för övergång till civil produktionvidtagits. Huruvidaförsvarsministerns uttalanden är representativa för regeringens ståndpunktereller om regeringen är beredd att arbeta fram civila alternativ bör klarläggas.Detta är av synnerligen stor vikt för de anställda vid liksom förLinköpings kommun och . Medhänvisning till det anförda vill jag till statsministern rikta följande frågor: Vilken är regeringens bedömningi fråga om produktionsinriktningen vid den nuvarande försvarsindustrin,exempelvis ? Efter vilka linjer anserregeringen att statsmakterna kan medverka till civila produktionsalternativ iberörda företag? 1976/77:20av () till herr finansministern om betydelsen avfastighetsinnehav vid beräkning av folkpensionärs beskattningsbara inkomst: Vid1976 års taxering befriades en folkpensionär från skatt, om den taxerade inkomsten varhögst . och förmögenhet ej översteg . så skall de extra avdrag som vederbörande är berättigadtill minskas successivt för att vid förmögenhet helt försvinna. Närdet gäller banktillgodohavanden och andra förmögenhetstillgångar, som lätt kanomsättas i kontanter, torde dessa bestämmelser inte vara föremål för någonstörre kritik. Däremot har det varit svårare att åstadkomma en acceptabelschablonavräkning av hur taxeringsvärde m. m. på bostadsfastigheter och andrafastigheter skall påverka skattekraften. Många menar att det förmögenhetsvärdesom skillnaden mellan fastighetens taxeringsvärde och eventuella lån antyder ärsvårt att utnyttja. Det finns praktiskt taget inga möjligheter att ta nya lånför att på det viset kunna betala de skatter som blir följden av att manförvägras extra avdrag på grund av för hög förmögenhet. Enligtmitt förmenande har de bestämmelser som utfärdats i riksskat-teverketsmeddelande RSV Dt 1975:40 beträffande hur värdet av fastighet skall bedömas iförmögenhetssammanhang gett helt oacceptabla konsekvenser. Jag ber här att fåcitera exakta innehållet i detta meddelande: "Värdet av egnahemsfastigheteller mindre jordbruksfastighet som ingår i förmögenheten bör vid bedömningenav frågan om reduktion av det extra avdraget beräknas på följande sätt. Somtillgång tas upp 1/10 av skillnaden mellan fastighetens taxeringsvärde ochlånat, i fastigheten nedlagt kapital, i den mån skillnaden inte överstiger . Är skillnaden större än . beräknas fastighetens värde till . jämte den del av skillnaden mellan taxeringsvärde och skuld somöverstiger . Dettaberäkningssätt för förmögenhet nedlagd i fastighet bör tillämpas endast påsådan fastighet som utgör den skattskyldiges stadigvarande bostad. Med mindrejordbruksfastighet avses i detta sammanhang sådan jordbruksfastighet som ihuvudsak utnyttjas för bostadsändamål och vars taxeringsvärde understiger ." Dessabestämmelser för förmögenhetsberäkning vid fastighetsinnehav leder enligt mittförmenande till helt oacceptabla konsekvenser för pensionärerna. Gränsenmellan en fastighet som stadigvarande utnyttjas som bostad och annan fastighet,exempelvis sommarstuga, är - inte minst i storstadsregionerna - synnerligenflytande. På samma sätt måste gränsen mellan vad som menas med mindre jordbruksfastighetoch annan jordbruksfastighet också vara synnerligen svår att fastställa och geeller leda till orimliga resultat, om skillnaden bara fixeras till ett bestämttaxeringsvärde. Dessa taxeringsvärden är ju i stor utsträckning avhängiga avinom vilket område en jordbruksfastighet ligger. Det är uppenbart attboen-deförmånen inte påtagligt påverkas av om taxeringsvärdet för den aktuellafastigheten råkar vara 90 000 eller , beroende på om fastigheten ärbelägen i ett attraktivt bostadsområde eller inte. Möjligheten för pensionärernaatt betala högre skatt är ju inte stor, även om fastighetens taxeringsvärdeskulle ligga strax . Demycket hårda reglerna för förmögenhetsberäkning, avseende fritidshus, ledertill att många folkpensionärer i storstadsregionerna tvingas sälja sinafastigheter. Det rör sig vanligen om pensionärer, som köptesmå tomter som låg på bergknallarna ute vid kusten -inom områdensom bedömdes som rena impediment. Det var just detta förhållande som gjorde attpriserna var så pass låga att dessa arbetare kunde efterfråga och köpa de härtomterna. Med idogt slit och arbete har man på många håll åstadkommit vackra -men små och anspråkslösa - fritidshus på välansade tomter. Vid den senaste fastighetstaxeringenhöjdes i många fall tomtvärdena från 10 000 till 40 000 ä , beroendepå att efterfrågan på dylika fritidsfastigheter nu är kolossalt stor. Flertaletfritidsfastigheter i Göteborgs kustområden med mycket anspråkslösa hus harfått taxeringsvärden som har sprungit upp till ,varav tomtvärdet utgör ungefär hälften. Fördubbling av taxeringsvärdena harsnarare varit regel än undantag. har dessa pensionärer inte riskeratnågon nedsättning av sina extra avdrag vid skatteberäkningen, varför de kunnatbehålla sina kära fritidsstugor, detta trots att stugorna medfört kännbarautgifter för dem. Menefter senaste fastighetstaxeringen har flertalet av dessa pensionärer förioraträtten till extra avdrag. Många står nu inför den situationen att de snabbtmåste sälja sina kära stugor för att kunna betala skatten. Detta finner jagupprörande och inte förenligt med de tankar som legat bakom beslutom skattelättnader för folkpensionärer i allmänhet. Det är ju också så att detmånga gånger har varit ett val för dessa pensionärer mellan att antingen ha enbättre och större lägenhet - till vilken de skulle ha fått kommunalabostadstillägg -eller att ha en mindre lägenhet och behålla sin lillasommarstuga, där de tillbringar en mycket stor del av året, ofta mer än sexmånader. Närdet gäller innehavare av jordbruksfastigheter slår nämnda bestämmelseockså mycket ojämnt. Låt oss jämföra två pensionärer med obelånadejordbruksfastigheter. Den ene har en jordbruksfastighet som är taxerad till , och hans förmögenhet beräknas då till . Om han inte har någraandra betydande tillgångar så får han fullt extra avdrag. Den andrepensionärens jordbruksfastighet är taxerad till , och hansförmögenhet beräknas därför till . Han föriorar därigenom all rätttill extra avdrag. Denna tröskeleffekt är så uppenbart orimlig att man snabbtmåste undanröja densamma. Enligtmitt förmenande borde samma regler gälla för förmögenhetsberäkningar vidfastighetsinnehav oavsett vilken typ av fastighet det rör sig om, underförutsättning att man bor på fastigheten en stor del av året. Har man intäkterfrån fastigheten så upptas ju dessa i vederbörandes deklaration och påverkarpensionärens rätt till extra avdrag. Vid innehav av mer än en fastighet börnaturligtvis de gynnsamma reglerna endast gälla den fastighet på vilkenvederbörande är bosatt. Mot bakgrund av detanförda anhåller jag om kammarens tillstånd att till herrfinansministern ställa följande fråga: beredd att ta initiativ till ändring års taxering avriksskatteverkets anvisningar beträffande förmögenhetsberäkningen förpensionärer som äger fastigheter? 1976/77:21av i (fp) till herr arbetsmarknadsministern ommottagande av latinamerikanska flyktingar, m. m.: efter militärkuppen i fortsätterförföljelserna av politiskt och ideologiskt oliktänkande. Tusentals människorhålls i fängelse, de flesta utan rättegång eller dom. Tortyr ingår somsystematisk metod i förhören. finns nu ca 5 000 politiska fångar i . Dessutom haren mycket stor grupp chilenare tvingats i landsfiykt eller deporterats. a.finns i över 10 000 chilenska flyktingar. 1juni besökte en delegation från Frikyrkoråd . De uppgiftersom representanter fick visar att ca 600 fångar väntar på visumtill annat land. De har fått långa fängelsestraff men kan få dessa utbytta motlandsförvisning enligt den chilenska regeringens dekret nr 504 - ifall de kanvisa upp visum till annat land. Möjligheternaför de fängslade chilenarna att få visum till annat land och därmed undkommafängelset är emellertid mycket små. Enligt de protestantiska kyrkornashjälporganisation tar de latinamerikanska länderna inte längre emotflyktingar. En rundfråga, som organisationen gjorde till samtligalatinamerikanska länder, gav ett negativt resultat. Mångaav de chilenska flyktingarna i lever under olidliga förhållanden.Barnen får ingen skola och familjerna vågar sig ofta inte ut frånfiyktinghotellen. De hotas ständigt av överfall från AAA:s mör-darpatruller.Efter en vädjan från FN:s flyktingkommissarie till ett antal länder omatt snabbt rädda 1 000 flyktingar i akut fara i beslöt att taemot ytterligare 150 chilenare. Regeringenmedgav att ett 750-tal flyktingar, inberäknat anhöriga,intill utgången av /77 skall få föras över tillSverige. Denna hårda kvotering och den begränsade kvoten hotar att förhindraden nödvändiga humanitära insatsen för att hjälpa politiskt fängslade chilenareut ur knektarnas . återstod endast 350"platser" av regeringens flyktingkvot. uppgick antaletinitierade chilenska flyktingärenden som inte slutbehandlats av invandrarverkettill ca 400. Vadsom här krävs är dels att flyktingkvoten ökas, dels åtgärder för att snabbtbevilja chilenska politiska flyktingar inresevisum till . Hurbedömer arbetsmarknadsministern läget för de politiska fångarna i och förde chilenska flyktingarna i ? Ärregeringen nu villig att öka den s. k: latinamerikanska flykting-kvoten? 1976/77:22 av () till herr försvarsministern om bibehållande av Kalmarflygflottilj: beslutade att avveckla F 12 iKalmar. Enligt beslutet skall nedläggningen vara genomförd 1979/80. Deborgerliga partierna i gick emot nedläggningsbeslutet. I motion 1975:1910yrkade t. ex. samtliga borgeriiga riksdagsledamöter från län, mednuvarande försvarsministern som andra namn, avslag på dåvaranderegeringens förslag om nedläggning av flygflottilj. Borgerligatidningar i län har lovat att bara det blev en borgeriig regering såskulle F 12 bibehållas. Undersenaste valrörelsen har riksdagsledamöter från samtliga borgerliga partieruttalat sig för ett bibehållande av F 12. a. har nuvarandearbetsmarknadsministern vid ett framträdande på i sent som uttalat att en borgeriig regering skulle omprövabeslutet om nedläggning. Motdenna bakgrund utgår jag ifrån all F 12 kommer att bibehållas även ifortsättningen. Av många olika skäl är det nu angeläget att få ett snabbtbesked härom, i all synnerhet gäller detta för berörd personal. Medhänvisning till det anförda vill jag till herr försvarsministern ställaföljande frågor: När kommer regeringen attförelägga förslag om fortsatt drift av Fl2? När och på vilket sätt planerarstatsrådet att informera berörd personal om dessa frågor? 1976/77:23 av herrAndersson i (s) till herr industriministern omsysselsättningsproblemen i Adakområdet: Nedläggning av gruvdriften vid Adakfältetaktualiserades i en utredning som överlämnades till kungl. kommerskollegium ijuni 1973.