prot · G00949 · 1976-12-31 00:00:00 — Man har i försökt nå en bit på väg genomarbetarskyddslagens sanktionsbestämmelser. Men också detta visar sig vara enotänkbar lösning. Det skulle ta fiera att förbättra miOöerna på detsättet. Av 15 typfall i - och med en väldig insats av personal ochandra resurser - har man endast lyckats uppnå förbättringar i enstaka fall. Itvå fall har dessutom överklaganden skett hos arbetarskyddssiyrelsen. SophäminingspersonalensmiOökrav har förvandlats till ärenden i den byråkratiska kvarnen. Nej - den somtror alt de många privata fastighetsägarna ställer upp av solidaritet med denutsatta gruppen sophämtare lever i sin egen drömvärld. Detär därför oförklarligt att denna grupp privata fastighetsägare - som hittillslyckats bromsa alla förbättringar under decennier- fått regeringen att övertaoch till torgföra sin ståndpunkt. Det har- naturligt nog - skapatförväntningar hos fastighetsägarna att komma lindrigare undan än vadarbetsgruppen, och socialdemokraterna i civilutskoitet, har föreslagit.Bakom löftet till fastighetsägarna att tillsätta en ny utredning döOerbostadsministern sina egentliga avsikter - nämligen vart hon syftar med etteventuellt lagförslag. Del är detta som är anmärkningsvärt - för att nu varamild i bedömningen. Därtillkommer alt så sent som stod bakom planverketsenhälliga remiss lill de av arbetsgruppen föreslagna ändringarna ibyggnadsstadgan för att åstadkomma en förbättrad arbelsmiOö vidavfallshantering också i befintlig bebyggelse. gick mycket långt isin övertygande plädering och ansåg all man skulle ange en tidsgräns inomvilken soprummen skulle vara åtgärdade. Enligt planverket skulle det ske . Vadhar hänt sedan denna produkt skickades till ? Vi har fått enborgerlig regering, och har blivit bostadsminister. Hon har i denegenskapen varit gäst på fastighetsägarnas kongress. Där blev hon övertygad omatt en ny utredning behövdes, och i propositionen 31 effektuerar honfastighetsägarnas beställning. Det är ett cyniskt spel med sophämtarnasarbelsmiOö. Det hela är djupt beklagansvärt. fiyltade in ikanslihuset och avsade sig då den uppfattning i denna arbetsmiOöfråga som honså tidigt gav uttryck för i planverkels remissyttrande. Ellerär förklaringen kanske så enkel att bostadsminislern har blivit överkörd av destarka högerkrafterna i den borgerliga regeringen? Det är någonting som intestämmer, och det rimmar inte alls med vanliga påslående all man är ellparti som ivrar för en bättre miOö i det svenska samhället. Kravet på en ytterligare utredning är inte sakligt motiverat. Det ärett sätt att döOa en oenighet och naturligtvis också ett uttryck för denborgerliga regeringens helhetssyn. Låtmig något beröra utskottsmajoritetens sätt att argumentera emot en lösning avfrågan . Man tar som exempel ett fall där det kan bli nödvändigt att säga uppen lokalhyresgäst från ett förråd eller en annan lokal. Då kan del enligthyreslagen bli fråga om skadestånd. Om man har något sinne för proportionerlåter det som ett nödargumenl eller, som vi kallar del, den obotfärdigesförhinder att ta upp detta som ett argument mot en ändring av byggnadsstadgan. Segärna över hyreslagen också på den här punkten och föreslå lämpliga ändringar.Men vi kan inte godta all sophämtarna skall avstå från förbättringar i allaandra och det helt övervägande anlalet fastigheter i väntan på perfektionismen. Nyckelordeti den borgerliga utskottsmajoritetens argumentering är kostnadskonsekvenser.Man kan ju inte gärna avse finansieringen. Den frågan är inte svår att lösa.Nej, det är självfallet, som utskottsmajoriteten också säger, fråga om hur manskall ta hänsyn till de intressen som ställs emol sophämtarna; kravet påavkastning av i fastigheten placerat kapital. Detkravet är ingen nyhet. Redan i förarbetena sägs att man skall ta hänsyn tillkostnaderna, och här för också sophämtarna ett resonemang där de förklarar sigvilliga att av samhällsekonomiska hänsyn i vissa fall avstå från krav. Manskall självfallet inte kräva omedelbara åtgärder i hus som skall rivaseller byggas om. Vi skall inte kasta bort pengar på del sättet. I andra fall ärman beredd att kompromissa mellan olika tekniska lösningar. En sak är dockklar: att åtgärden som sådan inte ger kapitalavkastning för fastighetsägarenhar inte med saken att göra. Det är därför som vi hänvisar lillbostadssaneringslagen. Menallt detta finns i departementspromemorian, och det måste självfallet tillföreskrifter och råd från planverkets sida så långt det är möjligt. Allt dettaär förutsett i förarbetena och det gedigna och omfattande förslag somStockholms kommuns arbetsgrupp, AIR, lagt fram. Rent logiskt kan man därförbara lägga en bedömning i ordet "koslnadskonsekven-ser". Del är valtefter mycket noga övervägande - och det måste syfta till att förbättringar avsophämtarnas arbelsmiOö inte får ha några kostnadskonsekvenser för privatafastighetsägare. Närdetta faktum har konstaterats vill jag nämna en annan invändning - som bl. a.utvecklats i en intervju med bostadsministern - att det skulle vara någotjuridiskt hinder att ta vårt lagförslag. Vi har ju samma förslag somarbetsgruppen. Såvitt jag förstår är lagtexten i båda fallen skriven avdepartementets rättschef och tillstyrkt av folk som förslår sig på ocksåformaOuridik - ta exempelvis kammarrätten i och Sverigesadvokatsamfund. Denborgerliga utskottsmajoriteten påstår vidare att frågan saknar en tillräckligoch allsidig belysning. Det är en ren konstruktion. Det finns utredningartillräckliga för att fatta beslut . Vi har bl. a. en utredning som utfördesav arbetsgruppen i där- märk väl -alla politiska partier i Stockholmställde sig bakom gruppens förslag. Därtill kommer att den arbetsgrupp somtillsattes av den socialdemokratiska regeringen föreslog - likasåenhälligt - ett särskilt stadgande i byggnadsstadgan för åstadkommande av engodtagbar arbelsmiOö också i befintliga hus. Där sade man klart ifrån att detvar fråga om en lagstiftning för befintlig bebyggelse. I remisserna har allaorganisationer på bostadsmarknaden - HSB, Hyresgästerna, m. fi. -ställt sig bakom samma krav. Undantagen har varit Svenskabyggnadsenlreprenörför-eningen, ochNäringslivets byggnadsdelegation. Man har rest finansiella invändningar- ochden upplysningen från fastighetsägarna har de borgerliga i utskottet snällt ochlydigt ställt sig bakom. Av utredningsmaterialet framgår att det i de fiestafall är fråga om förhållandevis små kostnader - det kan vara vissa extrema falldär det kan bli fråga om kostnader av större omfattning. Därför föreslårreservanterna att bostadslån skall utgå. Vi ger ett konkret bidrag för alt lösade finansiella problem som särskilt i enstaka fall kan bli aktuella. Men allakänner till att det i normalfallet bara är fråga om marginella kostnader. Vad vi är ute efter är attfastigheten skall uppfylla vad som i 48 a § kallas för "skäligaanspråk på godtagbar avfallshantering". förslag till lagtext i 48b för befintliga hus har samma innehåll som i 7 protokoll 1976/77:49-50 propositionens 48 a S. Huri all sin dar kan det då vara möjligt att säga att regeln är tillräckligtutredd i del ena fallet och inte i det andra? Det här med lagtext ochutredningar blir därför bara en skenfäktning. Det är verkligen en utmaning motlandets sophämtare att utelämna alla de äldre fastigheter där soprummenkonstituerar en usel arbelsmiOö. Bostadsminislern har nöjt sig med att föreslåen regel för nybyggnader och ombyggnader. De verkligt hälsofarligafastigheterna med en i särklass helt oacceptabel arbelsmiOö har kallsinnigtlämnats utanför. Där ligger också en tydlig skillnad mellan ett borgerligt ochett socialdemokratiskt synsätt. Hade vi haft en socialdemokratisk regering nuhade propositionen sett annorlunda ut. Den hade då haft samma innebörd som densocialdemokratiska reservationen. I ett sådant läge skulle det ha varit intressantatt se om de borgerliga partierna hade enats om en motion till förmän förägarintressena. Belräffandefinansieringen går vi i reservationen 3 in för bostadslån. Som bekant ärregeringen i vissa delar av lånebestämmelserna bunden av beslut ochmåste alltså hänskjuta frågan hit. Vi är nu villiga att ge regeringen dettaförtroende in - förtroendet att utforma lånebestämmelser utan att behövaframlägga en ny proposition. Bostadsministern har ju själv påpekat att detinte är någon konst att ordna belåning vid nybyggnad och ombyggnad. Del bördärför inte heller vara någon svårare konst att ordna motsvarande lån för attåstadkomma en godtagbar avfallshantering i redan befintligt bostadsbestånd. Jagtrodde faktiskt att vi i denna fråga under utskottsbehandlingen skulle få deborgerliga med oss - förslaget är ju en form av förskottsförtroende förregeringen. Man var vid sammanträdet helt programmerad med nej. Frånvårt håll var vi - och jag framhäver det med kraft - så angelägna att fåproblemet med arbetsmiOön i befintliga hus löst att vi på detta sätt villeåstadkomma en enklare och snabbare handläggning av låneärendena. Socialdemokraternai utskotiet har i reservationen 2 tagit upp en fråga som väckts i motionen1976/77:33 av vpk. I motionen föreslås ett uttalande att en förbättring avarbetsmiOön för sophämtningen inte bör belasta hyresgästerna. Motionärernatycks alldeles ha glömt bort att hyrorna bruksvärderas och inte sätts medhänsyn till den enskilda fastighetens kapitalkostnader. På den grunden fallermotiven för ett bifall till molionskravet. Men även om en större ombyggnad avett soprum skulle ha påverkat hyresnivån, skulle säkert de fiesta hyresgästerbära en sådan kostnad med jämnmod. Det gör man ju i de kooperativa husen. Jagär helt övertygad om att alla de hyresgäster som har präglats av och själva bärupp solidaritetstanken ställer upp för att ge sophämtarna en berättigatförbättrad arbelsmiOö. I varje fall när vi socialdemokrater inga tvivel på denpunkten, och därför har vi reserverat oss mot yrkandet nr 3 i vpk:s motion. F.ö. utgår jag från att det i huvudfrågan råder samstämmighet inför den kommandevoteringen. har diskuterat ochbeslutat åtgärder för att på olika områden i det svenska samhället förbäitramiOön. MiOöfrågan har glädjande nog fått prioritet i den politiska debatten.Även i de sammanhang då har diskuterat en eventuell återfiyttningtill har miOöfrågorna spelat en icke oväsentlig roll. Och dåhar det gällt att bilda en miOö som är tänkt att verka under ett långttidsperspektiv. gäller debatten en annan miOö - den som för sophämtarnasdel konstitueras i fastigheter av vilka åtskilliga har byggts under 1800-talet.En del av dessa fastigheter bar självfallet förbättrats - dockutan att tillgängligheten för sophämtningen i någon nämnvärd utsträckning harförbättrats. Att hämta sopor - att städa bort efter andra - har varil ettslitjobb utan den uppskattning och respekt som yrket förtjänar. finnsmaterial och förslag från olika arbetsgrupper och ett antal remissvar som merän väl räcker till för att fatta ett beslut som tillmötesgår de fackligakraven. Alla försök att åstadkomma förbättringar genom frivilliga överenskommelserhar i allmänhet misslyckats. De fackliga organisationerna har gett upp hoppetom framgång - därtill är motståndet från fastig-hetsägarhåll alltför markant.Arbetsgrupperna delar helt denna bedömning och föreslår lagstiftning även förbefintliga fastigheter. Enbarti har 40 000 anmärkningar riktats mot direkta missförhållanden vid16 000 hämntningsställen. Det är av alla soprum i . Strejkenbland sophämtare gav problemet om arbetsmiOön fördessa utsatta grupper en blixtbelysning. Defiesta hyresgäster har oftast bara en vag aning om soprummets arbelsmiOö ifastigheten. Åtskilliga fastighetsägare torde heller aldrig besökafastighetens avdelning för sopor - den får i allmänhet sköta sig själv, ägarenförutan. Man öppnar luckor, vänder kanske bort huvudet av stanken, släpper nersoporna - många utan att ens paketera skräpet. Gamla sillburkar, glas, användablöjor, bindor, ulklämda filmjölkspaket, matrester, ölbrukar, fiaskor och annatkastfärdigt dimper ner i soprummen och bildar sophämtarnas arbelsmiOö. I endel fastigheter - som också utlämnats i bostadsministerns proposition - måstesophämtarna ösa över skräpet från större uppsamlingskärl. Många fastigheter hardålig belysning, trånga korridorer och trappavsatser. Det är alltid längst neri de mörkaste och svårast åtkomliga delarna av fastigheten som sophämtarnaletar sig fram. Det finns exempel på takhöjder som inte är mer än 1,40 m. Inteatt undra på att utslagningen av sophämtare sätter in i mycket tidiga skeden.De tunga lyften och slitet med de tunga sopsäckarna tär hårt påkroppskrafterna. Värst utsatta är knän, ben och ryggar. Vid dåligt väder ökardessutom olycksfallsrisken utomhus, där sophämtarna har att ta sig fram medsäcken till sopbilen. Jag känner lill all det finns fastigheter därförvaltningen ställer upp och underlättar hämtningen av sopor, och att manhåller gångbanan i ordning, men det hör vanligtvis Hos enstörre firma i - med över 200 anställda i sophanteringsarbete- beräknas endast 2 å 3 anställda uppnå pensionsåldern i yrket. Därförställer vi socialdemokrater upp på sophämtarnas sida. Vi ansluter oss helttill de resultat som uppnåtts i arbetsgrupperna och delar deras välmotiveradeuppfattning. Vår motion nr 32 - och i konsekvens därmed också reservationen ianslutning till civilutskottets betänkande nr 6 - är för oss etl självklartställningstagande. Delåterstår att se hur de ledamöter inom och , som har egnaerfarenheter från arbetslivet, kommer att ställa sig i denna fråga. Vi får oftahöra att de har ett inslag av löntagare i sina partier och då är detta enomröstning där det förhållandet bör kunna komma lill uttryck. För den som bärupp solidaritetstanken mellan olika samhällsgrupper kan valet inte vålla någraproblem. Det gäller att bestämma sin position i en fråga där fastighetsägarnasekonomiska intressen kolliderar med sophämtarnas krav pä en godtagbararbelsmiOö. Röstsiffrorna kommer att visa vilka ledamöter det är i som ställer upp som beskyddare av arbetsmiOön. Med det anförda vill jag yrka bifall till samtliga punkter i denreservation som socialdemokraterna i civilutskottet har fogat till dessbetänkande nr 6. Idelta anförande instämde herrar Ulander och , , ,samt herrar i , i , Johnssoni Blenlarp, , , i , Jadeslig, iVretslorp, i , i , , och i (samtliga s). (vpk): Det är ingenting ovanligt, snarare en "regel utan undantag",att de yrkesverksamma som har att svara för den service som är nödvändig delsför den allmänna trivseln, dels för att samhället över huvud taget skallfungera är salta på undantag. Både när det gäller löner och när del gällerarbetsförhållanden värderas de utan hänsyn till sin samhällsnödvändiga uppgift.Men om verksamheten av någon anledning inte fungerar, går kritiken oftast utöver de anställda i stället för att förutsättningarna för arbetets genomförandegranskas. Förrenhållningsarbelarna, som är aktuella, gäller att del var först isamband med strejken som ansvariga och allmänhet fick klartför sig vad deras arbele egentligen betyder. När slörre delen av Stockholmlamslogs därför att de enireprenadanställda sophämtarna strejkade ,då först uppmärksammades deras arbetssituation, och renhållningsarbetarna fickett eget yrkesvärde. Strejken gällde närmast deras ofta olidligaarbetsförhållanden. Strejkenfick i varje fall till föOd att en utredning, , som står för arbetsgrupp irenhållningsfrågor, tillsattes av gatunämnden i I gruppen haringått representanter för bl. a. fackföreningar, myndigheter såsomyrkesinspektionen och hälsovårdsnämnden, samtbosladsintressenler från båda sidor, en från alla synpunkter allsidigsammansättning. Därför är det svårt att förstå vad bostadsministern är uteefter, när hon föreslår tillsättandet av en "ny och mera allsidigtsammansatt arbetsgrupp". Vad förväntar sig bostadsministern av denna nyaarbetsgrupp? Vidsin undersökning övertygades AIR ganska snabbt om att det fanns underlag försophämtarnas strejk. Sophämtarnas arbete var inte bara smutsigt ulan också frånolyckssynpunkt farligt på grund av alla undermåliga hämtningsplatser. Trotsatt en lokal hälsovårdsordning för föreskriver hur .soputrymmen ochtransportvägar skall vara anordnade och skötas för alt tillgodose såvälarbetarskydds- som hälsovårdssynpunkter, visade det sig i den kartläggning somgjordes att över hälften eller av hämlningsställena hade anmärkningar påarbetsmiOön och hygienen. Totalt framfördes 40 000 anmärkningar mot 16 000hämtningsställen. Undermålighelerkan långt ifrån alltid hänföras till kostnadsskäl. Många förbättringsåtgärderkan inte påstås vara särskilt kostnadskrävande. Exempel kan tas urarbetsgruppens rapport. Det kan gälla dålig belysning, föremål som blockerartransportvägen, trasiga trappsteg, obefintliga ledstänger i såväl in- somutvändiga trappor, dörrar och låsanordningar som inte fungerar samt vintertidbristande snöskottning och sändning. Oftare tömning är en åtgärd som kanförbäitra förhållandena vid dåliga hämtningsställen, där det är så trångt altbara en person får plats att släpa de alldeles för stora säckarna. Det finns i Stockholmfortfarande ca 50 000 ställ för 530-literssäckar som håller på att bytasut. Istort sett är det samma brister som orsakar de fiesta olycksfallen, enligt denkartläggning som arbetsmedicinska institutet utförde redan i september 1971.Bedömningarna gjordes på 252 besökta hämtningsställen. Resultatet visar altden största risken då utgjordes av kring-fiygande glassplitter vid krossning avsopor i sopbilar. utgjorde halkan en betydande risk. Dålig belysningvar en vanlig faktor liksom hala och slitna trappsteg, branta trappor, trångakorridorer etc. ArbetsgruppenAIR:s undersökning, som avslutades , tyder inte på så särskiltstort intresse för åtgärdande av olycksfallsriskerna, då i princip alla problemkvarstår. Jag skulle viOa påstå att det tyder på en medveten nonchalans frånansvarigt håll mot renhållningsarbetarnas arbelsmiOö, deras liv och hälsa. Omman ser på de 15 typfall som arbetsgruppen utvärderat och som illustreras medbilder i rapporten - avskräckande bilder som också funnits i pressen - kan mankonstatera att soporna, som bara växer i mängd, transporteras bort på sammasätt som . De måste bäras bort. Det är skandal att inteförrän sophämtarna strejkade blev deras krav på förbättrad arbelsmiOöuppmärksammad. Man räknar med att arbete är vad de fiesta orkar med i yrketinnan de är utslitna på ett eller annat sätt. Ryggar och knän är det som oftaknäcks. Bara två a tre av 600 sophämtare klarar sig till pensionen. Jaghar haft kontakt med sektion 2 i Kommunal-Ettan, som är de kommunalanställdarenhållningsarbetarnas organisation i , vars ordförande har deltagit iarbetsgruppen. Där är man helt överens om att det inte är i nybyggnationen somproblemen nu finns, eftersom utbildat fackligt folk numera granskar samtligaritningar i nybyggnationen. Problemet med sophämtarnas arbelsmiOö finns i delbefintliga bostadsbeståndet, där soputrymmena är förlagda långt ned i enkällare ulan tanke på att soporna måste transporteras därifrån. Problemen harockså förvärrats i samma utsträckning som sopmängden ökat. AIR-gruppensmedlemmar, som är eniga i sina krav, säger i tidningen att deär besvikna över att frågan inte har förts till beslut under höstriksdagen.Frågan är enligt deras mening tillräckligt utredd. Deras utredning är f ö. inteden enda som gjorts på detta område. Flera nämns i betänkandet, bl. a. den somgjorts under huvudmannaskap av och . Det är också endiger rapport om renhållningsarbetarnas arbelsmiOö som ligger klar förtryck. Den ger verkligen svart på vitt på att renhållningsjobbel i siginnehåller nästan alla ingredienser en dålig arbelsmiOö kan ha. Rapportenkommer alt överlämnas till arbetarskyddsfonden, som stått förundersökningskostnaden, 1,2 miO. Vidare har AlR-gruppen uppvaktat denförra regeringen , med krav om att byggnadsstadgan skulleändras så att krav kunde ställas på ombyggnad av soprum och transportvägarockså i gamla fastigheter. Lagändringen behövs för all man skall kunna gå utoch kräva förändringar och förbättringar. Detfinns alltså inga skäl för bostadsministern att skjuta den här frågan påframtiden på grund av brist på underlag för ett konkret beslut. Det somåterstår är att ta fram de ekonomiska resurserna i form av statliga bidrageller lån som täcker kostnaderna för åtgärder i syfte alt åstadkomma godtagbaravfallshantering. Det finns, som här har sagts, inom bostadsministerns egetparti fiera röster som gjort sig hörda i de senaste dagarnas pressdebatt, sedanbeskedet kom om förskjutningen och att en ny utredning skulle tillsättas, ochsom uttalat sig mot det förslaget. Det nya finansborgarrådet i , somvar med och drev igenom AIR-ut-redningens förslag, finner ingen anledning tillalt beslutet skjuts . Sophämtarna känner sig svikna. Våra sopor ärderas arbelsmiOö. Borde inte alla vara överens om omedelbara förändringar? Desenaste dagarnas pressdebatt om regeringens proposition har i varje fallmedverkat lill all sophämtare, facket och entreprenörföretaget i mot fastighetsägare och regeringen. Deras tålamod är slut. väntar depå handling och avvaktar röstresultat. Meddetta, herr talman, yrkar jag bifall lill reservationen I av m.fi. gällande lag om ändring i byggnadsstadgan. Regeringens förslag om förbättring av sophämtarnas arbetsförhållandenhar väckt mycket debatt, inte minsl i Stockholmspressen. Saken har framställtsungefär så här: Å ena sidan finns regeringspartierna, mer eller mindremanipulerade av fastighetsägarintressena, som är fullständigt döva för deförhållanden under vilka sophämtningen äger rum och som vägrar att vidta någrasom helst åtgärder för att komma lill rätta med förhållandena. Å andra sidanhar vi en opposition s-vpk som energiskt arbetar för att få någon förändringtill stånd. Närman lyssnat till inlägg kan man förstå att diskussionen ochskriverierna får den här utformningen. Han lyckades under hand dra uppadrenalinproduktionen ju längre han talade. De som vi räknar medskall vara skillnaden mellan de olika ikraftträdandebestämmelserna fick hanalt bli skamliga. Omjag inte minns fel har suttit i samtnågra år . Jag kan inte finna att han någon enda gång har ställtnågot förslag lill ändring av byggnadslagens bestämmelser som skulle ha kunnatlösa dessa problem. skulle det vara skamligt att införa bestämmelserna för detresterande fastighetsbeståndet litet . Det påhoppet får vi finna oss i.Vi får trösta oss med att det är betydligt mera skamligt att dessamissförhållanden funnits socialdemokraterna regerat, då herrLindkvist kunde haft kontakter och kommit med ändringsförslag. Nej,det finns inte sådana jättelika motsättningar mellan oss. Man måste ha mycketgod fantasi för att konstruera fram någonting sådant. Det är tvärtom, som herrLindkvist också sade: i den utredning som gav grunden för det förslag som nufinns i propositionen - det var alltså en partssammansaii utredning - var manhelt överens om att missförhållanden föreligger och skall rättas till. Viär också eniga i civilutskottet att tillstyrka departementschefens förslag närdet gäller nybyggnader och ombyggnader. Den motsättningen finns alltså inte,som och socialdemokraterna målar upp i sin reservation. Man harinsett förhållandena, och regeringen avser all arbeta för att få dem lösta. Regeringenhar valt att arbeta snabbt och lagt fram en proposition som kan setill att vi inte fortsätter med att skapa dåliga arbetsförhållanden försophämtningen i nybyggnationen. Detta borde egentligen vara sä självklart attdet inte behövde finnas med någon sådan bestämmelse i byggnadsstadgan.Bestämmelserna gäller också när man bygger om en del av eller hela fastigheten.Det är ju väldigt angelägel all detta kommer i gång, eftersomombyggnadsverksamhelen har stor omfattning och beräknas ha det också under denärmaste åren. Manskulle naturligtvis ha kunnat tänka sig att regeringen i stället för att varaambitiös och snabbi lägga fram ett förslag lill lösning hade väntal med attgöra beredningen av ärendet klar, såsom man säger i proposilionen, samt kommitmed ett samlat förslag lill .