prot · G00923 · 1976-12-31 00:00:00 — Man skall väl inte acceptera övergrepp bara därför alt detemporärt lyckas! Det är en fullständigt ohållbar ställning somutrikesutskottet då tar. Delfinns en väldigt lurig formulering i utrikesutskottets skrivning, där man villgöra gällande atl någon ledning för Fretilin och för den bildade regeringeninte skulle finnas inne i . Man talar om atl det skulle finnas enexilorganisation i . Detta ärett falskt och oriktigt resonemang. Denstörsta delen av Frelilinregeringen finns nämligen inne i ; dettycker jag är viktigt att säga här. Hur del förhåller sig kan också kollas - vihar exempelvis en ambassad i . Det finns en radiostation på under Fretilins ledning som sänder program på två kanaler som nårAustralien, och del går att lyssna på de sändningarna i . Sedanhar jag sagt att det är vissa svårigheter just nu när det gäller biståndetgenom alt de indonesiska inkräktarna behärskar vattnen runt omkring ÖstraTimor, varför det är svårl att komma in med något bistånd. Men man kan ju trotsdet fatta ett beslut om alt ge humanitärt bistånd till Fretilin och den lagligaregeringen i , Det är en soli-dariletshandling som är oerhört viktigför de människor som slåss mot de indonesiska fascislerna. Jagvill nämna att den lagliga regeringen i tack varesamarbete med regeringen i har kunnat skicka studenter fö attstudera i . Här skulle kunna göra en insats; de ekonomiskaresurser som regeringen i har är. Erkännandeav och bistånd till Demokratiska republiken , m. m. Erkännandeav och bistånd till Demokratiska republiken , m. m. som vi vet, väldigt hårtansträngda. Man skulle kunna tänka sig att kanaliserade en del avbiståndet till denna verksamhet, kanske för atl öka kvoten av studenter frånÖstra som ges utbildning för att på så vis bättre kunna utveckla sittland. Jag skall förstla upp kravel på diplomatiska relationer och den argumentation som på den punkten. Till stor del är del politiska skäl han anför för att denregering Fretilin har bildat skulle erkännas av , har betonat finns ju vissa objektiva kriterier redan fastlagda förupprättande av diplomatiska relationer. Det finns alltså vissa principer somSverige tillämpar och som vi också här måste följa. Som kriterium kan vi inteha alt vi tycker bra om ett land eller att vi stöder det och det landet ellerden och den regimen. Utskottet pekar i detta sammanhang på vikten av allvederbörande regering har en effektiv kontroll över staten och all där råderstabilitet. Ävenherr Måbrink erkänner atl indoneserna kontrollerar kustområdet. De kontrollerarockså de större städerna, däribland huvudstaden . Det första kriteriet ärdärför inte uppfyllt. Stabiliteten är därtill mycket svår att bedöma. Del finnsalltså goda skäl för utskottets ståndpunkts-tagande. Låtmig lägga lill att diplomatiska relationer enligt mitt sätt atl se i förstahand innebär en praktisk kommunikationskanal, vars upprätthållande i och försig inte aren manifestation av vänskap. Det kan tvärtom vara av värde att haintakta diplomatiska förbindelser också med länder vilkas regeringar vi ärkritiska mot. Vadså beträffar biståndet vill jag erinra om alt utskottet i sin skrivning påpekarall det, om praktiska vägar för bistånd öppnar sig, redan nu finns möjligheterinom budgetens ram atl tillgodose sådana önskemål. (vpk): förbi en mycket väsentlig fråga när det gäller erkännandet. Han harinte dementerat mina uppgifter om atl det bildades en regeringunder Fretilins ledning. Den regeringen hade ju kontroll över dels huvudstaden,dels de andra större städerna, dels också kusterna. Del är ju ett faktum, DavidWirmark! Mennågra månader därefter gick den fascistiska indonesiska regimen in med trupper,30 000 man. Vad som då har skett är ju atl nu temporärt kommit attbehärska vissa områden av . Att detta har ägt rum kan väl inte göradet mindre angeläget alt erkänna den lagliga regeringen i . Tvärtomskulle det väl vara ännu större anledning att erkänna denna regim när landet nupå det här sättet delvis är ockuperat av en främmande makt. Hert WIRMARK (fp): Jag vill hänvisatill all det i utskottsbelänkandet står om erkännandet: "Beträffande bådestats- och regeringsrekvisiien saknas huvudförutsältningarna i fråga omÖstra ." Idet ena kriteriet - viss stabilitet - måste ju också ligga en viss permanens.Om nu inte förut har erkänt , under den lid då en regeringfanns som behärskade större delen av landet, så finns i varje fall inte i dagförutsättningarna för alt erkänna denna regering, om vi skall bibehålla dekriterier som vi vill tillämpa - och i utskottet förutsätter vi det. Erkännandeav och bistånd till Demokratiska republiken , m. m. Överläggningenvar härmed slutad. Propositionergavs på bifall till dels utskottets hemställan, dels motionen nr 1132 av herrHermansson m. fl., och förklarades den förra propositionen vara med övervägandeja besvarad. Sedan begärt votering upplästes och godkändesföljande voteringsproposition: Densom vill all kammaren bifaller utrikesutskottets hemställan i betänkandet nr 4mom. 1 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinner nej har kammaren bifallitmotionen nr 1132. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då herrMåbrink begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparal.Denna omröstning gav följande resultat: Ja- 282 Nej - 12 Propositionergavs på bifall till dels utskottets hemställan, dels del av underöverläggningen framställda yrkandet, och förklarades den förra propositionenvara med övervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästesoch godkändes följande voteringsproposilion: Densom vill all kammaren bifaller utrikesutskottets hemställan i betänkandet nr 4mom. 2 röstar ja, den del ej vill röstar nej. Vinnernej har kammaren bifallit det av under överläggningen framställdayrkandet. Vidomröstning genom uppresning förklarades flertalet av kammarens ledamöter haröstat för ja-proposilionen. Bevakningen av , m. m. räkningverkställdes votering med omröstningsapparat. Denna omröstning gav följanderesultat: Ja- 276 Nej - 12 § 16 Bevakningen av , m. m. belänkande 1976/77:1 med anledning av motion om bevakningenav , m, m. Hert (): Värnpliktsutbildning grundad på en tvångslagstiftning bör i principendast användas för atl förbereda den enskilde för den uppgift han skall fyllanär försvarsmakten har mobiliserats. Värnpliktiga bör alltså inte nyttjas som statensbilliga arbetskraft för uppgifter i fred. Högvaktenvid är förenlig med detta synsätt bara i den mån devärnpliktigas deltagande ingår som ett meningsfullt inslag i deras utbildningför krigsbefattningen. Flygvapnet deltar inte med värnpliktiga i högvakten, dåtid härför inte kan avsättas ulan atl "fastställd utbildning måste skärasned". Armén och marinen anser däremot alt högvakten, som synes ta ungefären veckas utbildningstid i anspråk, är en effektiv användning av utbildningstid.Överbefälhavaren och mi-lilärbefälhavaren i Östra militärområdet, som har attbedöma de operativa frågorna i sammanhanget, tillstyrker också fortsall högvaktmed värnpliktiga. Jag skall inte här föreslå en annan avvägning än den som deoperativt ansvariga förordar. Några reflexioner bör dock göras. Fördel första: Den vakttjänstutbildning som landet runt ingår i alla värnpliktigasutbildning påverkas inte av högvakten. Tas utbildningstid därutöver i anspråksom förberedelse för och genomförande av högvakt minskas rimligen utrymmet förannan viktig utbildning. Nuvarande erfarenheter av den försöksvis minskadeutbildningstiden för värnpliktiga visar all vissa förband inte når uppställdautbildningsmål och därför inte är användbara direkt efter mobilisering. En hårdprioritering mellan olika utbildningsuppgifter är därför nödvändig. Häromdagenkom arméchefen i sin redovisning för det föregående utbildningsåret fram tillatt bristerna för vissa grupper är så stora att han snart måste lägga framförslag om en utökad värnpliklsutbildning. Att ett förband inte kan nyttjas föravsedda uppgifter är ett misslyckande också för de värnpliktiga, som ju därmedhar fåll göra sin värnplikt ulan alt ha nått det mål som motiverat den. Fördet andra: Om de värnpliktiga anses vara effektivare än andra förbevakningsuppgifter och dessa uppgifter är motiverade från såväl utbildnings-som kuppberedskapssynpunkt bör frågan ställas vilka objekt som bör få en sådanbevakning. Totalförsvarets viktigaste ledningsorgan och andra särskilt sårbaraobjekt, främst i de delar av landet där för- varningstider vidkuppföretag kan antas bli extremt korta, bör i första hand bemannas med militärpersonal om man anser att civil vakthållning inte kan ge ett godtagbart skydd.På senare lid har i försvarsdebatten framförts tanken att , som ju intehar i fred rustade slående förband, bör ta intryck av stormaktsblockens ökaderesurser för mycket snabba aktioner. bör enligt denna syn förstärkaincidentberedskapen inte bara till sjöss och i luften. Fördet tredje: Högvakten omfattar inte enbart vakttjänst, som alltså synes kunnamotiveras utbildningsmässigt. Den inrymmer också ett mer "dekorativt"inslag i form av vaktavlösningar och parader. Dessa delar kan ses som ettluristvänligt inslag i stadsbild. Men ju mer man betonar den rollen,desto svårare blir det att förena högvakten med principen altvärnpliktsutbildning skall avse krigsuppgifter. Omparader anses ha ett egenvärde uppstår också andra komplikationer förförsvarsmakten. Allmänheten, däribland unga pojkar som senare skall undergåvärnpliktsutbildning, kan genom att se högvakten bibringas en felaktiguppfattning om att modern militärutbildning fortfarande inrymmer ett stortmått av paraderande. Det motverkar direkt försvarsupplysningen. Försvaret harväsentligt angelägnare och lärorikare moment som det hellre borde få visa uppför den stora allmänheten. T.G.Wickbom - tidigare fronlofficer, krigskorrespondent, konservativ chefredaktöroch utrikeskommentator i radio - skrev att vaktparaden är"jämmerlig som skådespel, illusorisk ur säkerhetssynpunkt och falsk somsymbol. Krig är inte sånt." Delinnebär inte au skulle vara motståndare till traditioner - tvärtomerkänner han sig liksom arbetarrörelsen "ha en ohjälplig svag-hel förfanor och hornmusik". fortsätter: "Man kan utveckla värdigacivila former för fest och pompa - men det moderna krigets krav har ingetgemensamt med förmågan att bilda snörräta led och all stå blickslilla långastunder." I fråga om den svenska högvakten kom närmast au länka påWellingtons berömda ord vid anblicken av en skock hopfösta rekryter: "Jagvet inte vad fienden ska fä för intryck, men hjälpe mig, de skrämmermig!" Möjligen kan högvaktens fram-klafsande värnpliktiga - om det nuskulle behövas - visa omvärlden att "vi sannerligen inte är någonaggressiv militärmakt", skrev . Somjag ser det kan det vara en poäng atl den svenska högvakten inte kan jämförasmed utländsk paradlrupp. Det understryker dels vårt försvarsvärnpliklskaraktär, dels utbildningens inriktning främst på taktiska ochtekniska färdigheter långt fjärran från paraderande. Men detta goda intryckförutsätter då självfallet alt den aktuella truppen verkligen uppträder så passicke-paradmässigt att även en icke tränad publik ser "bristerna". Jumindre paradlräning .gruppen får och ju mer den går i olakt, desto bättrefyller den denna uppgift. Bevakningenav , m. m. Bevakningenav , m. m. Jag noterar attherr engagerade anförande icke utmynnade i något som helst yrkande.Jag kan mycket väl förstå på den punkten, eftersom ett enhälligtutskott har avstyrkt motionen 1975/76:468 av m. fl., som väcktesunder den allmänna motionstiden och ligger till grund för försvarsutskottetsbetänkande nr 1. I motionen yrkas att hos regeringen begär atl demilitära förbanden befrias från skyldigheten att ombesörja vakthållningen vidStockholms slott och alt hos regeringen begär en undersökning av omdel finns andra, ej militära uppgifter som försvaret kan befrias från. Försvarsutskottethar begärt in remissyttranden från överbefälhavaren och rikspolisstyrelsen.Båda dessa myndigheter har till sina remissvar fogat yttranden, som de i sintur inhämtat från underiydande myndigheter. Överbefälhavarenhar i sitt yttrande främst tagit upp frågan om hög-vaklen som enbevakningsstyrka och redovisat synpunkter på dess betydelse förkuppförsvarsberedskapen. Försvarsgrenscheferna har, som naturligt är, merauppehållit sig vid försvarssynpunkterna. Rikspolisstyrelsenbekräftar atl den nuvarande ordningen fungerar myckel bra. Utskottettar i sitt betänkande upp den större frågan om försvarets användning i vissa fallför civila ändamål. Den principiella inställningen bör där vara att man inteskall dra några skarpa gränser för användningen av de resurser som samhälletförfogar över. Menvisst finns del anledning att se noga på hur man utnyttjar de värnpliktiga, ochdet framhåller också utskottet. Särskilt bör man ta hänsyn till attutbildningstiden för de värnpliktiga av allt att döma ligger vid den undregränsen för utbildningsbehovet. Utskottetgår inte in på alla de skäl som myndigheterna gett för ett bibehållande avhögvakten, men utskottet godtar dem. Utbildningi vakttjänst måste ingå i all värnpliklsutbildning. De värnpliktiga måstekunna utföra bevakningsuppgifter både i skog och i bebyggda trakter. Denutbildning som föregår högvaktstjänst och som helt gäller de särskildarutinerna för vaktparad och högvaktsavlösning tar inte så -tillsammans med högvaktstjänsten omkring , enligt vad chefen förarrhen har uppgivit. Det har också utskottet funnit acceptabelt. Enligtuppgifter från förband som ligger långt ifrån är det också enstimulans för förbandet och de värnpliktiga atl svara för högvakten. Nuförekommer det att de värnpliktiga får delta i flera högvakter. Del gällersärskilt förband i . Utskottet anser alt man bör låta andraförband delta mera, men man är medveten om att t. ex. K I, som svarar förberiden högvakt, även i fortsättningen kommer att få så många högvakter att devärnpliktiga där deltar mer än två gånger under sin utbildningstid. Man bör,som utskottet har understrukit, emel- lertid sträva efter atlvärnpliktiga inte deltar mer än två gånger under sin värnpliktstid ihögvaktsljänsl för att på så sätt bättre fördela högvakterna på förbanden utei landet. .Med det anförda ber jag, herr talman, att få yrka bifall lill del enhälligautskottsbelänkandet. HerrSIGNELL (s): Jag hade för avsikt att inte begära ordet i denna fråga efter att hatagit del av utskottets yttrande över motionen 468. Tyvärr är jag nu tvungenalt gå ifrån mitt tidigare ställningslagande efter inläggen från utskottels talesman. Det kanske annars skulle verka som om jag var nöjd medutskottets betänkande. Jagvet av erfarenhet alt det är svårt all föra talan mot ett enhälligt utskott,men jag kan inte underlåta att göra några kommentarer. I stort sett kan jaginstämma i vad sade i sitt anförande. Däremot måste jag bemötautskottets talesman när han hänvisar till att man har godtagit remissyttrandena.Jag känner ett visst ansvar för det svenska försvaret och skulle egentligenvilja slippa citera ur dessa remissyttranden. Men man blir verkligen betänksamöver en del saker. a. frågas det varför högvakten behövs. Jo, man behöverden för en gripbar incident och kuppberedskap inomSlorstockholmsområdet, sägs del. Därmed får man uppfattningen atl högvaktenskulle innebära en garanti mot ett kuppförsök. Våren1975 gjorde man den bedömningen att vissa insatser på varerforderliga för Konungens säkerhet. Om man då hade ansett att högvakten hadevarit en garanti mot kuppförsök och liknande, då hade man kunnat förslärka den.Men det skedde inte. I stället anlitade man , som till enkostnad av . Man litade alltså inte påhögvakten, utan anlitade ett bevakningsbolag. Därmed faller enligt min meningargumentet att bibehålla högvakten av säkerhetsskäl. FrånStockholms försvarsområde sägs att högvakten numera är den enda kontakt sommängder av svenska medborgare får med det svenska försvaret. För framför alltden kvinnliga befolkningen, säger man, kan det vara den enda kontakt demedborgarna någonsin får med det svenska försvaret. Det kan inte vara enmotivering. På samma sätt säger utskottets talesman att högvakten är befogad urpersonal vårdande synpunkt. Det sägs också att högvaktsljänstgöring är den endachansen för många soldater, som inte besökt , att komma dit.Personalvård i kombination med högvaktstjänstgöring skulle alltså vara den endachansen för dessa människor att få komma till . Vi måste väl kunna fåvåra värnpliktiga till utan dessa arrangemang, och jag tycker altargumenten är mycket svaga. I sista stycket på s. 3 ibetänkandet säger utskottet: "Vidförband med många högvakter förekommer att värnpliktig deltar i två högvaktereller flera. Bortfallet av utbildningslid ökar alltså för Bevakningenav , m. m. II protokoll 1976/77:21-24 Nr 23 sådan värnpliktig." Onsdaeen den ' dessarader har man trots den negativa inställningen till motionen ''' °motionärer i viss utsträckning rätt. Jag vill säga ungefär som enkänd politiker brukar uttrycka sig från denna talarstol: "Vi nådde Vissa tandvårdsfrå- inte ända fram." gor Herr talman! Jag skall inte föriänga debatten, ochjag kommer inte heller alt ställa något yrkande om bifall till motionen. Överläggningenvar härmed slutad. 1976/77:2med anledning av motion om markförvärv för militära ändamål Föredrogs socialförsäkringsulskottels belänkande1976/77:1 med anledning av motioner angående vissa landvårdsfrågor. Idetta belänkande behandlades motionerna 1975/76:211 av herrBörjesson i m. fl. (c), 1975/76:1191 av herrJonsson (fp), 1975/76:1209 av herrRingaby (m) och (), 1975/76:1214 av () och () samt 1975/76:2003av m. fl. (m), såvitt nu var i fråga. alt skulle avslå molioerna 1975/76:211, 1975/76:1209,1975/76:1214 och 1975/76:2003. Reservationhade avgivits av herrar Aspling, och i , herrar , i och (samtliga s) vilkaansett atl utskottets yttrande i viss del skulle ha av reservanterna angivenlydelse. Tillbetänkandet hade fogats ett särskilt yttrande av herrar Ringaby (m) ochÅkerlind (m). I föreliggandeutskottsbetänkande redovisas flera borgerliga motioner som under senare årvarit föremål för debatt och be- handling här i kammaren.Jag skulle därför myckel kort kunna hänvisa till våra tidigareställningstaganden och yrka bifall till den socialdemokratiskareservation som är fogad till utskottsbelänkandet. Att jag ändå något meraingående vill kommentera de borgeriiga motionerna och yrkandena i dessasammanhänger bl. a. med den utskottsbehandling motionerna fått. Deborgerliga utskoltsrepresentanterna har yrkat avslag på samtliga sina egnamotioner. Det har skett bl. a. med hänvisning till den av de borgeriiga avgivnaregeringsförklaringen. Till utskottsbetänkandet har sedan herrar Ringaby ochÅkerlind fogat ett särskilt yttrande, som på sitt sätt förtjänar att läsasdärför att det är ganska avslöjande. Del särskilda yttrandet är föranlett av enmotion som och biträdande socialministern till årets riksdag och i vilken man föreslår all folktandvården skallöverföras i privat regi. Låtmig, herr talman, som nybliven ordförande i socialförsäkrings-utskottet medtillfredsställelse notera atl ett enhälligt utskott har avstyrkt motionen. Detvållar inte heller de socialdemokratiska reservanterna några störresvårigheter alt instämma i den borgerliga utskottsmajoritetens egen motiveringalt det inte kan anses motiverat att överföra en väl fungerande folktandvård iprivat regi. Sålångt är allt gott och väl. Jag kan förstå att herrar Ringaby och Åkerlindefter detta funnit det påkallat alt försöka-komma med en egen förklaring tilldenna sannerligen märkliga motion. Jag har en känsla av att författarna tilldet särskilda yttrandet känt sig en smula generade när de salt pennan tillpapperet. Man säger nämligen nu att motionen mera skall ses som ettdebattinlägg, eftersom i regeringsförklaringen filt igenom sinagamla krav. I del läget kan kosta på sig atl gå ifrån sin tidigaremotion. Men kvar står kraven i regeringsförklaringen, vilka i högsta grad ärriktade mot folktandvården. Tydligenvar litet för snabba i vändningarna och kanske litet föröppenhärtigt avslöjande om sina avsikter då man skrev sinmotion. vill man uppenbart mildra intrycket, men det gör inte saken bättre.Vad man syftar till råder det inget tvivel om. Det är en privatisering avfolktandvården man vill åstadkomma, även om den skall ske successivt, som detheter i motionen. Påsill sätt är det av värde alt ha dokumenterat var står i denna ochmånga andra för människornas trygghet väsentliga frågor. och fruTroedssons motion är i hög grad cynisk mot alla de människor - barn, ungdom ochvuxna - inte minst i glesbygderna, som får sin tandvård genom folktandvården. Närsedan herrar Ringaby och i sitt särskilda yttrande säger attetableringsreglerna skall ändras men att detta inte får ske på bekostnad avfolktandvården, så är del ett både halsbrytande och ologiskt resonemang, omman nu skall ta det på allvar med hänsyn till motionens verkliga innehåll omprivatiseringen av folktandvården. Låt mig bara slå fast attetableringsreglerna tillkommit just för att slå vakt omfolktandvården. man upp detta skydd,-då är folktandvårdens existenshotad. Vi erinrar i den socialdemokratiska reservationen om atletableringsreglerna infördes som ett led i strävandena att garanterafolktandvårdens utbyggnad, i enlighet med den prioritering av barn- ochungdomstandvården som tandvårdsreformen innebar, en prioritering som f ö,stöddes av Tandläkarförbundel. Såsent som antog den socialdemokratiska regeringens förslagtill nya anslutnings- och eiableringsregler. De nya bestämmelserna, somutarbetats av i samförstånd med ,innebar atl etableringsregeln förlängdes alt gälla lill utgången av 1979 menalt möjligheten att avveckla densamma skall prövas medbörjan denna höst. Medstor majoritet anslöt sig lill dessa riktlinjer. hade f ö,ingen reservation i del utskottsbetänkande som låg till grund för beslutet. ,, är läget ett annat. Regeringsförklaringen ger verkliga bevis föratt varit framgångsrika då det gällt att få med sina gamla krav omen privatisering av folktandvården. Jag kan förstå att herrar Ringaby ochÅkerlind är tillfredsställda. Mot denna bakgrund skall det bli minst sagtintressant att få la del av den proposition som på grundval av regeringsförklaringensutfästelser väl är atl förvänta och i vilken krav skalleffektueras. Med hänsyn till den något egendomliga ärendeindelning som skett isocialdepartementet utgår jag ifrån alt det skall bli den centerpartistiskesocialministern som skall utarbeta propositionen på grundval av den politiskalinje som den biträdande socialministern företräder och därmed gå emot deninställning tidigare intagit till dessa frågor här i . Skallman uppfylla krav måste, vad jag förstår, dessutom den tillriksförsäkringsverket knutna landvårdsdelegationen, som har att följa ochhandlägga en rad av dessa frågor, också köras över. Den nuvarandedecentraliseringen av dessa frågor till den partssammansattatandvårdsdelegationen måste i så fall resultera i en maktfullkomlig centraliseringdå det gäller handläggningen av tandvårdsfrågorna - en sak värd att ocksånotera men väl inte så överraskande med hänsyn till vad vi upplevat på mångaandra områden under senare lid. Sedanherrar Ringaby och i sitt särskilda yttrande sökt mildra intrycket avattacken i motionen mot folktandvården tar de upp arbetsmiljön inomfolktandvården. De finner ijänstetandläkarnas arbetssituation inomfolktandvården mindre tillfredsställande. Det hela har något av skenhelighetöver sig, eftersom man först ifrågasatt folktandvårdens existens, men det ärväl så en slipsten skall dras, när är i farten i dessa frågor. Utantvivel är arbelsmiljöfrågorna viktiga, och de förtjänar alt diskuteras även ivad gäller folktandvården. Jag vill understryka alt arbetsmiljön inomlandstingens folktandvård mer än väl motsvarar den inom privattandvården. Detär ingen överdrift att säga att den viktigaste åtgärden för att förbättraarbetssituationen inom folktandvården är all tillförafolktandvården fier landläkare, och detta är också en av de grundläggandeprinciperna i hela tandvårdsreformen.