prot · G00965 · 1976-12-31 00:00:00 — Jag hoppas alt vi är överens om atl det gäller att hittamöjligheter all klara lillgången på råvara för dem. Här går del inte all barasäga att vi skall lugna oss, eftersom del inte är så farligt. Det brinner iknutarna för vissa av dessa sågar, . Därförfrågar jag om är beredd att rädda de här arbetstillfällena nu.När de människor, som mist sina arbetstillfällen, har tvingats fiytta ifrån sinbygd, då är det för senl att göra någonling. Då uppstår ocksä ytterligaresvårigheter för bygden atl leva vidare. Hen () kortgenmäle: Här förekommer del där vanliga sättet all handskas med en molslåndaresargumenl. När jag talar om nonsens, menar jag atl det är nonsens alt säga atlmoderata samlingspartiet hänsynslöst vill uinyllja marknadskrafterna för speleli samhällslivel. 1 slällel ligger del lill så att samhället har en rad olikastyrmedel, som vi medverkat till att införa. Men det måste sältas en gräns såall också människorna får frihet atl arbeta efter sina egna förutsättningar.Annars slår man benen av förelag och initiativ i detta land. Enligt vårlförmenande fordras del mer av siimulans och mindre av slyrning. Stimulansen ärvärdefull för att åstadkomma en naturlig slyrning åt del håll man önskar. Närdel gäller våra sågverk är del riktigt all de kommer i en besvärligsituation om vi inte kan ta hand om dessa problem. Men en utredning pågår. Vibefinner oss f n. i en krissituation med överfyllda lager. Men det finns en radåtgärder som är användbara på det här området, t. ex. skogsbeskaltningen ochskärpt lagstiftning som bidrar till alt få fram mera råvara. Om vi t. ex. i etttidigare skede, så som i , hade haft en sådan skogslagstiftning att manbeskattade den årliga tillväxten, hade del givit utrymme för skogsägaren all laut något mer när industrins efterfrågan på råvaror var stor. Det skulle på delhela laget stimulera uttag av råvara i denna näring. Herr talmannen anmälde atl anhållitalt till protokollet få antecknat atl han inte ägde rätt lill ylleriigarereplik. den 3 febmari 1977 i Skärslad(c): När våra fäder lade grunden till del samhälle vi fått att förvalla ochbyggde vidare därpå, var de klart medvetna om att människan lever inte bara avbröd. De var medvetna om all människan inte bara var en materiell varelse utanockså en andlig. I takt med ulvecklingen växte del upp kyrkor och bönehus, somviiinade om den livsåskådning som var vägledande för vårl folk. Tyvärrfinns del , om man skall döma av inläggen i denna långa allmänpolitiskadebatt, myckel liten plats för demokratins livsåskådning, som ändå är en storoch viktig del av vår demokrati. Har vi i riksdag förlorat förmåganoch viljan all föra en bred ideologisk debatt, där också livsåskådningsfrågornafår sin givna och berättigade plats? Detråder elt stort och berättigat missnöje ule bland svenska folkel över dettaförhållande. Här behövs rättning i leden, från partiledarna och nedåt. Deekonomiska frågorna och sysselsättningsfrågorna med åtföljande problem slår icentrum, och de är myckel vikliga. Arbete för alla och ekonomisk trygghet måstevara en gemensam politisk målsättning för alla. Ingen bör hånas för denmålsättningen. Här har en del av debatten varit onödigt - vi borde ha varitöverens. Atl skapa irygghel i arbetet, medbestämmanderätt och ett harmonisktsamarbete mellan företagsledning och anställda som ger en trygg och god arbetsmiljömåste vara en målsättning som accepteras av alla verkliga demokrater. Vilalar sä ofta om hur en person känner del när han går lill arbels-plalsen - ochdel är viktigl. Men om vi skulle vända på del och fråga: Hur känner sigpersonen när han går ifrån arbetsplatsen? Under åtta limmar är en person påarbetsplatsen, sexton limmar av dygnet tillbringar han på annal håll. Är vilika angelägna om atl skapa en tillvaro av trygghet och god miljö utanförarbetsplatsen? Hemmet,får del sitt stöd? Samhället i stort, där människorna lever den största delenav sitt liv, formar vi det så att människorna trivs med tillvaron? Är viberedda alt angripa del som skapar otrygghet och dålig miljö? Är vi angelägnaom atl ge människorna, inte minst det kommande släktet, inte bara något altleva av utan också något atl leva för - ja, leva efter? Vårafäder hade stjärnor som vägledde dem. Har vi det? Angreppen på den kristnalivsåskådningen är många. Men man har inget tryggt och säkert i slällel. Dettaskapar problem och gör det svårt för människor att hitta räll. Vilkamoralbegrepp ger man i stället? Vårlids människor har i stor utsträckning blivit en gåta för sig själva. Men ärmänniskan en gåta för sig själv, blir också förhållandet lill andra oklart.Hela livssituationen blir då problemfylld och ofta meningslös. Det märks pånästan alla vitala områden. Vihar länge haft en hemmens kris med etl skrämmande stort antal skilsmässor.Uppfostringsproblemen är legio. Åsikt står mot åsikt när det gäller uppfostransmedel och mål. Förhållandel mellan stat och individ har blivit så kritiskt atldet har splittrat världen. Ochmånga har givit upp när det gäller att finna svar på religionernas urgamlafråga om livets mening och mål. Vår generation har lagl stora delar av världeni ruiner. Det värsta är inie de yltre ruinerna. Städer kan man bygga upp igenunder loppet av . Långt värre är alt den inre andliga byggnadsom vår kultur och livsform vilar på har sjunkit i grus. Och upp ur grushögarnakryper problemen fram och omringar oss människor. Mångastår rådlösa inför sig själva och sin omgivning. Och är det klart att deinte heller kan besvara frågan hur livet skall levas - varken individuellteller socialt. Moralen har med andra ord blivit ett problem. Ja, inte nog meddel. Mänga har förlorat tron pä att det över huvud taget finns en moral som ärgiltig för alla. Vi kan också siöla på den uppfallningen alt del bara gör sakenvärre om man lar upp moraliska frågor till diskussion. Desedliga frågorna hör alliså lill tillvarons avgörande problem, bådeindividuellt och socialt. Etl litel exempel räcker för att visa detta. Om viströk etl streck över ett enda moralbud, t. ex. ärligheten, skulle all tillitmänniskor emellan upphöra och hela samhället skulle bli kaotiskt. Så finns delnågra som är så kloka alt de tänker: Vi tar inte alls någon slåndpunki tilldessa frågor. Vi nöjer oss hell enkelt med all leva, all vara neulrala. Mendenna slåndpunki är inie bara elt försök till ansvarslös fiykt -den är ocksåorealistisk, därför all den är orimlig. Den skulle bara vara möjlig om manupphörde att leva. Atl leva betyder alltid all vara tvungen all välja. Vägrarvi att välja är detta också ett val. Därförkan ingen av oss komma förbi moral och moralspörsmål. Vi kan visserligenanvända andra namn, men realiteten själv kommer vi inte förbi. Den hör med lilldella alt vara människa. Fleroch fler har i vår lid fåll upp ögonen för att människan har råkat in iallvarligt trångmål. Tekniskt, industriellt och kulturellt har vi gjorthäpnadsväckande framsteg, men på det moraliska området har vi snarare gåtttillbaka. En fransk tänkare säger atl vi har fått en jättestor kropp men atlsjälen är lika liten. Denna brist på överensstämmelse mellan teknikoch etik är ett av huvudproblemen i denna tidens kris. Den låter sig hellenkelt inte avvisas. Och vi måsle på något sätt kunna ge svar och vägledning.Om vi släcker de sriärnor som genom sekler har väglett vårt folk men inteländer några andra i stället, var hamnar Låtmig nämna två områden som oroar ansvarskännande medborgare. Det ena gälleralkoholproblemet, som blir allt större och allt allvarligare. Omökningen av antalet alkoholskadade fortsätter som de två senasie åren, kommervi om några är att ha en miljon alkoholskadade i vårt land. Orkar vi med dettabåde från ekonomisk synpunkt och från vårdsynpunkt? Hur skall vi komma lillrätta med della slora problem? 1en molion har vi framhållit att flera vägar kan anvisas för att komma tillrätta med alkohol- och narkotikabruket. Därvid måsle man sträva efter att denpositiva attityd och den kommersiellt betingande gloria som har skapats kringalkoholförtäring ersätts av samma skarpa reaktion som drabbarnarkotikabruket. Detär själva den utbredda alkoholseden och förknippandet av alkohol med fest ochhögtid som väsentligen ger alkoholen dess gloria. Del är svårt att se hur denglorian skall kunna avskaffas ulan alt själva denna sed och förknippandet avalkohol med fest angrips. Vår villighet att acceptera berusning som normal vidvissa tillfällen är i högsta grad onormal. Visserligenhar den positiva alkoholaltilyden tusenårig hävd, men icke desto mindre har deninneburil och innebär fortfarande en nationell fara som del är bådedemokratiskt och kulturellt förnedrande att behöva uppleva. Om vi hjälps ål pådel här området är jag överlygad om att vi i fortsättningen inte skall behövaropa på fler poliser utan snarare kunna minska antalet. De som använder alkoholutsäller sig själva och andra för risker. Därför borde de som använder alkoholskaffa sig etl skydd försäkringsvägen så atl de inte ligger samhället lilllast. Massmedia,inte minst TV, spelar en myckel stor roll när del gäller ulvecklingen. I enmolion har jag tagit upp program-verksamhel, där jag begär flerkrisina program och då särskill barnprogram. Kulturellaoch religiösa inslag har förekommit i mycket ringa omfattning i barn- ochungdomsprogram. Dessa medborgargrupper har rätt att kräva alt avtalet medSveriges Radio följs och all sändningarna sålunda i skälig omfattninginnehåller även religiösa program. Erfarenhetsmässigttycks programledare och producenter ha stått villrådiga sä fort del handlar ombarn- och ungdomsprogram med religiösa inslag. har lyvärr inieproduceral barnprogram med religiösa inslag i den omfattning som är önskvärdoch rimlig. Sändningstiderna för sådana program måsle ökas. och hela denprogramsekiorn bör ges siörre resurser. Snålhetennär det gäller sändningstider för barn- och ungdomsprogram med religiöstinnehåll framstår som ännu mer anmärkningsvärd mot bakgrund av den kritik somriktats mot radio-TV för alt del förekommer så många inslag som skildraralkoholbruket. För atl motverka effekten härav bör man i skolprogrammen sägasanningen när det gäller bruket av alkohol. Därmed skulle ungdomarna bliupplysta om att man lever lyckligast om man inte använder alkoholhalligadrycker, som bara förstör den 3 febmari 1977 Torsdagenden 3 febmari 1977 och river ner. Sloramedborgargrupper här i landet väntar nu på barn- och ungdomsprogram.Bland dem råder det ett starki missnöje. har alll atlvinna på all tillmötesgå önskemålen därvidlag från lusentals föräldrar i vårlland, som frågar sig varför inte värderingar och inslag i siörreutsträckning än nu får prägla barnprogrammen. Detta är så myckel meranmärkningsvärt som så många tvivelaktiga värderingar och inslag, som är ägnadealt prägla de unga lill ett hell annal och ofta mycket förkastligtbeteendemönster, får slå igenom i andra program. En stark strävan att skapajämlikhet i del avseendet skulle slå i överensstämmelse med vad svenska folketkänner. Medtanke på den genomslagskraft TV har bör vi ställa siörre krav på dem somproducerar och framför programmen. Varför denna förfulning av språket? SverigesRadio ger också ul en tidning som heter i , en intressanttidning, som förutom de olika programtiderna även har en del värdefullaartiklar. Enlängre lid har man haft en spalt som heter "15 frågor". I den spaltenhar olika "kändisar" fått svara på frågor, som varit lika formuleradetill alla svarande. En del har svarat raljerande och spexigl, andra har svaratuppriktigt och allvarligt. Hellnyligen fick skulptrisen - maka lill hänsovne nationalskaldenEvert - svara på de 15 frågorna. Hennes svar är värda all närmarebegrundas. Enav de aktuella frågorna löd; "Det vackraste svenska ord du vet? "Svaret blev: "Trohet". Nästa fråga rörde del värsta ordet, och svaretblev; "Alla svärord". Detär inte utan att man vill uttrycka sin beundran för att en så passuppmärksammad kvinna vågade lala på detta sätt. Det är fint och modigt gjort,inte minst i en lid då kraftuttryck och svordomar håller pä atl översvämma osspå olika livsområden. Svordomarna tycks vidga sina domäner för varie är somgår. Del är länge sedan som de levde ett undanskymt liv i drängkammare ochölstugor. mutar de in nya områden i skolvärlden, lidningsvärlden, nöjesvärlden,idrottsvärlden, den politiska världen och i TV. TVhar så mänga bra program och producenter. Varför skall då dessa hänsynslösa ochkulturellt lågtstående producenter få klampa in i de svenska hemmen och skapairritation och missnöje? Det finns så myckel gott, vackert och roligt itillvaron. Så lål oss slippa del smutsiga och kulturellt förnedrande. 1 delta anförandeinstämde i (c). Hen SVARTBERG (s): Ämnena avlöser varandra i en skön blandning så här mot slutet avdebatten. Jag tänker ta upp problem och hamnar väl därmed under denav Stockholmstidningarna använda rubriken Förmånga är liktydigt med sommar, sol och semester, med frisk luft ochhärliga, salta bad. Vi bohuslänningar har ingenting emot alt man har den bildenav , men vi brukar också tillägga: Vi kan inte leva på frisk luft ochrent vatten. Det är arbetet, det vardagliga knoget, som lagl grunden lill detvälstånd vi har, och vi behöver fier arbelslillfällen än de som kan förknippasmed sex lill älta veckors som-marlurism. Blandförra årets sommarturisier hade vi en som från en brygga i norra ströddeslagord omkring sig. Mellan alla slagord kom det en fråga: Kan ni länka er denhär bygden utan småföretag? Frågan kändes litel underlig i en landsända därsmåföretagsamheten är den klart dominerande förelagsformen, där vi försöktstötta småförelagen och där vi t. o. m. lyckats slarla nya med hjälp av vårlokaliseringspolilik. Men vi säger: Del räcker inie med dessa. Den här fråganfår vi tillfälle att diskutera med arbetsmarknadsministern ,varför jag lämnar den för dagen. Islällel vill jag ta upp strukturfrågorna. Strukturomvandlingen har slagit hårtbland de gamla basnäringarna i under de senasie decennierna, och denpågår fortfarande och slår hårt. Jordbruket har förlorat ca 2 000arbelslillfällen på 1970-lalel och har endast drygt7 000 sysselsatta med en prognos 1980. Fisket har minskat med 750under samma lid. Del återstår 1 600 fiskare. Prognosen pekar på 1 000fiskare 1980. Stenindustrin, som under sin storhetstid sysselsatte något 10000-tal personer, har endast ca 1 100 sysseLsatta. Textiloch konfektion förknippar man vanligtvis inte med och län.Därför blir förvåningen stor, när man får veta atl länet under åren 1971-1975förlorat inte mindre än 3 400 arbetstillfällen inom branschen. Inombyggnadsindustrin är nedgången nästan 10 000 arbetsiillfällen under sammaperiod. Förindusirin som helhet pekar prognosen på en nedgång med 9 000anställda, detta då under förutsättning att inte varven, som vi diskuterat såmycket, utsätts för rena dråpslaget. Redan de besked som lämnats äralarmerande. Vilka konsekvenser för de kraftiga nedskärningarna med sig runl omi vårt land? Pågrund av strukturomvandlingen har mellersta och norra fått vidkännasen kraftig minskning av befolkningen. Naluriiglvis har fåtten viss kompensation i nya förelag och nya arbetstillfällen, där man främstmåsle nämna Uddevallavarvet, men del har inte varit tillräckligt. sker kompensationen främst genom ökningen av antalet anställda inom dengemensamma sektorn, framför allt inom sjukvård och åldringsvård. Men delräcker inte med delta. Vi måste sälla fart på igen. är somlänscenlrum strategiskt viktigl. Torsdagenden 3 febmari 1977 i gersysselsättningseffekter för hela norra och mellersta , på samma sättsom livskraft smittar av sig på hela . Men självfallet fåräven problemen i och konsekvenser för omgivningen. Jagpåpekade i Wallhamnsdebalten - och i Uddevallagjorde det i den allmänpolitiska debatten i går - hur viktigt del är med beslutom statligt stöd till utbyggnaden av Sundslerminalen. Jag vill också peka påSunningeledens betydelse för stadens utveckling. Vimåste få till stånd del planerade Stalsraff i , likaså delgas-turbinkraftverk som planerar bygga där. Båda dessa projekl är avstor betydelse för hela norra och mellersta . Vi måste också få detpetrokemiska centrum i som är planerat. Statsföretag ochregeringen har avgörandet när del gäller OXO-anläggningen på Berol iStenungsund. 500 arbetstillfällen betyder mycket för . Deprivata intressena har bromsat krackern i . Men den är nödvändig,och den är på sikl en myckel lönsam investering. Varför bromsar man? Jag fåribland den uppfattningen all den fria företagsamheten spekulerar litet välkortsiktigt. Dä bör enligt min mening samhället vara pådrivande, sä också här.Strukturomvandlingen har slagit hån i , men i har vi byggtupp en ny struktur, som vi bör bygga vidare pä. Del är den och dessföljdinduslrier som kan ge norra och mellersta de basindustrier manbehöver för atl bära upp sysselsättningen. Detär samhället som måsle vara pådrivande. Jag hoppas alt industriministern såsmåningom ansluter sig till den uppfallningen och också får sinaregeringskamrater med på den. Vi behöver bygga ul stödjepunkterna iStenungsund, och , och när vi bygger skall vi också slå vaktom vår underbara miljö. Vi bohusläningar vill förena den fina miljön med nyaarbetstillfällen. Del är elt levande vi vill ha. i Heden (c): Visst är det så, all ämnesområdena växlar i den här debatten, kanskeinte minst under dess sista skede. Jag skall beröra ell område som har närasamband med frågor som de allra fiesta talare har uppehållil sig vid. I så gottsom alla debattinlägg har frågan om det ekonomiska läget för industrin och försysselsättningen i landet berörts. Trafikpolitiken är nära förknippad härmed. 1regeringens budgetproposition har kommunikationsministern räknat upp anslagettill med 223 milj. kr., en höjning . Det är en knappanslagsuppräkning i förhållande till koslnadsstegringen i landet. Det har iförsta hand gått ut över nybyggnadsanslaget, men regeringen har följtvägverkels förslag atl vid en knapp medelstilldelning lägga huvudvikten påunderhållet av vägarna, och detta är helt riktigt i en dylik situation. Detalltför länge eftersatta underhållet av vägnätet på grund av alltför lågmedelstilldelning har lett till en förslitning av vägarna som innebär storkapitalföriust för landet. En sådan vägpolitik som tidigare förts kan intefortsätta. Uppräkningen är för lågt tilltagen, om det inte finnsandra möjligheter all få fram pengar. Fördel första vill jag emellertid framhålla atl regeringen höjt ramen förvägbyggnadsverksamhet i form av beredskapsarbeten med 70 milj. kr. Härigenommöjliggörs viss upprustning av vägnätet, främst i skogslänen. Det bör vidaretilläggas atl 360 milj. kr. tillkommer för de vägarbeten som finansieras medberedskapsmedel enligt budgetpropositionen. Fördet andra vill jag hemställa all av de beredskapsmedel lillar-belsmarknadsslyrelsen som aviserals i regeringens s. k. krispakel,ulan-ordnas medel lill vägverkel för forlsatla vägbyggnadsprojekl. Härigenomkan den lill synes magra vägbudgeien förbätlras väsenlligt. Målsätlningenför den statliga trafikpolitiken är att en tillfredsställande irafikförsörininggenomförs i landets alla delar. Den kollekliva trafiken - person- såväl somgodstransporiförsöriningen - måsle samordnas med de olika iransporigrenarna.Del är därför bra alt regeringen i avvaktan på beslut om regionala rabattkortuppräknar bidragen till olönsam landsbygdstrafik från 28 milj. kr. till 88,4milj. Regeringenhar i budgetpropositionen förutsatt ökad samordning mellan järnvägs- och landsvägstrafiken.Den förda SJ-poliiiken har inte alltid varit så att säga servicevänlig förtrafikanterna. Bandelsnedläggningar, stängning av järnvägsstationer,nedläggning av in- och utlämningsslällen för gods, tågindragningar etc. harvarit till förfång för trafikanterna, och elt minskat antal resande har kunnatanvända SJ;s irafikmedel. Detta har ocksä bidragit till atl SJ:s ekonomiskaunderlag har försämrats. Detaviseras stora förändringar i SJ-trafiken - dock inte alllid lill del bällreför allmänheten - trafikanterna. Som exempel kan nämnas alt i harSJ varslat om nedläggningar av stationer och hållplatser. Slyckegodslrafikendras in, likaså vagnslasllrafiken. Tåguppehåll slopas, bl. a. i en så stor ortsom i . Bara inom kommun har varslat omserviceförsämring vid sju stationer. Detta kan inte fä fortgå. Då blir inte -SJen hela folkets järnväg - del är ju det uttryck som ibland används. Jagär medveten om att SJ med nuvarande trafikpolitiska riktlinjer ej kan hälla enfulländad service som inte är företagsekonomiskt motiverad. Men jag villtillägga att stelbeniheien får inte vara så påtaglig atl man gör läget sämre änvad nöden kräver. Ensamordnad trafikpolitik mellan olika transportmedel måste etableras. Depågående utredningarna i olika trafikpolitiska avseenden förutsätts finnalösningar på dessa problem. Men får inte SJ vidtaga åtgärder somförsvararen ändamålsenlig trafikpolitisk lösning. Inte heller fårtrafikkostnaderna övervältras på landels kommuner. Kommunerna måste få inblicki SJ:s kalkylsystem och sålunda kunna bedöma skäligheten i SJ:sersättningskrav. Den nya regeringen har i statsbudgeten ökat anslagen till SJ,vilket bör ge ökade möjligheter lill förbättrad service för SJ. Torsdagenden 3 febmari 1977 11 protokoll 1976/77:64-65 Torsdagenden 3 febmari 1977 Jag förutsätter atl den nya regeringen med kraft tar sig antrafikfrågorna. Ylleriigare förbättring av anslagen lill vägbyggnadsändamålsamt samordning av trafikpolitiken i dess helhet är en nödvändighet, omnäringspolitiska frågor i övrigt skall kunna lösas på ett riktigt sätt. FrökenANDERSSON (c): Frågor som rör jämställdhet mellan kvinnor och män brukar ju inteprioriteras så särskilt högt, men all del kommit upp så här senl i debatten ärväl ändå en tillfällighet. Arbetetmed jämställdhet bedrivs på många plan och många parter är inblandade, t. ex.statliga myndigheter som arbetsmarknadsverket och . Mångaorganisationer har länge varit starkt engagerade. Inte minstkvinnoorganisationerna, både politiska och andra, har bedrivit ett intensivtarbete. Den organisation som jag själv tillhör, , harsedan många år tillbaka jämslälldhetsfrågorna högt pä sitt program. Jagskall i huvudsak begränsa mig till alt beröra några uppgifter som den före jultillsatta kommittén för jämställdhet mellan kvinnor och män har i sammanhanget.Det har, som bekant, blivit min uppgift att leda kommitténs arbete.Jämställdheiskommitién, som vi har beslutat kalla oss, är parlamentarisktsammansatt och alla riksdagspartierna är företrädda. Den modellen har man frånregeringspartiernas sida alllid velat ha, och den beslöts också föreregeringsskiftet. Jag skall gärna erkänna atl detta kan göra arbetet något meratungrott och tidskrävande, men jag tror ändå atl man vinner väsentliga fördelar,och jag är överlygad om att viljan alt nå resultat är god hos alla i kommittén. Rätlenlill arbete gäller i lika hög grad för kvinnor som för män. Det egnaförvärvsarbetet är den grund som varie människa kan bygga sin trygghet och sinsjälvständighet på. Det är viktigt all slå fasl den principen. Jag skall intenu gå in på den aktuella arbetsmarknadssituationen, som det talats myckel ombåde i går och . Jag vill bara understryka atl det är oerhört viktigl atlkvinnorna inte som så ofta förr får uppleva att de är en reserv som är bra atlta lill när det är ont om arbetskraft men som lätt kan avvaras när lägelförsämras. De åtgärder som regeringen föreslagit, bl. a. utbildningssatsningar,bör kunna bidra lill att kvinnorna behåller fotfästet på arbetsmarknaden. Detvar på arbetslivets område som den gamla regeringens jämställd-hetsdelegalionvalde atl satsa i ingångsskedei, och enligt min mening var del riktigt. Flerainitiativ togs som redan har betytt mycket och som kan komma att ha storbetydelse också för framliden. Jag tänker speciellt på det s. k.Kristianstadsprojekiet och den därefter utvidgade försöksverksamheten i sex länsom gått ut på all rekryiera och ulbilda kvinnor i traditionellt manliga yrken.Man angrep verkligheten i syfte att förändra den.