prot · G00972 · 1976-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1976/77:72 §1 Justerades protokollet för den 8 innevarande månad. Meddelandeom tidsplan och ärendeplan 11 kap. 4 s riksdagsordningen stadgas all om synnerliga skäl föreligger kanriksdagen förlänga , dock längst t. o. m. . Talmanskonferensenhar, bl. a. med hänsyn lill att pingsthelgen infaller ,tillslyrkl all /77 pågår längst t. o. m. . Kammaren beslöt att skulle pågå längst t.o. §3 Meddelande om tidsplan och ärendeplan Tillkammarens ledamöter kommer att utdelas dels en preliminär tidsplan för lidenden 14 februari-den 3 juni 1977, dels en preliminär ärendeplan för behandlingi kammaren av utskoilsbetänkanden under liden den 2 mars-den , dvs.fram lill påskuppehållet. Fredagssammanträdenahar i tidsplanen huvudsakligen föruisaits bli bordläggningsplena och ta sinbörjan . 1 de fall då tidskrävande interpellationssvar lämnas påfredagarna kommer sammanträdena dock att böria tidigare. Om så erfordras föratt föreliggande utskoilsbetänkanden skall hinna slutbehandlas under deninnevarande arbetsveckan, kommer fredagens bordläggningsplenum all utbytas motell arbelsple-num med början . S4 Föredrogs och hänvisades 1976/77:1348 tillutbildningsutskottet 1976/77:1349 tillfinansutskottet §5 Föredrogs och bifölls interpellalionsframställningen 1976/77:98. 4 protokoll 1976/77:70-74 Spärregler vid val till riksdag och landsting, m. m. § 6Spärregler vid val till riksdag och landsting, m. m. Föredrogs konslitutionsutskotteis betänkande1976/77:23 med anledning av motioner angående spärregler vid val till riksdagoch landsting m. m. Idetta betänkande behandlades motionerna 1975/76:341av m. fi. (vpk), vari hemställts att beslutade hosregeringen anhålla om en parlamentarisk utredning rörande slopande av gällandesystem med spärrar vid val till riksdag och landsting samt översyn av valsystemi enlighet med vad i motionen anförts, 1976/77:49 av m. fl. (vpk), vari hemställts alt hos regeringenskulle anhålla om en parlamentarisk utredning rörande slopande av gällandesystem med spärrar vid val till riksdag och landsting samt översyn avvalsystemet i enlighet med vad som i motionen anförts, 1976/77:566 av () samt 1976/77:576 av herrarKnutson (m) och (). Utskottet hemställde att skulle avslå motionerna 1975/76:341samt 1976/77:49, 566 och 576. Hen (vpk): Del saknas inte uttalade meningar om alla människors lika rätt i vårtsamhälle. Demokratiska proklamationer finns i partiprogram ochriksdagsbetänkanden. Men det är inte heller svårt all hitta hinder när delgäller att förverkliga de vackra tankarna. De allvarligaste hindren beror påden ekonomiska strukturen och fålalsväldel i samhället. Tyvärr uppställs ocksåandra hinder för alla människors lika räll. Vi har ett sådant inbyggt i delnuvarande valsystemet. Kampenför den allmänna rösträtten var lång och hård. Det ena hindret efter det andraundanröjdes dock, främsi genom arbetarklassens kamp. Länge kvarstod en pålagbarorättvisa i valsystemet, som innebar all ett parti måste ha betydligt fieraröster än ett annat för all få mandal i . Genom att införa ett syslemmed utjämningsmandat undanröjdes detta missförhållande och partierna har nulikartade villkor vid mandatfördelningen, dock med ell viktigt undanlag. Delparti som inte når upp lill 4 9é av väOarna blir hell ulan mandal i riksdagen.Vi har kommunisterna vid fiera tillfällen påtalat del odemokratiskai denna ordning. Spärregeln står i strid med strävan all varje röst skall halika värde och strider därmed också mot talet om alla människors lika räll ivårt samhälle. Viddet senaste riksdagsvalet deltog över 5,4 miOoner väljare. Med den nuvarandespärren vid innebär delta all ett parti skulle kunna samla betydligt över200 000 väOare och ändå bli utan riksdagsrepresentation. Dessa väOare kan intepåstås ha samma möjligheter som andra att få sina meningarföreträdda i parlamentet. Om man antar all fiera partier närmar sig men inteuppnår 4 96, kan ell betydande antal väljare komma att ställas utanriksdagsrepresentation. Dettasystem kan inte sägas främja en strävan att var och en skall rösta efterövertygelse. VäOaren vill naturligtvis ha sin övertygelse företrädd iparlamentet. Del förhållandet all spärren satts så högt som vid gör ocksåatt systemet får ett mycket kraftigt utslag. Några fä röster kan avgöra om etlparti skall bli hell orepresenteral eller få 14 riksdagsmandat. Konstitutionsutskottetupprepar ånyo argumentationen all det rått enighet om att ellriksproportionelll valsystem är mer tillfredsställande än det som tidigarerådde. Den saken har ingen bestritt, ej heller motionärerna. Spärrensnödvändighet för att förhindra en partisplittring är mera diskutabel. Det ärandra och djupare faktorer som avgör om nya partibildningar uppslår. I så fallbör de också kunna bli representerade i . När utskottet hävdar all deerfarenheter som vunnits har befäst fördelarna med denna valmetod, somnu tillämpats i tre val, är detta ett argument utan någon verklig underbyggnad.Vilka erfarenheter kan Ulskollel anföra? Vad som inlräffal under den lidsysiemet lillämpats är att antalet röstande ökat, med påföOd att av väOarnamotsvarar ett ständigt stigande antal röstande. Frånvpk har vi hävdat att del nu är dags all företa en prövning av detta systemseffekter. Vi tycker nog att de som i grundlagsarbetet träffade kompromissen omen spärr åtminstone borde vara mogna alt ta upp en diskussion om huruvida 4 %är den lämpliga gränsen, liksom om en eventuell spärr borde kombineras medavlrappningsregler för alt minska tröskeleffeklerna. Men inte ens detta är manberedd att göra. Den kompromiss som framför allt var ett resultat av köpslaganmellan socialdemokraterna och i slutet av l960-ta)et skall tydligenstå fast, vilka konsekvenser den än för med sig. Detta är beklagligt fråndemokratisk synpunkt. Förförsta gången tillämpades ett system med spärrar och utjämningsmandatvid landstingsval. Effekterna av detta spärrsystem blir inte lika allvarliga,dels därför alt spärren salts vid 3 96, dels därför alt beräkningen gällervarie enskild landstingskommun och inte hela riket. Men det står fullt klartall också här kan ett fåtal röster avgöra om ell parti blir helt orepresenterateller får flera mandat. Likaså kan ett betydande antal väOare i enlandstingskommun bli orepresenterade genom spärregeln. Utskottetåberopar att erfarenheterna av den nya ordningen är begränsade lillett val, men det anser sig likväl finna att syftet med de ändrade reglernafrämjats. Om syftet varit att ge varje röst lika värde, så har dock delta syfteuppenbarligen inte nåtts. Det kan utskottet förvissa sig om vid en genomgång avde olika landstingskretsarna. Vänsterpartietkommunisterna har yrkat på ett system med utjämningsmandat, men ulanprocentspärr. Vi vidhåller denna uppfattning. Spärreglervid val till riksdag och landsting, m. in. Spärreglervid val till riksdag och landsting, m. m. Närdel gäller val till kommunfullmäktige finns varken uljämnings-mandal ellerprocenlspärr. I verklighelen finns dock en ganska hög spärr genom all kommunerindelas i kretsar. Från kommunisterna har vi yrkat på att såsnart en kommun indelas i valkretsar bör etl system med utjämningsmandattillämpas för all skapa slörsla möjliga rättvisa vid mandatfördelningen. Yrkandeti motionen 566 av sammanfaller med vpk:s ståndpunkt. Vi kan dockinte dela uppfattningen i denna motion all etl system med utjämningsmandatnödvändigtvis måste förenas med en procentspärr. genom herrar och , pläderas i molionen 576 förett enhetligt system för riksdags-, landstings- och kommunalvalen. Felet äralt man vill ha en spärr vid 4 96 i samtliga val. I stället för all avskaffa deuppenbara orättvisor som fyraprocenlsspärren vid riksdagsval innebär vill manalltså överföra samma orättvisor till de övriga valen. Motionärernasståndpunkter strider mot strävan all ge varje röst lika värde. Därför måstedetta motionsyrkande bestämt avvisas. Vänsterpartietkommunisterna har begärt en parlamentarisk utredning om slopande av gällandesystem med spärrar vid val lill riksdag och landsting och en översyn avvalsystemel, bl. a. så alt utjämningsmandat kan förekomma vid val tillkrelsindelad kommun. Jagber, herr talman, att få hemställa om bifall lill ifrågavarande motionsyrkanden. Hen FISKESJÖ(c): Demotioner som konstilutionsutskotlel behandlar i belänkandet nr 23 berör vissadelar av valsystemel. Vad man kanske först kan ha anledning att slå fast är attdel tydligen numera råder enighei om del proportionella valsystemel som sådant.Några förslagom övergång till någon form av majoritetsval föreligger inte. Detär enligt min mening glädjande att den delen av debatten om hur ell bravalsystem skall se ut förts åt sidan. Det proportionella fördelningssystemetsom princip ifrågasätts således inte längre. Enproportionell valmetod innebär alt partierna får representation i förhållandelill sin andel av valmanskåren. Vad som fortfarande då och då diskuteras ochsom de motioner som behandlas tar upp är hur den proportionella metodenskall vara konstruerad. Det finns ett stort antal tänkbara varianter och förden skull finns del naturligtvis alllid uppslag till förslag om förändringar. Proportionalismenkan drivas så långt att del inte finns något slag av diskriminering fram lilldet all del sista mandatet är fördelat. Men proportionalismen kan också varakombinerad med olika typer av spärrar, som alltid är avsteg frän den striktavalmaiemaiiska rältvisan. För sådana spärrar finns särskilda skäl som detnaturligtvis står var och en fritt all värdera olika. Men det viktigastemotivet för spärrar är omsorgen om demokratins funktionsduglighet, och det ärenligt min mening ett av- Erfarenhetenvisar att i länder med mycket låga spärrar eller med fullständigproportionalism får man regelmässigt ett stort antal partier i de beslutandeförsamlingarna. Detta i sin tur gör det parlamentariska arbetet besväriigt - ivärsta fall kan del leda till handlingsföriamning. Vihar kunnat se hur besvärligt man haft och har del i , där man har enbottenspärr på . Tio partier var representerade i det gamla folkelingel,elva kom in i del nya. Med en 4-procentsspärr skulle antalet partier ha varilungefär hälften sä stort. I har man i prakiiken ingen spärr alls. Därfinns f n. 14 partier representerade i den nedre kammaren. Tio av dessa partierhar mindre än tio mandat vardera. I har man 1 96 som botlenspärr. Därhade man tidigare tolv partier; genom diverse sammanslagningar har man kommitner till nio. Men i det nu utlysta valet verkar det som om partisplittringenskulle öka igen. I å andra sidan, där man har en spärr pä 5 9, ärantalet partier i förbundsdagen endast fyra. Många andra exempel skulle kunnaanföras. Detfinns således erfarenhetsmässigt ett nära samband mellan valmetoden i de häravseendena och partibilden i representationen; det kommer man inte ifrån. Ochdet är inte alls otroligt att vi också i vårt land skulle få ett stort antalsmå partier i , om den nuvarande 4-procents-spärren togs bort ellersänktes radikalt. Omman nu anser att del är olyckligt med en långtgående partisplittring - delfinns enligt min mening goda skäl för den uppfattningen - får man föOaktligenacceptera inskränkningar i den absoluta proportionalismen. ISverige har vi efter långvarigt utredningsarbete och under bred uppslutning iriksdagen stannat för ett slags trestegssystem. För representation i riksdagenkrävs 4 96 av rösterna och för representation i landslingen 3 96. De partiersom kommer över dessa bottenspärrar blir genom utjämningsmandat tillförsäkradeen rättvis representation. För kommunalvalen finns ingen spärr alls utöver denspärr som föOer av valkretsindelningen i en del kommuner. Varje valkrets skalldock ha minsl 15 mandat. Vadgäller landsting och kommuner antogs de nu gällande reglerna så sent som år1975. Syftet var all öka den proportionella rättvisan vid mandatfördelningenockså i landsting och fullmäktige. Detre motioner som utskottet haft att ta ställning till föreslår ändringar ivalmetoden, men vad beträffar själva inriktningen av de föreslagna förändringarnagår motionerna isär. kommunisterna vill ha bort alla spärrar- vihar hört argumentera för detta. Två moderater vill bl. a.höja spärren i landstingsvalen lill 4 96 och införa en fyraprocentsspärr ocksåi kommunerna. I en enskild folkpartimotion krävs ett system med fastavalkretsmandat och utjämningsmandat också i kommunerna. haransett alt de erfarenheter av valsystemet Spärreglervid val till riksdag och landsting, m. m. Spärreglervid val till riksdag och landsting, m. m. som vi nu har från tre valpå riksplanet visar att det fungerar bra, och utskottet har därför inte funnitskäl att tillstyrka någon ändring. Ulskollel har inte heller funnitinvändningarna mot den nya ordningen på landstingsnivå och nivåövertygande. Till detta kommer all vi härvidlag endast har erfarenheter frånett val. De förslag som förs fram i motionerna övervägdes även införbeslutet , men stannade med stor majoritet för den ordning som vinu har. Utskottetavstyrker därför enhälligt motionskraven. Jag ber, herr lalman, att fä yrkabifall till utskottets förslag. Hen (vpk); Jagtycker all gör sig skyldig till en förenkling av problemet medmånga partier och spärrbestämmelser. Om man inbillar sig kunna komma lill rättamed den sociala bakgrunden till partisplittringen exempelvis i -som hantalar om - genom att ha en högre spärr för representation i parlamentet, trorjag man begår ett stort misstag. Varken Glistrup, pensionärspartiel eller någonannan företeelse där är orsakad av att en mandatspärr på 2 96 har ställts somvillkor för pariamentsrepresenlation. Den enda effekt man skulle få av atttillämpa vårt högre spärrsystem skulle såvitt jag förstår vara att tiotusentalsväljare blev orepresenterade - och vad skulle demokratin tjäna på del?Problemet Glislrupskulle man väl f ö. inte ens formellt kunna stoppa vare sigmed en 4-procents- eller en 10-procenisspärr -kanske inte med en20-procentsspärr. Nusäger att vårt system har fungerat bra. Jag måsle ändå frågautskottets talesman, om han vill bestrida den tröskeleffekl nuvarande systemhar. Kan det vara tillfredsställande alt några få röster skall avgöra om ettparti skall få O eller 14 riksdagsmandat? Jag vill erinra om att redan i bönan av 1970-taletanfördes, bl. a. från cenierhåll på mycket hög nivå, att det kunde finnas skälall diskutera någon avtrappningsregel för att hindra tröskeleffekter. Men inteens del vill tydligen diskutera . Varför denna negativahållning? Finner kanske de partier, som gemensamt bär ansvaret Ibr den dåligagrundlagskompromissen, del lugnast att över huvud taget inte röra i frågan? Hen FISKESJÖ(c): Jaghar inte påstått att den enda orsaken till de besvärligheter som vi kan finnai olika parlament vad gäller funktionsduglighet, arbetsformer och liknandeskulle vara valsystemet. Men del är oomtvistligt att en proportionalism av detslag som man har i eller eller - för att hålla mig lillde exempel jag log förut -verksamt bidrar till en stark uppsplittring av denbeslutande församlingen på många partier. Del finns många undersökningar gjordapå del här området, och resultaten är entydiga. Det är möjligt att manhade fått en Glisiruprörelse i även om man hade haft enfyraprocentsspärr; systemet som sådant är ju ingen garanti mot konstigapartier. Men vad vi får hålla i minnet är att just den omständigheten att etlparlament kan visa sig ha svårt att fungera bidrar lill all öka allmänhetensmisstro mot de agerande partierna. Om man har resonerat med parlamentarikerfrån länder med en myckel långtgående proportionalism, har man entydigt fåttbesked om att de ser det som en stor olycka all de inte har litet striktarebestämmelser härvidlag. Emellertidär del alllid besvärligt alt ändra ett proportionellt system i den andrariktningen, och för den skull har man väldigt svårt att få lill ståndförändringar, även om sådana ständigt diskuteras i de här länderna som jag harnämnt. Därför menar jag att vi får vara mycket försiktiga innan vi lämnarfyraprocenlsspärren, som vi har stannat för i vårt land. Sedansäger att vi inte ens vill diskutera storleken på spärren. Menman får ju bestämma sig. Man kan naturligtvis ha 2 96 som i , man kanockså länka sig 3 96, och man kan ha 5 96 som i . Vi har stannatför 4 96. Det är naturligtvis en avvägning man får göra, ell beslut man fårfalla, och just den procentsats man har stannat diskuteras. och vi alla kan konstatera är väl ändå att den fyraprocentsspärr somvi har i har fungerat förhållandevis tillfredsställande. Systemet iövrigt har också fungerat till allmän belåtenhet, såvitt vi har kunnat finna. Spärreglervid val till liksdag och landsting, m. m. (vpk): Min fråga lill gällde varför man inte ens vill diskuteraell avirappningssyslem föratl motverka de tröskeleffekter som den högaprocentsatsen 4 96, som man nu slår vakt om, ändå för med sig. Hen FISKESJÖ (c): Ettavirappningssyslem måsle ju konstrueras på etl eller annat sätt, och detinnebär i realiteten att man sänker spärren. I själva verket tar man alltsåställning för en lägre spärr. Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels utskottets hemställan med den ändring däri som föranleddes avbifall till motionerna 1975/76:341 av m. fl. och 1976/77:49 avherr m. fi.,och förklarades den förra propositionen vara med övervägandeja besvarad. Sedan begärt votering upplästes och godkändesföOande voteringsproposition: Nr 72 Den som vill att kammaren bifaller konstitutionsulskottets hemställan Onsdagenden ' betänkandet nr 23 röstar ja, ' j '" ' "J- --------------- Vinnernej har kammaren bifallit utskottets hemställan med den ändring Införande av därisom föranleds av bifall lill motionerna nr 341 och 49. Vidomröstning genom uppresning förklarades fiertalet av kammarens ledamöter haröstat för ja-propositionen. Då begärde rösträkningverkställdes votering med omröstningsapparat. Denna omröstning gav föOanderesultat: §7 Införande av republik Föredrogs betänkande1976/77:24 med anledning av motion om införande av republik. I detta betänkande behandlades motionen 1976/77:46av m. fi. (vpk), vari hemställts att beslutade 1. att såsom vilande anta av motionärerna framlagtförslag till ändring av regeringsformen, innebärande monarkins avskaffande, 2. att såsom vilande anta förslaget - iöverensstämmelse med av motionärerna föreslagen ändring i regeringsformen 1kap. 2 S - att upphäva gällande successionsordning (SFS 1974:307), 3. att i övrigt hos regeringen hemställa om förslagtill föOdändringar i lagtext och reglering av andra förhållanden som kundeföranledas av ett beslut enligt 1. Utskottethemställde att skulle avslå motionen 1976/77:46. Hen (vpk): Kampenför demokrati och jämlikhet har förts mot privilegierade grupper i samhällel.Den har förts och måsle fortfarande föras i första hand mot dem som har denekonomiska makten. Men den har också förts och måste fortfarande föras motmakthavarnas symboler. Monarkin - en kvarleva från feodalliden - har tillhörtdessa symboler som den härskande klassen använt för att motverka en demokratiskutveckling. Därför har också arbetarklassens kamp för demokrati och jämlikhetsom etl viktigt inslag haft kampen mot monarki och för republik. Historien uppvisar exempelpå hur kungahuset också i vårt land spelat en roll i viktiga politiskaavgöranden och då alltid på reaktionens sida. Kravet på all avskaffamonarkin borde haft en naturligt plals i arbetet 56 med en ny grundlag, vars syfte angavs vara all rensa bort föråldrade bestämmelser och anpassagrundlagen lill nutidens krav. Så blev emel- Nr 72 lertid inte fallet. Genomden s. k. Torekovkompromissen enades social- den demokraterna och deborgerliga partierna om all kungahuset skall vara 16februai'i 1977 kvar men berövas allpolitisk makt och endast ha representativa och ---- ceremoniella uppgifter.Delta är den förklaring man ger och som skall Införande av skyla över detfaktum att monarkin bevaras i en grundlag som antas republik . Arbetarrörelsensoch andra demokratiska krafters långvariga kamp mot monarkin och för republikspelades bon genom denna kompromiss. LO:s och en bred folkopinions krav pårepublik offrades. Den feodala överhetssymbolen, bördsrälien till vad som igrundlagspropositionen kallades "landets högsta värdighet", behölls,och del kungliga hovet kan alltjämt användas för all leda bort uppmärksamhetenfrån dagens verkliga problem. Monarkinmed bördsrälien lill ell framstående ämbete i dagens strider mot variesträvan till demokrati och jämlikhet. I en lid då jämlikhetskraven reses medallt större styrka ler sig detta system fullkornligi orimligt. De ikonstilutionsutskotlel företrädda partierna har enats om avstyrkande avvpk-moiionen om övergång lill republik. Låt mig fråga företrädarna för dessapartier om de anser monarkin överensstämma med viktiga principer i derasprogram. Monarkinkan inte stämma överens med socialdemokraternas uttalade strävan att "låtademokratins ideal sälla sin prägel på hela samhällsordningen", och denstrider direkt mot programmets krav på republik. Monarkinkan inte stämma överens med lal om all "en demokratiskmänniskosyn har sin giltighet i hela samhällel" och "all skapa likachanser för alla". Monarkinkan inte stämma överens med tal om "alla människors likavärde och rättigheter", som sägs vara grunden för politik. Detär knappast meningsfullt att fråga om monarkin stämmer överens med denrojalistiska högerns - moderata samlingspartiet - uttalanden om "ellsamhälle där den enskildes kunnighet och naturliga förutsättning kommer tillsin rätt". Med detta partis ohöljda försvar för fåtalsvälde ochmaklsymboler bör det naturligtvis inte vålla några slörre samvetskval allställa monarkin framför fraserna. Deltorde vara främmande för alla politiker att deras samhällsuppgifter och ämbetenskall kunna gå i arv genom bördsrält. Men hur kan man då försvara monarkin?Delta går inte ihop. Vänsterpartietkommunisterna har konsekvent företrätt uppfattningen alt monarkin bör avskaffasoch republik införas. Delta har vi krävt vid grundlagsfrågans behandling. Dettahar vi krävi i . Vi fullföOer därmed ell gammalt krav frånarbetarrörelsens kamp. Del är beklagligt alt socialdemokraterna böjt sig för deborgerliga krafterna och medverkat till att monarkin alltjämt finns kvar. Vårt krav upprepas imolionen 46 lill årets . utskottet avstyrkermolionen på fyra rader med hänvisning lill den ståndpunkt man intog i sambandmed förfaltningsreformen och vid senare behandling av detta motionskrav. Motioneni fråga har vållat livlig debatt i massmedia, och jag vill därför ta tillfälleti akt att diskutera några av de frågeställningar som aktualiserats. Imolionen pekas på hur Torekovkompromissen medförde att det som har betydelseför vår tids överklass bevarades: kungadömet som en institution, som ett medelatt befästa ojämlikhet som princip, som en möjlighet att förhärligaöverklassen, dess livsstil och ideal, all utveckla chauvinism och ge denverkliga överheten ett skimmer av romanlik, tradition och värdighet. Vipåvisade i detta sammanhang den betydelse man givit kungahuset när del gällerall sprida överhetens livsföreställningar, skapa verklighelsfiykt ochfördumning. Vi pekade på den ideologiska apparat som söker sprida glans ochsagoslämmning kring hovkretsarna. Sättet att utnyttja monarkin exemplifieradesmed orden all fyllefesier blir glansfulla parader genom kungligheter ochordensband. Därmedvar debatten i gång. Inte om del väsentliga, alt man utnyttjar monarkin föratltjäna bestämda syften, ulan om hur många glas kungliga personer brukar tömma ochhur festerna på förlöper - en fråga som motionärerna faktiskt intebefattat sig med. Imin vildaste fantasi hade jag inte kunnat föreställa mig att tidningarnasbildarkiv var så fyllda med kungliga personer hållande snaps- eller vinglas ihänderna. Del finns i veckopressen en mängd exempel på detta. Sida efter sida ivissa lidningar fylldes med bilder och, som det heter, "sanningen omkungens fyllefesier".