prot · G00929 · 1976-12-31 00:00:00 — Vad har kansliet fåll för riktlinjer när det gäller att fullföljaförsöksverksamheten med sex timmars arbetsdag? Och vilka direktiv har man fåttför all följa upp utredningen om de deltidsanställdas villkor? Remisstiden harju gått ut för länge sedan. Vad har man gjort när del gäller all följa upparbetet för de värnpliktigas rätt till föräldraledighet? Jag skulle kunna fortsättaden här uppräkningen, . tillträdde en ny regering i . sadejag klart ifrån i ell offentligt anförande all projekten skulle fullföljas ochintensifieras. Jag har sagt det . Vihar haft en genomgång med sekretariatet. fattade vi beslut omhur arbetet skulle organiseras. Vi har fattat beslut om ledningen förkommittén och stora jämställdheisdelegationen, och de kommer all driva på delhär arbetet. Delär riktigt att planerade jämställdhetsinslag på några personalpolitiskakonferenser för de statliga företagen inte kunde genomföras därför att en nyregering då ännu inte var utsedd. Del var synd men en ofrånkomlig följd av altvi haft ell regeringsskifte. Mennu är ju det vikliga inle atl käbbla om formerna ulan att resonera omreformerna. Äktamake[)rövningeni fråga om studiemedlen - tycker ni all den skall vara kvar? Ja eller nej! Tredjedelsregeln,som diskriminerar kvinnorna i fåmansbolagen - skall den vara kvar? Enlag mol könsdiskriminering som stärker kvinnornas ställning på arbetsmarknaden- kommer ni all fortsätta ert motstånd mol en sådan lag, eller är ni numeraberedda att ansluta er lill den? Viktigareän all diskutera formfrågorna är att fråga och taställning lill: Fortsätter ni från socialdemokratin ert motstånd mot viktigajämställdhelsförslag, som ni blockerade lidigare, eller är ni beredda atl nukonstruktivt arbeta för de reformer som jag här har nämnt? ömarbetet för Jämställdhet mellan kvinnor och män Nej, herrAhlmark, del är inte fråga om all käbbla om former. Frågan gäller vad man frånden borgerliga regeringen kommer att säga , om man skall vara medpå de personalpolitiska konferenser som företagsledare och fackligaförtroendemän inom statliga företag samlas lill. Vilka utfästelser omjämslälldhetsarbelet kommer den nya regeringen all göra där? Här gäller detinle former, här gäller det praktiskt arbete! Men det har tydligen inte denborgeriiga regeringen fattat utan blandar samman della med statligamyndigheter. Låtmig sedan påpeka att det frågeinslilut som vi har här i är till föratt ledamöterna skall kunna ställa frågor till statsråden - inte tvärtom. Jagdiskuterar gärna jämställdheten och svarar på Per frågor, men harjag till milt förfogande, och därför är del jag som frågar. Jagräknade upp en mängd olika saker förut om delegationens arbete, men jag villställa ytterligare ett par frågor: Vad kommer atl hända med de tvåreferensgrupper som den gamla delegationen hade, den s. k. gruppen medtekniska tjejer och en annan grupp med tolv kvinnor? Har de över huvud tagetfått något besked om de skall få vara med i det fortsatta arbetet? De frågornatycker jag att det borde vara ganska enkelt alt svara på. Den är ju ett av de viktigaste instrumenten som en regering harför sill arbete, och del är självklart all de som jobbar medjämställdhelsfrågor måste vara med i det arbetet. Här har man sagt alt den nyakomrniltén skall överta delegationens arbete. Det heter så flott attoppositionen skall få vara med, men får vi svaret: Del är presidiet i de tvågrupperna som skallfå vara med i budgetarbetet, som är del viktiga arbetet. Delblir alltså A- och B-medlemmar i del fortsalla jämställdhetsarbelel. Det här var väldigt intressant - A-och B-medlemmar! När Anna-GretaLeijon hade ansvaret för jämslälldhelsarbetet var det ju enbartsocialdemokrater som satt i den här lilla delegationen och skulle leda deprojekt som nämnde. är det den parlamentariska kommittén somskall leda dessa projekt, och i den kommittén ingår också socialdemokrater,därför atl vi menar alt också oppositionen kan ömarbetet för jämställdhet mellan kvinnor och män ha viktiga konstruktivabidrag lill det här arbetet. Vadsom har skett är alltså en vidgning: Flera människor och flera partier äntidigare kan nu påverka jämslälldhelsarbetet. Talet om att det skulle finnas A-och B-medlemmar är alltså en beskyllning som möjligen kan riktas mol denföregående regeringen men inle mot den nuvarande. Omdet inte blir A- och B-medlemmar, så tycker jag att skall ändra isill svar till mig på den här frågan. I svaret står ju atl presidiet ijämslälldhetskommittén och presidiet i den stora jämställdhetsdelegationenskall få delta i budgetarbetet. Del slår ingenting om de övriga ledamöterna. Jagskulle vilja sammanfatta den här diskussionen och svar på minatre frågor, som visserligen har varit mångordigt men som - om man uttrycker vaddet egentligen innehåller - är kort följande: Svaretpå den första frågan: Man tillsatte ordförandena i de två grupperna drygt femveckor efter regeringstillträdet. Svaretpå den andra frågan: Fram lill nu har den borgerliga regeringen i stort settinte gjort något för att fullfölja de projekt som delegationen drog i gång. Attallmänt säga atl man skall fullfölja arbetet är långt ifrån detsamma som attgöra något konkret. Det svåra med jämslälldhetsarbelet - och det har jag sagtförut - är att genomföra det i praktiken. Svaretpå den tredje delfrågan: Budgetarbetet kommer de icke borgerliga ledamöterna ikommittén inle all få någon som helst insyn i. Det är helt rikligt atl del inle räcker atl prata när det gällerjämställdhet - man måste handla också. Därför är det väl bra atl arbetet på enrad förslag för att åstadkomma jämställdhet, vilka lidigare blockerades av dendåvarande majoriteten i , nu har tagits upp och börjat rulla. Manfår nu ett förslag atl pröva om äktamakeprövningen skall tas bort när detgäller studiemedlen, ett förslag om att ta bort tredjedelsregeln, somdiskriminerat mängder av kvinnor, och ett förslag om lag motköns;diskriminering. Detta är praktiska insatser som regeringen satte i gångarbetet på redan under sina första dagar. Anna-GretaLeijon kan väl inle mena all oppositionen skall della i det praktiskautarbetandet av regeringens förslag? Jag ser del som naturligt att det ärpresidiet i kommittén som tillsammans med sekretariatet skall granskaregeringsförslag av betydelse för jämställdheten. Men de olika projekten skalli fortsättningen också oppositionen vara med om - det fick den inte före valet. Överläggningenvar härmed slutad. § 5 Om bättre servicevid SJ Herr kommunikationsministern erhöll ordetför atl besvara i (fp) anmälda fråga,1976/77:66, och anförde: i har - med hänvisning bl. a. till att SJ harmeddelat all SJ preliminärt beslutat lägga nedsiyckegodstrafiken och upphöra med personlrafikförsäljningen vidjärnvägsstationen i - frågat mig vilka åtgärderregeringen avser vidta för all tillförsäkra SJ:s kunder en tillfredsställandeservice. Sedanmånga år finns en särskild handläggningsordning för prövning av ärenden omnedläggning av SJ:s järnvägsstationer. Enligt den ordningen kan kommun påkallaregeringens prövning av frågan efter all ha underrättats av SJ:s trafikchef ompreliminärt beslut om nedläggning av järnvägsstation eller av helt irafikslagvid sådan station. Framställning från kommunen skall vara regeringen lill händasenast före den avsedda nedläggningstidpunkten. Botkyrkakommun kan alltså före den komma in med framställning i saken,om man finner del påkallat. Kommer en sådan framställning in tillkommunikationsdepartementet kommer ärendet atl prövas i sedvanlig ordning. Jagvill erinra om atl den här nämnda handläggningsordningen har tillkommit påriksdagens tillskyndan i syfte just all ge kommuner som motsätter sig aviseradenedläggningar möjlighet alt få frågorna prövade från irafikförsörjningssynpunktav regeringen. Torsdagen den 18 november1976 Ombättre service vid SJ i (fp): Först villjag tacka statsrådet för svaret. Statsrådethar i svaret behandlat tågordningen - om jag får använda det uttrycket - förhandläggningen av ett sådanl här ärende. Statsrådet har däremot inte behandlatsjälva sakfrågan, SJ:s service som sådan. Närman diskuterar SJ och dess service får man ofta till svar all SJ som andraförelag måste rätta sig efter den ekonomiska verkligheten. Jag behöver inteupprepa den argumenteringen från kammarens talarstol - ingen känner bättre lillden än herr statsrådet med sin långa erfarenhet från . Mankan i och för sig förstå den åsikten. Men man kan också diskutera den frånvissa synpunkter. Denena är att SJ bättre än borde försöka marknadsföra sin verksamhet. OmSJ:s verksamhet går dåligt på en viss ort, bör inte det enda alternativet varanedläggning. I stället borde man försöka sälja mer. Runten av de stationer som man nu funderar på att lägga ned -del är många stationersom berörs - finns det 70 000 människor. Det finns enligt min uppfattninganledning alt söka sälja biljetter i stället för atl lägga ned stationen. Ombättre service vid SJ Denandra synpunkten är att sämre service först och främst drabbar de svagagrupperna i samhället: äldre människor och barnfamiljer. Indragningen medför idel här fallet att man får släpa på bagage upp och ned för trappor till ochfrån pendeltågen både i och i och att restiden blir mycketlängre, eftersom man både i och i måste vara vid stationenlång tid innan tåget går för atl lösa biljett. Dessutom försämras servicen för förelagen. Jaghar upptäckt atl del i skrivelser från SJ:s irafikavdelning också diskuteras enförsämrad service för godstrafiken på hela . Där drabbas korhmunernaHaninge, och . Vidare finns förslag om allexpressgodslrafiken i skall dras in. Del skulle innebära att SJ i en avlandets mest tätbefolkade regioner drastiskt drog ned sin service. I ställetborde man försöka förbättra den. Om förslagen genomförs blir resultatet altirarisportliden blir längre både för de varor som man skickar och förde varor som man får. Det anser jag otillfredsställande. Ävenom kommunerna naturiigtvis får diskutera della med statsrådet undrar jag omherr statsrådet nu vill lämna sin syn på saken. Herrtalrnan!Herr i torde veta atl jag vid upprepade tillfällen här ikammaren har förfäktat SJ:s ståndpunkter och därvid alllid sökt uppträda somden varma vän av järnvägstrafik som jag är. Det finns inget som ligger mig såvarmt om hjärtat i trafikpolitiskt hänseende som att främja järnvägstrafikensmöjligheter all ge god service åt allmänheten. Men som herr mycket rikligt påpekade reser ibland den bistra ekonomiska verklighetenövermäktiga hinder för även de mest helhjärtade försök all hålla SJ:sverksamhet vid makt på vissa orter. Jag vill säga della, eftersom jag tyckerdet är så självklart att vi inom har en positiv synpå sådana här frågor. 1 del speciella fall som berör kanjag naturiigtvis inte gå in på detaljer innan vi har fåll frågan för behandlingi departementet. Kommer del en framställning från kan jagförsäkra alt vi skall pröva den lika ingående och noggrant som departementetalllid gör då vi har alt la ställning till sådana här ärenden. i (fp): Herr statsrådet har varil med och skrivit under en regeringsförklaringdär det står alt kollektivtrafiken skall främjas. Det gläder mig nu att höraalt herr statsrådet har en så positiv syn på SJ och järnvägstrafiken. Förden här mycket stora regionen med mellan 200 000 och 300 000 människor ärkollektivtrafiken en mycket allvariig fråga. För stora grupper av allmänhetenkommer servicen att försämras om SJ:s förslag genomförs. försämrasockså servicen för företagen. en ännu allvariigare frågamed tanke på det läge i vilket dessa kommuner befinner sig. Jagär medveten om den ekonomiska verkligheten. Det måste emellertid vara svårtför SJ atl hävda att man i ett av landels befolkningslätasle områden inte kansälja tillräckligt med biljetter. Här borde SJ i stället försöka alt nå ul tillallmänheten. Det har man inte försökt göra i dessa kommuner. Jagser ändå herr statsrådets svar som mycket positivt och välvilligt. Jag tackarför det och hoppas att den anda som präglar statsrådets svar också kommer attfinnas när kommunerna uppvaktar herr statsrådet i denna fråga. Överläggningen varhärmed slutad. § 6 Omsjukvårdsutbildning för ambulansförare Fru statsrådet erhöll ordet för attbesvara i (fp) anmälda fråga, 1976/77:62,till herr socialministern, och anförde: i har frågat mig om jag avser att föreslå snabba åtgärderför alt bereda ambulansförarna lämplig sjukvårdsutbildning. Enligt3 § sjukvårdslagen skall landstingskommun se lill atl det inom sjukvårdsområdetfinns en ändamålsenlig sjuktransportorganisation. F.n. finns inte några obligatoriska krav på sjukvårdsulbildning förambulansförare. har emellertid fastställt läroplanför en grundkurs i sjukvård för ambulansförare . Denna utbildninghar varit något ojämnt utbyggd inom sjukvårdsområdena. Regeringenuppdrog ål alt - efter samråd med statenstrafiksäkerheisverk, . ochSvenska kommunförbundet - dels utreda frågan om ambulanspersonalulbildningensinnehåll och omfattning, dels inkomma med förslag till kompetenskrav i fråga ompersonal som skall användas i ambulanstjänst samt till erforderiigaövergångsbestämmelser och dispensregler för innehav av sådan ijänsl. Enligtvad jag har inhämtat beräknar atl lägga fram förslag . Jag räknar med att åtgärder därefter skall kunna vidtasför atl förbättra situationen. Även jag anser det angeläget att denna fråga fåren snar lösning. i (fp): Först etttack till fru statsrådet för svaret. Vad frågan gäller är hurvi bäst skall kunna rädda liv på människor, 5 protokoll 1976/77:28-30 skadade eller svårt sjuka,som skall förflyttas från sjukläger eller en olycksplats lill sjukhus. Slalsrådelhänvisar lill , och del kan man naturligtvis göra. Menfaktum är all ungefär varannan ambulansförare saknar sjukvårdsulbildning.På sjukhusens akutmottagningar finns däremot en hög läkarkapacitet och enförnämlig utrustning. Det anses t. o. m. så viktigt med en god vård att desvåraste fallen omhändertas endast på de större sjukhusen, vilket medför förlängdatransporter och ytterligare förskjutning i tiden innan en avancerad vård kansällas in, Man kan säga atl griinsen för den kvalificerade vården som regel gårvid akutmottagningens dörr, trots alt patienten i de flesta fall är i likastort behov av medicinsk hjälp redan i ambulansen. Jagtycker atl det är felaktigt att förlila sig på vad den förra regeringen gjort iden här frågan - den har nämligen varit tämligen passiv. avgavredan 1971, alltså , rapporten förambulanspersonal. I denna föreslogs en rad åtgärder för all komma till rättamed bristerna i ambulanspersonalens utbildning. Man föreslog bl. a. altsocialstyrelsen skulle låta genomföra en brett upplagd undersökning ominnehållet i ambulansverksamheten. Den har inte genomförts. Det föreslogs skulle pröva möjligheterna att inordna utbildningen i sjukvård förambulanspersonal i gymnasieskolan. Del har inte prövats. Del föreslogs vidareatt i avvaktan på resultatet av denna utredning kursen i sjukvård förambulanspersonal skulle göras obligatorisk - den är icke obligatorisk.Man ville vidare all SÖ och tillsammans med samtligasjukvårdshuvudmän - i regel landstingen - skulle begära en tidsplan. Någonsådan har ännu inte begärts. Slutligen föreslogs atl sjukvårdshuvudmännenskulle rekommenderas alt ordna fortbildning i sjukvård för ambulansförare,dvs. för dem som genomgått grundkurs. Någon systematisk fortbildning har ickegenomförts Mankan säga att dessa förslag helt har lagts åt sidan. Del dröjde fyra och etthalvt år innan den förre socialministern log något initiativ. Jagtycker all fru statsrådet försöker glida undan problemet genom all uttala sinallmänna välvilja, vilken jag i och för sig uppskattar, utan att svara påfrågan om fru statsrådet anser all den sjukvårdsutbildning som jag förmodar viär överens om behövs skall vara obligatorisk. Är fru statsrådet vidare bereddatt uttala att framlidens ambulanspersonal bör vara medicinalpersonal? Densista frågan är den inle minst vikliga. Jag skallbesvara den sista frågan först. Påmycket lång sikt är naturligtvis den bästa lösningen från sjukvårdssynpunkt auman ansluter ambulanserna till sjukhusen med personalen inlemmad isjukvårdsorganisationen, att man helt enkelt för ul akutintagens resurser lillambulanserna. Men det är en lösning på mycket lång sikt. Påkortare sikt är förhållandel annoriunda. Som jag sade i mitt an förande ankommer det på landstingskommunerna alt se till att det verk ligen finns en ändamålsenlig sjuklransporiorganisation. I den proposition som antogs av 1964, då ansvaret för den här uppgiften lades på landstingen, uttalade departementschefen all huvudmannaskapet "in begriper - självfallet en skyldighet att övervaka all den inom sjuk vårdsområdet befintliga ambulansorganisationen inte blir bristfällig i ett eller annat hänseende". Han anförde också: "Det fordras här enfort löpande kontroll av "- bl. - "personalens utbildning." Jagvill givelvis starkt stryka under angelägenheten i au ambulanspersonalenverkligen har god sjukvårdsulbildning. Och jag vågar väl utgå från atl dendebatt som förekommit på senare lid i den här frågan skall bidra lill allambulanspersonalens utbildning ägnas ökad uppmärksamhet - åtminstone så attden ambulanspersonal som finns verkligen får genomgå den här sjuveckorskursen. Närdel gäller utbildningen på litet får vi väl ändå, iAlingsås, avvakta förslag. Det förslaget omfattar bådegrundutbildning och olika slag av fortbildning för ambulansförare. Jagvill bara nämna att man inom vissa sjukvårdsområden, bl. a. i ochMalmö, har startat vidareulbildningskurser för ambulansförare. Det tycker jagär glädjande, och jag hoppas att man också inom andra sjukvårdsområden snabbtbeaktar behovet av fortbildning inom olika för ambulansförare viktiga områden. Hert iAlingsås (fp): Jag lackarför den kompletteringen. Jagtycker dock alt fru statsrådet alltför ofta väver in uttrycket "på långsikt". Och det är väl närmast del som är all beklaga, att man för detmesta talat om den här utbildningen som något "på lång sikt". Jagtror inte att det är fråga så myckel om brister och ovisshet om vad som börgöras ulan mer handlar om en vilja och naturligtvis om pengar. Justfrågan om ambulanspersonalen skall vara medicinalpersonal eller inle är ganskaavgörande. är läkare, sjuksköterskor och undersköterskormedicinalpersonal. Del ger möjlighet för , som är högstatillsynsmyndighet för sjukvården, att bestämma om utbildningen.Socialstyrelsen är här suverän gentemot sjukvårdshuvudmännen. Men närdet gällerambulanspersonalen kan endast utfärda rekommendationer. Ochsjukvårdshuvudmännen behöver inle ta hänsyn till dessa rekommendationer. Dethar vi lyvärr exempel på. Mankan mena all det är bl. a. ekonomiska skäl som bromsar. Det är naturligtvisriktigt att ambulanspersonalens utbildning kostar pengar, mycket pengar. Jagtror personligen atl del är en av orsakerna till alt både socialdepartementetoch har vartt så kallsinniga och låt mig säga"långsiktiga" när del gällt att angripa det här problemet. Omvidgad rätt till avdrag vid inkomsttaxeringen för bilresekostnader Menjag tror all det är fel atl resonera så. Om vi jämför med de länder som liggerlångt före oss i fråga om del som brukar kallas just transportmedicin, finnervi atl de i stället anser sig kunna spara pengar genom att salsa på denna delav sjukvården. Patienterna kommer ju in i betydligt bättre skick tillsjukhusen, och därigenom kan vårdtiderna förkortas. Och det är juvårdkostnaderna på sjukhus som är så höga . har vi den situationen att vi lägger våra lärpengar i människoliv. Delmenar jag är omänskligt. Det är dessutom både kortsiktigt och på lång siktmyckel dyrt. Jag tror all del här är ell område där det är viktigt med både en merlångsiktig och en mer kortsiktig inriktning. Och när del gäller den merkortsiktiga inriktningen är det viktigt att följa upp del som iAlingsås pekade på, all bortåt hälften av ambulanspersonalen inle ens hargenomgått sjuveckorskursen. Del är myckel viktigt att stryka under allhuvudmännen, landstingen, verkligen har en skyldighet att försöka leva upp lillsill ansvar på delta område. Fråganorn kompetensregler för ambulanspersonalen ingår i socialstyrelsensutredningsuppdrag. har vidare att ta ställning tillvilka yrkeskategorier som skall ingå i medicinalpersonalen. Jag_ tycker tillsist att det är utomordentligt rimligt med bestämda kompetenskrav på dettaområde, även om man också där naturligtvis bör beakta vissa övergångsproblem. Överläggningenvar härmed slutad. § 7 Om vidgad rätttill avdrag vid inkomsttaxeringen för bilresekostnader MUNDEBO erhöll ordet för att besvara herr tredje vice talmannenErikssons (fp) den II november anmälda fråga, 1976/77:73, och anförde; Herr tredje vice talmannen har frågat mig om jag kommer att tainitiativ för all förbättra avdragsmöjlighelerna för resor med egen bil mellanbostad och arbetsplats. Bilkostnadsavdragetsstorlek fastställs av riksskatteverkel enligt grunder som har beslutatsav i kommunalskatlelagen (1928:370). Inför varje taxering läggsalltså del aktuella inkomstårels kostnadsläge lill grund för avdragetsstorlek. Riksskatteverkel har utfärdat de anvisningar som skall liggatill grund för beräkning av avdraget vid taxering. Milbeloppel hardär höjts med 11-12 96 från föregående år. Höjningen motsvarar ökningen avsåväl bensinkostnaderna som övriga bilkostnader. Detkan alltså konstateras all de ökade kostnaderna för drivmedel m. m., som herrEriksson har påtalat i sin fråga, inte har medfört att de nuvarandeavdragsmöjlighelerna blivit otillräckliga. Reglerna om bil-kostnadsavdraget sesöver i ett större sammanhang av skal-leulredning. Jag är därför inleberedd att nu föreslå någon ändring i avdragsmöjligheterna. Herr tredje vice talmannen (): Jaglackar statsrådet för svaret. Självklart noterar jag medtillfredsställelse att en höjning är på gång inför kommande års taxering. Vikan givelvis ha olika bedömningar av höjningens storlek. Grundprincipen skallemellertid vara all man äger rätt att göra avdrag för verkliga kostnader. 1 minfråga har jag pekat på att just resekost-nadsavdragel gjort det möjligl förmånga människor att bo i mer glest befolkade delar av landet en bit utanförtätorterna. Jaghar i min hand taxan för personresor med buss i mitt eget hemlän. Med ledningav den kan jag konstatera all en pendlare som har 3-3,5 mil lill sitt arbetehar möjligheter all göra avdrag för den verkliga kostnaden för bussresorna,. per mil enkel resa. avdrag är högre än för den som inle harmöjlighet all begagna ett allmänt kommunikationsmedel ulan är tvungen altutnyttja sin bil. Bilisten har ell dyrare foriskaffningsmedel men får ändå göramindre avdrag. Jagnämner detta därför att jag anser att bilkostnadsavdragen sedan några årtillbaka är för njuggt tilltagna. Det anser jag vara fel. Del innebär endiskriminering av den befolkning som bor kvar i landsorten. Vadär då rätt kostnad? Ja, det är svårt att säga. gjorde en kostnadskalkyl angående kostnader för bil och kom dåfram lill . kom tidningen ul meden intressant artikel, vari sägs att den lägsta kostnaden för leasingbil är6:60 kronor per mil. Jag nämner delta som exempel på att avdragen har släpatefter. Jaghar förståelse för all statsrådet inte i klartext kan ge några löftennu, medan skalteutredning pågår, men jag skulle ändå vilja frågastatsrådet om det kan förväntas all man i fortsättningen kommer atl bättrebeakta de verkliga kostnaderna. För gör man inle det, då anser jag för min delatt det är en diskriminering mol de människor som bor i glesbygd och icke hartillgång till allmänt kommunikationsmedel. Omvidgad rätt till avdrag vid inkomsttaxeringen för bilresekostnader Jag tror atl vi kan konstatera all avdragen väl motsvarar intentionernai den gällande lagen och riksdagsbeslutet. Det innebär att avdrag får göras ifull utsträckning för milkostnaderna och enligt schablonregler för olika fastauppdrag. Sedan är jag medveten om - och alla bilägare har väl erfarenhet avdetla - att vi aldrig kan nå full enighet om vad som är en verklig bilkostnad.Men avdragets konstruktion är Nr 29 sådant alt man följer kostnadsutvecklingen på bensin, däck,reparationer,