prot · G00917 · 1976-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1976/77:17 Förhandlingarnaleddes till en början av herr tredje vice talmannen. § 1 Allmänpolitisk debatt (forts.) De regionalpolitiska insatser som beslutat om under åren1964, 1970 och 1972 har till viss del haft en positiv effekt för de län som hörtill det inre och yttre stödområdet. Detövergripande målet för regionalpolitiken skall enligt riksdagsbeslutet 1972vara att skapa en sådan geografisk spridning av tillgängliga resurser attmänniskorna i landets olika delar får likvärdiga möjligheter lillsysselsättning och likvärdig tillgång till service och god miljö. Olikastödformer har beslutats , och en alltmer markerad vilja harvisats när det gällt att stoppa den s. k. flyttlasspolitik som blev såödesdiger för Norrlandslänen. Nettoutflyttningenfrån skogslänen har minskat betydligt. För del brötsutflyttningstrenden , och vi fick en infiyttningsvinst för första gångenunder , dvs. flyttade fler människor in tillNorrbotten än som flyttade ut. hade ju enflyttningsföriust på närmare 30 000 människor. 1974 fick ochVästerbotten ett obetydligt flyttningsöverskon, medan utflyttningstrenden förJämtlands län bröts . Flyttningsförlusterna till andra län haralltså minskat för de nordligaste skogslänen, men det pågår nu en flyttning inomlänen från glesbygden till kommuncenlra, från kommuncentra till regionala ochprimära centra. Detta är en utveckling som präglar de flesta län i vårt land,men som är mest kännbar i de nordligaste länen på grund av de långa avstånd somfinns mellan olika orter. Vi har fått en obalans inom länen med en allt tommareglesbygd, befolkad huvudsakligen av äldre människor, eftersom ungdomarna måstesöka sig till de orter där det finns jobb. Dennaobalans inom länen när det gäller tillgång till arbetstillfällen och enkvarstående hög arbetslöshet i förhållande till landet i övrigt skapar problemsom nu måste lösas för de nordligaste länen. Nuvaranderegionalpolitik har sina brister. Erfarenheter från visar attlokaliseringsstöd och investeringsfonder har givit ca 5000 jobb, varav bara ca 700 utanför det primära centrum, den s. k. Fyrkanten,och dess närhet. Jobben har hamnat vid kusten, inlandet har fått en mycketliten del. Om vi skall nå målet arbete åt alla och en större möjlighet attvälja bostadsort, måste de regional- politiska medlenförbättras och förfinas. En fortlöpande länsplanering och sysselsättningsplaneringär nödvändiga komplement. avgivna regeringsförklaringen sägs: "Regionalpolitiken skallförslärkas, så att människor i olika landsdelar ges allsidig sysselsättningoch service samt en god miljö. Bebyggelse i glesbygder och i mindre tätorterskall underiäilas. Samhällsplaneringen inriktas på att i större utsträckningsamordna boende, arbete, service och fritidsfunktioT ner." Jagvill framhålla tre övergripande krav, som enligt min mening är viktiga när detgäller att nå målet arbete åt alla och mesta möjliga frihet att väljabostadsort. Detförsta kravei är en näringspolitik som stimulerar lill företagande och somsatsar inte bara på de stora företagen utan också på de mindre och medelstora. Detandra kravet är en regionalpolitik som ger ett förelagande på lika villkor överhela vårt land, dvs. kompenserar de fördyringar för företag inom stödområdetsom uppstår på grund av klimat och avstånd. Transportstödet skall förbättrasoch en utjämning av bensin- och oljepriser måste ske. Tilldet andra kravet hör också en trafikpolitik som satsar på kollektivakommunikationer. ERU harju påvisat vikten av goda kommunikationer och inteminst betydelsen av järnväg, om man vill stimulera till före-tagsetablering. Dettredje kravet är att varje beslut, vare sig det fattas centralt eller pålänsnivå, skall prövas från regionalpolitisk synpunkt. De som fattar beslutenskall fundera över hur det verkar för de människor som så atl säga drabbas avbeslutet. Det blir säkert billigare för myndigheten all centralisera eller, somdet så ofta också kallas, rationalisera. Men man måste fråga sig vad detbetyder för människorna i glesbygden i försämrad service eller på annat sätt. Iblandsätter byråkratin verkligen krokben för människorna, som t. ex. vid årets val,när de röstberättigade i byn i kommun fick åka enkelresa förbi fyra vallokaler för att komma till den vallokal som stod på derasröstkort. Saivomoutka, som vallokalen låg i, är närmaste by från . "Men den går det ju inte att åka bil på", som en avinvånarna sade. Det här ärju en kuriositet som kanske inte tillhör riksdagensansvarsområde, men det är ett exempel på elt byråkratiskt beslut som det integick alt ändra på, trots att det stred mot allt förnuft. Det var en indirektföljd av den indragning av olika vallokaler som gjordes vid det här valet. Riksdagenhar tidigare uttalat att indragning av statlig service skall ske med storförsiktighet och att myndigheterna i sin verksamhet skall ta regionalpolitiskahänsyn. Trots detta har man lagt ner 151 poslstationer och163 obemannade järnvägsstationer. Det låter väl inte så farligt att lägga neren obemannad järnvägsstation, men det innebär att man tar bort chansen för densom bor i närheten att kunna stoppa rälsbussen omman skulle vilja följa med. Man ser den i stället bara susa förbi. Sedan är detlätt gjort för myndigheterna, i det här fallet SJ, att dra inrälsbussen också, eftersom del var så få som åkte. Utifrånvarje läns förutsättningar måste vi planera för en god sysselsättning. FörNorrbottens del, som fortfarande dras med den högsta arbetslösheten i landettrots att det på olika sätt nyskapats närmare 11 000 jobb,gäller det att satsa på basnäringarna jorden, skogen, malmen och deindustrimineral som till stor del fortfarande väntar på att bli upptäckta ellerbrytvärda. När det gäller ytterligare brytning av malmförekomster ellermineral kommer olika intressen i konflikt med varandra. Vilken avvägning skallvi göra mellan kraven på utrymme för renskötseln, kraven på orörd natur ochkravet på och behovet av arbeie och utkomstmöjligheter för människorna iNorrbotten och även behovet av råvaror för vårt land? Det är frågor som kräversvar och som vi ofta kommer att ställas inför . Norrbottenär hett stoff . 80 är skrinlagt. Det finns bara en storsandlåda kvar. Marknaden har felbedömts, sägs det, och det som återstårräratt försöka få NJA lönsamt. har stött en stålverksutbyggnad inomNJA:s ram. Den utveckling som vi nu fått uppleva visar alt vårt krav på bättreunderlag för bedömning vid beslutstillfällena var riktigt. Iljuset av det som hänt med 80 förstår jag nu också varförsocialdemokraterna gick ut i valrörelsen och sade att om borgarna kommer tillmakten så blir det inget stålverk. Det är bara det att det inte hade blivitnågot stålverk med en socialdemokratisk regering heller. Men det sade maningenting om. Mennu gäller det att i första hand få ett lönsamt NJA. Tanken på en högre grad avvidareförädling av malmen inom länet är riktig och får ej glömmas bort i detlängre perspektivet. De spridningseffekter från stålverket lill inlandet som vitalat om måste nu komma från NJA. Aktiva insatser görs redan nu från för att hitta jobb som kan läggas ut i inlandet. ASSl, LKABoch de andra storföretagen måste på liknande sätt söka få ytteriigare underleverantöreroch serviceindustri i länet. 1 det här sammanhanget behövs ocksåNorriandsfondens resurser, och det är rimligt att dessa medel i första handanvänds för och dess inland. Skallvi få ett i balans, måste vi också satsa på jorden och skogen: ökademöjligheter till småjordbruk, till kombinationsjordbruk, stöd tillträdgårdsodling och ökade möjligheter för ungdomar att överta jordbruk genomförbättrade stödformer. Ökade resurser lill skogsvård kan också gearbetstillfällen. Folkpartietsidé om en servicegaranti måste nu genomföras med det snaraste. I stället föratt man skall behöva lägga ned posten, affären eller bensinstationen på en ortskulle det kunna utgå ett bidrag - ett driftbidrag - till detta slagsservicefunktioner, så att servicen kunde finnas När affären ochannan service på en ort läggs ned tvingas människorna flytta. Servicegarantinskulle kunna ge fortsatt liv åt flera småorter. Frihetoch social rättvisa är en liberal grundtanke. Vi vill arbeta för en politik somger människorna största möjliga frihet att välja var de vill bo och arbeta.Vårt mål är arbete åt alla, och det är viktigt också frånjämställdhetssynpunkt. Det är ofta kvinnorna som drabbas hårdasi om det intefinns någol jobb. Därför behövs ett helt batteri av målmedvetna insatser föratl skapa arbetstillfällen. Det gäller , och det gäller hela vårtland. Och det, herr talman, är vi beredda att arbeta för. Hert (): Man torde inte bli allvariigt motsagd, om man framhåller att för deflesla människor i vårt land är frågan om sysselsättning och utkomst, tryggheti arbetet och trivsel på arbetsplatsen de dominerande frågorna. Arbetslöshetoch otrygghet var förr vanliga i den kapitalistiska världen. förväntar vioss att samhället inte passivt finner sig i att ekonomiska kriser driver uthundratusentals människor i arbetslöshet och misär. Samhället måste ta ettansvar för att hålla uppe sysselsättningen, ta ett ansvar för att nya jobbskapas och gamla jobb bibehålls i all den utsträckning som är möjlig. Menhåller man med om detta, då måsle man också se till att samhället aktivtmedverkar till en utbyggnad av vår industri och vårt näringsliv, all samhälletär med och samordnar och planerar ansträngningarna att utveckla olikaindustribranscher liksom ansträngningarna alt stärka och bibehålla hotadebranscher, där detta är möjligt - allt i syfte att skapa och bevara arbeie ochutkomst för människorna. Detta fordrar en aktiv industri- och näringspolitik,som tar ett ansvar för människornas trygghet och inte bara litar till privatkapitalismensansvarskänsla, något som man från borgerligt håll brukar lala om. Arbetarrörelseni vårt land gick ut med parollen . Man kan av valresultatet utläsa att i de områden av vårt land därarbetslösheten och rädslan för sysselsättningskriser är särskilt stor, dvs. iNorrland, , och östra , där vannsocialdemokratin starkt stöd. Människorna kräver en aktiv och planmässigsatsning för att öka sysselsättningen och ge alla rätt till en meningsfullsysselsättning. Socialdemokratin kommer även i oppositionsställning att mycketstarkt hävda kraven från medborgarna på arbete och trygghet åt alla. INorrbotten tog sig medborgarnas krav på en kraftfull närings- ochindustripolitik uttryck i en särskilt kraftig uppslutning kring socialdemokratin.Detta är mycket förklarligt, eftersom ju där arbetslösheten, uifiyttningen ochdet privata näringslivets bristande intresse är starkt framträdande. Staten harhär fått gå in på elt särskilt sätt för att hålla sysselsättningen uppe. I dagarbetar tre av fyra industrisysselsalta i Norr- botlens län i statligaföretag. I ett sådant län, ett län som upplevt samhället, staten, som den endagaranten för trygghet, frihet och utkomst, är det omöjligt att skrämma medbusen samhället som människornas fiende, någol som de borgerliga tydligen lyckadesmed i andra delar av landet. Underde har frågan om sysselsättningen och industriutvecklingen iNorrbotten kommit att diskuteras särskilt ivrigt i hela landet med anledning avNJA-slyrelsens beslut rörande NJA-80. Jag vill därför helt kort ge någrasynpunkter på och fakta i denna så omdebatterade fråga. Riksdagensbeslut i anledning av den socialdemokratiska regeringensproposition om 80:s fortsatta utbyggnad innebar utredning av delsen utbyggnad av valsverkskapaciteten i befintliga NJA, dels en utbyggnad avråstålstillverkningen med ca , vilket skulle ge 2 300 nya jobb.I del beslut som NJA-styrelsen fattade och i presskommunikénslås fast att detta beslut alltjämt utgör grunden för NJA:s utveckling. "Enutbyggd metallurgisk kapacitet utgör alltjämt NJA:s huvudalternativ för denframtida utvecklingen och är sålunda oförändrat grunden för NJA:s långsiktigamålsättning. En långsiktig komplettering av rå-stålskapaciteten i harbedömts vara riktig icke bara ur NJA:s utan ur hela landets synpunkt." Vidaresägs: "Den långsiktiga verksamheten inriktas oförändrat på en fortsattexpansion av NJA enligt 80 med målsättningen att nå lönsamhet ochvidgad sysselsättning som tidigare angivits." Utöverdetta slås fast att såväl utredningen om 80 som utredningen omBaltic skall fortsätta och redovisas vid årsskiftet 1976-1977resp. NJAbefinner sig liksom de övriga järn-och stålföretagen i och övrigaVästeuropa i ett mycket dåligt ekonomiskt läge, som därtill snabbi försämras.Företaget har mycket stora lager av färdiga produkter och dras med väldigaräntekostnader försin kortfristiga upplåning. Förlusten var 250 milj.kr. och beräknas uppgå till mer än 400 milj. kr. Samtidigttycks den förväntade uppgången i stålkonjunkturen ha förbyns i en ytterligaretillfällig, nedgång. Vidsammanträdet har därför beslutat att mot bakgrundav dessa marknadsmässiga och prismässiga förändringar i stålkonjunkturen såvälute på världsmarknaden som hemma i inrikta sina ansträngningar ochresurser på all snabbt bygga ut valsnings-kapaciteten och kapaciteten för annanvidareförädling av halvfabrikat vid befintliga NJA. Bakgrunden lill detta ärframför allt att NJA i så hög grad varit inriktat på leveranser till varven,vilka , vet vi, arbetar med mycket reducerad produktion. För denna något ändradeprojektinriktning krävs som alltså aktieägaren-staten förutsättsmedverka till. Eftersom problemen vid befintliga NJA såväl ekonomiskt somproduktionsmässigl är synnerligen besvärliga, måste all kraft 9Riksdagens protokoll 1976/77:16-17 sättas in härden närmastetiden, varför utbyggnaden av råstålskapacilelen med skjutsframåt i tiden. Mankan alltså konstatera atl vad styrelsen beslutat är att sätta i gångden ena halvan av den socialdemokratiska regeringens förslag, nämligenutbyggnaden av valsverken i befintliga NJA, medan andra halvan - utbyggnadenav den metallurgiska kapaciteten - skjuts framåt i tiden. Något beslut om närnästa etapp, som innebär utbyggnad av råstålskapacilelen, skall igångsättas haricke fattats. Den frågan står helt öppen. Isamband med de beslut som fattats av styrelsen har många av NJA:s kritikeranmält sig som uttolkare av styrelsens beslut och som siare om framtiden. av dem förklarar att någon utbyggnad av råstålskapacilelen vid NJA ochdärmed de 2 300 nya jobben inte kommer till stånd förrän eller1990. Andra dödförklarar hela projektet och menar att man nu definitivt"skrotat" 80. Heltnaturligt har dessa uttalanden skapat oro och bestörtning såväl i som iNorrbollens inland. Man frågar sig ängsligt: "Skall de 2 300 nya jobbenförsvinna? Skall nu de spridningseffekter från 80 och andrabasindustrier som planerades ge liv åt glesbygderna inte komma lill stånd? Ärdet slut med framtidstron och förhoppningarna för länet? Skall ökad arbetslöshetoch ulfiyttning nu ta över?" Deuttalanden som görs om NJA:s framlid och dödsdomen över 80 får ståför vederbörandes räkning. Att stålkonjunkluren befinner sig i ettbottenläge i hela världen, att försäljningarnas omfattning är ringa och attstålpriserna så sent som dalat ytterligare får inteleda oss att tro att stålmarknaden är död. Den djupa pessimismoch bristande framtidstro som präglar världens stålmarknad kan inte fåvara underlag för bedömningar som gäller . Den svenskastålindustrin som helhet befinner sig i ett trängt läge, och tvåbranschutredningar pågår f n. Det synes dock vara realistiskt atl utgå från attNJA har möjlighet att spela en betydelsefull roll för hela den svenskastålindustrin . Den utbyggnad av råstålskapaciteten som Sverigebehöver bör från alla synpunkter komma lill stånd i . AttSverige skulle avstå från att förädla sina och i ställetlita till ökad import för sin metallindustri är alltför huvudlöst för attgodtas. Grundtanken bakom 80 harju varit atl den svenska järn- ochstålindustrin skulle kunna erövra ytterligare en del av den marknad som i dagtillgodoses genom import till mer än 50 96, dvs. Arbetarrörelsenstår fasl vid sin paroll: "Arbete och trygghet åt alla". Ettförverkligande av den parollen kräver att vi satsar också på förädling av våraråvaror. Vi kommer därför att med all kraft driva kraven på ett fullföljande avStålverk 80-planerna så snart upprustningen av NJA är klar. Detta harNorrbottens befolkning rätt alt kräva. Var de borgerligapartierna och därmed den nya regeringen står i denna fråga vet jag inte.Tragiskt vore dock om de inte vill vara med och fullfölja densocialdemokraliska regeringens kraftfulla satsning på en effektiv regionalutveckling. Självklart förd råren sådan satsning mycket stora ekonomiska ochandra insatser. Dethar litet allmänt talats om alt man i stället för 80 skulle satsa påmekanisk verkstadsindustri i . Självklart kan delta vara ettkomplement - men inte ett alternativ - till 80, om man verkligen ärberedd till en ordentlig satsning och upplever problemens enorma omfattning. Närjag lyssnade på vad sade om dessa saker, konstaterade jag att honinte tycks ha en aning om vilka gigantiska problem det är fråga om. Hon skalllösa problemen. Hon har skrotat 80. Hon säger att del är skrinlagt ochatl det nu skall komma något annat. Man skall ge litet pengar urNorrlandsfonden och öka satsningen på jordbruket. Alll detta är bra, men deträcker tillnärmelsevis inte. Del äi- helt otillräckligt. Man måste varamedveten om att här fordras oerhört stora insatser. Attsatsa på metallindustrin kan vara bra, men så länge det bara rör sig om allmäntvälvilliga deklamationer utan faktiskt innehåll, måste dessa uttalanden merases såsom avledningsmanövrer än allvarligt menade förslag. Socialdemokratinvill ha aktiva åtgärder för människors trygghet, inte taktiska undanfiykter,ordridåer och pratbubblor. Enlösning av problemen både för NJA-80 och för hela den svenska stålindustrinförutsätter en målmedveten branschpolitik från. Jag skall här integå närmare in på detta, eftersom andra talare kommer atl beröra det. Jag villtill slut endast framhålla, att vad det här gäller är inget mindre än mångamänniskors trygghet och framtid och hela bygders och regioners framtida utvecklingeller avveckling. () kort genmäle: Socialdemokraterna talar alltid så negativt om den privata företagsamhetensengagemang i , och så säger de alt staten ger så och så många jobb.Det är väl alldeles självklart att staten tar ansvar för människorna iNorrbotten, när staten är den helt-dominerande ägaren av de naturresurser ochandra tillgångar som finns där uppe. Sedan irorjag inte att hörde uppriktigt på mitt anförande. Enligt skulle jag anse att Stålverk80 är skrotat för gott. Jag sade visserligen att det är skrinlagt, men jag sadeockså att tanken på en mera höggradig vidareförädling av malmen inom länet ärriktig och inte får glömmas bort på . Därmed menar jag att nu får vii första hand lösa problemet NJA och göra det företaget lönsamt, och sedan fårvi gå vidare. Hert () kortgenmäle: Jag vill egentligen inte komma med något genmäle utan bara hälsa fruWinther välkommen bland dem som anser all 80 inte är skrinlagt. Viavser att arbeta för att 80 skall komma till utförande efterfärdigställandet av NJA. Får hela sitt parti inkl. partivännerna iregeringen med sig, så är hon atl gratulera. HertBÖRJESSON i Glömminge (c): började sitt anförande med att säga att han hade varsnaten bristande framtidstro och tveksamhet i frågan huruvida det skulle kunna blinågonting av med stålverket i . För min personliga del tyckerjag att manefter de utredningar och den projektering som utförts bör försöka få tillstånd ett stålverk, vars produkter kan avsättas med uppfyllande av krav pålönsamhet. Det ärju målsättning för Statsföretags olika enheter. besökte dagen före midsommarafton fick manintrycket av föredragningen som gjordes av dem som sysslar med projekteringenatt de i många avsnitt hade satt i gång med att räkna om igen från början. Jaghar ingen fullmakt alt på något sätt ange vilka förslag den nu sittanderegeringen kommer att avlämna, men jag vill ändå säga att man får väl lov atthålla kvar tanken på stålverket. Samiidigi måste det sägas att man inte fårsikta på att i uppföra något nationalmonument på stålverksområdet. Sedanriksdagen var samlad har konjunkturklimatet tydligen försämrats, vilkethar lett till en dämpning som ju också anslöt sig till i sittanförande. Enligt såväl som LO:s utredningsmaterial harsvårigheterna hopats mer än man ville erkänna och undervalrörelsen. Alt nu skaffa så mycket kapital som erfordras för atträdda 80 och många andra stora företag som staten är engagerad i äringa småsaker. En förlust när det gäller NJA på mellan 400 och 500milj. som man inte har räknat med ger en anvisning om att manmåste tänka sig för. Riksdagengick efter mycket stor tveksamhet med på den förre industriministernsproposition beträffande NJA-projektel, och vi trodde att hans och experternasbedömningar skulle leda lill alt planerna sattes i verkställighet. Men jag .vetatt jag själv har yttrat till ledamöter från regeringspartiet, inför denindignation som man visade när vi ville ha projektet tillbaka till näringsutskottetför ytterligare översyn, att om jag vore i regeringsställning skulle jag intehandla på det här sättet, utan jag skulle säga att är det så att ni vill tittaytterligare på detta kan vi väl göra det. Jag tycker det var oklokt att visa ensådan indignation över atl man inte utan vidare kunde få igenom ärendet iriksdagen. Nuhar 1976 i viss mån blivit ett besvikelsens år för den svenska industrin, somvi har nämnt tidigare, och det är naturligtvis många faktorer som medverkatdärtill. Myckel beror ju på hur arbetstagare och arbetsgivare kommer atthantera den nya lagstiftningen på medbestämmanderättens område. Man kommer noginte ifrån att den nya lagen om medbestämmanderätt leder till vissanedskärningar i beräkningarna av Detär naturiigtvis oerhört viktigt att facket med alla medel engagerar sig iberäkningarna och i strävan efter att få företagen att leva kvar och blilönsamma. Närdet gäller det mycket omdebatterade i kan manställa frågan: Hur skulle ett kollektiv av den gamla arbetsgivaren och deanställda ha bedömt detta företag och kommit fram till en godartad lösning? Jagkan tala om att revisorer besökte AB Järnförädling i Hälleforsnäsunder , och läget var då så ansträngt att ägaren till företaget intehade lid att stanna hemma utan var tvungen att resa till i ekonomiskaangelägenheter. Vi blev mottagna av en hel del av de anställda. Man kan sägaalt ingen av oss då ansåg att det gick att finna en utväg hur företaget skulleklara sig i längden. Vi samlade några representanter för de anställda i enmatsal i anläggningarna och diskuterade företagets eventuella framtid mycket länge.Men där fanns ingen, vare sig bland revisorerna eller bland de anställda, somkunde komma med något tänkbart förslag om hur företaget skulle kunna fortsätta. Såkom då direktör i Beijerinvest och förvärvade företaget, och vi vethur det har utvecklat sig sedan. Jag känner inte till om det har förekommitnågot resonemang mellan och den lidigare industriministern om hurman hade tänkt sig planerna för företaget i . Dennahändelse i åstadkom kedjereaktioner som drabbade bl. a. mitt egetlän. Det finns nämligen även ett företag som heter i . fick 215 arbetare och 30tjänstemän helt oväntat besked om att företaget i skulle läggas ned under1977. Det här betyder mycket för en så underförsörjd landsdel som sydöstraSverige är när det gäller induslriföretag. Den20 oktober var det färdigt igen för induslriommöbleringar i län. Dåpublicerades planerna på att Glasverk, som med dendåvarande regeringens tillstånd förvärvades av Saint-Gobain i , skullefusioneras med Scanglas i och Glasverk i till ettholdingbolag som heter med säte i . Detfinns naturligtvis risk för att även de nu beskrivna händelserna kommer attåstadkomma en avtappning av antalet arbetstillfällen i län. Men detskulle vara oriktigt att inte samtidigi nämna att det också skett en positivutveckling åt annat håll. Jag avser skogsägares förbundsutbyggnad av massafabrik. Den utbyggnaden är givetvis inle liten ochkommer att ge en del arbetstillfällen. Men givetvis måste arbetsmarknadsläget iKalmar län beaktas.