prot · G00983 · 1976-12-31 00:00:00 — Jagvill slå fast att våra möjligheter att förbättra vår ekonomi och ökasysselsällningen på ett avgörande sätt är beroende av att värt näringsliv kanåtervinna sin konkurrenskraft och all vi kan öka vår export och ersätta en delav importen med svenska varor. En sådan utveckling är också nödvändig för altvi skall ha resurser och skattekraft för att bygga ut och öka sysselsättningeninom vård, service och andra vikliga områden. Omvi skall kunna öka sysselsättningen så att alla får arbete måste vi således iförsta hand lila till näringslivets och företagens egen möjlighet att bedrivaen konkurrenskraftig och lönsam verksamhet, som ger sys- Det är vår uppgift som politiker alt söka skapa de förutsättningaroch stimulansåtgärder som erfordras för att företagens möjligheter attutvecklas och ge sysselsättning maximalt tillvaratas. Detta aren politik sommåsle till för alt skapa jobb och trygghet för de anställda. Idebatten här har man upprepade gånger sagt alt den nya regeringens politik ärföreiagarvänlig och att det är jordbrukare och egenföretagare som gynnas. Jagvill bestämt hävda - och jag tror att det är väldigt svårt alt säga emot mig påden punkten - att vi har ingen annan möjlighet alt i längden erbjudasysselsättning än att skapa lönsamma och utvecklingsbara företag. Det äralltså inte förelagsägarnas egen vinst som är del intressanta utan del ärföretagens utvecklings- och sysselsättningsförmåga. Inteminst har de många mindre och medelstora förelagen en betydande roll när detgäller livskraften i näringslivet. De glöms ofta bort i diskussionen omsysselsättningen. Men företag med mindre än 100 anställda svarar för överhälften av antalet sysselsatta i näringslivet. Inomindustri, handel och service svarar företag med mindre än 50 anställda för 4096 av de inom dessa områden anställda. Denna förelagssektor torde ha storamöjligheter lill utveckling och ökad sysselsättning. Här finns många godaexempel på innovations- och expansionsförmåga samt möjlighet att snabbtanpassa sig lill nya situationer och alt la till vara stimulanseffekter. Demindre företagens möjligheter att medverka i en förbättrad handelsbalans genomalt möta importen med goda svenska produkter är en fråga som måsteuppmärksammas. Man kan påstå att en viklig förutsättning för jämvikt i handelnmed utlandet är de små och medelstora företagen. Därförmåste också den ekonomiska politik som regeringen har ansvar för uppmärksammade mindre och medelstora företagens situation och problem. tarupp och betonar helt riktigt all denna företagssektor måste få sin del avkredit- och länemarknaden. Även om de mindre företagens viktigaste roll finnspå hemmamarknaden, torde de ha möjligheter all öka sin betydelse också förexporten. Enligt min mening bör en ökad satsning göras från statens sida föratt underlätta och stimulera de mindre företagens exportverksamhet. Självfalletföreligger behov av många olika åtgärder för att öka möjligheterna för de mindreoch medelstora företagens medverkan i att förbättra vår handelsbalans och ökasysselsättningen. Dessa åtgärder ligger dock utanför finansdebattens ram - dekommer i andra sammanhang. Jag vill dock uttala min tillfredsställelse över altregeringen med allvar har tagit upp dessa frågor och bl. a. utlovat en särskildproposition om de mindre företagens arbetsbetingelser. Enligtden kommuniké som offentliggjordes i går har industridepartementet redan lagtfram en hel del förslag som kommer att vara av värde för den mindreföretagsamheten. Regeringensöppenhet och beredvillighet att diskutera med näringslivet och dessorganisationer för att förbereda förslag till i dessa frågor är ocksåvärda en eloge. Denna inställning är i sig själv värdefull fördel klimat ivilket företagen arbetar. En positiv inställning från statsmakternas ochregeringens sida stärker tron pä framliden och därmed viOan alt satsa ochinvestera för utveckling, utbyggnad och sysselsättning. Vad jag nu har anfört kan också utgöra bakgrund till mina kommentarerkring skatteutskottets betänkande nr 23 om egenförelagarnas fria boltenbeloppi vad gäller arbetsgivaravgiften och höjden på denna inom det inrestödområdet. Egenavgifternainfördes genom beslut i 1974 i samband med Hagaöverenskommelsen. Detfria beloppet var då . Det höjdes året därpå till , och höjdes det till . Socialdemokraterna medverkade lill de bådaförsta höjningarna. Etl av motiven för att införa och sedan höja beloppet varatt söka tillgodose egenförelagarnas möjlighet att också få del avskattesänkningen. De fick nämligen genom höjda socialförsäkringsavgifter eOestmer eller mindre betala igen vad skattesänkningen hade givit. Andra skäl somhar anförts är att i egenförelagarnas inkomster ingår också inkomster somhärrör sig från kapital som är insatt i företaget. Jagvill hävda att lättnaderna för denna företagsgrupp är rimliga med hänsyn tillatt småföretagen - det är ju dem det är fråga om här - i flera avseenden harogynnsamma betingelser all arbeta under. påstod att det endastär de som inte har anställda som berörs av dessa egenavgifter. Sä förhåller detsig inte. Vid varje förelag som drivs som enskild firma får inkomsttagaren,alltså ägaren, del av detta fria bottenbelopp. Det finns åtminstone 25 000förelag i det här landet som har mer än två anställda men som drivs som enskildfirma. Det är alltså elt stort antal småföretag som får nytta av detta friabottenbelopp. Jag vill hävda all det inte har rått någon skatterättvisamellan dessa företag och andra företag. Sådan rättvisa blir del även ifortsättningen svårt att uppnå, även om vi skall sträva dithän. Mångaorättvisor drabbar fortfarande enskilda företag jämfört med företag som bedrivsi aktiebolagsform. Denna företagargrupp har i genomsnitt också lägre inkomstnivåän såväl de större förelagarna som de anställda inom samma branscher. Denlättnad som vi nu försvarar uppgår till endast . Den får också ses som enstimulans för utveckling och innovation till en grupp företagare, som undermänga gånger ovissa och knappa inkomstförhäl-ianden ägnar sill intresse åt allskapa nya produkter och ny sysselsättning. Vadslutligen gäller socialdemokraternas förslag att höja arbetsgivaravgiften idet inre stödområdet vill jag först erinra om att ju så sent som idecember beslutade alt den sänkning som gällde skall bestå även under1977. Den infördes som en stimulansåtgärd med hänsyn till attsysselsättningssvårigheterna var avsevärt större inom del inre stödområdet än ilandet i övrigt. Situationen där är fortfarande Detförvånar mig i högsta grad att socialdemokraterna tar upp dessa två frågor ochyrkar pä en höjning av arbetsgivaravgiften i det inre stödområdet ochborttagande av den fria botteninkomsten och därmed en höjning avarbetsgivaravgiften för just denna grupp av företagare, som betyder så mycketinte minst i glesbygden. Omman ser på anlalet arbetssökande per ledig plals , finner man attdet går 3,44 arbetssökande per ledig plats i skogslänen, medan riksgenomsnittetär 1,79 sökande per ledig plats. Del är alltså betydligt bättre förhållanden ilandet i övrigt än i skogslänen. Dä man vet att undersysselsättningen i skogslänenär störst i den del som betecknas som det inre stödområdet, så är skillnaden iverkligheten än större. Del skulle drabba glesbygden synnerligen hårt om manhär skulle höja arbetsgivaravgifterna. I min egen kommun , som tillhördet inre stödområdet, skulle höjning medföra en kostnadsökning pä mellan 8och 9 miO. för kommunen och företagen i kommunen. Om man känner tilllönsamhets- och andra förhållanden i en sådan kommun framstår del som uppenbartatt en sådan uttaxering skulle påverka sysselsättningen i negativ riktning. Attvi här nu vill pröva en generell åtgärd i ett begränsat, särskilt hårt drabbatområde innebär inte att vi säger nej till riktade åtgärder inomregionalpolitiken. Men denna politik har inte räckt till, och därför får densänkta arbetsgivaravgiften ses som en kompletterande åtgärd. Viskall givetvis avvakta resultatet av de utredningar pä detta område som kommeratt bedöma om det är möjligt att ha skilda skatter och avgifter för attstimulera näringslivet i vissa delar av landet som är särskilt hårt drabbade.Jag tror emellertid att det vore fel att i detta läge företa en höjning avarbetsgivaravgiften utan att avvakta resultatet av de utredningar som nuarbetar. Med det sagda vill jag yrka bifall till skatteutskottets hemställan idess nu förevarande betänkanden. Hen () kortgenmäle: Det skulle i och för sig vara intressant att ta upp dennäringspolitiska delen i inlägg. Det är väl riktigt att det ärnödvändigt att skapa förutsättningar för de mindre företagen att utvecklas.Men jag skulle nästan viOa föreslå i alt komma upp lillNorrbotten och studera förhållandena där. Därest man där inte satsar på destora basindustrierna, har man nämligen ryckt undan möjligheterna för demindre företagen all över huvud taget utvecklas. Underde , de månader som här beskriver som oerhörtglansfulla när det gäller insatser frän regeringens sida att skapasysselsättningstillfällen, har jag mött otaliga mindre och medelstoraföretagare som varit oerhört oroliga därför alt de i huvudsak haft denegentliga sysselsättningen inom dessa basindustrier. Kom till , JohanOlsson, och upplev alt vi där helt plötsligt har förlorat den framtidstro somvi hade förut! säger att han är förvånad över att vi socialdemokrater har tagit framdessa tvä saker. På tal om förslaget att reducera arbetsgivaravgiften inom detinre stödområdet har jag ställt frågan vad regeringen har gjort förutvärdering av vad som hände 1976. Låt oss ta ett typexempel. Tror skogsbruket, som i mänga stycken är förhärskande just inom det inrestödområdet, ger en större avverkning tack vare en lägre arbetsgivaravgift?Nej, man avverkar utifrån den volym som den förädlande industrin är i behov av.Man tackar naturligtvis för en sänkning av arbetsgivaravgiften. Visäger så här; Varför skall man gå ut och göra det här generellt? Vi skullekunna använda dessa pengar till riktade åtgärder för dem som verkligen hadebehov därav. Vi har för vårt vidkommande upplevt just dessa positiva åtgärdersom mest positiva. Man skapade exempelvis förutsättningar för kommunerna attordna ungdomssysselsätlning. En av de kommuner som hade en väldigt finplanering därvidlag och lyckades mycket väl med att skapa sysselsättning låginte inom del inre stödområdet. i (c)kort genmäle; Jag känner mycket väl till förhållandena i , är klart att många mindre företag där är beroende av storföretagen. Närlandshövdingen i satt i och ingick i statsutskottetsfemte avdelning sade han att vi, för att klarasysselsättningen i , jämsides med dessa basindustrier måste habetydligt fier mindre företag. En mindre företagare är värd sin vikt i guld förvåra trakter, sade . Det är märkligt att inteinser att vi måste ha denna kombination. Detär egentligen ett erkännande från sida när han säger att även destora företagen har stor betydelse för t. ex. exportmarknaden ochkonkurrensläget. Vi har exempel från och , där kostnaden pä ettavgörande sätt påverkar sysselsättningen. Om man höjer eller sänker skatternaför dessa företag måste det rimligen påverka sysselsättningen. Det kan herrBoström få bekräftat genom att tala med företagen i fråga. Om exempelvisskogsindustrin fär lägre skatter och därmed ökade inkomster härden ocksåmöjlighet att bedriva en lönsammare verksamhet eller skapa flersysselsättningstillfällen. Någon utvärdering har väl ännu inte gjorts, men jagtror alt en sådan kommer . Den skail väl visa vem som har rätt. Jaganser att den generella och selektiva formen av stöd skall kunna tillämpasjämsides. Ofta är det de lönsammaste företagen som effektivast använder en ökadresurs, och en lägre skattebelastning innebär en ökad resurs. Vikan aldrig lösa detta problem med enbart riktade åtgärder. Vi hinner inte ochorkar inte i alla lägen fatta de rätta besluten. Därför måsle vi pröva ocksågenerella åtgärder när det gäller att öka sysselsättningen. Hen () kortgenmäle: Nr 83 Det är riktigt alt när konjunkturerna är sådana att man Onsdagenden vill främja sysselsättningen och få förelagen att hålla verksarnheteni gång, kan det i vissa fallkrävas generella åigärder. åtgärder, iJärvsö, ger ingen ökad sysselsättning. Jag vill Finansdebalt erinra om alldetta var del väsentliga motivet för att man skulle sänka den allmännaarbetsgivaravgiften i det inre stödområdet. talar om skogsförädlingsindustrin. Nog måste väl hälla medom att skogsbolagen inte avverkar mer skog därför att de får lägrearbetsgivaravgifter. Inte anställer en landläkare ytterligare personal därföratt han får lägre arbetsgivaravgifter. Del gör inte konsulten heller. Jag kanräkna upp otaliga företagare som över huvud laget inte skulle drömma om - ochsom inte heller har någon anledning - att anställa ytterligare personal. Vi gör det också därför all vi bor inom detta område. Vi har vantoss vid alt fä stöd och hjälp där hjälpen bäst behövs. Man kan inte slå utslödel generellt för att främja näringslivet. Jagkan tala om för att jag i milt tidigare arbete har varit mycketsysselsatt med just dessa frågor. Jag vet att man inom skogsbruket när dettabesked kom sade att det fanns vissa tekniska svårigheter att klara av det hela.Man hälsade naturligtvis med tillfredsställelse att man skulle fåkostnadslältnader men förklarade att det inte skulle betyda fierajobb. HerrOLSSON i (c) kort genmäle: Del går inte all bestrida att varje inkomstpost eller minskadutgiftspost i ell förelag påverkar företagets planering ochsysselsäll-ningsförmåga. Det ligger ju i företagsamhetens idé att man använderde resurser man har för att öka verksamheten, anställa fier människor ellerutveckla nya produkter. Företagsamheten här i landet - inte minst den mindre -har den ambitionen. Det tror jag att inte heller vill bestrida. Isocialdemokraternas egen motion talas det om vilken betydelse de mindreföretagen har för sysselsättningen, för den totala produktionen och därmed fördet totala välståndet. Det har man strukit under. Då är det ganska märkligt här förringar betydelsen av en ökad resurs i förelagen. Företageni den relativt lilla kommunen har fält lättnader på 8-9 miO. genomden sänkta arbetsgivaravgiften. Är det då någon rim och reson fränsocialdemokraternas sida att här lägga på en ökad beskattning, när en kommunsom har de största sysselsättnings-svärighelerna i länel? På samma sättär det inom hela del inre stödområdet. Del måste vara fel all ha deninställningen. Varje resurs har betydelse, och företagen använder i regelresurserna på ett effektivt sätt. Jagär förvånad över alt socialdemokraterna har tagit upp just denna fråga i motion och i resefvaiion. Det finns ju många andra frågor som de kunde ha större skäl att ta upp. Det måste bero på stor ovana vid I oppositionsrollen, när mankräver ökade skatteuttag från de områden i landel som har den största bristenpä sysselsättning. Herr talmannen anmälde att anhållitalt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätt lill ytterligarereplik. i (fp): Socialdemokraterna har åtskilliga gånger antytt att den nya regeringen,när den går ut med ett omfattande stöd till företagen, sålt ut sin ideologi -eller sina ideologier, eftersom det ju är tre partier med skilda ideologier somsitter i regeringen. Det är både riktigt ochfel. Frånfolkpartiet har vi under fiera år kritiserat de allt starkare selektivainslagen i den svenska ekonomiska politiken. sitter folkpartister iregeringen och är med om att föreslå betydande vidgningar av selektivt stödlill företagen.' Denselekliva ekonomiska politiken hade sin glansperiod under andra världskriget.Då var det kommissioner och bidrag, regleringar och ransoneringar. Desocialdemokrater som ville göra kristidspolitiken till en fredslidsregleringstoppades av del framgångsrika under . Mensedan ungefär är vi rillbaka i selektivileten. Vi har frän folkpartietganska hårt kritiserat de växande selektiva inslagen i den ekonomiskapolitiken. Jag är nog betydligt mer misstänksam än både centerpartisten och socialdemokraten mot de här selektiva inslagen - ochdet av fiera skäl. Fördet första tenderar riktade åtgärder att leda till dåligt resursutnyttjande.Det är inte företagens effektivitet utan deras förmåga att anpassaverksamheten till bidragsbestämmelser som blir avgörande för framgång. Fördet andra gynnar alltid selektivt stöd de stora företagen. Ett storföretagschef kan la telefonluren till en minister för att kunna förhandla fram t. ex.elt tillfälligt uttag från investeringsfonden. Den möjligheten har intesmåföretagaren. Fördet tredje kräver selektiva åtgärder centrala beslut, och pä delsättet blir en betoning av specialåtgärder ett hot mot ett decentraliseratnäringsliv. Fördet fjärde innebär de specialinriktade åtgärderna alt företag och statsmaktblir sammanflätade. Ansvarsområdena flyter samman och alla blir inblandade ibesluten. Dä ökar risken för vad som brukar kallas mygelekonomi. Politikernasuppgift bör vara att slå upp slutna dcrrar i företagen, inte att diskret stängadem bakom sig. Denhär kritiken har formulerats av bl. a. Statsföretags Per , som för några årsedan skrev: "Ett omfattande system av selektiva stödåtgärder t. ex. iform av lokaliseringsstöd eller selektivt utnyttjande av investeringsfonder kanmedföra alt företagare anser det vara mer än- damålsenligt att genomgoda kontakter i kanslihuset och hos myndigheter försäkra sig om förmånligaekonomiska villkor än att ägna sig åt traditionell bedömning avförutsättningarna för önskvärda investeringar." Självfalletkan inget land föra en renodlat generell ekonomisk politik. Det finns- i varjenäringsliv nischer eller delar som stundvis måste ha specialstöd. Utvecklingenmot allt större användning av selektiva tekniker är heller inget unikt förSverige. De används i allt högre grad i hela . Men i har viunder den socialdemokratiska regeringen fält ovanligt mycket av selektivitet. Nuhar den nya regeringen i hög grad tvingats överta de metoder som använts avsocialdemokraterna. Där har de socialdemokrater rätt som säger att politiken ärdensamma. Men det finns också tydliga tecken på att regeringen nu väOer metodersom i högre grad gynnar små företag och som innebär mindre av godtycke ochmyndighetsprövning. Närregeringen annonserar en hårdare politik gentemot företag som vid sammanslagningarbegär befrielse frän realisationsvinstbeskattning är det ett sådant exempel. Destora projekten där stat och storföretag skulle gå samman i gemensamt ägandeoch där besluten fattas i slutna rum tycks i stort ha skrinlagts. När nuregeringen lagt fram förslag om investeringsgarantier kanaliseras de viabankerna, som ju är de som har den bästa lokala kontakten med de många småföretagen. Det blir inte centrala myndigheter som portionerar ut pengarna. Samtidigtär det uppenbart att del krävs ett mer långsiktigt tänkande för alt vi skallkunna nå ett läge med alltmer av generella tekniker och allt mindre avselektiva. Det handlar bl. a. om att hitta nya generella konjunkturpolitiskametoder. Låt mig bidra med treuppslag som inte är särskilt originella. Fördel första borde regeringen få större möjligheter att på egen hand och mycketsnabbt ändra vissa skattesatser, t. ex. arbetsgivaravgift och moms. På så sättskulle sådana åtgärder verkligen kunna sättas in som snabbakonjunkturstimulanser och inte komma med en sådan eftersläpningseffekt som ofta sker. Fördet andra bör också småföretagen kunna avsätta medel under goda tider för attta fram när det går dåligt, pä samma sätt som fallet är med storföretagensinvesteringsfonder. Det har vi länge krävt frän - utan tillräckligtgensvar. Fördet iredje bör det vara möjligt att kraftigt stimulera sparandet och göra detkonjunkturvarierat, t. ex. genom att - som docent föreslagit -låta människors sparande upp till en viss nivå vara helt skattefritt, så längedet inte tas ul till konsumtion. Då skall det beskattas. Men regeringen skall isä fall kunna besluta alt uttag drabbas av lägre skatt eller blir heltskattefria under vissa perioder. Då skulle sparandet kraftigt kunna öka i Sverige- vilket är nödvändigt - som det skulle kunna användas i en mer aktivstimulanspolitik. Efter över 40 är av socialdemokratisk politik tar det tid att bytakurs. På åtskilliga områden bör vi inte heller göra del. när det gäller att minskaineffektivitet och godtycke inom näringspolitiken är det nödvändigt. På förslag av herr talmannen beslöt kammaren altuppskjuta den fortsatta överläggningen om dessa betänkanden samt behandlingenav pä föredragningslistan återstående ärenden till morgondagens sammanträde. § 2 Herr lalmannenmeddelade att på föredragningslistan för morgondagens sammanträde skulleutbildningsutskottets betänkanden nr 13-15 uppföras närmast eftersocialförsäkringsutskollels betänkande nr 16. §3 Kammaren åtskildes .