prot · G00973 · 1976-12-31 00:00:00 — Jag känner inte till något sådant kompromiss- eller al-ternalivförslaglill denna lidlabellsförändring som nu upplyste om, men jag kanförsäkra att när vi inom departementet och regeringen på grund av debesvär som ingivits av berörda kommuner kommer att pröva den här frågan skallvi ta all möjlig hänsyn till de servicefrågor som berört. Omtidigareläggning av vissa brobyggnadsprojekt HenHÄLL (s); Det kanske i och för sig inte är förvånande alt kommunikationsministerninte känner till kompromissförslaget. Det har kommit och Gällivarekommuner lill hända -jag har fåll meddelande om det. Denandra delen av kommunikationsministerns inlägg låter betryggande. Jag tackarför det understrykandet av att kommunikationsministern förstått allvaret i denhär frågan. Överläggningenvar härmed slutad. § 8 Omtidigareläggning av vissa brobyggnadsprojekt Herrkommunikationsministern erhöll ordet för att besvara () anmälda fråga, 1976/77:232, till herr industriministern, ochanförde; har frågat industriministern om han kommer att medverkatill ett tidigareläggande av angelägna brobyggnadsprojekt, som leder lill ökadsysselsättning inom främst stål- och varvsindustrin. Frågan har överlämnatstill mig för att jag skall besvara den. Anledningentill fråga aren inventering av kommande större broprojekt somnyligen har utförts inom . Beträffande de fiesta av de broar som detenligt verket kan bli aktuellt att utföra fram till år 1990gäller, enligt verkets hittillsvarande planering, att de beräknas utföras iförspänd betong, då detta normalt är det ekonomiskt mest fördelaktigaalternativet. Enligt verket skulle emellertid en tidigareläggning avbrobyggena, kombinerad med ett utförande med överbyggnad av stål, varavärdefull för sysselsättningen inom stål-och varvsindustrin. Samtidigttillgodoses angelägna vägbehov. Dei inventeringen ingående broarna befinner sig i olika projekteringsstadier,vilket påverkar tidpunkten för ett möjligt sysselsättningstillskott tillvarvsindustrin. Flertalet projekt skulle dock kunna ge viktigasys-selsältningstillskott . Det är självklartangeläget att man inom varvsindustrin åtminstone Omtidigareläggning av vissa brobyggnadsprojekt övergångsvis kan finnasysselsättningstillskott från andra marknader nu när fartygsbeställningarnaminskar. Regeringen har också sagt all den är beredd att medverka iett arbete med detta syfte. Medhänsyn till att regeringen fått inventering är jag inteberedd att i dagens läge ta ställning till möjligheterna ati förverkligaförslaget eller del av det. Jag vill endast säga all en prövning av förslagetpågår inom regeringen. Denna prövning är naturligtvis samordnad med prövningenav vilka andra statliga åtgärder som övervägs för att lindra den anpassning avden svenska varvskapaciteten som förestår. Hen (); Jag tackarkommunikationsministern för svaret på den fråga som jag ställde till industriministern. Bakgrundentill frågan är att i skrivelse till regeringen harföreslagit framfiyttning av angelägna brobyggnadsprojekt, som finns ifierårsplanerna. I den skrivelsen pekade man på ett antal objekt med ensammanlagd kostnad av 547 miO. som med mycket kort varsel skulle kunnasättas i gång. Med tanke på att det, inte minst i årets budgetproposition, harskett stora prutningar på väganslagen och all byggnadsanslagen är oförändradevar det också ett sätt att få ett extra tillskott till vägsidan, som ärangeläget från trafikpolitisk synpunkt. Tankenvar alltså att framfiytta de här mycket angelägna brobyggnadsprojekten ochutföra överbyggnaderna i stål. Att jag ställde frågan till industriministernsammanhänger med att ett genomförande av förslag skulle innebäraatt vi skapade sysselsättning inom stålindustrin. Vi skulle vidare kunna skapasysselsättning inom varven och ett mycket stort tillskott av arbetstillfälleninom anläggningsverksamheten. Jag kan nämna att de här projekten - det gällersammanlagt åtta broar som kan startas med mycket kort varsel - medför behov avnästan stål. Vidare skulle projekten sysselsätta 400 årsarbetareinom de svenska varven. På anläggningssidan kommer det att röra sig om nästan I350 årsarbetare och 440 årsarbetande i arbetsledande funktioner. Till dettakommer en hel del indirekta arbetstillfällen. Totalt rör det sig om ungefär 2500 årsarbetare inom branscher som har stora bekymmer, nämligenstålindustrin och varvsindustrin. Jagär därför minst sagt litet missräknad över att kommunikationsministern ännuinte är beredd att la ställning i den här frågan. efter det attjag hade ställt min fråga intervjuades kommunikationsministern i Göteborgs-Posten.Enligt den intervjun såg han mycket positivt på den här frågan, och jagkonstaterade då med tillfredsställelse, herr lalman, att jag fått svar itidningen efter det att jag ställt frågan. Det var ett positivt svar,men när frågan skall besvaras officiellt i riksdag ärkommunikationsministern tyvärr inte beredd att ge etl positivi svar. När jag fick det här förslaget från generaldirektör tycktejag genast att det var ett utmärkt förslag, som jag ville göra allt jag kundeför att helt eller delvis förverkliga. Jag överlämnade det för beredning mellankommunikationsdepartementet, ochindustridepartementet. Den beredningen har pågått och är snartavslutad. Redaninnan ställde sin fråga gjorde jag ett uttalande till pressen,där jag klart och tydligt sade ifrån hur positivt jag såg på det här förslaget,som jag tycker är utmärkt konstruktivt och bra. Att jag inte kunnat svara merkonkret beror, som naturligtvis förstår, på attberedningen ännu inte är helt avslutad och regeringen alltså inte har fattatnågot beslut. Men kan vara lugn. Omtidigareläggning av vissa brobyggnadsprojekt Den avslutandeformuleringen i kommunikationsministerns senaste inlägg gläder mig. Jagär ledamot av vägverkels styrelse, och vi har vid ell fiertal tillfällen visatpå det angelägna i att dessa brobyggen kommer till stånd. Också trafikutskottethar när vi behandlat anslag påpekat hurangelägna dessa brobyggnadsprojekt är. Visseriigen blir det, som vägverketframhåller, dyrare för att bygga broarna i stål, men med dagenssituation inom den svenska stålindustrin och varvsindustrin måste det frånsamhällsekonomisk synpunkt vara väl motiverade extra kostnader om vi på detsättet kan skapa nya jobb inom dessa industrier. Det är som sagt mycketangelägna brobyggnadsprojekt som tagits upp i förslag i denna förstaomgång. Därutöver finns en "kö" på ytterligare broar, till ensammanlagd kostnad av jag Iror 36 miOoner, som också skulle kunna påbörjas. framhöll att vägverketoch dess styrelse, som tillhör, visatpå det angelägna i att dessa broar kommer till stånd. Ingenting har hänt. Detbehövdes alltså ett regimskifte för att det skulle bli fart på det här jobbet! När det gällerväganslaget barett resultat av regimskiftet blivit den största prutning somnågonsin gjorts av äskanden. På del sättet har inte regimskiftetinneburit något fall framåt. Under tidigare lågkonjunkturer, herrkommunikationsminister, har ansenliga medel tagits fram till vägbyggande viaAMS. Vissa år har den förutvarande regeringen använt 500 miOoner tillangelägna projekt inom vägbyggnadssektorn. Vi skall fullföOa den gamlaregeringens politik. Det är när sysselsättningen inom vissa branscher sviktarsom vi skall utnyttja Om åtgärder mot våld på kriminalvårdsanstalter den möjlighet som finnsatt styra över medel till den angelägna sektor som vägbyggandet är. Frågan om storleken av de av regeringen i budgetpropositionen begärdaanslagen till får vi återkomma till när de behandlas av riksdagen.Låt mig bara säga att vi självfallet är beredda att sätta inarbetsmarknadspengar för alt genomföra vägbyggnadsprojekt som harsysselsätiningsstimulerande effekt. nämnde att det under fjolåretanvisats över 500 miOoner för det ändamålet. Den nuvarande regeringen fattade ijanuari månad beslut om 104 miO. för sådana arbeten i . Fortsätterdet i den takten behöver vi inte vara oroliga för att komma i bakläge. Förvisso skallvi återkomma och diskutera väganslagen liksom anslagen underkommunikationsdepartementets huvudtitel över huvud taget. Jag vill nu bara göraden kommentaren att de 104 miOoner som plockades fram ingick i denfinansfullmakt som den gamla regeringen fått i innevarande års budget. Det äralltså en föOd av den budget som lidigare regering fått godkänd här iriksdagen. Överläggningenvar härmed slutad. § 9 Om åtgärdermot våld på kriminalvårdsanstalter Herrjustitieministern erhöll ordet för att besvara () anmälda fråga, 1976/77:246, och anförde: har frågat mig om jag vill redogöra för vilken kännedommyndigheterna har om våld m. m. mellan intagna på kriminalvårdsanslalter och deeventuella åtgärder jag avser att vidta för att komma till rätta med detta. Detär riktigt att man på en del av riksanstalterna kunnat lägga märke till ettökat antal våldsaktioner mellan de intagna. Även om personalen visar vaksamhetär det emellertid svårt att avslöja fall av våld eller hot om våld av dettaslag. Det beror inte minst på att de intagna nästan regelmässigt iakttar storförtegenhet då sådana övergrepp skall utredas. Den i massmedierna omtaladehändelsen vid kriminalvårdsanslallen i har sålunda upptäckts enbart pågrund av vissa antydningar från de intagnas sida och en del iakttagelser, somgjorts av personalen. Utredning om denna händelse pågår f n. Närdet sedan gäller frågan hur man skall kunna komma till rätta med dessavåldstendenser vill jag erinra om att man enligt 20 § lagen om kriminalvård ianstalt kan hålla en intagen avskild från andra intagna om det föreligger faraför den intagnes egen eller annans säkerhet till liv eller hälsa. Detsammagäller om man vill hindra att intagen utövar menligt inflytande på andraintagna. Därutöver kan man utnyttja möjligheten till differentiering ellerförfiyttning av de intagna lill annan anstalt. Självfallet kan våldshandlingarmot medintagna också föranleda åtal och dom i vanlig ordning. Jagvill framhålla att våldet på anstalterna ger anledning till oro. Enligt vad jaghar erfarit föOer emellertid som tillsynsmyndighetdenna fråga med stor uppmärksamhet. Jag anser därför att för dagen särskildåtgärd från min sida inte är påkallad. Jag kommer emellertid att hålla mig nogaunderrättad om sakens vidare utveckling. Omåtgärder mot våld på kriminalvårdsanstalter Jag ber alt få tacka justitieministern för svaret på mina frågor. Anledningentill all jag ställde dem var de allt oftare återkommande uppgifterna om att detförekommer våld inom vissa anstalter. Delta har justitieministern ocksåbekräftat i sitt svar. Sedan jag ställde frågan har jag fått flera exempel frånolika anstalter på konkreta fall. En hel del av dem är både drastiska ochmakabra men jag skall bespara kammaren en redogörelse för dem. Detär en principiellt viktig fråga hur samhället ser på den intagnes person. a. till uttryck i 9 § lagen om kriminalvård i anstalt; "Intagen skallbehandlas med aktning för hans människovärde. " Vi är väl alla överens omönskvärdheten av att minska antalet frihets-berövanden, men nästan alla ärockså medvetna om att vi måsle ha kvar frihetsberövandesom påföOd för brott. Samhället har då givelvis skyldighet att garanteravederbörandes säkerhet till liv och lem och mot trakasserier. Det är djuptallvariigt för en rättsstat om den inte kan skydda de människor som den ansersig nödsakad att beröva friheten för en viss lid. Anledningentill det ökade våldet är nog väsentligen narkotikans inträde på anstalterna.Det konstaterades redan av justilieulskoltet 1974 i anslutning tillkriminalvårdsreformen. Sannolikt har läget förvärrats, och jagundrar om någon vågar säga att någon krimi-nalvårdsanstall är fri frånnarkotika. Vi får alltmer raffinerade metoder för insmuggling, och dessanarkotikaaffärer är sedan orsaken till mycket vå\d, Påden första av de Ivå frågor jag har stäilt svarar justitieministern attmyndigheterna känner till dessa företeelser. På frågan om eventuella åtgärdersvarar juslitieminislern att både han och föOer dettamen all ingen särskild åtgärd är påkallad . Jag vill nog ändå stryka underden oro som jag tror att mänga känner - justitieministern har själv givituttryck för den. Pekar inte det våld som förekommer på anstalterna mot att detbehövs en utvärdering av kriminalvårdsreformen, att det l. ex. behöva enstörre differentiering vid behandlingen av de dömda, alt man kanske måsle habättre möjligheter 7 protokoll 1976/77:70-74 Ombontagande av benämningen "tattare" i äldre behandlingsjowna -lerinom kriminalvården till visitation i deintagnas rum och att man generellt måste ha bättre kontrollmöjligheterbeträffande de intagna? Eftersom justitieministern säger att ingen åtgärd justnu är att vänta vill jag nog peka på riskerna av alltför stor passivitet frånstatsmakternas sida. Det är förenat med avsevärda risker att underiåta atthandla. uttryckte farhågor för läget, och det har inte blivitbättre. Det är inte så, som det kanske kunde framgå av anförande,att jag inte anser att någon åtgärd är påkallad. Tvärtom pågår här enutredning. Händelserna i utreds av kriminalpolisen i , ochkriminalvårdsstyrelsen gör en egen kartläggning av våldet mellan de intagna.Denna kartläggning kommer senare att ligga lill grund för bedömningen av vilkaytteriigare åtgärder som bör sättas in för att man skall komma till rätta medproblemet. HerrWINBERG (m); Jag tackar justitieministern för kompletteringen av svaret. Efter dennakan jag känna mig mera nöjd än med själva svaret. Det är många olika åtgärdersom här kan behöva vidtagas, och det finns naturligtvis anledning att se vadpågående utredning kan ge. Jagvill peka på en sak som kan ha betydelse för att skydda internerna mot våld.När lagen om kriminalvård i anstalt antogs, var man i oenig omförutsättningarna för intagna all få arbeta i enrum. En minoritet hävdade allhuvudregeln skulle vara att den intagne som begärde att få arbeta i enrumskulle få göra del, om inte särskilda skäl talade emot. Beslutet blev tyvärrdet motsatta, nämligen att vederbörande får arbeta i enrum endast ombeaktansvärda skäl talar härför. Jag skulle viOa hemställa tilljustitieministern att överväga den frågan i samband med en eventuellutvärdering av hela reformen. Överläggningenvar härmed slutad. § 10 Omborttagande av benämningen "tattare" i äldre behandlingsjournalerinom kriminalvården Herrjustitieministern erhöll ordet för att besvara iÖrebro (fp) anmälda interpellation, 1976/77:84, och anförde: i har frågat mig om jag anser att uttrycket"tattare" bör borttagas ur behandlingsjournaler inom kriminalvården. Jagvill till all börja med understryka att jag är helt ense med inlerpellanten omalt det är olämpligt att använda benämningen tattare. När det sedan gällermöjligheten att ta bort denna benämning ur äldre behandlingsjournaler villjag framhålla att män ur bestämmelser i olika författningar, bl. a.tryckfrihetsförordningen, kan härleda den grundsatsen att en allmän handlinginte får ändras i andra fall än då det är fråga om rättelse av uppenbarfelskrivning. En annan ordning skulle strida mot syftet medtryckfrihetsförordningens regler om sådana handlingars offentlighet. Enligtmin mening är del mest väsentliga att uppmärksammatproblemet och utfärdat de anvisningar för sättet alt föra behandlingsjournalersom inlerpellanten nämner i sin interpellation; "När ett omdöme avges,skall de skäl varpå omdömet grundas alltid anges och uttryck som ärdiskriminerande får inte användas." Risk bör alltså inte föreligga för attuttrycket numera skall användas i journalerna. Jag utgår från att uttrycketundvikes även i de fall då anledning föreligger att referera innehållet i äldrebehandlingsjournaler. Omborttagande av benämningen "tattare" i äldre behandlingsjournalerinom kriminalvården Hen i (fp); Beteckningen tattare har verkligen en massivt negaliv prägel. Såväl iskönlitteratur som i mera vetenskapliga arbeten har tallarna tillskrivits enmängd dåliga egenskaper. Alltifrån f d. docenten i fysisk antropologi vidUppsala universitet lilla skrift Nutidens människoraser lillett annat verk , Tattarplågan av , frammanar dens. k. vetenskapliga forskningen en mörk bild av tattarna. Något försök tillförklaring och förståelse för tattarnas levnadsmönster hittar man inte. Detgäller att med olika medel bekämpa denna grupp av människor. Närman läser dessa verk blir man olustig. De för tankarna tillbaka till denpolitiska situation som rådde i , då judar ochslaver betraktades såsom paria inom det sfärer. Etikettentattare är etl skällsord som fortfarande i slutet på 1970-lalet finns kvar ibehandlingsakter inom bl. a. den svenska . Det är vårplikt att göra allt för att den diskriminering som denna grupp är utsatt förskall försvinna. Därför skall man helt mönstra ut den både missvisande och förmånga kränkande benämningen tattare. Attanvända begreppet tattare i en personakt innebär i högsta grad en subjektivinformation, som dessutom måste påverka en eventuell läsare negativt. Attdenna relikt från det agrara klassamhällets dagar fortfarande lever kvar inomkriminalvården är både häpnadsväckande och skrämmande. Därför har jag frågatjustitieministern om han anser att uttrycket tattare bör borttagas urbehandlingsjournaler. Justitieministern säger i sitt svar alt han är ense medmig om att det är olämpligt att använda benämningen tattare. Därstannar justitieministern i sitt svar. När det sedan gäller frågan om attborttaga denna benämning ur äldre behandlingsjournaler hänvisarjustitieministern till bestämmelser i olika författningar, bl. a. tryckfrihetsförordningen,där man, som justitieministern säger, "kan härleda Ombontagande av benämningen "tattare" i äldre behandlingsjourna -lerinom kriminalvården den grundsatsen alt enallmän handling inte får ändras i andra fall än då del är fråga om rättelse avuppenbar felskrivning. En annan ordning skulle strida mot syftet medtryckfrihetsförordningens regler om sådana handlingars offentlighet." Ävenom tryckfrihetsförordningens regler nu ej medger att man ändrar i allmännahandlingar har jag svårt att förslå att man använder en frihetsförordning föratt behålla benämningar som är både missvisande och svårt kränkande för engrupp människor. Såvitt jag kan förstå är kriminalvårdsstyrelsensbehandlingsjournaler inte allmänna handlingar. Jag skulle viOa attjustitieministern litet mer förklarar sig, när han för över resonemanget på attkriminalvårdsstyrelsens behandling-sjournaler är allmänna handlingar. Ellbesked vore av värde. Sedankan man ifrågasätta del praktiska värdet av att behålla tallar-stämpeln ibehandlingsjournaler, när hela frågan bygger på en myt. Del måste vara tillföga nytta. En sådan här officiell diskriminering saknar aktuellt underlag. Omtveksamhet skulle föreligga kanske kunde bekosta engrundkurs i genetik och social målsättning. Detfinns en FN-stadga som vi har skrivit under och som tar upp olika folkgruppersproblem. Jag har själv varil med på Interparlamen-lariska unionenssammankomster. Jag har tillhört gruppen för rasdiskriminering och tortyr. Därhar vi hävdat någonting helt annat än vad som förefinns ikriminalvårdsstyrelsens behandlingsjournaler. Självfalletär jag inte nöjd med detta svar. finns tallar-stämpeln kvar i gamlajournaler. Enligtvad jag erfarit genom upplysningstjänsl förekommer emellertid blandexperter på detta område även åsikten att del under bestämda förutsättningar ärmöjligt att få lill stånd en ändring i en behandlingsjournal. Det har såledeshävdats att allmän domstol på talan av den journalen rör skulle kunna föreläggaden som är ansvarig för journalens förande att ändra eller ta bort exempelvisnedsättande eller diskriminerande uttryck. Förutsättningen härför skulle varaatt det sätt på vilket journalen förts strider mot givna anvisningar om hur denborde ha förts. Vikan då jämföra detta med den nya bestämmelse som jag har redogjort för iinterpellationen och som justitieministern har återgivit i svaret: "Närett omdöme avges, skall de skäl varpå omdömet grundas alltid anges och uttrycksom är diskriminerande får inte användas." Det finns alltså skäl för attockså ta bort diskriminerande uttryck ur gamla journaler. Jagvore lacksam om justitieministern ville förklara sambandet mellan allmännahandlingar och de behandlingsjournaler som för. Ärjournalerna allmänna handlingar, eftersom justitieministern förde samman de härbåda begreppen? Behandlingsjournalerna på kriminalvårdsanstalterna är allmänna handlingarenligt tryckfrihetsförordningen. att de är offentliga. Av sekretesslagen föOer all behandlingsjournalerna är sekreta. De fårinte utlämnas lill obehöriga, men det betar inte handlingen egenskapen avatt vara en allmän handling i tryckfrihetsförordningens mening. Därför får man inte ändra i en sådan handling, om det inte är uppenbara felskrivningar. Men jag vill ytteriigarepåpeka att hemlighållas skall den enligt sekretesslagen. Man kan tänka sig attgallra ut handlingar där uttrycket tattare förekommer. Men i regel - så gott som alltid - innehåller handlingarna andra upplysningar som har legattill grund för beslut som är fattade, och det föOer av tryckfrihetsförordningenatt man inte får förstöra sådana handlingar. De skall utgallras enligt vanliga regler, när de inte längreär aktuella, och det sker även beträffandesådana handlingar som behandlingsjournaler. Till slut vill jag framhålla att anvisningar utfärdades . Efter denna tidpunkt är det alldeles klart att det inte får förekommadiskriminerande uttryck. Jag nämnde också i interpellationssvaret all om det blir fråga om att beskriva eller återge innehålleti äldre handlingar, skall man enligtmin mening undvika att ta med just uttrycket tattare. Däremot fårman beskriva vilka andra uppgifter som förekommeri handlingarna. Om borttagande av benämningen "tattare" i äldre behandlingsjourna -ler inomkriminalvården HerrANDERSSON i (fp); Journalerna är allmänna handlingar men de är inte offenlliga, säger justitieministern. Jag har tagit upp den här frågan från den utgångspunktenatt en grupp interner hade begärt att manur gamla behandlingsjournaler skulle ta bort beteckningen tattare. Jag ifrågasätter starktvad det har för betydelse från utredningssynpunkt eller annan synpunkt, om mantar bort den beteckningen. Jag har ocksåfrågat i interpellationen - det fickjag inget svar på - om det finns möjligheter att korsa över uttrycket i fråga, varefteröverstrykningen förses med datum och signatur av vederbörande tjänsteman.Det lär finnas sådana möjligheter,och det vore ett sätt att komma till rätta med frågan.Men jag har svårt att förstå varför man i gamla behandlingsjournaler fortfarandeskall behöva behålla sådana mycketnedsättande omdömen som tattare - man må sedan rida hur mycket man vill på tryckfrihetsförordningen. Jag vill till slut, herr lalman, i kammarens protokoll läsa in någotsom sociologen har sagt. I sin doktorsavhandling analyserar han ett ge-nealogiskl material där han utgårfrån en grupp på 30 individer vilka av olika aukloriteter utpekassom typiska tattare. Han kartlägger olikasläktband ända tillbaka till , och hans resultat tar definitivt död på myten omtattare som en etnisk grupp. Zigenarinslaget ärobetydligt; en stor del av urvalet visar sig i rakt nedstigande led härstamma frånsvenska bondefamiOer utan något somhelst främmande inslag. visarklart att begreppet tattare var- Omborttagande av benämningen "tattare" i äldre behandlingsjournalerinom kriminalvården ken har någon genetiskeller någon etnisk förankring. Delär i stället fråga om ett socialt och sociologiskt fenomen. Benämningentattare har alltid inneburit en social nedklassning och av gemene manförknippats med ett levnadsmönster, präglat av vagabondering och kriminalitet. Vadman här har gjort sig skyldig till är en av de vanligaste sammanblandningarnaav orsak och verkan när det gäller frågan om arv -och miOö. visar attpersoner som sysslade med föraktade och nedvärderade yrken som bödlar,kastrerare, kringvandrande lump-och skrothandlare m. fi. fick stämpeln på sig.Dessa människor utgjorde alltså en socialt lågtstående gruppering i samhället -lill största delen ett resultal av en effektiv utstötningsmekanism.