prot · G00920 · 1976-12-31 00:00:00 — 1 det regeringsprogram som de tre borgerliga partierna har enats omfinns många intressanta punkter som man skulle vilja fästa uppmärksamheten påoch kommentera. Jag skall stanna vid några få. Iprogrammets inledning sägs det att regeringen "skall sträva efter altbryta tendenser till maktkoncentration och verka för decentralisering ochnärdemokrati". Med mina erfarenheter som aktiv i folkrörelsernakonsumentkooperationen och bostadskooperationen finner jag det naturligtvisglädjande med denna inriktning från regeringens sida. Näringsliveti vårt land domineras av privata företag. Den totala omsättningen för allaföretag i - det är den senaste tillgängliga uppgiften - uppgicktill . Av den summan svarade de privata företagen för 319miljarder eller 82 96, De övriga 71 miljarderna fördelades på statens förelag,ca 30 miljarder, jordbrukskooperationens företag, ca 16 miljarder, konsumentkooperationensföretag, ca 13 miljarder, kommunerna, ca 9 miljarder, och övriga, ca 3miljarder kronor. Inom det privata näringslivet finns en mycket påtagligekonomisk maktkoncentration, som dessutom har förstärkts , bl,a, inom detaljhandelsområdet, där de stora varuhuskedjorna Åhléns ochNK-Tu-ritz har gått samman. Denstatliga koncentrationsutredningen, visade hur maktfördelningen i aktiebolagensåg ut . Endast i en sjättedel av samtliga 282 företag somundersöktes av koncenirationsutredningen behövdes det att mer än tre personergick samman för att få röstmajoritet. I inget börsnoterat bolag behövdes mer äntio personer för att uppnå majoritet på bolagsstämman. Det finns ingenting somtyder på att en utjämning av dessa förhållanden kommit till stånd sedanutredningen gjordes. Detär alltså synnerligen angeläget att regeringen förklarat sig vilja ta itu medalt bryta maktkoncentrationen i samhället, den maktkoncentration som framförallt finns samlad i de privatkapitalistiska företagen. Regeringsprogrammetpresenterades i pressen som det mest omfattande som en svensk minislär lagtfram. Det finns därför givetvis åtskilligt som man skulle vilja kommentera. Jagskall emellertid hålla mig främst tili de näringspolitiska avsnitten och då sedem från kooperativ synpunkt. Regeringsprogrammetframhåller i ett antal punkter hur man vill ha näringslivet organiserat och hurdet bör fungera: det skall varadecentraliserat; mindre och medelstoraföretag skall få goda utvecklingsmöjligheter; privat och statligmaktkoncentration motverkas; skärptlagstiftning för att motverka monopol och karteller samt sådana sammanslagningarav företag som minskar konkurrensen; demultinationella företagens verksamhet skall särskilt uppmärksammas. Dettaär lovvärda och angelägna målsättningar för näringspolitiken. Men det slår mignär jag läser regeringsprogrammet att man tycks utgå från att endast deprivatägda och i någon mån de statliga företagsformerna är värda att räkna med.Inte någonstans i regeringsprogrammet har man nämnt de kooperativaföretagsformerna. Det är så mycket mer märkligt som haren ledandeställning i regeringen, och som bekant är många av de personer som återfinns icenterpartiet också aktiva inom producenlkooperationen. Den kooperativaföretagsformen motsvarar den inriktning på näringspolitiken somregeringsprogrammet redovisar. Jag vill påstå att det privata näringslivet fårsvårt att uppfylla de krav och förväntningar som regeringen för fram i sittprogram. Låtoss i stället helt kort granska den kooperativa företagsformen och se hur denpassar in i regeringsprogrammet. Jag utgår från mina kunskaper om konsument-och bostadskooperationen. Decentraliseratnäringsliv, säger programmet. Konsumentkooperationen beslår av 1,8 miljonermedlemmar som är ägare till konsumentföreningarna, vilka i sin tur äger KF.Antalet konsumentföreningar är 186 och finns över hela landet.Konsumentföreningarna är juridiskt självständiga enheter med demokratiskförvaltning efter principen en medlem - en röst. Jag kan inte finna annat änatt konsumentkooperationen väl motsvarar en decentraliserad företagsform. Småoch medelstora företag får goda utvecklingsmöjligheter, säger programmet. Avde 186 föreningarna i KF är nära 150 av den storleksordningen att de börräknas till små, möjligen medelstora företag. Privatoch statlig maktkoncentration motverkas, säger programmet. Jag har redantidigare pekat på nödvändigheten av att regeringen fullföljer denna målsättningoch inte gör den till vackra formuleringar på papperet. Här vill jag framhållakooperationen som ett viktigt alternativ till privat och statlig företagsamhet.Med sina principer om öppet medlemskap, demokratisk förvaltning, begränsadkapitalränta och fördelning av överskottet efter hur man bidragit till dessuppkomst kan aldrig kooperationen som företagsform leda till maktkoncentration.Kooperationen ger i stället breda grupper i samhället möjlighet till inflytandeöver och ansvar för de företag som man själv skapat med gemensamma resurser.Kooperationen har skapats av folket för folket som ett uttryck förmänniskornas uppfattning om det ekonomiska livet. Skärpt lagstiftning förall motverka monopol och karteller, säger pro- grammet vidare.Konsumentkooperationen tog initiativ till den första antitrustlagstiftningen ivårt land. Legendariska är konsumentkooperationens strider mot det privatanäringslivels monopol och karteller. Kooperationen är som förelagsform medutgångspunkt i behovshushållningen och kollektivt ägande det privataföretagets motsats eftersom delta bygger på vinslhushållning och enskiltägande. Monopol och karteller är konsekvenser av de kapitalistiska företagensutveckling. Den kooperativa företagsformen kan däremot, även om den heltdominerar eller kan komma att dominera delområden av vår ekonomi, aldrigfungera som ett kapitalistiskt monopol. Mångfalden och det friakonsumtionsvalet kan tillgodoses genom den breda medlemsförankringen ochmedlems-inflytandet över verksamheten. Demultinationella företagens verksamhet skall särskilt uppmärksammas, sägerprogrammet. Därvid avser man deras roll i monopol och kartellbildningar. Jagvill framhålla alt kooperationen även på detta område tidigt uppmärksammade demultinationella företagens verksamhet. Den s. k. glödlampsslriden utkämpade KFmot ett multinationellt företag . Kooperationen har framförallt genom sin internationella organisation. Internationella kooperativaalliansen, arbetat för att samla kooperationens krafter i kamp justmot de multinationella företagen. Utöverdessa mera principiella synpunkter skulle jag avslutningsvis vilja ta upp någraspeciella frågor som regeringsprogrammet ger anledning till från minutgångspunkt. Denförsta gäller bostadskooperationens roll i samhället. I regeringsprogrammetsägs: "Lånereglerna för enskilt byggda flerfamiljshus förbättras. "Litet längre fram står det: "Bättre möjligheter för den enskilde att ägasin bostad skapas, bl. a. genom att underlätta för hyresgäster att ibostad.srättsföreningens form överta ägandet." Jagkan faktiskt inte förstå den praktiska innebörden av de här båda frånkooperativ synpunkt motsägande formuleringarna. Kommer detta att innebära ettökat utrymme för spekulation inom byggandet av flerfamiljshus? Vilka socialaföljdverkningar får en ökad marknad för privatbyggare och vilka konsekvenserfår det för bostadskonsumenterna, frågar man sig osökt. Kommer överförandet avägandet av flerfamiljshus till bostadsrättsföreningar, om regeringen avser attgöra detta, alt ske inom ramen för de båda bostadskooperaliva organisationerna,HSB och , eller - och det är en viktig fråga - avser man alt startanya organisationer för bostadsrättsföreningsverksamheten? Denandra frågan gäller stöd till små och medelstora företag. I regeringsprogrammetsåväl som i valdebatten har arbetsgivaravgifterna förekommit. Det står iregeringsprogrammet: "Förslag kommer all läggas fram om vissa lättnader ifråga om arbetsgivaravgifter ." behandlades i valdeballenpresenterades förslag om att ta bort arbetsgivaravgiften helt för företag medfärre än tio anställda. Då vill jag framhålla atten konsekvens av ett sådant förslag är ganska Inomdetaljhandeln finns tre stora block: kooperationen, ICA och , det senaremed bl, a, NK och Åhléns, Ett borttagande av arbetsgivaravgiften enligt detförslag som förekom under valdebatten skulle innebära en förskjutning ikonkurrensförhållandena till ICA:s fördel. Vi har gjort en-beräkning och hardärvid överslagsvis kommit fram till ett belopp som skulle ge en merkostnad förkooperationen i förhållande till ICA som skulle ligga någonstans mellan 30 och40 milj. kr. Det är alltså avsevärda belopp det är fråga om.Konsumentkooperationens föreningar har som regel flera butiker, medan ICA äruppbyggt så att varje butik är ett aktiebolag. Där ligger alltså skillnaden somskapar det här problemet, om man skulle realisera de tankar som har skymtat ivaldebatten. Detflnns en tendens i vårt samhälle att betrakta företag utifrån en enda mall -det privatägda aktiebolaget. Den synen präglar det mesta som rör förelag ochföretagande. Detta avspeglas också i den borgeriiga regeringens program. Denfolkrörelsedebatl som har förekommit och denkonsumentkooperativa profileringen och aktiveringen tycks ha gåttregeringspartierna förbi och inte lämnat några intryck alls. Menav det man säger i regeringsprogrammet drar jag ändå den slutsatsen att detfinns öppningar för att utveckla kooperationen som företagsform och somalternativ till statlig och privat företagsamhet. Mot bakgrund av de härredovisade uppgifterna rörande kooperationens roll i. näringslivet vill jagslutligen ställa några frågor till regeringen. Regeringsbänkarna gapar - jaghöll på att säga naturligen - tomma, men vi har ju en konsumentkongress iGöteborg som börjar . Regeringen har låtit meddela att man avser attlåta sig representeras av statsminister vid det tillfället. När nuingen regeringsrepresentant är här , så räknar jag med att att ge ett svar inför den samlade konsumentkongressen istället. Minförsta fråga är: Är regeringen beredd all främja de kooperativaföretagsformerna före de privalkapilalisliska? Vidvårriksdagen väckte några kooperativt aktiva socialdemokrater en motion omkooperationens ställning i näringslivet. En klar majoritet av ställdesig bakom motionen och begärde alt regeringen skulle tillsätta en utredningenligt motionens förslag. Mot bakgrund av vad jag sagt vill jag därför ställaen andra fråga till regeringen: Kommer regeringen att fullföljariksdagsbeslutet att tillsätta en utredning om kooperationens rolli näringslivet? Såvitt jag förstår motsvarar de kooperativa företagsformernamer än väl regeringens krav. Vad är motivet till att man inte behandlatkooperationen över huvud tagel i sitt program? Är inte kooperationentillräckligt stor för att vara intressant? Företräder den inte tillräckligtstora gruppers intressen? Finns det möjligen ideologiska skillnader ikooperationens uppfattning om sin roll i samhället och regeringens? Dettaär också synpunkter som jag sätter värde på att få något utvecklade, om icke så dock som sagt . Jag skall.inte låtsas som om jag satt i regeringen och svarade på herrAlséns frågor. Jag vill emellertid korrigera ett litet misstag. sadeatt det i valkampanjen hade nämnts att arbetsgivaravgiften skulle tas bort föralla företag med tio eller färre anställda. I själva verket har aldrig, såvittjag vet, något annat förslag framlagts än att det här skulle gälla företag medhögst fem anställda, och då skulle jag föreställa mig att även den uträkningsom redovisade kommer att se helt annorlunda ut. Vadjag, herr talman, hade tänkt säga några ord om så här i debattens sista minutär ett ämne som ju på sätt och vis är det lämpligaste att avsluta en debatt med- om framtiden. Deframtidsstudier som påbörjades under den förra'regeringen och som efter mångaom och men placerades under pariamentariskl inflytande måste nu fortsättas ochkompletteras med nya frågor och nya ämnen. Det finns ju framtidsforskare som anser sig kunna se tecken till att den industrialiserade väriden är på vägmot en revolution lika om- välvande som ',lika genomgripande som den första industriella revolutionen. I den världen ärdet viktigare än någonsin alt försöka se litet längre än till de allra mestnärliggande politiska problemen. Del finns punkter i den nyaregeringsdeklarationen som pekar åt det hållet. Denplats i samhället där vi såvitt jag förstår är närmast en radikal omvärdering,en punkt där utvecklingen byter spår, är arbetslivet. Jag talar nu inte om destora globala problemen - de är naturligtvis också mycket viktiga iframtidsstudierna - utan jag talar om de mera hemma-och näraliggande problemen.Jag nämnde arbetslivet inte bara för att del är där det materiella underiagetför vårt liv skapas och att det således alltid måste vara mycket viktigt, utandärför att det är den plats där vi definierar oss själva och vår roll sommedmänniskor. Är den rollen otillfredsställande hjälper knappast någonersättning för detta. Jagskulle vilja peka på några troliga riktningsändringar på det här området därnågon sorts framtidsforskning är nödvändig för att hjälpa oss att se vad somkan komma och förbereda oss för detta. Arbetetsmening är inte längre en lyx som några intellektuella och några hantverkare kanhålla sig med. Allt fier arbetande frågar efter ett jobb som inte bara ger lönoch acceptabel miljö utan också en samhällsroll som uppskattas av andra och somman själv kan förverkliga sig i. Enda vägen att finna en sådan roll är attförbinda arbetet med dess resultat, dvs. konsumentens tillfredsställelse ocherkänsla, på ett mera nära och påtagligt sätt. Marknadens mekanismer upplevsofta som alltför avlägsna och manipulerade, även om de givetvis inte kanavskaffas. Övertyckarna som bestämmer å andras vägnar är i vissa fallnödvändiga för att skydda konsumenterna men kan lätt stiga över gränsen tilldet otillbörliga och outhärdliga intrånget i den enskildes liv. Härfinns en öppning för nya, okonventionella sätt att förbinda människan somproducent med människan som konsument - kanske ibland 3 protokoll 1976/77:20 i direktkontakt, kanske ilokala förhandlingar, kanske på satt vi ännu inte har kunnat föreställa oss.Konsumentkooperationen var en gång en alldeles utmärkt idé om att åstadkommajust delta möte - det vill jag gärna framhålla. Den fungerar inte alltid bra pådet planet , men idén är för den skull inte död utan den är värd altupplivas på nytt sätt. Det väsentliga är alt man i sådant idéarbete intestirrar på varorna eller tjänsterna enbart utan på de människor som skallleverera dem resp. ta emot och betala för dem eller betala för dem skattevägen.Hur skall dessa människor kunna få ett värdigt förhållande till sin egen produktion,ett förhållande de kan vara stolta över och finna samhällelig uppskattning för?Den frågan förskjuter ingalunda frågan om arbetets lön men måste kompletteraden. Att arbetsdemokrati måste vara ett nödvändigt redskap för'att både ställaoch besvara denna fråga är självklart, och arbetslivets förnyelse är en av deväsentliga punkterna i den nya regeringsdeklarationen. Arbetslivetsteknik i strängare mening måste vidare utformas så att den skapar en värdigtillvaro under själva arbetets gång. Här behövs mycket djupare grepp än somhittills i allmänhet tagits. En bullrande och dammig arbetsplats skall t. ex.inte angripas med hörselskydd och ännu mer bullrande, stora utsug. Den skallangripas genom att man satsar på helt andra processer, som går ända ner igrundförutsättningarna för hur varorna tillverkas. Här skulle jag kunna anföraett projekt för "det miljövänliga stålverket" som en svensk ingenjörlagt fram och där man utgår från en helt annan användning av existerande teknikför att skapa ett stålverk utan buller, värmeslöseri, fariiga arbetsmoment,smuts och damm - ett stålverk som kan ligga mitt i samhället och ha daghem inomsina väggar. En framtidsforskning som inte tar med sådana möjligheter är intevärd sitt namn. Då ägnar den sig bara åt att skriva fram trender i stället föratt se på var de kanske är på väg att brytas. Enannan sida av arbetets organisation är också, hoppas jag, på väg att förändrastotalt. Det är den som utgår från att det alltid skall finnas servicepersonalpå låg nivå och att denna personal skall bestå av kvinnor. Den utgår vidarefrån att del servicearbete som över huvud tagel aldrig betalas och som ocksåtill övervägande del utförs av kvinnor inte behöver räknas med isamhällskalkylerna. Men har vi siffror - de kommer all citeras i - som visar att det är bokstavligen sant att del betaldaarbetet i samhället i själva verket flyter som en ö i ett stort hav av obetaltarbete och aldrig skulle kunna fungera utan det. Kvinnors arbete i hemmet,vilket i stor utsträckning betyder deras arbete för att hålla liv i karlar ochbarn, tar så mycket tid att de egentligen aldrig skulle ha möjlighet att arbetamer än på sin arbetsplats, om de skulle ha lika storsammanlagd arbetstid som sina män. Siffran avser gifta kvinnor och jämförelsengäller deras egna män. Omdenna situation säger vissa genetiker att den är fastlagd i våra hormoner ochinte bör ändras. Jag vill för min del säga att den i högsta grad bör ändras men attdetta endast kan ske genom förändringar i arbetets organisation som vi måste hamycket fantasi för att föreställa oss. Ett exempel på detta är det förslag somantytts i KF:s utmärkta kvinnoundersökning, där man föreslår allservicetjänster av typ maskinskri-verska alltid skulle vara genomgångsljänster,förmodligen i så fall för båda könen. Det kan tänkas många andra lösningarockså, inte minst om man använder moderna kontorsmaskiner till något annat änatt fasl-hålla 1800-talets arbetsfördelning mellan könen. Den jämställdhetmellan könen som regeringsdeklarationen så emfatiskt talar om har alltså isjälva verket att göra med en omorganisation av både det betalda och det obetaldaarbetet som vi ännu bara sett början på. Enradikal framtidsforskning måste därför försöka se vad det är i teknikensnuvarande och tänkbara utveckling som skulle kunna ändra på våra arbetsroller ien önskvärd och människovänlig riktning. Ett exempel på en utveckling i felriktning är det naturligtvis när man med hjälp av datorer lägger om hanteringenav sågtimmer så att sågare, kapare och justerare får ett mycket mera stressatoch jäktat jobb med åtföljande kroppslig och själslig nerslilning, därför alt manfantasilöst väntar sig att människan skall styras av processdatorn i ställetför tvärtom. Engrundlig utvärdering av datoriseringens inverkan på arbetet är fruktansvärtnödvändig, lika väl som en utvärdering av vilka arbetsuppgifter denna teknikhar lyckats förlägga utanför arbetsplatsen, på tredje man, och därmedåstadkomma en skenrationalisering. Slutligenvill jag nu nämna, bland dessa uppgifter för en framlidsin-riklad forskning,vad en ordentlig insyn i den medicinska vetenskapen och den biokemiskagrundforskningen kan få för sociala konsekvenser. Jag har ända söktfästa och uppmärksamhet på vilka faror som göms iforskarnas manipulationer med den genetiska koden, för att bara ta ett endaexempel. I har några forskare insett dessa faror och i ett visst berömtfall åstadkommit ett kort uppehåll i en särskilt farlig forskning. 1 Sverigesitter, sägs det, en arbetsgrupp i för att hålla ett öga pådessa saker, men den har såvitt känt är ännu inte gjort någonting. Men detta äringa leksaker och inga fria fantasier, det är ytterst näraliggande ochkonkreta faror, och som ligger i täten i forskningen bör också ligga itäten när del gäller att moraliskt bedöma dess tänkbara resultat. För detta ärvad framtidsforskning verkligen handlar om: att vi lian ändra på framtiden.Den löper inte på orubbliga skenor, utan det finns växlar. Jag hoppas att meden konstruktiv och fantasifull framlidsforskning få vara med om att välja rättspår åt den. () kortgenmäie: Jag är givetvis glad för att fann anledning att ägna mittanförande sin uppmärksamhet, men jag är glad för att hon sade siginte göra det på regeringens vägnar. Jag tycker nog att hennes sätt attrecensera konsumentkooperationens sätt alt verka var minst sagttveksamt. Hennes uppfattning om konsumentkooperationen, om jag förslod rätt,var i stort sett: Tja, visst var den bra en gång, men är den inte särskiltbra. Jagnoterar detta, och de 1,8 miljonerna medlemmar inom den svenskakonsumentkooperationen gör det säkert också. Om har möjligheter,rekommenderar jag henne att ta del av de diskussioner som kommer att förasunder den konsumenlkongress jag nämnde i mitt anförande, som hålls i Göteborgde . Där samlas representanter för deorganiserade konsumenterna inom samtliga konsumentkooperativa organisationertill en mycket omfattande debatt om konsumenternas ställning och roll isamhället och inom konsumentkooperationen. Med den överblick jag har över desvenska folkrörelserna vågar jag nog säga att det finns få folkrörelser somutvecklar den aktivitet och nära kontakt med sina medlemmar somkonsumentkooperationen gör. Den har ständigt en myckel aktiv och nära dialogmed sina medlemmar för att utröna konsumenternas behov och rörelsensmöjligheter all bäst betjäna konsumenterna. Beträffandeuppgiften som lämnade om hur många anställda det skulle vara i företagsom eventuellt skulle kunna befrias från arbetsgivaravgiften, så må delförlåtas mig om jag kommit på fel siffra och sagt tio, medan nämndefem. Det är ändå en ganska blygsam spännvidd i de talen om vi minns - och detgör vi alla - vilken spännvidd del var i den borgerliga argumenteringen idiverse frågor under valrörelsen. Jag har sett siffran tio personer. Det ärmöjligt att det inte var parti som stod för den. Men är det ju trepartier i regeringen, och av vad jag sett och hört av den är delmycket som talar för att det är andra partier än som utövar ettstörre inflytande än i de här frågorna. Vi får se hur det blir medden saken. Jag hade satt värde på en deklaration som hade inneburit alt manifrån i varje fall sida, som jag förmodar att kan talaför, skulle allvarligt begrunda det här problemet mot bakgrunden av vad jag harsagt. () kortgenmäie: Jag har inte sagt all konsumentkooperationen är dålig i störstaallmänhet. Jag har sagt att konsumenternas möjligheter att verkligen komma idirektkontakt med producenterna och få fram sina egna önskemål nog var större ikooperationens början än , helt enkelt därför att skalan var mindre. Menjag sade också all jag tycker att delta är en idé som inte på något vis är död,utan som skall och bör utvecklas. Jagskall verkligen med största intresse ta del av debatterna i början på nästavecka. Jag nämnde ju, som lade märke till, konsumentkooperationensom del enda konkreta exempel jag har sett på ett allvarligt försökatt just få konsumenterna att få verkligt inflytande på producenterna. Att detsedan är många olösta problem här framkom- mer ju tydligt även närandra personer än jag diskuterar detta, t. ex. när i recenserade en bok som behandladekonsumentkooperationens framtid och förhållandel mellan konsumenter ochproducenter. Han tyckte att den inte gick tillräckligt djupt. Jaghoppas att vi tillsammans skall kunna gå mycket djupare i det här, för jag troratt det är en av de verkligt spännande och intressanta frågorna för framtiden. HerrALSÉN (s) kort genmäie: Jag har anledning notera alt när fruAnér överger ett i förväg färdigskrivet manuskript är hon genast mycketresonablare och har en principiell uppfattning som jag känner stor respekt för.Jag menar inte att kommunikationsproblemen mellan producenter och konsumenterär lätta frågor. Snarare är det tvärtom svåra frågor. Men jag är övertygad omatt skall en lösning komma till stånd får del i hög grad ske genom aktiviteterfrån konsumenternas egna intresseorganisationer. Och med det positiva uttalandefru fann anledning göra i sitt senare inlägg hyser jag gott hopp om att viskall kunna tala vidare i den här frågan. Jag deltog i denallmänpolitiska debatten som onsdagskvällens siste talare, strax före kl. 24.I mitt anförande tog jag då upp sysselsättningsfrågorna i norra medtonvikt på kärnkraftsbygget i Forsmark. Undergårdagens fortsatta debatt ställde min länsbänkkamrat några frågortill mig.