prot · G00962 · 1976-12-31 00:00:00 — Vilkavar det som styrde vårt land då de bytesbalansunderskottenuppkom - växande underskott , ökande underskott från 1975till 1976? Och vilka var del som tvingades böria atl låna utomlands? Del varOlof Palmes egen regering. Nufrågar vi: Vad har ni för recept atl komma med ? Vad har ni förordinationer för att komma till rätta med de väldiga problem som enligt ertförmenande har skapats ? Nitalade om det "unika alternativet". Dess receptbestod för det första i höjda kostnader, som gör det ännu svårare för svenskaförelag alt sälja ulomlands, höjda kostnader som gör det ännu svårare förföretagen atl leva vidare och ge sysselsättning åt folk. Receptet bestod fördet andra i atl helt enkelt tro sig kunna lila på alt den internationellakonjunkturen skall bli sådan att man kan räkna upp den svenska exporten ochbegränsa den svenska importen och därigenom få en bättre bytesbalans. Jagtycker inte alt del är ell uttryck för ansvarsmedveten och konstruktivoppositionspolitik att ha så magra recept att komma med, att inte en enda gångmed ett enda ord nämna vårl verkligt stora problem - våra storakonkurrenssvårigheter, vårl kostnadsläge - och all lägga ell allernativ sominte innebär annat än höjda skatter, som ytterligare driver upp kostnaderna ochökar inflationen. Jagär glad över att förutvarande finansministern, , log upp problemetmed kostnadsläget, för när vi talar om kostnadsläge har hela lidentalat om höjda löner och ingenting annat. Men kostnadsläget i det svenskasamhället beror ju inte bara på höga löner, utan det beror också på högaavgifter, höga skatter, nominella löner, löneglidning och - jag kommertillbaka till det än en gång - produktivitetsutvecklingen. Där har ju delallvarliga inträffat, alt den starka produktivitetsstegring som vi har litatpå , då vi trots höga löner i förhållande lill omvärlden harkunnat sälja och konkurrera med omvärlden, har gått ner under de senaste åren.Vi hade noll procent i produktivitetsstegring, och förra åretvar den något . Den gamla regeringens egen långtidsutredningberäknade en pro-dukliviieissiegring varie år på 5 å 6 9fj som nödvändig föratt vi skulle komma i balans 1980. Dennya oppositionen har ju i motsats till den gamla betydligt fiera experter,erfaret folk som är hämtat från kanslihuset, som skulle kunna hjälpa den attgöra de analyser som behövs för atl få ett konstruktivt program, ett alternativ- inte ett "unikt" utan ett verkligt alternativ - lill regeringensfinansplan. Jag tycker del är trist att den gamla regeringen inte har vågateller velat komma fram med någonting. hade inte jämvikt isin bytesbalans. Och långtidsutredning underströk mycket kraftigt denstrukturella obalans som fanns i förhållande till omvärlden och som vartvingat atl rätta till om vi skulle få ordning på våra affärer. Närvi nu i finansplanen slår fast atl kostnadsutvecklingen betyder så mycket förvåra förlorade marknadsandelar grundar vi inte del enbart på statistik utanockså på konkreta observationer ute i en lång rad industriföretag. Man behöverbara gå ut till den svenska industrin så får man klart för sig vad de högakostnaderna betyder för företagens möjligheter att konkurrera. Jagtycker atl det är beklagligt atl man inte i tidigare finansplaner har försöktsig på en ordentlig analys av dessa problem. Det fanns ingen analys, ingakalkyler, kompletieringsproposition. Jag tycker att det är enregerings uppgift att ge en fullständig redovisning av huvudorsakerna till deobalansproblem som vi har i vårt land: Delkan vara intressant - och jag kan glädja därmed -alt läsa upp vadhan anförde om dessa för vårt välstånd livsviktiga frågor. Hankonstaterade i kompletleringspropositionen att vi behöver en kraftigexportökning och att den förutsätter alt svenskt näringsliv kan hävda sig i enhårdnande internationell konkurrens och i en del fall även kan öka sinamarknadsandelar. Han anför: "Därför blir det svenska näringslivetskostnadsutveckling och konkurrenskraft av avgörande betydelse för alt uppnåbytesbalansmålel" - del problem som helt blundade för. HerrSträng slår fast: "Den internationella prisstegringen visar nu klaratecken på atl avta." - Del var . - "För vår del är del enklar anvisning om en motsvarande utveckling för vårl eget land. Vårt konkurrenslägesåväl på exportsidan som i fråga om den hemmamarknadsindustri som har alt mötaimportkonkurrensen kan endast framgångsrikt uppehållas om pris- ochkostnadsutvecklingen inte Överstiger vad som kan avläsas internationellt." Såhette del då, men förekommer inte det resonemanget i den "unika"motionen. HerrSträng gjorde gällande alt jag gav en felaktig bild av vad de utländska lånenskulle ha använts till här i och påslår alt lånen använts lillinvesteringar. Ja, av de förelag som lånat. Men det avgörande är att denekonomi för vilken den tidigare regeringen var ansvarig tvingade företagen altgå ut och låna därför atl den svenska krediimarknaden inte räckte till! Manmåste anlägga en helhetssyn. arna gick inte upp. Detotala investeringarna sjönk. Lånen användes alltså för att möjliggöra den högakonsumtionen. Delta är ju, förre finansministern, sanningen bakomutlandslåneresonemangel. Låt mig sluta i en någotlättare ton. De anklagelser som har riktat mot oss i regeringenpåminnerom vad som anförs i under rubriken 80ger sju nya jobb i ! Alkoholfri sprit lill oljeländerna! Där stårdet, och del kunde själv ha sagt: "Om det icke varit för att vinu fått en borgerlig regering och därmed sämre konjunkturer ute i världenskulle nog Storverk 80 ha blivit ännu större, säger ()." Det är efter de senaste inläggen fullständigt utrett att någon tvetalaninom regeringen om kostnadsläget icke förekommit i den här debatten. Vad vi hartalat om är det samlade kostnadsläget för svensk industri och vad det innebärför våra möjligheter atl konkurrera med andra länder. Vi har framför allt tagitupp ett par punkter. Vivill reformera skattesystemet så, att del inte i onödan driver fram krav påhöga löner i siffror räknat, därför atl en så stor del går lill marginalskattför människor med vanliga inkomster. Vihar kritiserat de krav som oppositionen nu har rest på ständigt nya och onödigapålagor på näringslivet, vilka ytterligare skulle försämra våra möjligheter attsälja på världsmarknaden. De skulle försvåra för exportindustrin, de skulleskada sysselsättningen här i landet, de skulle inte alls förbättrabytesbalansen utan tvärtom hota den. Oppositionenmöier alltså budgeten och regeringens politik på två sätt: genom atl sägablankt nej till vår skattereform och genom en rad förslag till skattehöjningar.De frågor som i har ställt är: Underlättar detta sysselsättningen i svensktnäringsliv ? Kommer det atl hjälpa den svenska industrin att sälja påutlandet? Kommer ständigt nya pålagor att klara de branschproblem som viotvivelaktigt står inför? På del har vi inte fått några som helst svar. Jagär helt på det klara med att artikel i varen kritik av den nuvarande regeringen. Jag hade inte väntat mig att denförutvarande finansministern skulle hemfalla åt lyriskabetraktelser över den nya regeringen. Men del som han avslutar artikeln med -schlagerrefrängen "Det som sker, det sker" -är en utmärkt beskrivningav oppositionens ekonomiska filosofi. Man har icke analyserat de verkningar försysselsättning och bytesbalans som de egna förslagen skulle innebära, GunnarSträng säger: Vi påstod aldrig i valrörelsen att folkpensionen omedelbartskulle ryka, ulan det var så att säga som tryggheten skulle urholkas, -Vi som dellog i valrörelsen vei ju vad som då sades - ule på mölena, påvårdanslallerna, i annonserna osv. Det var en väldig skrämselpropaganda mot enväxling vid makten. Trygghetenför de äldre var hotad, jobben skulle försvinna, den internationellasolidariteten kunde bara den gamla regeringen upprätthålla, jämställdhet mellankvinnor och män kunde det inte bli och arbetslivets förnyelse skulle heltstanna av. Hela denna propaganda, som socialdemokratin gick lill val på, harnu fallit i stycken. Budgeten, våra förslag och de förslag sorn är aviserade,har redan visat att den propagandan var osaklig. Nuförsöker tydligen trösta sig med att dessa olyckor säkert kommeratl inträffa ! Det är en helt ny linje. Han medger alltså atl av vad hanhittills har sett från den nya regeringen har icke någonting av de dystraprofetiorna infriats. HerrSträngs första reaktion på den nya budgeten var mycket intressant. Han sade ietl antal intervjuer: "Jag har fått intrycket av att de spritt ut gåvornaulan den noggranna prioritering som vi försökte göra," -Det var alltså förmycket utgifter i den nya budgeten. Vivar i regeringen mycket intresserade av att få veta vad oppositionen villeskära ned. Var det höjningen av barnbidragen? Var det kulturanslaget somskulle återställas lill sin forna, låga nivå? Var del på arbetsmarknaden manskulle gå in och skära? Var det u-landsbiståndet som inte skulle få öka såmycket? Var det vuxenutbildningen? Närvi nu har läst motionerna ser vi atl inskränkningarna ligger på försvaret, därregeringens förslag kommer först . Man har så gott som helt accepteratregeringens utgiftsprogram. Kvar står att man vill öka bördorna på näringslivetoch, på samma sätt sorn man gjorde tidigare i regeringsställning, säger nejlill den skattereform som är helt nödvändig. OlofPalme tog i sitt slutinlägg upp ett antal kvinnors läge pä arbetsmarknaden.Jag tror att vi här har mycket viktiga gemensamma uppgifter när del gällersysselsättningen för särskilt utsatta människor. Genom nya jobb ger man chansenbåde åt dem som har svårt att behålla gamla jobb och ål dem som vill utpå arbetsmarknaden men har svårt alt få ett arbete. Under1970-talet har hundratusentals fler kvinnor gått ut i arbetslivet. Man kan pekapå många orsaker till den snabba inmarschen: införandet av individuellbeskattning som tog bort ekonomiska hinder, det sug efter ny arbetskraft som vihaft under elt antal år, genomslaget för nya värderingar ule i samhället. Menoavsett orsaker är det en viktig förändring som skett. Rakt igenom svängningari konjunkturen har fler kvinnor böriat förvärvsarbeta. Och förvärvsarbete harbörjat bli något av en självklar rätt också för flertalet kvinnor, inte bara ennådegåva i goda tider, Etleget förvärvsarbete betyder så oerhört mycket för att frigöra från gamla rolleroch fördomar. Det ger ekonomiskt oberoende, det kan ge en säkerhet och ettsjälvförtroende som blir en hävstång för vikliga förändringar i ell orällvislsamhälle. Med lika insais iyrkeslivet blir det också betydligt lättare för kvinnor atl av männen också krävaelt lika ansvar i hemarbetet. För vi måste vara medvetna om atl de flestakvinnor som förvärvsarbetar på heltid fortfarande bär en betydligt större bördahemma än vad männen gör. Vår vardagliga erfarenhet säger oss detta, rader avundersökningar bekräftar del, och det föder i sin tur en fortsattdiskriminering. Männenfår tid atl engagera sig i fackligt arbete, kvinnorna i myckel mindreutsträckning. Männengår på politiska möten mycket mer än vad kvinnorna får utrymme för. Idagarna har det kommit ut en ny rapport om just detta. Det är en undersökningav hur situationen har förändrats för kvinnor som gått in i typiskt manligajobb. Rapportenvisar denna dubbla erfarenhet. Den visar hur mycket del betyder för kvinnorsfrigörelse och självförtroende atl få elt förvärvsarbete, : "Förvärvsarbetet innebär en öppning för kvinnorna." Menrapporten visar hur trögt det är alt förändra gamla invandafamiljemönster. Flertalet kvinnor fortsätter att ha huvudansvaret för hemmetockså när de får ett förvärvsarbete. Del skapar praktiska problem ochkänslomässiga konflikter. Del står i rapporten: "För flera kvinnor krockarstoltheten över jobbet med oron för barnen. Det starkt bejakande på etl planspricker i bekymmer på elt annat." Den här verklighetenformar ett dubbelt krav på oss: Vimåste anstränga oss för att ge förvärvsarbete åt fler kvinnor som vill ha det.Det är en central del i arbetet för jämställdhet. Arbetsmarknaden är just nukärv för nytillträdande. Det drabbar kvinnorna särskjlt hårt. Därför gårregeringen in och ger bl. a. ett särskilt stöd just till de nytillträdande påarbetsmarknaden. Menvi måste förbereda oss inför en konjunkturuppgång, när den kommer, såatt inte företag och myndigheter då rekryterar fördomsfullt efter vad som harbetraktats som manliga och typiskt kvinnliga jobb. Jag kommer i samråd medjämställdheiskommitién att överväga vad vi ytterligare kan göra, bl. a. medutgångspunkt i de erfarenheter vi har fått av försöken med att rekrytera kvinnorlill mansdo-minerade jobb och skapa en mjukare övergång mellanhemarbete och yrkesliv. Och som jag underströk i mitt första anförande:kommunerna måste la sitt ansvar för att fullfölja den daghemssaisning som är såviktig för både barnen och jämställdheten. Delandra kravet är lika viktigt. Vi måste fortsätta och skärpa opinionsbildningenför att också männen skall förändra sin gamla roll och ta sitt fulla hemansvar.Jämställdhet handlar lika mycket om män som om kvinnor. Både män och kvinnorbör frigöras från fördomar och kunna mötas som människor med lika rätt och likaansvar. Men del är med nödvändighet en mödosam process. Den går djupt ini människors roller och värderingar. Vi har startat enförändring i som kan bli lill en fredlig re- volution i mångamänniskors liv. Den förändringen skall vi nu driva på därför atl vi genorn denser elt samhälle där människor frigörs från fördomar och diskriminering, ettsamhälle där människor behandlas som individer och inte särbehandlas därför altde är män eller kvinnor. HerrPALME (s): Med hänsyn lill att och i sina repliker harställt direkta frågor till mig tvingas jag meddela atl jag inte har någonytterligare replikrätl. Delsamma gäller naturligtvis och herrWerner. i (vpk): Det är tre ting som upptar människors tankar. Arbete - energi- frihet. Intepå har arbetare fåll uppleva en så rnassiv attack på sin socialasituation. Inte har de unga bjudils en så dålig framtid i svensktarbetsliv. Intepå länge har man kunnat ge en bild av de arbetandes situation bara genom attläsa upp en rad namn: Luleåoch , och . Bångbro och ,och . och Kockums.Skellefteå och . Detär en särskild klang över alla dessa namn. De säger: arbetslöshet, kapitalmakt,politisk reaktion. Delborde instiftas etl särskilt för dem som visat störstakortsiktigheten och perspektivlösheten inför problemen. Regeringen och dessindustriminister vore då utan jämförelse kvalificerade priskandidater.Stackars skulle fullständigt komma i skuggan. Såhållningslös är regeringspolitiken inför den kris som rullas upp. Man talar omalt lita på företagen. Man talar om att ge tro . Det är enoriginell tanke: arbetslösheten är ingen ekonomisk fråga. Den är en trosfråga.Därför kan industriministern ta saken lugnt; det hela blir etl problem förkyrkominislern. Gentemotdenna katastrofala likgiltighet måste arbetarrörelsen äntligen ställa avgörandefrågor. Vilka mekanismer i det kapitalistiska systemet skapar utslagning,strukturkris, arbetslöshet? Skall vi acceptera 70 000-100 000 arbetslösa sometl stående inslag? Skall vi acceptera att ett par hundra tusen människorständigt är hänvisade till tillfällighetsarbeten och nödlösningar? Skall vibjuda de unga människorna beredskapsarbeten, när de behöver komma in påreguljära yrkesbanor? Skall vi tolerera den grymma uppdelningen i ett A-lag ochett B-lag på arbetsmarknaden? Skall vi tiga inför den nya sortenskvinnodiskriminering: det enormt ökade kvinnliga deltidsarbetet? Skall vi stålysta inför det faktum, att den statistiska sysselsättningsökningen de senastetio åren mest består av ökade sjukskrivningar och mer deltidsarbete? Delkan vi naturligtvis aldrig acceptera. Men därför behövs en helt nysysselsättningspolitik. Det är här vi inom vpk menar att socialdemokratin kanriskera att missa. Man har inte tagit lärdom av valet och gått åt vänster. Mantalar fortfarande om samarbete mellan samhälle och storfinans. Man är kvar i dettänkande som gav upphov till A-lagel och B-lagei på arbetsmarknaden. Ochslutligen kör man för mycket med patentlösningen att jobben skall räddas baradet blir mera kärnkraft. Sverigehar världens största kärnkraftsprogram i förhållande lill befolkningensstorlek. Det är större än , sex gånger större än ,13 gånger större än och 25 gånger större än . Del kallashär i märkligt nog "en försiktig satsning på kärnkraften". Menmåste vi då inte ha mera el och mera olja för att klara sysselsättningen?frågar folk. Det låter logiskt. Men det stämmer inte. Kärnkraften ger intemera jobb. Det är precis tvärtom. Vi skall se en smula på sammanhangen jobb ochenergi. Arbetslöshetskapas inte av brist på energi. fortsätter med ispetsen marschen in i kärnkraftssamhällel. Men ändå ökar varslen ochpermitleringarna. Den kapitalistiska världen har aldrig använt så mycketelkraft och så myckel olja som - men den har heller aldrig haft så mångaarbetslösa. Allthänger nämligen på hur man använder energi och inte på hur mycket ny energi manöser in i systemet. Problemetför är ungefär följande: Landels ekonomi består grovt sett av två storablock, 1 del ena tas fram råvaror och halvfabrikat. I det andra producerasförädlade varor och kvalificerade riänster. Det första blocket slukar mycketstora mängder energi. Men där skapas inga nya jobb. Tvärtom, där ärutslagningen hårdast och sysselsättningen minskar. 1 det andra blocket går delåt förhållandevis små mängder elkraft och olja per arbetande. Men det är därsom de nya jobben kan skapas, I den lätta sektorn av ekonomin ger varie givenmängd elkraft 13 gånger fler jobb än i den tunga, och varie given mängd oljager i den lätta sektorn 26 gånger fler jobb än i den tunga. Vadsäger oss detta? Jo, det säger att kärnkraften inte skapar ett enda nytt jobb,för den skall användas bara för atl öka rovdriften av skog, malm och andrahalvfabrikat. Den kommer att öka koncentrationen av förelag och trappa upputslagningen av människor. Den är kopplad till en sådan inriktning i ekonominsutveckling au detta blir följden, i varie fall för . Manhör ofta sägas all framtid måste bygga på skogen och malmen. Det menarvi är romanlik. Det döljer problemet med den rovdrift som storfinansen genomförpå naturresurserna. Om denna rovdrift inte dämpas blir följden ennationell kalastrof Den blir kännbarast i övre och Bergslagen, därråvarorna och halvfabrikaten är bas för ekonomin. Det är just bundenheten tillråvaror och halvfabrikat som är problemet. Det är denna bundenhet som ärförbannelsen för Bergslagen och som gör attdel går snett i . Detfinns alltså som man ser ell samband mellan kärnkraft, rovdrift, utslagning ocharbetslöshet. Därför menar vi från vpk att det inte är arbetarrörelsens sak attpredika de arbetandes frälsning med hjälp av gamlakärnkraflsprogram. Lösningen ligger inte i mer rovdrift, mer export avhalvfabrikat och hårdare utslagning. Lösningen ligger heller inte i attsamarbeta med storfinansen på dess villkor och för dess strukturomvandling. Lösningenligger i stället i att långsiktigt och gradvis lägga grund till en ny ekonomisom inte bygger på rovdrift, som kan skapa arbete och ändå möjliggöra enfrigörelse från beroendet av kärnkraft . Lösningen, säger vpk,ligger i en planmässig övergång till högre grader av förädling i ekonomin, tillmer avancerade och nya produkter och till starkare tyngdpunkt på de arbetandeskunnande. Nästa stadium i industrialiseringen kommer nämligen inte att kunnakarakteriseras av ökad cirkulation med ständigt mer råvaror och energi. Delkommer i stället atl kännetecknas av höjningen i det mänskliga tänkandets ocharbetets kvalitet, i förfiningen av produktionen och dess inriktning, inte påprofit och rovdrift utan på social ändamålsenlighet och ansvar för kommandegenerationer. Ensådan politik kan kort uttryckas i fem punkter, vilka också utgör vpk:ssysselsäitningspoliliska huvudkrav. Nya statliga förädlingsindustrier, ägnade att gå ispetsen för ändrad produktionssammansältning. Det skapar nya arbeten, säkrarearbeten, säkrare export och möjlighet att rädda nedläggningshotade orter som ärbundna lill råvaru- och halvfabrikalsproduktion. Ett program för högt driven upprustning av detkollektiva kommunikationsnätet. Del skapar effektivare transporter, bättreenergihushållning och bättre miljö. Det skapar arbete för anläggningsarbetare,industriarbetare, tekniker. Ett program för att bygga bort de sociala bristernaoch för att höja de arbetandes utbildningsgrad. Del skapar arbete, det ledertill en ekonomisk omfördelning till de sämst ställda, det understöder denökade förädlingsgraden och de tekniska avancemangen genom att ta lill vara dearbetandes begåvning för den nya produktionsinriktningen, Stopp för den växande kapitalexporten och förstorfinansens utflyttning av värdefulla förädlingsindustrier ur landet. Påskyndande av den allmännaarbetstidsförkortningen. Del motverkar rovdriften på människor och del skaparfler arbetstillfällen. Enlångsiktig utveckling som den här har tecknats står i strid medkortsiktigheten, rovdriften och profilsträvan, I dess förlängning skymtar ocksånödvändigheten av att helt avskaffa den privata kapitalmakten och övergå lillelt annat samhällssystem. Frihetfrån utsugning och arbetslöshet är grunden för all annan frihet. Delta kanborgerlig åskådning aldrig falla. Men del finns också företrädare försocialismen, vilka har hamnat mycket långt från den insikten. Vänsterpartietkommunisterna slåss konsekvent mot alla brott mot de mänskliga fri- ochrättigheterna. Ingen missriktad lojalitet och ingen partitakiik hindrar ossfrån atl på det skarpaste fördöma övergreppen i . När en principstår på spel är det brottsligt alt tiga och fegt att vika undan. Ansvaret försocialismens framtid och innehåll gör tvärtom kritiken särskilt angelägen. Delskulle glädja oss om andra partier i visade samma konsekvens som vi.Politiskt oppositionella mördas i , men jag har aldrig hört någotstatsråd protestera mot alt lånar pengar. Tvärtom har manmedverkat härtill. Oppositionella människor i jagas, slås och häktaspå obegränsad tid. När uttalade sig svenska partier om detta? Är hänsynen tillden brittiska regeringen större än omsorgen om friheten? Man misshandlar ochhäktar godtyckligt vänsteranhängare i . De styrande och deraskorrumperade rättssystem döljer och skyddar dessa brott. Sympatin för enborgeriig regim där tycks i väga tyngre än omsorgen om friheten. Vi harinte hört elt ord från SAP-ledningen om yrkesförbudet i . Vägerkanske hänsynen lill partikollegan tyngre än omsorgen om friheten? Ocksåhär i märks en starkt stigande tendens till rättsövergrepp och godtyckevid laglillämpning. När dessa ting tagits upp här i kammaren har jag alltidförvånat mig över med vilken lojalitet de andra partierna - även i uppenbarafall av övergrepp mot människor - röstat lojalt för att frikänna de skyldiga iden högre svenska byråkratin. Ensådan dubbelmoral - del vill vi från vårl parti säga - håller inte. En franskpolitiker, den gamle galanten Édouard , sade en gång att friheten är entrofast älskarinna - på villkor att hon tillfredsställs varie dag. Vill manleva upp till del villkoret får man akta sig för atl alltför ofta förväxlafrihetens gudinna med partilaklikens sköka. Friheten är odelbar. Bara den somhandlar därefter kan göra anspråk på verklig trovärdighet såsom demokrat. i (s): Vilka intryck får man när man under en sådan här debatt lyssnar påföreträdarna för den borgerliga regeringen? Del första jag tycker att man kankonstatera är att de borgeriiga vill glömma sina löften från valrörelsen.Löftet om all kärnkraften skall stoppas har vi inte hört upprepashär . Det var närmast pinsamt att höra landets statsminister slingra sigbort från sina besked i valrörelsen och böria tala om helt andra saker. Inteheller om vårdnadsbidragei, som var ell av de stora locknumren i valrörelsen,har vi hört någonting. De 400 000 nya jobben är det helt tyst om. Jaghar en känsla av atl den borgeriiga regeringen känner elt slags obehag införnödvändigheten av all la ansvar. kunde man tro atl de borgerligaskulle känna glädje över atl kunna förverkliga sina idéer och krav.