prot · G00963 · 1976-12-31 00:00:00 — För vi är väl alla klara över att landet står införstora svårigheter, som här omvittnats av åtskilliga talare. Man kannaturligtvis ägna sig ål att diskutera vems ansvaret är, och det må ju ståoppositionen fritt att påslå att den nytillträdande regeringen har ansvaret förlägel. 1 själva verket är del de gångna årens politik som lagt grunden härför. Mångasocialdemokrater ser lösningen på dagens problem inom ramen för det nuvarandebiandekonomiska samhället, men man tycker sig i stigande omfattning se nyatendenser inom socialdemokratin, där man i olika avseenden lar avstånd från delbiandekonomiska samhället - eller i varie fall från vad del måste kräva av sinamedlemmar. Åtskilliga fackliga företrädare för de hårdast drabbadeindustrierna - lekoindustrin och stålindustrin - böriar kräva statligtövertagande av industrier för all, som man säger, rädda jobben. Men hur skulleegentligen elt statligt överlagande av företag kunna medverka lill delta?Ingenting lyder väl i och för sig på all statlig drifl ger bättreproduktionsresultat - snarare tvärtom. Vi har ju sorgligaerfarenheter av hur statlig verksamhet kan se ut, åtminstone närsocialdemokratin är ansvarig för den. Låtmig bara inom parentes nämna några ord om hur man skött 80, somberörts av naturliga skäl. Först kom man med ett förslag lillStålverk 80 för 4,7 miljarder. Sedan steg efter hand aptiten, och man var efteren tid uppe i . Så kom den besvärliga verkligheten in,som ibland brukar kallas för eftertankens kränka blekhet. Regeringen tvingadesstryka valsverken och även skära ned 80 lill hälften,varefter den socialdemokratiskt dominerade styrelsen med ispetsen ansåg sig nödsakad all skjuta hela projektet på enosäker framtid. Häromdagenkom , som kanske är tänkt som en kommande mera framgångsrikindustriminister än , och förklarade all socialdemokraternaomedelbart efter etl segerval åter kommer alt sälta i gång byggandet avStålverk 80. Är del inie ell ganska skrämmande exempel på ekonomiskafelbedömningar och lällsinnig löf-lespolilik? Det märkliga är dessutom au man iNorrbotten söker göra gällande att det är de borgerliga partierna som stoppatstålverkets utbyggnad. Det var dock en socialdemokratisk styrelse som beslötom della. Fören stund sedan desavouerades såvitt jag förstår av RuneJohansson, som sade atl han blott menade atl föra planeringen up to daie. Menkanske trodde all högre makter skulle ordna det så vist attdel rätta konjunkturögonblicket för atl åter ta upp 80 skulle inträffajust när socialdemokraterna hoppades återta makten. Delär klart att det kan te sig naturligt atl ge statsbidrag och subventionereller atl på annat sätt gynna elt statligt förelag och därigenom försöka kommaifrån de svårigheter som olika branscher befinner sig i, men del är å andrasidan också klart atl man inte i längden kan subventionera alla förelag somgår dåligt. Skall man över huvud taget acceptera det biandekonomiskasamhället, så måste del också innebära alt man kräver atl förelagen skall varalönsamma. Annars kommer den svenska levnadsstandarden att stagnera eller t, o,m. Det är alltså ingen lösning atl kräva alt förelag skall socialiserasoch få statligt stöd. Förelagen måsle sanera sig själva. Del har ocksåindustriminister vid olika tillfällen, senast här , givit uttryckför. I och för sig utesluter della naturligtvis inte statliga insatser vidolika tillfällen och. i olika former, men kravet på full sysselsättning fårinte tolkas så att man skall upprätthålla produktionen vid ell visst förelagendast för alt de där anställda skall kunna vara verksamma, alldeles oavsett omförelagets produkter går att sälja eller inte. Detfinns också ett annal oroväckande lecken på propagandafronten. Man säger frånradikalt socialdemokratiskt håll - och självfallet också från partier längretill vänster - att produktionen inte skall baseras på det som ger profit eller,för all uttrycka sig något enklare, på del som går atl sälja, utan man skallproducera vad människorna verkligen be- Detta är eltgrundangrepp mot biandekonomins samhälle. Del är också ett grundangrepp motrespekten för den enskilda människan. Ty vad innebär egentligen uttrycket? Jo,det innebär all man utgår från att den enskilda människan inte vet vad hon villköpa, utan att hon är manipulerad och köper vad företagen vill sälja, I ställeterbjuder man vederbörande atl någon myndighet eller ett planeringsorgan skallbestämma vad företagen skall producera och förutsätter alt det finns en planeraresom bäst vet vad de enskilda människorna i grund och botlen önskar. Det är delverkliga eliisamhället man då bekänner sig lill - alltså samma människor som iandra sammanhang klagar på allt vad elillän-kande heter. Då har man ocksåkommit över till ell planekonomiskt mer eller mindresocialistiski-kommunistiskt samhälle. Mendet är givet atl man i dagens situation måsle ställa sig frågan: Är den krissom vi nu har i och som andra länder i och Förenta staternaockså genomgår allvarlig, och av vilket slag är den? Kommunisterna i allaländer säger alltid vid varie större eller mindre kris som inträder i detekonomiska livet alt del är "kapitalismens kris" och att kapitalismenstår nära sin undergång. Det förefaller inte särskilt troligt och riktigt. Vikan ju ändå konstalera att levnadsstandarden i det biandekonomiska är mer än dubbelt så hög som i vårt stora grannland österut,som under har åtnjutit förmånerna av ett kommunistiskt system. Mankan således konstatera atl så illa fungerar inte det biandekonomiska systemet iden form del har fått i . Vilkaär då de svenska svårigheterna? Vad är del som har lett oss lill den silualionsom vi nu befinner oss i? Ja, i viss utsträckning är det naturligtvis den krissom råder runt omkring oss och inte minst de problem som oljeländerna harskapat för den övriga världen. Men sedan har vi vår egen del av ansvaret. Jagtror man vågar säga att problemen inte för del, åtminstone inte ännu,är av teknisk natur. Vår produktionsapparat slår i sin helhet tekniskt ochorganisatoriskt fortfarande mycket högt, lika högt som i något annatvästerländskt land och högre än exempelvis i , där en del avlandels kris beror på en eftersläpning i utvecklingen i vad gäller såvälattityder hos arbetsmarknadens parter som näringslivets tekniska utrustning.Men på ell par punkter kan man se oroande framiidsiecken. Hela deninnovalionsrikedom som har utmärkt näringsliv och varit en avde väsentliga förklaringarna till de svenska framgångarna på ekonomins områdehar betänkligt sinat. Likaså har luslen au ta initiativ, att starta nyaföretag, väsentligt avtagit. Vi har ju kunnat konstatera att del bildas mycketfärre nya företag än som läggs ner. Bakom dessa förhållanden liggernaturligtvis fiera faktorer. En av de viktigaste är den skattepolitik som harförts av den tidigare socialdemokratiska regeringen. En annan är det klimat ivilket näringslivet, inte minst mindre företagare, tvingas verka . För att lösa dessa problemkrävs det medverkan av alla goda krafter. från politiker ochekonomer till förelagsledare och anställda. Som jag ser det bör det centralasyftet med medbestämmandelagen vara just atl vilja gemensamt bidra till altproduktionsresultatet blir så gott som möjligt, uiesluler självfalletinte all olika meningar kan och skall föreligga om hur resultatet skallfördelas, eller med andra ord hur priser och löner skall utvecklas. Jag villändå inskjuta all det problemet är betydligt mer invecklat än all tala omkapitalister och löntagare som de enda två grupper som står mot varandra. Delfinns åtskilliga löntagargrupper som har mot varandra stridande intressen, ochdet finns åtskilliga slag av kapitalister, från dem som har ärvt sinförmögenhet till dem som sparar av sina inkomster för alt genom aktieköp ochliknande bidra till investeringarna i landet. Tyvärrstår inte de här förhållandena klara för alla. Man tycker på socialdemokratiskthåll atl det är fullt naturligt med etl intimt samarbete och växelverkan mellandet socialdemokratiska partiet och fackföreningsrörelsen. Däremot kritiserarman skarpt diskussioner med företagare. Då sägs del genast - som vi har settmånga exempel på, inte minst - att borgerliga partiergår i företagarnas ledband eller exekverar deras order. Är det inte snararesjälvklart alt man med största intresse skall la del av vad alla parter påarbetsmarknaden, inte minst de som har huvudansvaret för företagsplanering, haratt anföra? Det märkliga är ju också att sådana diskussioner ofta förekom påTage tid, även om man av taktiska skäl inte talade så högt om det.Del vore värdefullt om man kunde sluta med denna enkla demagogi. Den är endastägnad att ytleriigare minska intresset och lusten hos medborgarna atl skapanya produkter och ta nya initiativ. Manbehöver inte lyssna till vad företagarna säger om sin svåra silualion i dag.Del räcker med att titta på kalla siffror, och eftersom flera talare i dagredan har berört dessa frågor och ålergetl en mängd siffror skall jag avslåfrån all ytterligare gå in på detta. Detkanske mest konkreta beviset på vårt brydsamma läge är försämringen av vårakonkurrensmöjligheter när del gäller utlandet, vilket också omvittnats här . Detta i sin tur beror inte på all våra produkter blivit relativt settsämre, ulan på den kostnadsökning som inträtt och som också den redan blivitomvittnad. Delär en föga konstruktiv debaileknik atl som och för någon tidsedan hävda att vårl kostnadsläge inte försämrats så särskiltmycket, om man ser på utvecklingen , alltså från 1965lill 1975 som här anförts. Det centrala i dagens situation är alt man, vid enjämförelse med exempelvis ett så oerhört viktigt land som , måstekonstatera att våra priser försämrats med över 30 'Vii förhållande lill de västtyska. Det är ju de siffrorna sorn är vikliga föratt förstå varför vi just under dessa år har fåll de starkt ökade svårigheternaför vår export. Det behövs inte sägas mer på den punkten för att alla skallförstå hur allvarligt läget är. Mankan naturligtvis hoppas på att det snart uppslår en stark högkonjunktur iomvärlden och att arbetslöner och priser därvid snabbi kommer att drivas ihöjden ulomlands. Men det är svårt alt tro atl enbart optimistiska antagandenpå detta område kan återge vårt land dess tidigare konkurrenskraft. Mot dennabakgrund ter sig diskussioner om utrymmet för ytterligare lönehöjningar idagens läge något verklighetsfrämmande. Det är självfallet riktigt att endevalvering, om den inte kombineras med andra åtgärder, kan bli ell slag iluften och därför bör undvikas. Men om inte utvecklingen blir oväntat gynnsamoch ansvarskänslan bland alla berörda parter är mycket stor, kan vi hamna i densituationen alt en devalvering blir oundviklig för att vi skall kunnaupprätthålla en acceptabel export. Jagskulle i detta sammanhang ocksä vilja varna för den märkliga uppfattningen hosmånga människor atl högre makter på något sätt skulle ha bestämt att ,efter att ha varit ett ganska fattigt land, numera alltid kan göra anspråk påatl ha en högre levnadsstandard än andra väsleuropeiska länder. Vi är kanskeinte mer begåvade, mer flitiga och mer uppfinningsrika än övriga folk iVästeuropa, Vi har emellertid haft en rik tillgång på råvaror och kunnat hållaoss utanför två världskrig. Men på kommer nog en utjämning avlevnadsstandarden all äga rum, och del är kanske meningslösl alt försöka kämpaemot en sådan. Del skulle dessutom strida mot jämlikhetstankar som återfinnsinte minst inom det socialdemokratiska partiet. Sammanfattningsvisvill jag beträffande allvaret i vår ekonomiska situation säga följande. Svenskindustri befinner sig på en mycket hög teknisk nivå och våra produkter är i sigbegärliga. Temporärt är vårt kostnadsläge en stark belastning som dock kanskekan . Betydligt allvarligare är den pessimism, ja, kanske resignation somunder senare år utbrett sig i näringslivet och som har sin grund i den fördapolitiken. Här kan på myckel kort sikt endast begränsade åtgärder vidtas, ochjag förslår väl om man inte minst bland småföretagarna tycker att regeringeninte tillräckligt snabbt och hårt lagt om rodret, men detta tar faktiskt tid. Äremellertid de demokratiska partierna beredda på sakliga och seriösaöverläggningar, finns det ändå möjlighet atl på något återknytatill den utveckling som tidigare vunnit allmän respekt världen runt. i (s): Jag noterade atl milt uppe i sitt hyllningstal till defria marknadskrafterna ändå gav socialdemokratin en smula beröm. Han sade alljämlikhetstanken finns inom socialdemokratiska partiet och atllevnadsstandarden är hög i vårt land. Ja, levnadsstandarden är hög, och detberor på den socialdemokratiska politik som förts under ell antal år. HerrSiegbahn anför - precis som alla andra borgerligare talare gjort under dagensdebatt - på del hela laget kostnadsläget som orsak lill de bekymmer vi har. Detfinns då anledning att fundera över varför regeringen sänker skattenför exempelvis sådana som och mig i stället för atl använda depengarna till att stötta upp industrier som behöver stöd. Underen följd av år har företrädare för de kapitalistiska partierna åkt runt ilandet och talat om atl marknadskrafternas fria spel kan klara sysselsättningeni framtiden. Med slagord och fraser som decentralisering och närdemokrati harde gjort gällande att samhället i alltför stor utsträckning blandat sig inäringspolitiken. De kapitalistiska partierna, i första hand , hari dagligt tal angripit socialdemokratin för en ensidig satsning på de storaföretagen och påstått att vi utarmar de mindre samhällena och småföretagen. Medromantiska funderingar om ett sarn-hälle som fanns för länge sedan harcenterpartisterna pratat om lokalsamhället som en lösning på alla problem. Verklighetenvisar att man inte kan möta framtiden med drömmar. För oss som växt upp ochlever i en industrimiljö är det naturligt att slå fast all vi måsle värna omoch utveckla vår exportindustri. Därför är del naturligt för oss att säga attom vi skall kunna klara sysselsättningen i framliden måste också samhället istörre utsträckning kunna styra utvecklingen på näringspolitikens område. Uddevallaär etl typiskt exempel som visar all samhället på ett aktivt sätt måste gripain. Där finns inga marknadskrafter all lila lill för framtiden. Del vetlönlagarna på Uddevallavarvet, del vet man på konfek-lionsföretagetTiger-Pingvin, det vet man på träindustrin Junoprodukter och på , somtillverkar vägmaskiner och produkter för bl. På dessa företag harsamhället i en eller annan form fåll gå in och städa upp efter de friamarknadskrafterna. Pågrund av strukturproblemen ser nu framliden dyster ut i -ja,inte bara där ulan i hela norra . Jag är övertygad om att kan inteproblemen i bemästras så kommer det alt medföra stora svårigheter förhela den norra delen av . Småföretagen där är ofta beroende av bl. a.Uddevallavarvet, liksom naturligtvis alla de människor som pendlartill sitt arbete i . Kan man inte klara problematiken på t, ex.Uddevallavarvel så drabbas de små företagen också, eflersom de tillverkar enmängd produkter för de större förelagen. Undernågra år har del investerats på en utbyggnad avUddevallavarvet, della för all möta framtidens krav på en rationell verksamhet.Utbyggnaden i var planerad att ge sysselsättning åt ytterligare ca900 människor. Planeringen i kommunen inriktades på detta. Vi vet altutvecklingen har visat atl den planerade utbyggnaden för 900 människor intekommer att genomföras. arbetar ca 3 400 rnänniskor vid Uddevallavarvel, innebär att ungefärhälften av alla de industrisysselsatta i kommunen arbetar inom varvsnäringen.Detta visar kommunens beroende av varvets verksamhet. Del finns anledning attkänna oro , inte minst mot bakgrund av attlänsstyrelsen i sina planeringsprognoser räknar med en minskning avsysselsättningen inom varvsnäringen i med ca 900 personer. Var och enkan konstatera att det skulle innebära en katastrof om dessa prognoser skulleslå in. Därförvilar naturligtvis ett stort ansvar på den borgerliga regeringen när del gällerall lösa problemen inom varvsnäringen. Delär också viktigt att i samband med diskussionen om kostnadsläget peka på atlUddevallavarvet har lyckals ganska väl i vinslhänseende. Så sent som underförra året hade man en vinst på ett par tiotal . Jag är därförövertygad om alt det genom samhällsinsatser kommer att bli enljusare framtid för varvet. Detfinns också andra verksamheter i som är beroende av en aktiv politikfrån samhällets sida. På del statsägda förelagel ställer signära 400 människor, lill största delen kvinnor, frågan: Hur blir vår framlid?Kommer företaget all vara kvar i kommunen? Ingen vet - ovissheten är stor. Ävenhär måsle naturligtvis samhället och den nya regeringen visa sitt ansvar. Detfinns fiera exempel på alt statsmakterna i samverkan med kommun, företag ochanställda måste gripa in, inte minst med tanke på betydelse som ärelt regionalt centrum för . Jagkan notera alt industriminister besökte Uddevallaoch informerades om situationen. Det är min förhoppning atl besöket gerpositivt resultat framöver. Vi har i bl, a. planerat för en utbyggnadav verksamheten i hamnen. Del är viktigt atl statsmakterna medverkartill att denna hamnutbyggnad kommer till stånd, både frånsysselsättningssynpunkt och från trafikpolitisk synpunkt. Hamnverksamheten iUddevalla har stor betydelse för hela . Utan denna verksamhetfinns risker för ytterligare nedskärningar av antalet anställda. Därförär det både min.förhoppning och många människors krav, atl regeringen slår vaktom som ell regionall centrum för hela framlid. Låtmig , herr talman, knyta an till dagens debatt om byggnation påjordbruksmark. pekade på all handlar olika i teori ochpraktik. Detfinns fler exempel på detta. I kommun har styrt underen sexårsperiod. Trots inolstånd från socialdemokratin låter centerpartisternaetl privatbolag bygga villor på mycket god jordbruksmark, fastän det fannsandra alternativ på annan mark som kommunen äger. Det är bara att konstateraall centerpolitik är ganska svårbegriplig. I detta anförandeinstämde i (s). () kortgenmäle: i sade att jag hade konstaterat att vi har enhög levnadsstandard i och all den i så fall berodde på den socialdemokraliskapoliliken, ett faktum som han med tillfredsställelse kasserade in. Jag villinte på något sätt bestrida att socialdemokratin har haft stora förriänsier iden standardulveckling som ägt rum under de gångna 50 åren. Jag har dessutometl socialdemokratiskt förflutet. Men del är inte bara socialdemokratin ulanockså hela den industriella utvecklingen och åtgärder och bidrag från allahåll sorn har medfört denna utveckling. Jagvill också ta upp en annan liten fråga. frågade varför regeringenanvänder pengar för att ge högre löner - eller såvitt jag förslår för att la utmindre skatt - i slällel för alt stödja förelag som behöver stöd. Men om nifått bestämma hade vi ju haft högre arbetsgivaravgifter, somnu alltså inte tas ul, vilket har ell visst värde för företagen. Jagvill också göra det påpekandet att del tragiska med dessa allmänpolitiskadebatter är all ledamöterna går upp i talarstolen och håller ell anförande,eventuellt läser upp ett redan skrivet sådant. Någon direkt debatt är detegentligen inte. Men, , del är en väldigt viktig fråga som jaganser mig ha just behandlat i mitt anförande. sade: samhälletmåste i allt större utsträckning styra utvecklingen. Ja, vi är naturligtvisöverens om att samhället måste ta ansvar på olika punkter, därom råder ingadelade meningar i något politiskt parli. Men frågan är: Hur mycket? "1allt större utsträckning" kan ju betyda ungefär som Simpevarpsmolionen somden socialdemokratiska partistyrelsen antog och som sedan även det socialdemokratiskapartiet antog vid den senaste kongressen, au man alltmer skall socialisera helanäringslivet. Då har man lämnat det biandekonomiska samhället. Det var del jagförsökte diskutera. Detär självklart atl man skall ge vissa riktlinjer och vissa ramar inom vilkanäringslivet får fungera. Men om man tror atl del enda sättet alt drivaekonomisk politik är au staten tar över mer och mer, skall man erkänna det. Dåskall man ha klart för sig att vi styr mot ett kommunistiskt samhälle. Om mantill varie pris skall behålla alla jobb, då har man gett sig in på att tala omelt samhälle som inte kommer alt ge den önskvärda slandardutvecklingen. Manskall ge ledning och skapa etl klimat för en gynnsam ekonomisk utveckling i detprivata näringslivets regi i största utsträckning. i (s) kort genmäle: Låt mig konstatera all det naturligtvis är på det sättet att BoSiegbahn inte kan ta avstånd från sitt socialdemokratiska förflutna och därförsäger han att vi har fått en förbättrad levnadsstandard lack vare ensocialdemokratisk politik. Del är naluriiglvis glädjande; låi mig bara noteradetta. Mittexempel med skallen handlar om hur man fördelar samhällets resurser. Det kaninte vara rätt att samhället slussar ul en massa pengar till människor som intebehöver dem. Jämlikhetstanken, som även Bo var inne på,handlar om atl man fördelar inkomster och skatter på etl sådant sätt att ävenlåginkomsttagarna kan få del av resurserna. Vi skall inte styra utvecklingen,men man skall dra upp ramar och riktlinjer, säger . Gå ul och frågamänniskorna på Uddevallavarvet vad de säger om de fria marknadskrafterna! Gåul och fråga människorna på exempelvis hur de ser på detta! Gåut och fråga människorna i norra hur de ser på de fria marknadskrafterna!De fria marknadskrafterna har inte gett något resultat för norra ,Tyvärr har vi haft för små möjligheter att styra utvecklingen på ell sådantsätt atl det innebär arbete och sysselsättning för människorna. Det är dettadel ändå handlar om. () kortgenmäle: Jag vill ställa en fråga till i : Vad kan statengöra? Den kan dra upp ramar, den kan vara hjälpgumma i en kritisk situation,men staten kan inte driva ett företag som inte är självbärande på längre sikt.Man kan inte garantera alt alla jobb bibehålls, man kan inte hålla ett förelagi gång för att alla jobb skall bibehållas. Det måste vara företag som bär sig,enligt gängse kapitalistiska principer så att säga. Det är del som är detcentrala. Jagförstår mycket väl att man kan ha lokala bekymmer i , men man kan intepå bevara jobben och klara sysselsättningen, om inte förelaget kangå ihop. Man kan göra det på några områden, men man kan inte göra del på alla.Det går inte att lyfta sig själv i håret. Arbetarna på trodde ju attden socialdemokraliska satsningen skulle kunna rädda alla jobben där, men detvisade sig inte gå, utan företaget kommer att mer eller mindre få läggas ner,om inte den nuvarande borgerliga regeringen och konjunkturen kan ge en vissmedverkan. Helaproblemet rör sig om hur elt förstatligande eller ett statligt ingripandeskall kunna lösa de problem som inie del privata näringslivet kan klara, är en fråga som del skulle la alliför lång lid atl diskutera, inte minstvid en så här sen timme. HerrNILSSON i (s) kort genmäle: Låt mig bara konstatera att om samhället hade fått gripain -exempelvis vid ,som nämnde - hade kanske utvecklingenvarit en annan. Om samhället hade fått gripa in tidigare när det gällerEriksberg i stället för att man delat ut pengar lill aktieägarna och stoppatpengarna i egen ficka, kanske det hade varit en annan utveckling på den härsidan. Detär bara atl konstatera all Uddevallavarvel, för alt nämna ett exempel, harklarat sig ganska bra. Delta trorjag är beroende på att samhället där ingrep iett tidigt skede. Länsarbetsnämnderna har redovisat arbetsmarknadsläget i deolika länen och i landet totalt. Antalet arbetslösa kas-samedlemrnar i Sverigevar , som tidigare kväll har påpekats, 61 000 personer. Det varlika många som redovisades och . Arbetslöshetssiffrornaär fortfarande ovanligt låga, om vi jämför med andra länder. I och för sig ärju varie arbetslös människa ell bevis för alt vi inte lyckals. Men relativtsett är arbelslöshetssiffrorna låga f n. Vi hade t, ex. betydligt högre siffror1971-1972. Fortfarandehar dock en relativt hög arbetslöshet i förhållande till andra län- en trend som håller i sig men som också förstärkts avstoppet av 80. Många entreprenörer och byggnadsarbetare har drabbatsoch kommer att drabbas.