prot · G009117 · 1976-12-31 00:00:00 — HerrWennerfors lalade mycket vackert och mycket varmt - och del uppskattar jag - omde barn som får en dålig start och har det svårt. Det är riktigt och jag trorall alla i denna kammare är överens om att vi mycket mera än måsteförsöka förbällra förhållandena för dem som får en dålig start Men vad jagicke kan förslå är atl starten blir bällre av atl vi bokstavligen håller uppölburken framför ansiktet på dessa barn, för del är ju del vi gör . Sedanär det faktiskt inle sant all det är bara dessa barn som är alkoholmissbrukare.Det citerades vad jag berättade om, de 7 96värnpliktsmönstrande som odugligförklarades på grund av missbruk. Det ärfaktiskt så, , atl överrepresenterade i denna grupp med upp lill30 96 är ungdomar från de bäsla hemmen, från de bästa miljöerna i -icke från slummen. Jagtror inte att man löser problemel bara genom sociala åtgärder. F. ö., herrWennerfors, gör som jag brukar göra: Fråga dem det gäller! Jag har vid det härlaget frågat väldigt många: Vad var det för problem som gjorde dig lillalkoholmissbrukare? Och jag får en förvånad blick och sammasvar: Nej, jag hade inga problem, men jag fick när jag började supa. Herr förste vice talmannenBENGTSON (c) kort genmäle: Herr lalman! har fått elt ulmärkisvar av , och jag kan helt instämma i vad han sade. HerrWennerfors lalade om den enskilda människan som man skall lita på, och det kanman säga om man lever ensam någonstans. Annars måsle man tänka på den engelskefilosofen ord i detla sammanhang: Frihet är varie människas rätt allgöra vad hon själv vill under förutsättning alt hon lar hänsyn lill andramänniskors enahanda rätt Vill påstå att en människa som sitteroch dricker sprit på en krog eller i hemmet, och kanske får ell par promille iblodet, efteråt kan skickas ut för alt köra bil? Skall vi då tro på denenskilda människan? Skall vi tänka atl hon kan forlsälla all dricka och altfamiljen nog klarar sig ändå, lita bara på den enskilda människan? Alkoholkonsumtionenhar ju dessa konsekvenser, och därför har vi sagt all problemet skall fogas ini sitt sociala sammanhang. Vi kan inle leva i en sådan frihet, om vi vill levatillsammans i ett samhälle. Närsedan menar atl man skall styra över konsumtionen tillalternativa drycker kan det vara intressant att se vad man egentligen styrtöver till när man införde mellanölet. Se t. ex. på konsumlionen 1964 och 1965, så får ni se hur det har gått! hade vi en spritdryckskonsumtion av ochinvånare och däröver. Var molsvarande konsumlion lägre 1975? Nej,dåvar konsumtionen över 9 1/. Mellanölel har således inte alls inverkatminskande eller ens återhållande i del avseendet Vardet då bättre ställt med vinet? Vinkonsumtionen var någol över 5 liter.Den var något över 1975. Införandet av mellanölel har tydligen intealls gjorl någon nytta. Det blir inget alternativ till någondera av de nämndadryckerna. Inte ens till starkölet har det varit något alternativ. Molsvarandekonsumtion av starköl var 1964 något över , mot . Det äralltså så fullständigt fel som det kan vara all mellanölet skulle vara någotslags allernativdryck. HerrWennerfors har vidare fixerat sig vid mellanölet fastän han i stället beskyllermig för atl ha gjorl detta. Observera alt konsumlionen av alkoholhaltigadrycker under 1960-talel totalt sett ökade med per person. Av dennaökning orsakades av ölkonsumlionen. Det är talande siffror, som redovisasi Systembolagets årsberättelse . Så har det gått, herrWennerfors. Kanman då säga att mellanölet skall behållas? Nej - men på den punkten präglasanförandena från dem som företräder den alkoholliberala linjen av en vissuniformitet. Till att böria med menar man att läget är myckel allvarligt. Somnäsla moment ägnar man sig ål uttalanden av typen: Nej, det kan vi inle gå medpå, del kan vi inle heller göra och det är nu heller inte bra. På det sättetavfärdar man praktiskt tagel alla åtgärder. Det sista momentet karakteriserasav att man inte har någonting att föreslå själv - mer än atl lämna informationmot en målgrupp vilken, som mycket riktigt har påpekat, vi intekan komma ål därför all man inom den har altilyden "del berör inlemig". () kortgenmäle: sade: Varför kan inte på den enskildamänniskan? Varför skall del till förbud överallt? Det är en fullständigtfelaktig beskrivning av mill anförande. Jag använde myckel lång lid för atttala om atl vi inle bara kan säga nej till ungdomens alkoholbruk ulan ocksåmåsle bjuda den andra alternativ. Det viktigaste är atl vi inte bara, som herrWennerfors vill, erbjuder dem alternativet alt fly borl från verkligheten. Vivill bjuda ungdomen alternativ som är värdefullare än del flyktmedel som herrWennerfors propagerar för. Jagtror alltså på den enskilda människan - dock inle på alla. Det finns alllförmånga som anser all vi behöver ha en ökad alkoholkonsumtion för att riänapengar eller på annat sätt vinna på det. niskorna tror jag inle på. Vidareåberopades ett citat av , och frågade: Varför kaninte tro på ? Jo, det är det jag gör Om herrWennerfors vill ha ett hundratal Wigforsscitat som säkerligen inte passar in iherr Wennerfors allmänna polilik, är jag beredd att ta fram dem. Men jag skallnu bara anföra ett enda yttrande av , som gälldenyklerhetspolitiken och där den gamle finansministern sade: Samhället skullemå bäst av alt spriten försvinner från delta samhälle. Det skulle enfinansminister tycka bäst om. () kortgenmäle: Om jag får böria med det sista, vill jag säga att jag ändå fick denuppfaliningen all menade all vi inle bara kan säga nej ulan ocksåmåsle bjuda ungdomen andra allernaliv. Jag fick det intrycket alt det sammanhanget hänvisade lill informalion och utbildning, och det tyckerjag är bra. Jag har även försökt plädera för andra åtgärder, med inriklning påbarn som får en dålig start Jag menar atl vi måste sätta in våra insatser päden punkten. Sedantror också på , och det kan jag mycket väl förslå,men det citat som jag anförde måtte väl ändå besvära något,eftersom det just förespråkar en tro på den enskilda människan. HerrWärnberg svarar med ett citat av , om att samhällel skulle må bäslav alt vara ulan sprit. Men jag menar att vi skulle kunna klara elt samhälle,där dessa varor finns. Vi är på det klara med all någol totalförbud inte kaninföras. Därför måsle vi göra människorna så rustade att de klarar sig i ellsådani samhälle. Men den stora miss-brukargruppen rekryteras bland de 5 000, 10000 eller 15 000 av en årskull som får en dålig start. Sedanär min vän litel demagogisk. Han frågar: Är den som drickersprit på krog och sätter sig i bil och kör efteråt en människa man kan salsa påoch som man vågar tro på? Jag tycker atl det är lilel väl demagogiskt, för såhar jag faktiskt aldrig menat. Men man kan ju fråga sig: Vad har vi gjorl föratt lära de här enskilda människorna hur myckel var och en tål, eller rättaresagt lära dem att vi absolut inte får sälla oss i en bil om vi har druckit varesig öl, vin eller sprit? HerrCarlshamre kritiserar mig för alt jag säger atl vi lyckals styra överkonsumlionen från starkare drycker lill svagare men ändå inte löst problemet.Det är precis så, det har jag kommii fram lill mer och mer. Även om jag trorall det har varil av värde att vi lyckals styra över konsumlionen till svagaredrycker så kvarstår problemen, därför att vi inie har ägnat oss ålgrundproblemet. Men jag får slöd av och även andra - del är jaghelt klar över - när jag säger all nu måsle vi ägna oss ål de unga människorsom får en dålig start Men vad hjälper det, sägersedan , när vi formligen håller ölburken framförnästan på dem? Men snälla , de barn och ungdomar som haralternativa sysselsättningar, de klarar del - varför skulle vi inte kunna lärade andra det då? HerrCARLSHAMRE (m) kort genmäle: Nej, , del är jusl del de inte gör. Det är alltså hellenkelt inte sant all de som har alternativa sysselsättningar, god miljö osv.undgår alt hamna i alkoholmissbruk. Det är möjligl alt de gör det i någotstörre ulslräckning, men det vet vi inle myckel om. Däremot är det inle santatt de undgår missbruket Vilken lärare som helst på mellan- och högstadiet kange massor av exempel på elever för vilka det är ölbruket,alkoholbruket, som är börian lill problemen. Mendet finns den andra möjlighelen också. Del finns båda utvecklingslinjerna. Detkan böria med en myckel svårhanterlig social situation, familjesituationer ochsådant, som utvecklar just flyklbegäret och alll delta. Det kan vara så, ochdel är så. Men del är också mycket vanligt all ungdomar av helt andra skäl,grupptryck, kompistryck, tillgänglighet, råkar böria dricka, och sedan kommerproblemen. Delär detla man måste göra klart sig. Det är fullständigt elementärt, herrWennerfors. Om inte vill tro del, så får han lov att gå ut ochta reda på det. Sedanär del ju faktiskt så att det är jag, och de som i denna fråga tycker som jag,som försöker göra ett både-och. Vi är inte oense om alla de åtgärder som skalllill för att göra miljön bättre för alt ge barn en bällre start Det lilla somär uträttat har vi gjorl i bästa samförstånd. Jag har inte gått emot något. Ochjag vet ingen annan som gått emot någol. Varie uppslag som kan komma fram föratt ge barn en bällre start, för att skapa bättre sociala miljöer, är vi allamed på. Men till detla vill jag lägga en alkoholpolitik som i någon mån stöttardenna sociala politik. Det är alltså fakliskl jag som försöker angripaproblemet från båda håll, medan på någol sätt förefaller all nuvilja angripa frågan från ena hållet och tro atl alkoholpolitiska medel ärverkningslösa. Där ligger skillnaden. Jagvill, herr lalman, för alt inga missförstånd skall råda - sådana har skymtaltidigare i debatien - säga all jag gör inte anspråk på att vara representativför hela mitt parti, inte ens för hela min riksdagsgrupp i den här frågan. Jaghar en viss representativitet, för jag har ålminsione uppdrag frånförbundsslämman i mill egel moderala länsförbund all föra jusl den polilik somjag lalal för i , men f ö. är jag inle re-presenlaliv. Han är inle heller represeniativ. Del är inle sagl iond mening, men jag hiiiar ingel bällre ullryck för all beskriva herrWennerfors uppfallning i de här frågorna än en ganska ulprägladalkoholliberalism - proteslera om ordet är fel vall. Och del är inle hellerrepresentativt för moderala samlingspartiet Den stora grup- pen ligger väl någonstansmill emellan. Jagtror att det kan vara rikligt all säga det, all varken eller jagär helt representativa. Herrförste vice lalmannen () korl genmäle: använde ett uttryck som var ganska anmärkningsvärt. Hansade: "Vad har vi gjorl för all lära människor hur myckel de lål?" Ärdel en sådan alkoholpolitik vi skall ha? Skall vi ge ul någon sorls handledningsom säger "så mycket kan ni dricka - det går bra; vid det eller deltillfället kan ni dricka si eller så myckel"? Det var en högstanmärkningsvärd informalionsverksamhel som i så fall avser! Närherr Wennerfors lalar om ungdomen, så verkar alliing så enkell. Del är ju sålacksami all lala om ungdomen, för del berör varken eller mig,ulan del gäller andra, och dem kan man alllid mäslra och säga hur illa del gårför dem. Men iror verkligen all de äldre kan silla vid sinagrogglas och klanka på ungdoms-fylleriel? Tror verkligen någon all ungdomenlyssnar på något sådant? Del är nalurliglvis omöjligl all länka sig au denskulle göra del när de vuxna går före med sådana exempel. Ungdomen ser ju upplill de äldre och gör som de gör, och därför blir exemplels makl så viklig. Härförs dessulom någol slags axiomaliskt resonemang. Man säger att en människadricker en viss mängd alkohol - och del måsle han dricka! - och lar man borlmellanölel så måste man fylla på med någonting annat, så att det blir exaktsamma kvantitet Men så fungerar inle människan. Jag är säker på att en del avdem som dricker mellanöl går över lill vin och sådanadrycker, och en slor del kommer inte alls alt bry sig om del, för de ärtämligen opåverkade. Men varför talar man inte om de slora kommande grupperna?Hur blir det med tioåringarna, som kanske ännu inte har böriat med mellanöl,och med dem som är ännu yngre? Hur går det för dem, om de skall fortsätta atlfrestas med mellanölsburken framför näsan, som mycketillustrativt uttryckte det? Delär sådana frågor som gör att man måste la bort mellanölel. Del är en av deålgärder som tillsammans med många andra kan verka för att vi får en bällresituation i vårt samhälle. Det är så del skall ses. skall inletro all vi bara kämpar mol mellanölel - en rad andra ålgärder måste vidtas! () kortgenmäle: Självfallel är del lilel svårare för mig all nu komma med yllerligareinlägg, efiersom har lalal om hur del är med minrepresenialivilet Jag förbehåller mig emellertid rätlen att represenlera migsjälv, och huruvida del är många eller få inom parliel som slöder mig, det fårandra avgöra. Men vel ju bällre - han vel hur det förhållersig. Detär inte sant atl andra sysselsättningar kan ulgöra en ersättning eller ettallernaliv lill alt sitta och dricka öl, säger . Han nyanserarsitt uttalande genom atl tillägga att det för somliga kan vara del, men förandra är del inle något alternativ. O.K., ! Men skulle vi dåinte kunna vara överens om att vi bör salsa på au sä många som möjligt i enårskull barn och ungdomar lärde sig alternativa sysselsättningar, så atl destruntade i den där ölburken som någon håller framför näsan på dem? Atl läradem del skulle vi väl ändå kunna vara överens om! Då skulle behöva uttala sig så kategoriskt som han gör. Ärdet fråga om atl lära människor hur myckel man tål? utropar nu blir alldeles förskräckt. Men vilket är bäsl. Torslen : Skall vi,när vi försöker vägleda våra barn, säga "jag förbjuder dig all dricka öl,vin eller spril" och med allehanda hjälpmedel se lill all hon eller hanavhåller sig från della? Eller skall vi, vilkel jag lycker skulle vara bällre,lala om för ungdomarna vilka farligheler som är förenade med all dricka öl,vin och spril? Självfallel skulle jag vara glad om mina barn blir absolulisler- del skulle vara väldigt enkelt för dem - men om de inte blir det ulan blirmåltlighelsdrickare, nog vore del väl då en fördel för dem om de vissle hurmyckel de lål? Så vågar tydligen inte en helnykterist resonera. Men jag är enmåltlighelsdrickare och dessulom alkoholliberal, och jag tror på den enskildamänniskan. Och jag tror all del är möjligl atl lära våra medmänniskor vargränsen går! .Del är della som jag lycker är vikligi. Jag vill göra ell kortare inlägg i den här långa debatten, och dånärmast i anslutning lill i motion 1502, där jagbland en del andra riksdagsmän också slår som undertecknare. Vihar fört åtskilliga alkoholpolitiska debatter i , och somför alkoholpolitiken ansvarigt statsråd har jag ju frånstatsrådsbänken nödgats föra de debatterna och även signera de förslag som harlagts på kammarens bord. Av någon anledning har alla de debatterna haft enbenägenhet all bli öldebatter. Man kan beklaga del, men så är del. Starkspritenhar i stort sett varil tabu i debatterna. Inte ens den mest övertygadenykterhetsman eller -kvinna stiger upp i och yrkar på totalförbud idel här landet. Man måsle se verkligheten som den är, och de nationer som harförsökt sig på detta av och till har tämligen snart kommit underfund med attdär lagstiftar de emol människors uppfallning - kalla det behov eller vad somhelst -och snabbi varil ivingade atl häva förbudet igen. Pånågot underligt säll har debatterna i slället koncenlrerat sig kring den mindrefarliga drycken ölet. Av någon anledning är vi nog bland världens parlamenträll ensamma om all göra ölel till en så dramatisk och betydelsefull fråga. Isjälva verkel är ju drycken en konsumtionsvara bland många andra somaccepleras som ett naluriigt inslag i människornas konsumtionsvanor praktiskttaget världen över. Jag tror alt del svenska folket med det alltmer utbreddaresandet ulanför våra gränser mer och mer inregistrerar della såsom elt faktum,och våra restriktioner på området kommer att framstå alltmer somsvårförklarliga. Förett år sedan beslöt kammaren - det har åberopats i dagens debatt -med knapp majoritel alt mellanölel skulle gå ur handeln fr. o. m. den 1 juli1977. Det beslutet föranledde ett starkt inslag av oro hos de anslällda inombranschen och hos branschens företag. Jag försäkrar alt oron kvarstår bland defem och ett halvt tusen anslällda som är till finnandes inom branschen; den harkommit lill ullryck i en framställning från de berörda fackligaorganisationerna, ställd lill den socialdemokraliska riksdagsgruppen ochdalerad . Tidigaretalare har uppehållit sig vid den här frågan, och jag vill bara understryka altnär man i den allmänna deballen talar om bryggerinäringens intresse av altkunna producera ett öl som allmänhelen accepterar bör man inte förbise attbryggerinäringen i alll väsentligt beslår av anslällda i sedvanlig ordning,placerade på orter i landel där andra anställningsmöjligheter är ganska hårtbegränsade. Man kanske kan trösta sig med att om mellanölel faller borl gör mannågonting annal i stället. Dricker man rent brännvin i slällel för mellanölbelyder det emellertid inte att man kan så all säga balanserasysselsätlningssiluationen på detla enkla sätt. Mantalar ofla om bryggerinäringen, och dess vinstintresse förs fram i förklenandesyfte. Jag tycker att näringen bör belraklas som alla andra näringar i vårtland. Det rör sig om företagare och anställda, och det är dessutom ennäringsgren där det alll dominerande förelagel har släppt ifrån sig 60 96 avinflytandet till slaten. Detvar 1954 som log del principiellt viktiga beslulel all avskaffamotboken och låta starksprit, vin och slarköl få säljas fritt. Del kan väluttryckas enklast på del sättet atl ansåg svenska folkel moget föralt ulan denna speciella reglering och delta utslag av - vågar jag nog säga- förmynderskap,umgås med alkoholhaltiga drycker. Svenska folkel som sådant har i allmänhetinle missbrukat den friheten. Några allvarligt menade förslag om atl gålillbaka lill ransoneringen har vi ju inte upplevt, ännu mindre några förslagom totalförbud. Föratl med andra medel än förbudslinjen söka påverka konsumlionen inykterhetspolitisk riklning har varil enig om alt användaprispoliliken. Följaktligen är de alkoholslarka dryckerna starkare beskattadeän de alkoholsvaga. Med alkoholsvaga menar jag då vin och öl.Konsumtionsvanorna hos den stora publiken har ocksåi förhållande till moiboksliden präglats av en övergång till dessa meraalkoholsvaga drycker, vilket ju ur nykterhetspolitisk synpunkt måste anses varaen fördel. Dåhar man här i debatien sagt att den lolala alkoholkonsumtionen ju ändå har ökali förhållande lill 1950-talels mitt. Det är väl i och för sig inte överraskande. Detsvenska folket har ju en helt annan standard, helt andra möjligheterpenningmässigt, än vad man hade , och självfallet lardet sig ullryck i en ökad konsumtion även på detta område. Men det intressantaär atl vi ändå lyckades leva upp till dennyklerhetspolitiska ambition som det innebar att försöka ersälla de merafariiga och alkoholslarka dryckerna med de mildare och mindre fariigaalkoholdryckerna. Under1970-lalel har emellertid en viss förändring skell i konsum-tionsvanorna. Denökning som av naturliga skäl, i ell samhälle som präglas av bättre inkomsteröver huvud laget - jag nämnde del - hör hemma på alkoholvarornas område,har härlett sig uteslutande till de starkaredryckerna. Av själva ökningen svarar spriten för och vinet för 40 96,medan däremot ölkonsumlionen har minskat. Trots denna statistikens klarasifferbelysning är del ölel som har kommit i centrum för den alkoholpolitiskadeballen. Förklaringen är helt enkelt den att om man exkluderar den sloragruppen av konsumenler, som i en eller annan utsträckning konsumerar alkoholhaltigadrycker, och gör en specialsludie av ungdomen, så torde uppskattningsvismellan 5 och av ungdomsårgångarna missbruka alkohol, och då i enbeklaglig utsträckning göra det via ölkonsumtionen. Dessbällre - och del bör väl ändå sägas i den här deballen - är den svenska ungdomenäven i umgängei med alkoholen i allmänhei på det hela tagel skötsam. Den därlilla procenten - 5-10 96 - som av och till missbrukar alkoholen har emellertiden benägenhet alt vara högröstad och ge sig till känna på elt alldeles särskiltsäll, som både syns och hörs. Irritationen från allmänheten är förståelig, ochslutsatsen blir då ofta: Bort med mellanölel! Mellanölel blir busen i störreomfallning än vad det i själva verkel förriänar, enligl min mening. Jaghar en känsla av atl de missbrukande ungdomarna som individer får absolutionför atl de missköter sig om de säger atl de har konsumerat mellanöl.Uppmärksamheten riktas mol ölel, inte mot ungdomen. Allmänhetens tolerans motungdomarna som individer skulle förmodligen inle vara så markerad om de sade,vilket ofla är fallel: "Jag har druckit brännvin" - eller röktharsch, eller injicerat narkolika - "och det är därför jag bär mig illaåt," Dåmellanölet försvinner från butiksdiskarna och därest ingenling annat händerkommer det inte all avhålla en mindre del ungdomar från all berusa sig och bärasig illa ål. Någon praktisk svårighel atl komma över vin och starksprit ellerandra berusningsmedel föreligger inte. Vi kommer således vid en realistiskbedömning all ha kvar elt inslag av ungdomsfylleri som då tillfredsställs viaandra och enligl min mening för ungdomen farligare alkoholslag än ölel. Denförbjudna frukten smakar ju på någol säll bäsl för den ungdom som har ett missriktat behov all hävda sig, ibland med hjälp av alkohol. Jagär absolut övertygad om atl problemet kommer alt kvarstå, även då mellanölelförsvinner - som del förmodligen gör . Nukanske någon kan säga alt den logiska konsekvensen av denna min synpunkt bordevara att jag ställde mig som förslagsställare för alt bibehålla mellanölel ochi del här avseendel i slort sell acceplera en vara som svenska folkel har visalsig sälla värde på i sin dagliga förbrukning. Jag kan emellertid inte se borlfrån fjolårets riksdagsbeslut och jag lycker all del skär sig molparlamenlarisk ordning och reda all slälla förslag om ändring av elt avkammaren fattat beslut även om del fallals med knapp majorilel, innan beslulelens har iräli i krafl. Del är rimligt alt beslut får verka ett tag innan manyrkar på en ändring. Även om jag således i sak delar den uppfattningen attOolårels beslut bygger mera på tro än vetande och inle är represenlalivt föruppfattningen bland del svenska folket, anser jag att s. k. oskrivnaregler hindrar mig från att ställa yrkandet att mellanölet skall kommalillbaka. Fjolåretsbeslut innebar emellertid atl den enda ölsort som står till konsumentensförfogande -jag ser bort från starkölet som försäljnings-mässigl är bundet tillSystembolagels utskänkningsställen och lill restauranger - är pilsnern på 2,. Den typen av måltidsdricka har fått en undanskymd plats bland svenskafolkets konsumtionsvanor. Den representerar den minsta produkten avlagrade malldrycker, och konsumtionen av den typen av måltidsdryck reduceradesunder med närmare en fjärdedel av sin volym. Det är i del läget som en delriksdagsmän från mitt parti moiionsledes för fram tanken på en återgång tillden gamla förkrigspilsnern som höll 3,2 96. Reduktionen till 2,8 genomfördes,som har sagts tidigare här , av folkförsöriningsskäl under kriget, ochdessa motiv föreligger självfallet inle . Jaghar ingel minne från min ungdom - det var på den liden då den gamlaförkrigspilsnern var den gängse folkdrycken och dessulom salufördes myckelaktivt av den ambulerande handeln - atl denna lyp av måltidsdricka var någotslags gängse berusningsmedel, i varie fall inte bland ungdomen.Berusningsmedlet var starkspriten. Det är där jag ser risken, om alternativet -ett till kvaliteten rimligt öl - försvinner, all det hela slutar med en comeback för starkspriten hos ungdomen i slörre utsträckning än vi behövträkna med. Jag menar att man går ur askan i elden. Man gör del för all del iden bästa tron och den bästa ambitionen atl komma lill rätta med ell missbruk,men del mesta lalar för atl man skapar ökade förulsällningar för ell missbruksom kommer atl framstå som besvärligare.