prot · G00964 · 1976-12-31 00:00:00 — Jag vill därför fästa stora förhoppningar vid det arbete somstatsrådet utlovade. Det ser jag som en framgång, som jag ärrädd inte skulle ha kommit, om vi hade haft den förra regeringen kvar. HerrBIÖRCK i (m): I min civila sysselsättning ställs det emellanåt krav på mig atl jagskall kunna ge svar på andras bekymrade frågor. Här i kammaren hade jag istället hoppats få förmånen alt ställa frågor lill en samling kunniga ocherfarna kamrater i ärenden som bekymrar mig. Jag vill begagna tillfället allgöra del, även om atmosfären den senaste timmen kanske inte blivit så gynnsamför sakliga tankeutbyten. Och dessutom har mina tilltänkta "opposilenumbers" i oppositionen just nu dragit sig tillbaka tillpartislyrelsesammanträde. Mycketav del som har hänt i vårl land kan kanske tolkas som mångamänniskors reaktion mot etl alltför tekniskt, alltför centraliserat, alltföropersonligt och - i förlängningen - alltför omänskligt samhälle.Ralionaliseringsåtgärder,som närde vidtagits i industrin ytligt sett förefallitändamålsenliga, har emellertid även där visal sig kunna skapa nya problem. Närsamma administrativa teknologi fått breda ul sig inom sjukvården har depsykologiska skadeverkningarna mångfaldigats. Sjukvård är vård av människor,försvagade och därför särskilt känsliga, genom människor, som måste vara bådekunniga och hjälpsamma. erfarenhet från de svenska sjukhusens värid germig rätt all säga alt vår sjukvårdspersonal är både kunnig och hjälpsam. Det omdömetgäller alla personalkategorier och alla åldrar, inte minst de många finaungdomar som gör det möjligt för oss alt över huvud taget tillhandahällasjukvård här i landet . Om den mänskliga vården var bättre förr än nu -och om den är bättre på mindre sjukvårdsinrättningar än på större, somdel vill förefalla - så beror det väl på att mänsklighet bara kan förmedlas avmänniskor, men inte av apparater och avancerade tekniska kommunikationssystem.Mänsklighet kan däremot kompensera många brister i lokaler och utrustning;Kunskaper kan ökas genom utbildning, men sinnelaget - som är det allraviktigaste -måsle finnas från börian. Menvarken kunskap eller medmänsklighet kan komma till sin rätt om tiden interäcker till. Kravet på mänskligare vård, som förts fram inte minst frånskrivkunniga äldre människor, och som gick som en refräng genom den senastevalrörelsen, är först och främst elt krav på mer lid för vårdpersonalen medpatienterna, och i realiteten - så som läget är - ell krav på mera personal,antingen del nu gäller vården inom sjukhus och andra institutioner eller del ärfråga om vård i hemmen. Vilkamöjligheter har vi då atl få mera personal lill sjukvården, så alt dennapersonal skall kunna få mera tid att göra vården mänskligare? Del är dellafrågekomplex jag så gärna skulle vilja få belyst av dem som förstår sakenbättre än jag. Samhällsutvecklingen har ju lett till att vi, under århundraden,har lämnat över mycket av del våra förfäder själva hade att ta på sig till detsom grundlagen kallar "det allmänna": skyddet till liv och lemoch vården av sjuka och gamla, för alt ta två exempel. Vi betalar vår skatt förall andra skall göra jobbet åt oss. Men om det jobbet inte blir gjort så som viskulle önska oss, kan vi inte bara slå oss till ro - eller böria kverulera.Ansvaret för all det vi tycker skall göras också blir gjort kan vi inte lämnaifrån oss till en statsrällslig konstruktion ulan ansikte och ibland ulanhjärta. "Samhället" är i grund och botten, och lill slut, bara visjälva. Iårets finansplan räknar man med all industrin minskar antalet anställda med 20000-30 000 personer. Dessa och några till, inalles 35 000 personer, beräknaskomma att anställas i den offentliga, främst kom munala verksamheten, eftersomkommunerna väntas få bättre råd nästa budgetår genom ökade skalleinkomster.Även om personalförstärkningarna i den offentliga verksamheten har enegendomlig tendens all först och främst hamna på kontoren, kan man väl hoppasall några av de 35 000 personerna skall kunna placeras inom sjukvården,barnomsorgen och omsorgen om de äldre. Menför den som är verksam i ett landsting, där man år för år nödgats skjutaofrånkomliga utgifter utan täckning framför sig - på samma sätt som staten nuockså i och med förra årets budget böriat göra - för den är del svårt all troatt det skulle finnas ekonomiskt utrymme för en väsentlig ökning avlönekostnaderna för vårduppgifter. Om kommunernas likviditet tillfälligtförbättras, kommer man inte då först all försöka sanera ekonomin innan man gersig in på nya åtaganden? Ändock är de här 35 000 nya jobben bara en ringa delav de 140 000-230 000 nya jobb inom den offentliga sektorn somsysselsätiningsutredningen och den senaste långtidsutredningen räknat med framtill . framhöll i det sammanhanget att"de automatiska inkomstökningarna i den offentliga ekonomin inte på långtnär är tillräckliga för all finansiera en ökning av den offentligasysselsättningen. - Den som förordar en sysselsättningsökning inom denoffentliga sektorn måste också vara beredd all la det praktiska ansvaret förall skapa etl nödvändigt finansiellt utrymme." Ickelångt därefter replikerade i kompletleringspropositionen förravåren, att "sparandet i den svenska ekonomin är totalt sett otillräckligt- sparandet i vår ekonomi måsle öka. - Det är inom den offentliga sektorn somdet ökade sparandel måste åstadkommas. - I en balanserad ekonomi måste också dekommunala ambitionerna begränsas av det reala utrymmet." Och även ombudgelminisler Mundebo i årets budgetförslag redovisar en ökning avskattebidragen och utbetalningarna av kommunalskattemedel lill kommunerna från51,5 miljarder innevarande budgetår till 62 miljarder under det kommande, såframhåller också han alt del krävs all "vi styr över resurser från inhemskkonsumtion - offentlig såväl som privat - till investeringar och export. --- I detta perspektiv ärdel nödvändigl att både stal och kommun ålägger sig storrestriktivitet med nya åtaganden. 5 protokoll 1976/77:64-65 samheten kommer iframtiden inte att kunna byggas ut i samma snabba takt som karakteriserat desenaste åren." Hurskall vi då ha det? Kan vi öka sysselsättningen inom vårdområdet eller kan viinte göra det? Var skall sysselsättningen annars ökas? Inom industrin lär delknappast bli. Tvärtom förefaller del ju nu som om allt fiera av de tillgångarvi byggt vårt välstånd på böriar rasa: gruvor, stål, varv, maskiner, sjöfart,fiske, för atl nämna några. är vi inne i en utveckling där energinblir dyrare och kanske även knappare. Vad skall egentligen svenska folkel iframtiden syssla med och hämta sina inkomster från? Desociala reformer som genomförts i della land harmöjliggjorts framför allt genom den oavbrutna ekonomiska tillväxten, som i sintur hämtat kraft ur en fortgående ökning av produktiviteten i näringslivet.Denna var, enligt uppgifter i finansplanen, åriigen under 1960-talel.Vad den är vet man förmodligen inte, men för andra året i följd harindustriproduktionen nu minskat. Kanske är vi, snabbare än vi tänkt oss, på vägmot del samhälle ulan tillväxt, som förespråkare för en ny ekonomiskväridsordning här hemma och ute anser ofrånkomligt. Hurmycket vågar vi räkna med - och redan nu inteckna - en framtidaproduktivitetsförbättring (vid en ökande och icke som krympandeindustriproduktion) i vårl land? I hur stor utsträckning kommer socialareformer i arbetslivet, som betalats bl. a. genom förbättrad produktivitet,all - i förening med ständigt ökade energikostnader - undergrävaproduktivitetsutvecklingen? Statsmakternahar emellertid gång efter annan valt att tillgodose sociala reformkrav även medrisk all dessa skulle kunna medföra en minskad produktivitei. Fram till desenaste åren tycks det också ha gått bra. Men kan man även i fortsättningengenomföra sådana sociala reformer, som innebär minskade arbetsinsatser, utanatt minska inkomsterna, om den allmänna ekonomiska utvecklingen ilandet nu böjer av nedåt? Denpolitik som förts i vårt land - i motsats till många andra länder -har prioriterat sysselsättningen framför penningvärdet. är detuppenbart - och del framhålls också i finansplanen - atl "den registreradearbetslösheten inte längre ger tillräcklig information om del faktiskaarbetsmarknadslägel". I klartext innebär detta förmodligen alt del intehar funnits tillräckligt många arbetsuppgifter i vårl land, där en anställningkunnat motiveras inom ramen för en marknadsekonomi. Delta är nog inte enbartett konjunkturfenomen. I själva verket har vi genom olika åtgärder- förlängd skolgång, sänkt pensionsålder, arbetstidsförkortning, föriängdsemester, ledigheler för olika slag av vård och studier, ökad sjukfrånvaro ochannat - minskal antalet personer, som annars skulle konkurrera påarbetsmarknaden, och bland de återstående fördelat de otillräckliga arbetstillfällenapå flera människor, som i stället arbetar under kortare lid. Del är emellertid barainom en marknadsekonomisk ram som det finns för få arbetstillfällen.Överallt i vårt land finns det inom vård- och utbildningsväsendet, liksom inommiljövården, mängder av arbetsuppgifter, som borde ulföras, men för vilka detinte finns några pengar all belala med. För en klinikchef, som får lägga nedlimmars, kanske dagars argumentation för atl skaffa löneutrymme till ett halvtsjukvårdsbiträde och som finner att huvudmannen för nästa budgetår maximalt kanmedge en personalökning på inom ett ansvarsområde - som särskilt gällerde äldre - av elt landstings sloriek, ter sig situationen emellertid svårbegriplig,och det är därför jag har dristat mig alt ta upp den här i kammaren, för altfå hjälp att förstå. För som man alltså inte kan anställa del halvasjukvårdsbiträdet är del massor av människor i landet som får betalt enbart föratl göra någonting som kanske egentligen inte är särskilt meningsfullt, ellergöra något som på sätt och vis bara är "privat" - studier, vård -eller i värsta fall inte göra någonling alls. Jag kan inte rikligt få del allgå ihop. Men del är kanske för all jag är så ny i . har jag haft förmånen att få dellaga i riksdagenstillsyn av framtidssludiesekretariatet. Det har varit en mycket intressantuppgift, men knappast en särskilt hoppingivande sådan. Av många skäl vill detsynas som om vi vid del här laget hade nått fram lill - och kanske t. o. m.åter böriat avlägsna oss från - vad som har kallats "tillväxtensgränser". De "stigande förväntningarnas revolution" ser ul attavlösas av "de fallande förväntningarnas". En ny ekonomiskväridsordning - om det begreppet skall tas på allvar - kommer all kräva av oss,och andra, alt vi skapar lågenergisamhällen, och därmed samhällen med lågproduktion - men kanske just därför hög sysselsättning - och med sparsamhet ochhushållning som övergripande målsättning. Dagens politiska huvuduppgift skullei så fall bestå i att så snabbi - men också så varsamt - som möjligt försökaåstadkomma en kongruens mellan de politiska målen på kort sikt och dem vi måsteräkna med på litet . Också ur della perspektiv måsle vi kanske, idel framväxande svenska fyrageneraiionerssamhället, redan nu fundera på hurman bäst skall kunna tillgodose önskemålen om en mänskligare vård, även omdelta emellanåt i praktiken förefaller atl vara vad man skulle kunnakalla en obetalbar uppgift. Fröken (): Jag vill härägna åt alkoholpolitiken. Alkoholenär etl av våra allvarligaste sociala problem. Del är därför angelägel atlåtgärder snabbi sätts in för atl minska alkoholskadorna i samhället. Regeringenhar nu aviserat en proposition i frågan till , och många ser medstora förväntningar fram emot innehållet i den propositionen. Alkoholenmåste sättas in i sitt sociala och samhällspolitiska sammanhang, och åtgärdermåsle vidtagas som verkar lill atl alkoholkonsumtion och alkoholskadorminskar. Omman skall kunna förebygga ell utbrett bruk och missbruk av alkohol ochandra stjmulanlia måsle man anpassa samhällsplaneringen till individensförutsättningar och behov. Barn och ungdom måste få växa upp i miljöer där dekan finna stimulerande och meningsfull sysselsättning och där kontakterna medföräldrar och andra vuxna kan utvecklas till en förtroendefull gemenskap. Föratl förebygga att alkoholmissbruk grundläggs är åtgärder för bättreskolmiljöer och för en aktiv och meningsfull fritid för ungdomen av störstabetydelse. Det är också helt nödvändigt alt komma till rätta medungdomsarbetslösheten. Skapandet av boendemiljöer som ger förutsättningar förgemenskap och solidaritet och där människor genom samverkan och personligtansvarstagande kan skapa en trygg tillvaro är en viktig del i arbetet på attförebygga sociala störningar och missbruksproblem. Arbetslivets utformning harockså stor betydelse för människors möjlighet alt finna sig till rätta itillvaron. Enförändring av människors sociala situation, kombinerad med aktiva och på etttidigt stadium insatta hjälp- och stödåtgärder för den som redan drabbats avsociala störningar och missbruksproblem är således nödvändiga grundstenar i enpolitik, vars syfte är atl nedbringa alkoholkonsumtionen och alkoholskadorna.Det gäller i hög grad atl satsa på förebyggande åtgärder. Vinås av många oroande rapporter från olika håll, exempelvis från sjukvården. Dealkoholskadade barett sjukvårdsbehov som är minst fem gånger större ännormalbefolkningens. Alkoholen spelar stor roll i trafikolyckorna. Från skolankommer larmrapporter som talar om barns och ungdomars dryckesvanor. Forskarehar konstaterat samband mellan våld och alkoholkonsumtion. Okar konsumtionenökar våldet, minskar konsumtionen minskar våldet. Den belastas i hög grad av sjuka med alkoholproblem.Antalet missbrukare i vårl land uppskattas till 200 000-300 000 personer. Tvåtredjedelar av dem representerar en dold alkoholism. 30 000-50 000 avalkoholmissbrukarna är fysiskt, psykiskt och socialt så skadade att de är ibehov av vård. Något tusental är intagna på institutioner för nyklerhetsvård,och över 2 000 ligger på kropps- och psykiatriska sjukhus, större delen pågrund av alkoholmissbruk. Jagnämnde atl alkoholen spelar stor roll vid olyckor i trafiken. De belastarsjukvårdens hårt ansträngda resurser och, vilket är ännu värre, medför oerhörtstort mänskligt lidande. Vi vet alt ungefär 1 200 personer omkommer itrafikolyckor. Omkring 15 000 las in på sjukhus - en del handikappade för helalivet. Är vi verkligen uppmärksamma på alkoholens roll i trafiklivet? I 10-3096 av alla dödsolyckor är alko-holpåverkade inblandade. En tredjedel av deomkomna i singelolyckor är alkoholpåverkade. Mot denna bakgrund förstår var ochen hur angeläget del är att vi får en proposition som ger underlag för en nyalkoholpolitik. Vi måste alla fråga oss:Hur kan vi förbättra situationen? Jagtycker att förutom insatser för att förbättra människors sociala situation ärdel nödvändigt med en omfattande och vederhäftig information om alkoholensskadeverkningar. Det måsle satsas ännu mer än hiuills på information i skolan,i föreningslivet och på arbetsplatserna på elt sådant sätt att informationennår ut till alla grupper och alla åldrar. Den bästa effekten trorjag all manfår om informationen i alkoholfrågor samordnas med information om narkotika,tobak, kost, motion m. m. Därigenom blir denna information etl led i denallmänna hälsoupplysningen och sjukdomsförebyggande verksamheten. Jagtror också alt det är viktigt all informationen sätts in på ett tidigt stadium,t. ex. vid mödra- och barnavårdscentraler. Informera de blivande föräldrarna -de är troligen då väl motiverade för information. Fortsätt med förskolan. Geförskollärarna ökad utbildning om alkoholens skadeverkningar, så att de i sinlur kan uppmärksamma barnens situation. Öka fortbildningen för skolanspersonal, för det är en myckel viktig uppgift för skolan atl ge elevernagrundläggande faktainformation om alkohol och andra beroendeframkallande medel.Skolans undervisning bör byggas ul både i och i gymnasiets samtligaklasser. Del finns de som menar att skolungdomens missbruk av droger är ettsysselsättningsproblem. Det kanske är så. I så fall är del ytterligt angelägelatt i förebyggande syfte salsa på aktiva åtgärder för fritidssysselsättningför ungdomar under håltimmar i skolan och på frilid. Därför bör del ske en satsning på sysselsättning för ungdom. Jagsade att vi måsle förebygga. Hur skall vi göra del? Hur kan konsumtionennedbringas? Forskninghar visal att priset har stor inverkan. Är priset på alkohol högt minskar iregel såväl konsumtion som sjukdomar orsakade av alkohol. Vi måsle alltsåsträva efter en sådan beskattning på alkohol att konsumtionen nedbringas. Dessutomtycker jag att alkoholreklamen borde förbjudas. Det kan inte vara riktigt atllägga ner miljoner på reklam för varor, som vid bruk förorsakar den enskildamänniskan så svåra lidanden och hela samhället så enorma problem och kostnadersom alkoholen gör. Vårt grannland har för ett par veckor sedanbeslutat om förbud mot alkoholreklam. Nog borde vi kunna göra detsamma! Sedanär det oerhört viktigt att satsa på forskning. Forskningen måste få ökaderesurser. Vi har i vårt land en omfattande forskning om alkoholproblemen ochvi har grupper som är beredda att, om de får pengar, fortsätta att forska omvarför vissa människor missbrukar alkohol och varför vissa blir alkoholister.Det är det vi måste komma fram till -orsakerna! Först då kan vi verkligenåtgärda på elt riktigt sätt. Jagvill, herr talman, uttala den förhoppningen att propositionen omalkoholpolitiken föreslår sådana åtgärder atl de stora problem som vi hari vårt samhälle på grund av hög alkoholkonsumtion kommer att minska iframtiden. Den allmänpolitiska debatten brukar vanligtvis spegla dagens politiskahändelser. När jag nu lar upp frågan om befolkningsutvecklingen i vårt landgör jag det mot bakgrund av den stora aktualitet denna fråga fått genomkonstaterandet atl förra årets födelsesiffror är, i förhållande lillfolkmängden, de lägsta som någonsin uppmätts. Med nuvarande fruktsamhet är detendast av föräldragenerationen som ersätts av sin barngeneration.Antalet födslar har i vårt land minskat från 123 1965 till 98 000 förraåret. som tillsattes i samband med vadsom då kallades i befolkningsfrågan ställdes inför två huvudalternativ isin uppgift att öka nativiteten i vårl land. Antingen skulle man satsa pådirekt stödjande åtgärder åt barnfamiljerna eller också arbeta för en allmänthöjd social välfärd, som skulle ge familjerna möjligheter all skaffa sig detantal barn de önskade. Man valde i huvudsak det senare alternativet, ochresultatet blev atl nedgången stoppades upp och fler barn föddes i vårt land -under 1940-lalel fler än under 1950-och 1960-lalen. Men utvecklingen har i delstora hela varit stabil och del s. k. fruktsamhelstalet har legal mellan 2,1och 2,4. För alt en barngeneration skall ersätta sin föräldragenerationfordras 2,1, dvs. det antal barn som kvinnorna i medeltal skall föda. År1965 böriade emellertid fruktsamheten i vårl land atl minska och gå ned underreproduklionstalet. var den 1,66 - som jag nämnde del lägsta tal vinågonsin haft. 1930-talets problem är inte dagens. Ingenting säger att vi skall ökavår befolkning. Nya kunskaper om världens silualion gör det nödvändigt altsälta in vårl land och dess befolkningsutveckling i elt globalt sammanhang.Jordens 4 miljarder invånare kommer att vara 8 miljarder innan de yngstaledamöterna i denna kammare uppnår pensionsåldern. Världenslivsmedelslillgångar är begränsade och miljöförstöringen är direkt beroende avantalet människor på jorden. Situationenär alltså helt annorlunda än 1930-lalels men därför inie försumbar. Tvärtomställer dagens tekniska och välutvecklade samhälle myckel större krav äntidigare på planering och kunskap om framtiden. Vi har, både som kommunalmänoch riksdagsmän, upplevt konsekvenserna av 1940-lalels myckel stora barnkullaroch de problem dessa skapat för oss. Framtidens planering ställer än störrekrav. Utan kunskap om befolkningsutvecklingen i vårl land kommerfelinvesteringar och bristsituationer att uppstå. Vi måste med andra ord velaför hur många vi skall planera vårl samhälle, och för del fordras kunskap. Jagmåsle med beklagande konstatera atl vi i vårt land, i motsats lill de flestaandra välutvecklade länder, inte har någon högre utbildning i demografi. Vi harockså en förhållandevis liten forskning på det området. Mendet finns ännu en orsak lill atl frågan om befolkningsutvecklingen fåll förnyadaktualitet. Jag vill här anknyta till de åtgärder som vidtogs på 1930-talei.Man saisade då på generella åtgärder och fick en jämn Närnu denna så kraftigt förändrats finns det skäl alt försöka utröna om orsakenlill dagens situation. Då ställer man sig självfallel frågan: Har densocialdemokratiska social- och familjepolitiken fortsatt den generellainriktning som från börian avsågs? Mitt svar är nej. Dennedgång i fruktsamheten som konstateras är bl. a. resultat av den styrningsom kännetecknat den socialdemokratiska regeringens familjepolitik. Någramoderata riksdagsledamöter har under den allmänna motionstiden lagt fram enmotion, i vilken vi yrkar på tillsättandet av en befolkningskommision. Motivetär alltså inte 1930-lalets i så måtto att vi i första hand skulle önska en ökadfruktsamhet. Motivet är samhällets behov av en fortgående information ombefolkningsutvecklingen men också del faktum att socialdemokraterna satt denenskilda familjens valfrihet ur spel genom atl ensidigt satsa det störstafamiljeslödei, bortsett från det allmänna barnbidraget, på en- ochivåbarnsfamiljerna. Jag syftar då på utbyggnaden av daghemmen och på den oviljaman visat förslag från bl. a. moderata samlingspartiet att hjälpafamiljer med fier än två barn med åtgärder som skulle underlätta förföräldrarna i dessa familjer alt förena förvärvsarbete med familjeliv.Nedgången i antalet födda i vårt land kan nämligen till övervägande delhänföras inte till all färre kvinnor föder barn utan lill all kvinnorna föderfärre barn. Det är trebarnsfamiljerna som blir allt ovanligare. Låtmig, herr talman, visa på några fakta som belyser detta förhållande. Vi har enstark koncentration av barnafödandet lill åldrarna . Därföds 70 96 av alla barn. var 30 96 av alla kvinnor somfödde barn . är del bara 3 96. Statistiköver levande födda efter barnels ordningsnummer finns bara för åren 1974 och1975. gjordes sådana bestämningar bara för barn i bestående äktenskap.Men låt oss se på utvecklingen och 1975. Mellan dessa är minskade dettotala antalet födda med 6 240 eller . Men antalet barn med ordningslalet3 eller högre minskade med 1 824 eller . Med andra ord: avminskningen gällde barn med ordningsnumret 3 eller högre. Vikan också se på statistiken över familjer med hemmavarande barn. Mellan 1970och 1975 har antalet familjer med tre eller fler barn minskat från 17 lill 15,. Vi har 60 000 färre barn i stora familjer än . Ingentorde vilja all vi skall vrida utvecklingen med den ökade kvinnligaförvärvsverksamheten tillbaka. Man har gjort undersökningar länsvis omkopplingen mellan kvinnlig förvärvsverksamhet och fruktsamhet. De visar på ellslående sätt alt det, om vi undantar skogslänen, finns ett myckel starktsamband mellan hög kvinnlig förvärvsfrekvens och låg fruktsamhet. Förändringeni arbetskraftstalet för kvinnor visar dessutom att den isärklass största ökningen av förvärvsverksamheten har skett när det gällerivåbarnsmödrarna och deras utträde på arbelsmarknaden. Heladet familjeslöd som är nödvändigl för alt bägge föräldrarna skall kunnaförvärvsarbeta riktar sig enbart till en- och Ivåbarnsfamiljerna. Har någon ikammaren annat än i undanlagsfall hört talas om en familj med tre barn itillsynsåldern där alla barnen lämnas till tillsyn? Det är oftapraktiskt omöjligt att på morgnarna klä på och förflytta tre barn, och dessutomär risken för att något av dem är förkylt eller sjukt stor; i allmänhet måsteändå något av dem vara hemma. Ingen förälder orkar med all leva på della sätt,och man har då bara två alternativ: antingen måste en förälder avstå frånförvärvsarbete och själv se till barnen eller också måste man anställapersonal för vård i hemmet.