prot · G00990 · 1976-12-31 00:00:00 — Sammanfattningsvisär svaret lill inlerpellanten att under nästa budgetår kommer attföreläggas förslag som bl. a. berör skillnaderna mellan besittningsformerna -överkostnaderna i bostadsproduktionen och förhandlingsordningen påhyresmarknaden. Frågan om ytterligare åtgärder inom ramen förbostadsfinansiering och bostadsbeskattning följs kontinuerligt inombostadsdepartementet. Hen (): Jag tackar statsrådet för svaret, även om jag inte känner någontacksamhet när del gäller svarets innehåll. Innanjag kommenterar svaret vill jag gärna redogöra för de utgångspunkter jag hadeför min interpellation. Bosladsminister har nämligen gjort följandeuttalande: "Ett av många skäl till att folk vill bo i småhus är att dettaär ekonomiskt mer fördelaktigt än atl bo med bostadsrätt eller alt hyra sin bostad. "I samband med della uttalande sade också bostadsminisiern att hon hoppades altden borgerliga regeringen skulle kunna lägga fram etlkonkret förslag när det gäller hur ekonomisk rättvisa mellan de olikaboendekategorierna skall skapas. Ett sådant förslag skulle följaktligen kunnaläggas fram års utgång i bästa eller - om man så vill - sämsta fall,i varje fall inte . FruOlssons uttalande innebär ett entydigt besked och etl klart ståndpunktstagandei fråga om bedömningen av hur det ser ut på bostadsmarknaden bädebeträffande nyproduktion och beträffande nuvarande bostadsbestånd -det görsingen uppspaltning av detta -och det redovisar klara ambitioneratt angripasjälva grundfrågan. Svaret redovisar i detta avseende motsatsen. Jag hittarinte några klara besked där. Svaret innebär tvärtom ett försök all glida ur dethär greppet genom atl tala om helt andra saker. Jagblev glad när jag läste det uttalande som bostadsminisiern hade gjort. Minlånga erfarenhet av samarbetet med bostadsministern gav mig anledning att troatt det var mycket allvarligt menat. Jag kände det sä, och därför var jag månom alt nu fä lill stånd en diskussion sä att man kunde få veta i vilka formeretl sådant här förslag skulle förberedas och så att vi kunde få alla kraftersamlade kring bra åtgärder. Denna fråga är nämligen svär att lösa, eftersom denär sä laddad med sprängstoff i den politiska debatten atl känslor kan laöverhand över saklighet och förnuft. Därför är det viktigt atl den här fråganfår en seriös behandling. Jag säg fram mot det efterbostadsminislerns uttalande. Riksdagenfattade, som jag har berört i min interpellation och som statsrådet också sade,1974 beslul om atl via finansieringen försöka skapa rättvisa i fråga omboendekostnaderna. Statsrådetsäger i svaret all beslutet fattades med stor majoritet. Den kunde inle havarit större; ingen röstade emot, även om gärna vill glömma del - ivarje fall kan man tro det. Vivar alla eniga om alt det förelåg stora skillnader mellan dem som bodde i envilla som de ägde och dem som bodde i bostadsrätts- och hyreshus. För alt ändrapå det var alla partier överens om att tillämpa skilda räntor pä de statligalånen. Delvar en händelse i svensk politik som märkligt nog inte väckte storuppmärksamhet. Man behöver bara gå tillbaka till tidningsdiskussionen ochprotokollen från debatten här i för attfinna att det var en märklig sak som hade. kunde mannämligen inle nämna ordet villa, gäldränte-avdrag eller småhus förrän folk ficktankeverksamheten förstörd. Därför tyckte jag att del här beslutet var en storframgång, även om den konkreta utformning som beslutet fick inle var särdelesrationell - det vill jag gärna säga; det är fel väg all gå. Detfinns inte något parti - lät vara att vi inte vel hur det parti som betecknasmed ett minus i våra papper kommer all ställa sig - som iriksdagen talat för eller yrkat på atl gäldränieavdrag för räntekostnader,framför allt i bostadshus, inte skall gälla i detla sammanhang, även omenskilda ledamöter i flera partier kan ha den meningen. Därförfanns det förutsättningar att få lill stånd en diskussion om hur man bör lösaproblemet att minska olikheten i kostnader mellan olika boendeformer. Som ettförsta steg valde man då alt gå via finansieringen. Men del dröjde bara ett årtills de borgerliga partierna försökte sudda ut vad de hade ställt till med idenna enighet. Dä vi hade alt la ställning lill laxeringsgränserna,villaschablonerna och villaavdragen fick de med hjälp-de hade lur dengången-en ändring till siånd och minskade därmed effekten av den utjämning somde hade varit med om att skapa ett är tidigare. Del hade inte ens framförts somönskemål frän villaägarna, men man fann del opportunt atl gå före föratt ställasig väl med de kretsarna. Viär nu inne på tredje året sedan beslutet fattades. Det finns därför skäl att ta en rejäl litt pä resultatet. Var det här en riklig väg? Har vi löst hela problemet i och med det? Beslutet gällde ju bara nyproduktionen och ingenting annat. Finns det andra vägar alt gå? Jaghar personligen sysslat med den här frågan i ulredningssamman-hang. Det är i enbegränsad del av småhusen i begränsade delar av landet som det här är ettproblem. Huvudparten av småhusägare ute i landet berörs inle av problemet - dehar varken sådana räntekostnader eller sådana inkomster att lösningen av dethär problemet spelar någon roll Omökad rättvisa i fråga om boendekostnaderna vid olika besitlningsformer Omökad rättvisa i fråga om boendekostnaderna vid olika besitlningsformer Del är för demsom har stora hus, räntekostnader och goda inkomster som del här spelar någonroll. Det är viktigt atl komma ihåg, men det kanske bör las upp i någon annan diskussion;jag vill bara ha nämnt det. Jaghade hoppats alt vi skulle få till stånd en utredning, men del blir tydligeninte så. I svaret berörs några marginella, sidoordnade företeelser påbostadsområdet, sett frän den här utgångspunkten, som skulle kunna lindra dehär effekterna. Jag har svårt atl se del som några större saker. Jag är ledsenöver atl statsrådet inte kan biträda bostadsministerns uppfattning i den härfrågan. Låtmig kommentera vad statsrådet säger om överkostnaderna. Jag skall inte gä in påden aktuella debatten - den får vi väl tillfälle att ta upp när bostadsfråganoch skrivelsen från HSB och skall behandlas i . Överkostnaderär ett begrepp som förekommit sä länge vi haft läne-taksberäkningen.Överkostnader som bottnar i höjda byggnadskoslnader skall med hjälp avvad som i detta sammanhang kallas för lidskoefficienten - det är ett odrägligtord. Det innebär att man anpassar lånetakel med hänsyn tillbyggnadskostnadsulvecklingen. Den regleringen skall alltid göras. Den har ingetsamband med olika upplätelseformer-den gäller lika för alla. Vad som kan bliaktuellt är, såvitt jag kan begripa, alt man bygger småhusen finare och bättre-jag skall inte säga luxuösare - än vad staten anser motsvara normal kostnad forellhus. För den kostnad som ligger så att säga ovanför lånetaket får man då interäntegaranti, och man får alltså en högre kapitalkostnad. Samma förhållandegäller flerfamiljshusen. Beträffande de senare kan man reglera detta enkeltgenom att inte tillåta statliga lån i bostadshus som har högre standard än vadsamhället har utgått frän när lånevillkoren flxerats. Men frågan omöverkostnaden måste lösas oavsett och oberoende av hur vi ser på frågan om likavillkor för olika upplåtelseformer. Beträffandeden andra frågan som togs upp i svaret - ställningstagandet efterhyresrättsutredningens förslag om förhandlingsrätt för hyresgästerna - är detintressant alt notera att statsrådet säger att villaägarna har en fördeljämfört med andra, nämligen en obeskattad arbetsinsats. Den tror man sigförhandlingsvägen kunna få lillämpbar även vid hyresrätt. Det är väl litet söttatt tro att människor som bor i flerfamiljshus skall återgå till att självastäda trappuppgångar och källare. Jag har gjort det själv i min ungdom - jaghar levt i flerfamiljshus hela mitt liv - och jag minns mycket väl hur detfungerade. Det gick bra för de människor i vilkas vardagsliv det ingick atlstäda golv och sådant. Men i andra bostadsområden, där sådant inte varfamiljernas vardagsvanor, var det arbetet bonleji. Och har de vanorna sprittsig lill praktiskt taget alla hyreshus. Man har alltså lejd arbetskraft för attutföra städning i trappuppgångar, källare, vindsulrymmen, uteområden osv. Delär inte sä konstigt atl del är annorlunda i villaområdena. Pä del privatafältet kan man sköta sin byk själv, men pä det kollektiva fältet är det inle så enkelt. Delär därför jag anser alt det är litet sött atl tro alt man den vägen skall kunnalocka med en skattefri arbetsinsats. Benägenheten att försöka hitta former föratl smita ifrån skatt tycker jag dessutom att man borde lägga bort. Vi fårförsöka finna bättre lösningar den dag dä hyresgästerna pä hela hyresmarknadenfår bättre för-handlingsmöjligheler. Det har inget som helst samband med attskapa lika villkor mellan de olika upplåtelseformerna äganderätt, bostadsrättoch hyresrätt. Jagär som sagt besviken över svaret. Jag hade hoppats att vi skulle få en seriösanalys och ell ställningstagande i lugn och ro. Jag tror naturligtvis inte altvi blir av med gäldränleavdragei, även om del i och för sig vore berättigat altförsöka finna former för att ersätta del, men jag hade hoppats all vi i detsystem som vi nu har gått in för skulle kunna få en bättre balans mellan deolika upplätelseformerna. Jag har tolkat svaret sä att vi skall leva med detförhällandet att det skall vara ekonomiskt mer fördelaktigt atl bo i en villasom man äger än att disponera sin lägenhet med bostadsrätt eller hyresrätt. Jagförmodar atl bostads-ministern och mänga med henne nu kanskrinläggaförhoppningarna om att det skall bli en proposition i denna fråga före utgångenav /79. Omökad rättvisa i fråga om boendekostnaderna vid olika besittningsformer FruLANTZ (vpk): Jag tror att del finns minst två orsaker lill att sä många människor föredrar att bo i småhus. Fördet första har många fierfamiljshusområden mycket stora brister både i den inreoch i den yttre miljön. Det har gjort all många människor som haft deekonomiska möjligheterna fiyttat från dåliga flerfamiljshusområden. Knappastnågra resurser har ställts till förfogande för att förbättraflerfamiljshusomrädena eller för att vidareutveckla flerfamiljshusboendet iövrigt. Fördet andra har de absurt förmånliga villkoren för småhusägande, bl. a. genomskattepolitiken, drivit fram småhusvågen, som för kommande byggnadsperiodlar inle av nyproduktionen i anspråk. Detfinns många aspekter all lägga på småhusboendet som sådant. Och jag tror attdel är dags atl ställa frågan: Har samhället råd all i tätorter i så hög gradprioritera smähusboendet? Vilka blir de sociala och ekonomiska följderna i framliden?Del är dyrare från samhällssynpunkt att bygga småhus - från energisynpunktdärför att ell småhus förbrukar mer energi än en genomsnittlig lägenhet,från kommunikationssynpunkt och marksynpunki därför att småhus kräver tre åfem gånger sä mycket mark som fierfamiljshuslägenheien med samma utrymmesstandard,osv. - man kan på della sätt fortsätta och räkna upp' fördelarna medflerfamiljshus jämfört med småhusboendet i tätorter. Menden frågan som vi skall debattera är den ekonomiska orättvisa som rådermellan olika boendeformer, dvs. mellan småhus- och fler- 6Riksdagens protokoll 1976/77:89-91 Omökad rättvisa i fråga om boendekostnaderna vid olika besittningsformer Jag villrikta en fråga till med detsamma: Kan del vara rimligt att enboendeform får flnansiera en annan i så hög grad som del är fråga om i dellafall? Ty del är vad som sker . Småhusboendet bär inte sina egna kostnader,utan det finansieras i hög grad av stal och kommun via skattepolitik ochkommunala subventioner. Det innebär i praktiken att de människor som bor ifierfa-miljshusen och som själva har en hyra på . för en treavia sin skattsedel betalar för småhusboendet. Villaägarengynnas på många sätt framför hyresgästen i fierfamiljs-huset: Villaägaren betalar mindre skatt än andra i sammainkomstlägen, efiersom han kan dra av en stor del av sina boendekostnader viddeklarationen. Förutom skuldräntorna, det s. k. underskottet, kan han dra avtomträllsavgifien, om han inte äger tomten. En villaägare kan genomränteavdragen åriigen tjäna . i minskad skatt, och juhögre inkomsten är och ju dyrare bostaden är, desto större blir denna typ avsubvention. Det är avdragsrällen som gör att det blir billigareatt äga än att hyra sin bostad. Han får bostadsbidrag förmånligare än andra,eftersom han får dra av . av sitt "underskott", i realitetenav sina boendekostnader, innan bidraget beräknas. I motsats till den som hyr sin bostad kan hantillgodoräkna sig den långsiktiga vinsten pä de statliga räntesubventionerna. I många kommuner tar man inte ut de verkliga tomt-och anläggningskostnaderna för småhusen utan subventionerar varje hus med . eller mer - också det en generös gåva från skattebetalarna. I t. ex. subventionerar kommunen varje årtomlrätts-avgifterna med 40 milj. kr. Inte bara anläggningskostnaderna utan också driftkostnadernablir högre för glesbebyggelse än för tätare bebyggelse - för väghållning, föravlopp, för postgång, för kollektivtrafik osv. Dessa kostnader bärs i mycketringa grad av dem som bor i småhusområden, utan de får betalas av människorna iflerfamiljshusområdena. Den allra största förmånen för villaägarna ärförslås inflaiionsvinsten - de arbetsfria och praktiskt taget skattefriavinsterna på . , som snarare är regel än undantag.Bara genom att bo tjänar villaägaren . Detla är ellorimligt förhållande. Allade förmåner för villaägarna som jag här rabblat upp pekar i en riktning,nämligen att ju dyrare en bostad är ur samhällsekonomisk synvinkel, destomindre andel av de verkliga kostnaderna bärs av de boende. Detär självklart att etl sådant system driver fram en efterfrågan på bostäder, somsamhällsekonomiskt är kostsamma men som för den enskilde är fördelaktigaefiersom han själv slipper betala de verkliga kostnaderna. Orättvisornamellan de olika boendeformerna är uppenbara, och de måste upphöra. 1974.årsriksdagsbeslut var långt ifrån tillräckligt. visar siffrorna fråndagens verklighet. Manbehöver inte, , företa någon uppföljning eller översyn, som detheter i svaret, för att konstatera det här förhållandet. Del behövs initiativnu. Men utlovar inte några som helst konkreta åtgärder. Hon ärinte ens säker pä att del behövs några initiativ om, heter det i svaret,systemet behöver ses över. Då kan möjligen tänka sig au rättatill orättvisorna. Är inte de siffror och de tendenser som finns påbostadsmarknaden nog för alt skall inse atl det behövs åtgärderför att bryta den nuvarande utvecklingen? Ävenom inte har för avsikt alt svara drislar jag mig att fråga: Måsteinte hela bostadsfinansieringssyslemet ändras, dels för att skapa rimligabostadskostnader för människor i flerfamiljshus - för det horribla är ju allsamtidigt som det är billigare och man tjänar på att bo i småhus så är deloerhört dyrt att bo i flerfamiljshus -, dels för atl se till att rättvisakommer till stånd mellan olika boendeformer, bl. a. så alt det blir rättvisanär det gäller att betala och stå för sina egna kostnader? Jagvill också fråga; Vilka förändringar - för del är ganska uppenbart att delmåste komma förändringar till stånd även om inte regeringen inser det - villfru föreslå för alt åstadkomma det som måste göras? Och är det, ,ur samhällsekonomisk synpunkt försvarbart med ett småhusbyggande som uppgårtill av nyproduktionen? Omökad rättvisa i fråga om boendekostnaderna vid olika besitlningsformer Låt mig först klargöra att vad vi här talar om är skillnader i olikaupplåtelseformer - hyresrätt och äganderätt - och inte frågan om hur husenskall se ut, om de är små eller stora. HerrBergman tolkade svaret så att vi skall leva med orättvisor. Då tycker jag atthan läst litet dåligt i svaret. Vad jag säger här är ju: "Del synes realistiskt atträkna med atl en översyn behöver göras under "Och detla kan man också koppla ihop med regeringsförklaringens allmännauttalande: "Valfrihet och likvärdiga boendekostnader mellan olikaupplätelseformer skall eftersträvas." HerrBergman och jag är överens - och jag kan också dela synpunkter ivissa delar - när det gäller beskrivningen av verkligheten och de faktiskaförhållandena, nämligen att del finns skillnader i boendekostnader beroende påupplåtelseform. HerrBergman hade en del synpunkter på hur översynsarbetet skulle bedrivas. Dettycker jag delvis är en formfråga. Men del är alldeles självklart att när vikommer fram med ett förslag i den ena eller andra formen, så måste detförankras genom remissförfarande och liknande. Det tycker jag är delvisointressant. HerrBergman förde sedan ett resonemang om överkostnaderna. Del problemet löser maninle genom alt exempelvis tillåta statlig upplåning endast upp lill en vissnivå. Det finns ju andra möjligheter all finansiera be- Omökad rättvisa i fråga om boendekostnaderna vid olika besitlningsformer byggelse, och man kan dåändå tillgodogöra sig vissa fördelar. Närdet gäller frågan om att möjliggöra för hyresgäster att ha synpunkter på vad devill betala eller inte betala i hyra tycker jag alt man skall låta dem ha denvalfriheten. Det handlar naturiigtvis inte om att smita från skatt, ulan dethandlar om samma valfrihet som om man skall äta hemma eller ute på restaurang.Ingen hävdar väl atl man smiter från skatt när man äter hemma i stället för allgå på restaurang. Delbeslut som fattade 1974 var delvis ofullständigt, bl. a., för all detriktade in sig framför allt pä de senast producerade lägenheterna. Det varockså en viktig grund för ell fortsatt arbete och en fortsatt översyn av de härfrågorna. FruLantz har rätt i en del av de punkter hon räknade upp. Hon nämnde bl. a.kommunernas politik när det gäller tomt- och anläggningskostnader, där del väli rättvisans namn skall sägas att kommunerna på senare är väsentligen harändrat sin politik. När del gäller huruvida man skall bygga små eller stora hustycker jag att det är mycket viktigt att man har valfrihet och att människor ihög grad skall fä avgöra hur de vill bo. Den beskrivning som lämnats omnackdelar, exempelvis i fråga om energin, stämmer inte. Faktum är att delförbrukas lika mycket energi per kvadratmeter i en lägenhet i ettfierfamiljshus som ett småhus. Skillnaden är naturiigtvis atl lägenheter ismåhusen i genomsnitt är väsentligt störreänifierfamiljshusen. Det ärdelvis enprodukt av vissa bristersom jag tycker det finns anledning att se närmare på iden översyn vi hartalat om. Kan man dra några slutsatser när statsrådet talar om all införabegränsningar i gäldränleavdragei? talar om atl de som inte fårstatliga lån kan privatfinansiera och fä goda vinster med gäldränleavdragei.Den enda vägen alt komma åt det är att minska gäldränleavdragei. Det var i ochför sig en intressant upplysning och etl bra sätt alt ingripa i den frågan. Jaghoppas all fä se en effekt av den tankegången. Jagvill rent generellt säga att det är en väsentlig skillnad mellan del somstatsrådet säger i svaret och del som bostadsminisiern säger i sitt uttalande.Det står i svaret: "Bostadsfinansieringssystemet har tillämpats . följer självfallet uppmärksamt hur systemetfungerar. Skulle denna uppföljning visa att systemet behöver ses över kommerjag att ta initiativ till en översyn. Det synes realistiskt atl räkna med allsådan översyn behöver göras ." Alltså tidigastnågon gäng 1978-1979. Bostadsministernsäger atl del är dåligt som det är . Och hon väntar sig ell förslag före1979. Då måste alltså frågan överses, beredas och remissbehandlas i god lidtill 1979. Det är en väsentlig skillnad mellan del ställningstagande somstatsrådet nu gör och det ställningstagande som bostadsministern gjorde i silluttalande. (vpk); Jag är väl medveten om att vi pratar om olika upplåtelseformer, mendet är så, , alt de som bor i villor ofta äger sin bostad och desom i bor i flerfamiljshus hyr den. Än så länge är del ganska ovanligt medhyresrätt för småhus. Därför är det viktigt att tala om att det är de som bor ismåhus som vältrar över sina kostnader pä sådana som bor i flerfamiljshus. FruFriggebo säger att det finns skillnader, men hon lar inte avstånd frän att detfinns sädana skillnader och orättvisor. Jag får väl tolka det precis som jagtolkar svaret, alt dessa orättvisor menar skall finnas kvar, ochdel kanske t. o. m. är rikligt all de finns. Närdel gäller della med valfrihet på bostadsmarknaden, sä måste vi konstatera attdet ju i realiteten inte finns någon valfrihet. Det skulle i så fall vara denvälbärgades frihet att välja en mycket dyr bostad utan att själv betala för denoch den mindre välbärgades frihet alt välja vad som blir över och så betala förden välbärgades val av bostad. Det sker ju en kostnadsövervältring fränsmåhusboende till fierfamiljshusboende, och del kan man inle acceptera när detfår sådana konsekvenser som det får. Därför måste man bekämpa del, och jag hadetrott - precis som - alt några förslag i detla avseende skullekomma här i debatten. FruFriggebo tror inte på detta alt smähusboendet tar mera energi änfierfamiljshusboendet. Men del har presenterats en kunskapsöversikt från regionplanekontoretinom , där man bl. a. konstaterar följande: "Denärliga energiförbrukningen för det genomsnittliga småhuset har beräknat varadrygt större än för en genomsnittlig lägenhet i flerfamiljshus." Ochdel är alldeles självklart atl det är dyrare ur energisynpunkt - förutom atldet är dyrare ur alla möjliga andra spekler också - med smähusboendet. Jaghar heller inte fått svar på de frågor jag ställde. Är det inle , fruFriggebo, all vi får en helt annan typ av bostadsfinansiering, sä att mankommer lill rätta med dessa problem? Eller är del riktigt atl orättvisornaskall få bestå? Omökad rättvisa i fråga om boendekostnaderna vid olika besitlningsformer En väsentlig bit av beslut bestod ju i att man skullemöjliggöra för människor att hyra även småhus. Och låt mig säga all vi kan välännu inle dra de riktiga slutsatserna av det beslutet, för när det gällerproduktion av bosläder är det ganska långa tider det handlar om - det gällerprojektering, byggande osv. De slutgiltiga konsekvenserna av beslut,som var mycket viktigt, har vi ännu inte sett. FruLantz bekräftade precis det jag sade när det gäller energiförbrukningen, altden genomsnittliga energiförbrukningen för en småhuslägenhet ligger högreän för en fierfamiljshuslägenhet. Ja, självfallet är det så, försmåhuslägenheten är större. Det betyder all den genomsnittligaförbrukningen per kvadratmeter är lika i ett fier- Omökad rättvisa i fråga om boendekostnaderna vid olika besittningsformer familjshus och i etlsmåhus. Faktum är bara atl småhuset är större. Bygger man mindre småhus får manmindre elenergiförbrukning, bygger man större flerfamiljshuslägenheter - likastora som smähuslägenheterna -får man samma energiförbrukning. Överläggningenvar härmed slutad. §5 Föredrogs och hänvisades 1976/77:110 tillnäringsutskottei §6 Föredrogs och hänvisades 1976/77:1444 lillskatteulskottet §7 Anmäldes och bordlades 1976/77:29 med anledning av framställning ibudgetpropositionen 1977 (prop. 1976/77:100) om anslag underjustitiedepartementets verksamhetsområde för /78 till vissakostnader i anledning av allmänna val 1976/77:30 med anledning av granskning avriksdagsbibliotekets förvaltning 1976/77:12 med anledning av i propositionen1976/77:100 framlagda förslag om vissa anslag för /78 inomekonomidepane-mentets verksamhetsområde jämte motioner 1976/77:13med anledning av i propositionen 1976/77:100 framlagda förslag om vissa anslagför /78 inom budgetdepariemen-lels verksamhetsområde jämtemotioner 1976/77:29 med anledning av propositionen1976/77:100 bilaga 11 i vad avser vissa anslag inom budgetdepartementetsverksamhetsområde för /78 1976/77:30 med anledning av propositionen1976/77:100 bilaga 11 i vad avser vissa anslag inom budgetdepartementets (numerainom ) verksamhetsområde för /78 jämtemotioner 1976/77:31 med anledning av motioner om vissaändringar rörande den bokföringsmässiga redovisningen av inkomst avjordbruksfastighet m. m. 1976/77:32 med anledning av motioner om avdrag förbilresor till och från arbetet m. m.