prot · G00982 · 1976-12-31 00:00:00 — IDanmark gick socialdemokraterna lill val på all försöka åstadkomma samförståndför all lösa den ekonomiska krisen. Men när vi talar om ekonomiska kriser här iSverige gör socialdemokraterna sill bästa för att misstänkliggöra, bortförklaraoch göra ned sina motståndare. Men del kan ju hända all tiderna även i dethänseendet kommeratt förändras. Jagvill gärna stryka under en sak som sade. Han framhöll att jag haren intelligent och kunnig medarbetarstab i kanslihuset och han gjordetillägget: som jag själv har lärt upp. Jag bortser från det sista men jag villunderstryka det första. Jag vill försäkra att dessa kunnigaekonomiska medhjälpare lyssnar vi till. Och vi kanske har slörre och närmaremöjligheter att lyssna lill dem än vad har f n. Det är deras råd,deras synpunkter och deras analyser som ligger till grund för de resonemang somförs i finansplanen. Under44 års socialdemokratisk regering har staten, dvs. kronan, sade , skaffatsig utlandsskulder på 150 miO. upprepade detta i något laluppe i och satte de 150 miO. som kronan skulle ha ådragit sig i skuldi relation till den väldiga upplåning som föreligger. Men när man gör såförtiger man-jag tycker inte del är riktigt hederligt - de 20 miOarder somSverige tvingades uppläna som vi hade socialdemokratisk regering. De 20 miOarder som vi har lånat utomlands beror ju inte i och för sig på att företagen och kommunerna har gått ut och lånat som elt rent självändamål, utan på den ekonomiska politik som vi har fört här i och som har framtvingat denna upplåning.' Del bör man väl i anständighetens namn tillägga när man lämnar den första upplysningen. Ochlämnar man upplysningen om de 150 miO. kr., borde man väl också tillägga attriksbanken enligt riksbanksberättelse har en post som heter Övrigautlandsskulder, på drygt 911 milj. kr. Det borde också ha ingått i bilden. Slutligentycker jag att man, för att göra beskrivningen fullständig, borde meddela attkommunerna helt enkelt tvingades gå ut och låna utomlands. Sedan citerade - bland allt annat som han har citerat - ett uttalande somTCO-chefen skulle ha gjort. Om jag inte minns fel gjorde TCO-chefen del uttalandet som förra statsrådet och förre riksbankschefen uppträdde i TV och gav en myckel mörk bild av den svenska ekonomin, av vår konkurrenskraft och av vårt kostnadsläge. Jag citerade honom här . befarade - jag citerar honom - att många ännu inte riktigt hade förstått hur allvarlig situationen var. Jag vet inte om syftade på TCO-chefen eller om han syftade på eller en del andra socialdemokraliska talare, men jag lycker det räcker med att hänvisa lill detta. Närherr Sträng ändå, via TCO-chefen, lar upp frågan om virkespriserna, skall jaggärna medge del obestridliga faktum alt virkespriserna har stigit snabbt, frånalt i reala termer ha legat stilla . Faktum är likväl allrånettot utgör bara en begränsad del av det slutliga virkespriset. Och av deprisstegringar på massa som har ägt rum svarar de höjda råpriserna på virkeinte för mer än ungefär 3 96. Det har alltså varit en treproceniig stegring.Att delta skulle ha någon som helst betydelse för en bedömning av det totalasvenska kostnadsläget och framför allt del svenska kostnadsläget i fråga omtillverkade produkter, det bestrider jag på det bestämdaste. Onijag inte missförstod , inledde 1971 en period som han uttalade sigväldigt lyriskt om. ironiserade över begreppet "de förloradeåren". Men det var - det är vi alla medvetna om här i kammaren - en periodav hög inhemsk arbetslöshet, en högre arbetslöshet här i än vad vi harhaft . Menar - jag ställerfrågan lill honom - alt vi skall gå tillbaka till den politiken, att vi skalldriva en politik i som innebär att vi får en arbetslöshet i nivå medden som vi hade 1971 och 1972? Jag skulle gärna viOa ha svar på den frågan, omherr Sträng går upp i replik. Sedanvar det den vanliga budgelsaldoexercisen som brukade syssla med dåherr Sträng var finansminister. Om priser och löner skjuter i höjden väsentligtmycket snabbare än vad regeringen har räknat med, blir resultatet ett minskatbudgetunderskott, beroende bl. a. pä det progressiva skattesystemet ocharbetsgivaravgifterna. Del låter ju, om man ser del isolerat, väldigt bra. Menjag tror inte det är någon - allra minst - som vill göra gällandealt den svenska ekonomin blir sundare av att man så att säga flyttar upp helaomslutningsnivän på det sättet. Jag kan inte tro att menar del. Jagkan kanske få ell klarläggande pä den punkten. Såfick vi höra citat ur 0'Neills "Lång dags färd " och enuppmaning till oss och ett krav till mig att - jag skulle få 14dagar på mig - tala om vad vi ville göra för att dra in köpkraft. Del var inteanständigt, sade förre finansministern, att sitta still. Det var ju ingen konstatt gå ut och deklarera vad man skulle göra i olika hänseenden för all påverkakonsumtionsutvecklingen. Jagsvarar med det citat av själv som jag åberopadelidigare och som slutade: "Alla försök att skaffa sigin-komslförbällringar utöver vad den ekonomiska tillväxten ger ulrymme för, äri och för sig meningslösa, då detta föranleder en prisstegring som eliminerarvinsten av den för stora löneökningen, eller framtvingar finanspolitiskakorrigeringar." Och jag frågar, när gick någonsin ul före enlönerörelses slut och talade om vad som skulle hända efteråt? När förklaradeherr Sträng i förväg vilka köpkraftsindragande åtgärder eller korrigeringar somdet kunde bli fråga om? HerrSträng beskyllde mig för allmänna fraser och orationer, men orden om"finanspolitiska korrigeringar", som skulle framtvingas ,är ju i så fall precis detsamma. Lika litet som någonsin har sagt något av det slaget iförväg, lika litet kommer jag att göra det. Det finns anledning för mig attinnan jag lämnar talarstolen påminna om vad som hände efter ett val i början av1960-talet, då före valet förklarade all det icke skulle bli någraskattestegringar - men efter valet lade regeringen fram enproposition om införande av omsättningsskatt! Underdetta anförande övertog herr andre vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. Hen (vpk) kortgenmäle: Jag begärde ordet för alt tala mol de borgerliga statsråden och intefrämst mot , men jag skall ändå börja med honom. Dengamle finansministern tyckte illa om all jag pekade på ell yttrande som han harfällt här i kammaren. Jag har kritiserat Sträng länge - också från den härtalarstolen - för det där uttalandet, men del är som han har velalobservera det. Hansäger nu: Det är givet att det är bra för löntagarna att företagen går bra, fördå kan de la ut höga löner. Ja, man kan möjligen till lura i folkatt problemet skulle vara så enkelt. Men hur är del när det blir dåliga tider,som det är , och förelagen vidtar en rad åtgärder som direki är riktade motlöntagarna? Är del också dä bra för lönlagarna vad storföretagen gör? Ärdel som är bra för storföretagen - för LM exempelvis - bra ocksåför löntagarna? Om det vore så enkelt, varför skulle man då behöva tala om attslå näven i bordet? Hur är det med LM:s planer i exempelvis? Var debra för löntagarna? Är det en bra politik som storföretagen genomför när debedriver en kapitalexport - som uppgick till 3,5 miOarder kronorfrån det här landel - och starkt minskar industrisysselsättningen? Jagförstår att inte vill bli påmind om det där uttalandet, därför attdet är mänga som lycker att så är del inte; detta stämmer inte medverklighelen. Men jag tog inte upp detta främst för att söka gräl med herrSiräng om hans uttryck utan därför alt detta gömmer en myckel allvarlig fråga -i själva verket en grundfråga i politiken -nämligen: Vilka krafter skall manbygga pä? Skall man bygga på ett samarbete med storfinansen och de storaföretagen och lita på del? Eller skall arbetarrörelsen driva en självständigekonomisk politik som tar upp striden med storfinansen och de stora företagen?Det är ju det som är grundfrågan i politiken. Det är tvä frågor som har ställts om mervärdeskatten. De är bäggeobesvarade, som vi alla har observerat. I debattens början ställdes frågan tillherrar och av , av mig och sedan av , omregeringen planerade att höja mervärdeskallen under det närmaste året. Fråganär alltså obesvarad, och jag tror inte regeringen kan klara sig på det sätt somherr här försöker tillämpa, nämligen atthänvisa till att andra regeringar har gjort likadant; de har inte helleravslöjat sina planer i skattefrågan. Riksdagenskall ju la ställning till den ekonomiska politiken. Men de som röstarför den borgerliga regeringens förslag vet alltså inte vad de röstar för; dethar regeringen inte talat om här. De fackliga organisationerna vet inte undervilka förutsättningar de skall driva avtalsförhandlingarna i fortsätiningen,för del har regeringen heller inte talat om. Så kan det självfallet inte vara. Denandra frågan har riktats till herrar Feldl och Sträng av mig, om hursocialdemokraterna skulle ställa sig ifall den borgerliga regeringen höjer mervärdeskatten-omde kommeratt acceptera den skaltehöjningen eller inte. Den frågan har hellerinte besvarats, och den är precis lika viktig. Vadden borgerliga regeringen gör i stället, det vet vi. Man höjer de indirektaskatterna och man höjer taxorna i olika avseenden. Det är en politik som slårmot de små inkomsttagarna och drabbar dem som redan förut har det svårt att fålöner och pensioner att räcka lill, men som inte slår mot de högainkomsttagarna. Regeringspartiernalovade skattesänkningar i valrörelsen, som redan har påpekats, men de driver enhelt motsatt politik. Också på del området sviker de sina vallöften. Detgår all driva en annan politik än att höja motorskatten. Man kan i ställetgynna kollektivtrafiken; det måste vara rikligare. Del går alt driva en annanpolitik än all höja energiskatten för hushållen. Det måste vara bällre att istället förändra arbetsgivaravgiften, sä att den utgår pä företagensomsättning, deras energi och deras råvaror. Men den vägen vill regeringen inteslå in på. Manfortsätter i stället med den gävopolitik i förhållande lill företagen sombörjade under den socialdemokratiska regeringen men som har utvecklats ännumera. Den tar sig sådana konsekvenser, exempelvis när det gällerutbildningsstödet, att del utbetalas med ett slörre belopp än vad mångaarbetare har i timlön för ordinärt arbele. Men vilka får betala det? Ja, det ärju löntagarna själva. Man lar alltså av lönlagarnas pengar för all betalabidrag till företagen och hälla i gång deras verksamhet. talade här stort om samverkan över partigränserna, och mantrodde näslan att han genast ville starta en samlingsregering. Vi var väl inteinbjudna, men jag vill ändå göra den kommentaren att de tre partier som nusitter i regeringen behöver säkert samverkan med något ytterligare parti föratt få över 50 96 i nästa val. () kortgenmäle: Jag vill först i allra största korthet säga lill att närsocialdemokratin lägger fram sitt alternaliva skalteförslag för all reda uppsituationen , så kommer det att ålföOas av ett förslag lillkompenserande finansiering, medan däremot anser att man kandränera staisverksbudgelen på förslagsvis 4 miOarder och la del med lugn. Del är juskillnaden mellan oss när vi ser på både skaitepoliiiken och den ekonomiskapolitiken. HerrMundebo tog vidare upp besparingsutredningen och talade om att den dröjdelänge. Och det gjorde den därför att jag var på del klara med att man inteskulle kunna uträtta någonting i denna besparingsutredning. Man har gjort tvåförsök tidigare som finansminister och misslyckats lika kapitaltbägge gångerna. Alll talar för att man misslyckas även den tredje gången. Delvar inget fel på direktiven, . Där hade klart sagts ifrån attutredningen inte skulle vara hindrad av någonting utan gå över helaverksamhetsfältet. Det var emellertid, som jag ser det, något av ettålerinträde av sunt förnuft hos den borgerliga regeringen, när den komunderfund med att på de föreliggande premisserna är det bara bortkastad tidatt sitta och försöka spara. Tillherr slutligen: Jag skall fakliskt återge i en kort sammanfattning vadsom sades i den sista TV-debatten, vilket jag menar klarar ul den ståndpunktsom socialdemokratin hade i de allvarliga ekonomiska frågorna. Vi sade dåföOande; Skattesänkninghar skett med bevarande av styrkan i statsfinanserna. att låna pengarför att sänka skatten, som oppositionen rekommenderar, har vi aldrig fallitför. Pengar i statskassan ger möjligheter att hälla löften lillfolkpensionärerna. Pengar i statskassan ger möjligheter att fortsätta endemokratisk utbildningspolitik. Pengar i statskassan är grundvalen förmänniskors arbete. Starka statsfinanser ger oss chansen att hjälpa fattigakommuner. Pengar i statskassan garanterar välfärdspolitik. Starkastatsfinanser i dagens konjunkturläge garanterar stabilitet i nationen.Regeringen avvisar oppositionens politik om löften, överbud ochskattesänkningar utan ekonomisk täckning. Regeringen vägrar att äventyra denstarka ställning vi har . Oppositionens politik och synen påfinanspolitiken har någonting av "efter oss syndafioden". Det är sanneriigenbestyrkt när vi ser på situationen . HerrBohman säger att han ju hade tillfälle all tala med mig i ett par andradebatter. Vad som slår specielll klart för mig är en deball som vi hade i Boråsinför rätt mänga av den traktens väOare. Ett av inslagen i debatten som jagtyckte var högst intressant var när jag frågade : Hur skall ni kunnaregera ihop om väljarutfallel blir sådant? Det finns ju en fråga om kärnkraft.- Här slår - och han skall ju ändå bli statsminister - och säger: Jagkommer aldrig att acceptera någon kärnkraft i det här landet. - Och är bunden genom sitt parti och sitt förstånd attföra vidare det kärnkraftsprogram som vi har enat oss om i . Hur skall ni kunna regera tillsammans? Jag tror på , sadejag klart och tydligt. Man kan icke såsom en politisk ledare säga en sak förevalet och sedan inte bry sig om det när valet är över. Dömom min häpnad när går upp och säger - det är 4 500 människor sombestyrker det; "Ja, men är en förständig karl, det går ju attförhandla med honom." Jagsom politiske motståndare säger: Jag tror på hans heder. Men herrBohman, som skall regera ihop med honom, tror inte på hans hederutan säger alt är en förståndig karl, det går ju all förhandla medhonom. Det var del resultatet somvar intressant i Boråsdebalten. Jagvill vidare säga till , när han talar om de 20 miOarderna iupplåning, all jag ju redan har beskrivit alt de länen ligger hos den friaföretagsamheten med utsikter alt på ett naturligt sätt ränta sig och amorterasoch ge vinst. Del är en annan sak när staten går ut och lånar för de löpandeutgifterna. Antagandetatt TCO-chefen och talade pä har jag litet svårt att begripa.TCO-chefen gjorde sill uttalande, som jag citerade, för mellan tre och fyraveckor sedan; gjorde ell uttalande i . Dessutom har de båda frågorna inte ett dugg med varandraatt göra. TCO-chefen talade om att man inte skall se lönerna som det heltavgörande - man skall se på andra koslnadskomponenter inom den svenskaföretagsamheten. HerrBohman har sagt ifrån; förlåt, har sagt ifrån -ni har så snarlikanamn, även om ni är diametralt olika i andra avseenden - att han är djupt oroadför vad som skall hända pä grund av det sätt på vilket den här regeringen f n.för den ekonomiska politiken. Man kan inte tolka på något annat sätt-jag har fått del konfirmerat , innan jag gick till den härdebatten - än all regeringen nu måsle visa att den regerar, annars kan vi råkailla ut. Det jag har försökt efterlysa är just att regeringen skall visa detta. Närherr vill nonchalera frågan om råvarukostnaderna kan jag bara nämna ensådan sak som produktionerna av massa. Råvarukostnaden för alt ta fram ett tonmassa är nära . här i och lönekostnaden är . Där har man enillustration av skillnaden. Låt mig i anledning av ställd fråga citera vad jag själv sade i denallmänpolitiska debatten : "Låt mig säga all det för dennärmaste framliden icke finns någon anledning att förändra skatter, vare sighöja eller sänka skatter, på annat sätt än det som framgår av regeringensbudgetförslag." Jag sade i ett senare anförande: "Men om konjunktureni väsentliga avseenden förändras, måste denna regering lika väl som alla andraregeringar vara beredd att ompröva och alt lägga fram de förslag somkonjunklurbilden då motiverar." Jagupprepar , : Det finns inte nu någon anledning allförändra skatter, vare sig höja eller sänka skaller, på annat sätt än vad somframgår av regeringens budgetförslag. HerrSträng meddelar nu att socialdemokratin kommer att anvisa pengar för attmöjliggöra en skatteomläggning . Del är bra. då är det en felaktigjämförelse som man gör i reservationen 3 vid finansutskottets belänkande. Dåbör man från tabeller och resonemang i denna reservation plocka bort 700 miO.kr. eller, för att tala med , då bör vi dränera detsocialdemokratiska förslaget med den summan. Det var inte några fel pä direktiven, har detanförts. Nej, det var det inte - om utgångspunkten var att det inte gick attgöra någonting. Då var det alldeles utmärkta direktiv. De var nämligen skrivnahelt med den utgångspunkten. De gällde inte hela fältet. Det slår klart utsagtatt utredningen inte skall la upp statsförvaltningens organisation, uppgifteroch funktion. Den får inte ta upp frågor rörande metoder för planering ochstyrning av offentlig verksamhet. Vill man göra något, dä får man lov all taandra direktiv! Vill man inte göra något, så var direktiven utmärkta! Det var inte precis den passusen i TV-debatten som jag syftade pä. Attsocialdemokraterna alltid har talat om högre skatter har vi klart för oss. Ochvi vet att man har åberopat ansvarskänsla och alll möjligt annat när man velathöja skatterna. Vad jag syftade pä var diskussionerna om ekonomi, hurpass stark ekonomi var, hur pass många problem vi hade dolda bakom devackra fraserna och orden. Och där fick vi inte myckel matnyttigt när vi fördediskussionen med socialdemokraterna. När man nu går ut och gör gällande all valrörelsenpräglats av ansvarslöshet och alt vi på vår sida blundade för de ekonomiskaproblemen då är detta inte sant, . Delta är icke sanning! Jagskall inte gå tillbaka till debatten i om kärnenergin. Men om jag sägeratt är en förståndig karl tycker jag att del är etl av demesl positiva och uppskattande omdömen man kan ge en människa. Han är en klokoch förståndig karl. Han möjliggjorde en irepartiregering, och han nådde ocksåresultal. Han nådde inte hundraprocentigt resultal, men han nådde en bra bitpå den väg som han hade bestämt sig för alt vandra. Det var ingendemonstrationspolitik, det var en realistisk förhandlingspoliiik i gammal godsvensk anda. Sedanlill upplåningen utomlands! Lån på 20 miOarder kronor under den lid vi hadesocialdemokratisk regering skulle alltså inte vara någonting all bry sig om;det var bara förelagen som gick ul och lånade för att få pengarna förräntadeoch utnyttjade i produktiv verksamhet, sade . Sanningenär den att de sammanlagda investeringarna det året inte ökade utan tvärtomminskade. Förelagen tvingades låna utomlands därför alt den svenskakreditmarknaden inte var tillräcklig. Regeringen tvingade ul både förelag ochkommuner pä den utländska lånemarknaden, och den upplåningen möjliggjorde denhöga konsumtion som vi då hade här i . Kommunerna fick, om jag inteminns fel, under det året rätt att uppta län på ungefär 2miOarder kronor. Staten stod som garant för en stor del av de lån som togs påden utländska lånemarknaden. Jag minns inte hur myckel den statligainvesteringsbanken lånade, men jag har för mig att det var i runt tal 1 miOardkronor eller mer som var statsgaranterat. Vadär det då för olägenhet att staten .själv, när lånebelaslningen blir så stor,tar lån på den utländska lånemarknaden? Det innebär att det blir etl störreulrymme här hemma. Slaten har möjligheter atlfå bätire villkor. Slatenstabiliserar den svenska valutan genom alt staten själv går ut och lånar. Närman bedömer läget i de fall då staten, företag, kommuner eller banker lånar, ärdel avgörande, att del är hela den svenska samhällsekonomin som lånar. Detfaktum att det är staten som slår för lånet har ingen annan än en förstärkandebetydelse, och det trodde jag att vår förutvarande finansminister hade fulltklart för sig. Men det kanske inte är sä trevligt att tala om det. Sambandetmellan TCO-chefens uttalande om virkesprisernas och lönekostnadernas betydelseför kostnadsläget samt uttalande skall jag inte fördjupa migi. Men om man gör gällande alt den svenska arbelskraflskostnadsulvecklingen -däri inbegriper jag dä inte bara nominella löner och löneglidning utan ävenskatter och avgifter och produktivitetsutveckling-inte är i hög grad avgörandeförde problem som vi behandlar , om man fördöOer detta, då måste det varanågot som gäll fet. När påstår att och jag är diametraltolika i alla andra avseenden än när det gäller namnet, har han också fel. Dådet gäller bedömningen av den ekonomiska situationen nu och framöver finns dettydligen mera av parallellitet mellan och mig än mellan KristerWickman och hans gamla partivänner, att döma av den debatt som förts här . Isill förra anförande - jag säger detta medan jag i alla fall har ordet, herrtalman - gjorde gällande att inte har förioratmarknadsandelar i den utsträckning som vi påstått. Ena gången har någon vunnit,och har någon förlorat, sade och pekade pä bl. a.Västtyskland, som skulle ha förlorat marknadsandelar både 1975 och 1976. Det ärinte sant - vann marknadsandelar 1976. Men vad som är oroande äralt är ett av de fä länder som har förlorat marknadsandelar både 1975och 1976, och som av allt att döma kommer att föriora marknadsandelar även1977. Vi ligger sist i den långa raden av länder, om vi räknar ihop dessa tvåår. Delta finns det ingen anledning alt förtiga. Och det är ingen tröst, herrSträng, att vi har gjort bra ifrån oss då det gäller vissa , vissaländer i och OPEC-staterna. Dessa länder svarar för en förhållandevisbegränsad del av den svenska exporten. Det är allas vår förhoppning - det utgårjag ifrån -alt vi kan öka den andelen. Men och när det gäller attbedöma ekonomiska situation har detta mycket liten betydelse. Denprocentuella andelen av exporten till var 12,6 1975. Den ökade1976 till 13,3 96. Den ökade alltså med 0,7 procent- 7 protokoll 1976/77:82-83 enheter, om jag interäknar fel. Handeln med OPEC-länderna ökade frän 4,3 till . Det är mycketmera, men ökade vår import från de länderna med en försvarligprocentandel, och det finns anledning att tänka på det också. Bådeherr Sträng och andra socialdemokrater upprepar alt vi för en "slappfinanspolitik", en "slapp budgetpolitik", och att del är det somligger bakom en del av de problem som vi diskuterar. Låt gå för det dä, låt ossutgå från delta som en hypotes, som en utgångspunkt för resonemanget. Men vadhar socialdemokraterna dä haft att komma med i sill alternativ? Ingenting!Deras budget ligger formellt sett på en något högre nivå, men den innebär ökar omslutningen i det svenska samhället, skärper risken för ökadinflation, skapar större risk för arbetslöshet, begränsar konkurrenskraftenytterligare och ökar farorna för att underskottet i bytesbalansen blir ännuslörre. Sä länge man inte kan presentera ett hållbart, handlingskraftigtalternativ borde man i varje fall vara litet försiktigare när man kritiserarregeringen för bristande handlingskraft, även om jag medger att en regeringhar ett slörre ansvar än vad en opposition har. Litet mer av självrannsakan bordeman dock kunna kräva. Hen (vpk) kortgenmäle: svarar nu pä frågor frän vårt parti och frånsocialdemokraterna att han inte har några planer på ätt förändra skatterna iannan mån än vad som framgår av budgetpropositionen. Men om skulle ha rätt, sluta då med att hota löntagarnasom ni har gjort med momshöjning, med tvångssparandeosv. Allahar väl observerat att regeringen praktiskt taget inte alls i denna debatt hartalat om kampen mot inflationen. borgerliga majoritet talarockså väldigt litet om den saken.