prot · G00985 · 1976-12-31 00:00:00 — Det låter bra som säger, att yrkesinspektionen har fåttvidgade resurser seli över , men det är obestridligt så allanslaget till yrkesinspektionen i årets budget blivit ordentligt nedprulal iförhållande till äskandena. Vore del inte ett sätt för att vinnabättre uppskattning ute på arbetsplatserna att tvinga tillreträtt pä den punkten nästa gäng? I själva verket är det en kraftig utvidgning av yrkesinspektionen ocharbetarskyddssiyrelsen som gjorts genom årels budget. Jagvill heller inie kalla den kommande arbelsmiOölagen för "formellating". Jag Iror alt del är oerhört viktigt all ha den grunden alt stå på.Däremot är det klart att bevakningen av säkerheten i arbetslivet i första handmåste ske inne i företagen. Arbetsgivarna har självfallet ansvaret för alterforderiiga skyddsåtgärder vidtas. Sedan är det de anställda själva ochskyddsombuden med sina kunskaper om problemen på den egna arbetsplatsen som haralt kräva de åtgärder som behövs. Den stärkta ställningen för den lokalaskyddsorganisationen ute i förelagen syftar ju i den riktningen. ArbelsmiOölagen, yrkesinspektionen, arbetsgivarnashuvudansvar och den lokala skyddsorganisationen arbetar i samma riktning: altskapa miljöer som skyddar de arbetandes liv och hälsa. Hen i (vpk); är ju ny i ämbetet och kan naturligtvis inte som nyminister lastas för alla de brister som finns pä det här området. Men jaglycker alt han borde ha börjat med en mindre idealistisk syn. Manlägger ofta märke till att politiker och regeringsmedlemmar hänvisar lill enkanske i och för sig bra lagstiftning och sä att säga nöjer sig med det, menall det sedan är ett långt steg ner till fältet och lill hur denna lagstiftningtillämpas. Ministrarna är ofta en smula isolerade frän verkligheten - de fårinte information och rapporter från fältet om hur lagen tillämpas, ochdärför tenderar de att leva i viss mån i en idealistisk skenvärid. Sedanundrar jag om arbetsmarknadsministern - vid en förbättring av lagstiftningen -skulle vara beredd alt medverka till au ta bort bestämmelsen om attyrkesinspektören inte fär ålägga en arbetsgivare sädana skyddsåtgärder somleder lill vad som i lagen kallas oskäliga kostnader. Vad förslaget till den nya arbelsmiOölagen kommer all innehålla kan jaginte gå in på , eftersom det skall remitteras till lagrådet. Det får viåterkomma till. Mentalet om att vi skulle leva i en idyllvärid är icke riktigt. Vi jobbar medlagen, som är grundvalen för arbetet. Vi arbetar med yrkesinspektionen ocharbetarskyddsstyrelsen, som gör utomordentligt vikliga insatser. Jag har visathur mänga konkreta fall pä enskilda arbetsplatser som de har tagit upp. Vividgar den lokala skyddsombudsorganisalionen just därför all vi vet all detfinns så mycken kunskap ute på arbetsplatserna. Detär klart alt när man jobbar på alla dessa nivåer har man samma mål, nämligenatt förbättra arbetsmiOön i värt land. HenSVENSSON i (vpk); Jag skall inte driva debatten längre, men lål mig läggaarbelsmarknadsminislern en sak allvariigt på hjärtat: all han inte skall ta såilla vid sig av all jag menar att han i viss män rör sig i en idealiseradvärid, därför att det gör vi alla som lagstiftare. Med den kolossala flora avlagar och problem som finns ute i samhällel blir del så för alla yrkesverksammapolitiker, kanske speciellt för statsråd i toppen av en slordepariemenisorganisaiion som under sig har en mängd ämbetsverk osv., vilkaligger ganska långt från fältet. Dä blir det gärna så att vi tenderar att levai en skenvärid, all vi tror att därför all vi expedierar en hyggliglagstiftning ifrån det här huset sä föOs den lagstiftningen också. Sä är deticke, och det är det stora problemet, elt problem för demokratin och för detpraktiska fullföOandet av lagstiftningen över huvud. Och det har särskiltödesdigra föOder när det gäller sådana områden som berör människors liv ochhälsa i arbetslivet. Överiäggningenvar härmed slutad. Ominnebörden av arbetarskyddsbestämmelserna i vissa fall Herr arbetsmarknadsministern erhöll ordetför att i elt sammanhang besvara följande anmälda frågor,nämligen 1976/77:262 av herrSvensson i (vpk), 1976/77:263 av ftuBackberger (vpk), 1976/77:265 av herrEriksson i (vpk), 1976/77:266 av herrMåbrink (vpk) och 1976/77:268av hen Lövenborg (-), och anförde: Jag har fått fem frågor om arbetsmarknadsutbildningen, som jag nutänker svara på i elt sammanhang. HerrLövenborg har frågat mig om jag tänker föreslå nya riktlinjer som innebärvidgade kriterier för rätten till arbetsmarknadsutbildning. iMalmö har frågat om jag anser att näringsliv och stat ger AMU-eleverna demöjligheter lill arbete de rimligen bör ha. i harfrågat vilka åtgärder regeringen kommer att vidta för att bidragen vidarbetsmarknadsutbildning skall bli enhetliga och för att inte stora grupperskall missgynnas vid längre sjukdom. har frågat om jag kommerall la initiativ för att undanröja den diskriminering som kvinnor med små barnutsätts för i utbildningshänseende pä grund av bristen på barnstugeplatser.Slutligen har frågat om det är riktigt att uppgifter om elevernaspersonliga uppträdande och förhållanden skall kunna lämnas ul till det företagdär vederbörande söker arbete. Riktlinjernaför tillträde till arbetsmarknadsutbildningen lades fast är 1975 under slorenighet i . Den är främst avsedd för de människor som inte hartryggad sysselsättning. Arbetsmarknadsutbildningen skall vara så inriktad attde fär chansen till etl stadigvarande arbete som annars inte kan få det. Denhuvudinriktningen föOer av verksamhetens grundläggande mäl och bör därför inteändras. Fördem som har stadigvarande arbete och vill förbättra sin ställning päarbetsmarknaden står bristyrkesutbildningen öppen. gjordasammanställningar visar att mer än 80 96 av dem som går igenom arbetsmarknadsutbildningfår arbete . Detta anser jag vara elt bra resultat. tar också upp den rapport om arbetsmarknadsutbildningen som harutarbetats pä uppdrag av riksdagsrevisorerna. Den rapporten har varit föremålför remissbehandling, och riksdagsrevisorerna kommer att behandlafrågan. Innan så skett är jag inte beredd diskutera de slutsatser som hardragils av utredarna. Tillherr kan jag bara säga att jag inte vill föregripa behandlingav kommunisternas motion nr 1281 som gäller i huvudsak sammaproblem som han tar upp. Frågan om AMU-elevernas ersättning under sjukdomutreds av . Belräffandefrågan om barnomsorgen sä står målet om 100 000 ytterligare barnstugeplatsertill fast. Det innebär att allt fler små- Del är kommunerna som skall ordna barnomsorgen för bådeförvärvsarbetande och studerande föräldrar. FörAMU-elever kan AMS ordna barnstugeplatser i de fall dä utbildningen sker päannan ort än i hemkommunen. Däremot ordnar inte AMS' några daghemsplatser tilldem som utbildas i hemkommunen. Man vinner inget med att splittra ansvaret förbarnomsorgen pä flera huvudmän. Tillherr Måbrink vill jag säga att jag anser del klart olämpligt alt lämna utuppgifter om AMU-elevernas personliga uppträdande och liknande förhållanden.Skolöverstyrelsen har under är 1976 fprbjudil lärarna alt la med sädana uppgifleri något slags betyg eller intyg. Självfallet bör de då inte heller lämnas utmuntligen. Hen i (vpk); Jag lackar för svaret. Jag kan förstå om i nuvarande lägearbetsmarknadsministern inte vill kommentera , menjag är ju som enskild riksdagsman fri att i någon män göra del i min replik. AMU-ulbildningenseffekter har livligt diskuterats; om utbildningen är rätt upplagd, om den gerAMU-eleverna vad de har räll att kräva, eller om den är för ensidigtföretagsanpassad, om den är för snäv och ett resultat av en alltför trång synpä yrkesutbildning, om den ger breddade möjligheter för eleverna i arbetsliveteller om den läser dem alltför myckel i traditionella fack, om den germöjlighet till en bestående förankring på arbetsmarknaden - eller om denalltför myckel bara är ett sätt all skyla en del av arbetslösheten. Detta är dekontroversiella frågor som har aktualiserats av diskussionen. Granskningenfrån har salt viktiga sidor av AMU-verksamheten i ettkritiskt Ous. , som tydligen velat skydda sin prestige, harkraftigt bestritt undersökningsresultaten. Ändå måste man såvitt jag kan förståkomma till slutsatsen att synpunkter i långa stycken ärkorrekta. Kritikengäller två saker - dels AMU-elevernas allmänna möjligheter att över huvud tagetkomma in på arbetsmarknaden, dels hur och i vilka former de kommer in. Avde undersökta AMU-studerandena har bara 45 96 haft arbete under tvåoch ett halvt ä tre är efter utbildningen. Drygt 15 96 har haft arbete mindreän halva liden eller var arbetslösa efter AMU, 22 96 har haft arbete merän halva tiden men ändå, trots utbildningen, fått uppleva perioder avarbetslöshet. Detta är en oroande och betänklig bild, som skolöverstyrelsenknappast kan bestrida. Dess argument är ju all 80 96 har fält arbete tremånader efter utbildningen, men del säger mycket litet om hur det har gåttsedan. Det är först när man får ett visst tidsperspektiv på det hela som mankan se den verkliga effekten av hela denna del av utbildningssystemet. Ännumer oroande är bilden av vilket arbete AMU-eleverna fåll. Av dem som fåttarbete har bara en femtedel efter två och etl halvi ä tre år arbetat i sittutbildningsyrke. fanns i ett annat yrke. 12 96 var kvar i sitt gamlayrke, trots att de i AMU fått utbildning för ett annat. Detgår svårligen att vifta bort dessa resultat. UppföOningen gjordes nämligen1974, när konjunkturläget genomgick en viss förbättring som bör hainverkat gynnsamt på siffrorna. har också såvill jag kanbedöma använt yrkesklassificeringar som är mer vidsträckta än dem man får framom man föOer uppdelningen av kurserna. Det kan således inte i någon högre gradvara sä, alt AMU-elever med viss utbildning fäll nytta av denna i ell nära.anslutande yrke och att detta skulle ha dolts i siffrorna. Jagfrågar: Vad drar arbetsmarknadsministern för slutsatser av detta? Jag villockså fråga: Finns det några andra observationer som går i en annan riktning?Arbetsmarknadsministern behöver ju inte värdera de olika undersökningarna - detbegär jag inte; det har han undanbett sig. Men jag vill gärna ha en upplysningom del finns någon annan undersökning som talar mot de här resultaten. (vpk); Jag tackarför svaret. 1696 av de omkring 43 000 eleverna vid. AMU-centrer är kvinnor under 25 år.Majoriteten av dessa unga kvinnor utbildar sig i traditionellt kvinnligayrken. Men det förekommer inbrytningar i traditionellt manliga yrken,naturligt nog främst på de.orter som domineras av arbetsplatser med typisktmanliga jobb, t. ex. i , där jag var för ungefär en månad sedan. Därvar omkring 50 96 av eleverna kvinnor. Mänga av dessa hade en stark önskan attutbilda sig i traditionellt manliga yrken. Det är också uppenbart alt de, sompå i , har elt starkt stöd för sina ambitioner både frånskolledningens och från lärarnas sida. Men det kom inte oväntat fram attbristen på fullgod barnomsorg utgör ell allvarligt hinder för mångasmåbarnsmammor att skaffa sig den typ av utbildning som de önskar. Indoktrineringentill den kvinnliga rollen börjar redan i hemmet, den fortsätter i skolan, denbackas upp av massmedia. De kvinnor som trots detta vill skaffa sig enkvalificerad utbildning hindras också av rent praktiska svårigheter sombrislen på barnstugeplalser. i finns det utbildning som pågår elt helt läsår med 40timmars arbetsvecka. Del är de ulbildningsvägar som leder till traditionelltmanliga yrken. Men det finns också korllidsutbildning. Kurstidens längdvarierar mellan , och arbetstiden är . Detär utbildning i klassiska kvinnoyrken som växeltelefonist, karlritare, städare,kontorist och skolmållidspersonal. Detär naturligtvis lättare - jag tycker alt detta är kärnpunkten i det härproblemet - för en arbetslös småbarnsmamma att lösa problemet med barnomsorgenunder en kortare utbildningspeTiod med kortare arbetsdag. Det går däatt-anlita privata dagmammor, släkt och bekanta som kan ställa upp. Menkonsekvensen blir obönhörligen att man hamnar i ett lågavlönat kvinnoyrke, somkanske inte motsvarar ens ursprungliga önskemål. Men skall man föOa en kurs somvarar ett helt läsår och omfattar måste man ordnabarnomsorgen pä etl helt annat sätt, ett långsiktigt och stabilt fungerandesätt, nämligen genom en barnstugeplals. Folkpartiethar uttalat en positiv inställning lill en lag mot könsdiskriminering. ÄmnarPer medverka till en sådan lagstiftning som fungerar på den konkretanivån, t. ex. en lagstiftning som stadgar alt kommuner där det finns olikatyper av vuxenutbildning- kommunala vuxengymnasier eller AMU-centrer - gesdirektiv att skaffa barnstugeplatser? Hen i (vpk): Jag tackar för svaret men är inte nöjd med det. För vad är detarbetsmarknadsministern säger? Jo, alt han inte vill föregripa riksdagensbehandling av vpk:s motion om just dessa problem. Vi har faktiskt motionerat omdessa bidrag i fem är, men våra motioner har alltid blivit nedröstade i dennakammare. Varför skulle då inte också motionen 1976/77:1281 avslås? HerrAhlmarks svar är närmast hyckleri. Orsakentill alt jag har ställt frågan om etl enhetligt bidragssystem är att AMU-eleverrunt om i landet upplever det nuvarande bidragssystemet som djupt orättvist.Systemet frångår principen om samma ersättning för samma prestation. Detinnebär en uppdelning mellan arbetslöshetsförsäkrade och intearbetslöshetsförsäkrade. Dessutom fär de elever som inte har fyllt klarasig på det s. k. KAS-understödet som ger en ersättning på . ,vilket ingen människa kan leva på. Vadär det då för grupper som missgynnas av det nuvarande systemet? Jo, del är degrupper som alltid får komma i andra hand i det svenska samhället. Det ärkvinnorna, invandrarna och ungdomarna. Allade kvinnor som har varit hemarbetande kan rimligtvis inte ha betalatin pengar till arbetslöshetskassan och får därmed nöja sig med ett betydligtlägre belopp än övriga. Arbetsmarknadsministern talade i den allmänpolitiskadebatten om att kvinnor och män måste dela på hushållsarbetet. Tala om det kanväl vem som helst göra. Men att göra något konkret för kvinnornas ekonomiskadiskriminering är tydligen svårare. Dä föredrar borgeriighetensarbetsmarknadsminister att sätta pä sig sina skygglappar. Enannan stor grupp som drabbas av det nuvarande systemet är invandrarna -människor som har kommit hit för att svenska kapitalister har bett om derasarbetskraft, människor som är på flykt från fängelse och tortyr i sinafascistiska hemländer. Varför skall invandrarna drabbas? Likadantär det för ungdomar . De får endast en ersättning pä . omdagen, vilket är orimligt. Med tanke på de växande distanserna för ungdomarunder i AMU-utbildning krävs det att något görs åt deras ohållbarasituation. Detär också de nämnda grupperna som drabbas oerhört hårt vid längre lids sjukdom.Bidragen är inte sjukpenninggrundande, vilket innebär att många kommer ner i ensjukersättning på . Vem kan leva pä en sådan ersättning? Vänsterpartietkommunisterna har år efter är motionerat i bidragsfrågorna men alltid blivitnedröstade. Vi har som sagt en motion även i är, där vi kräver att dennuvarande uppdelningen i bidragssystemet skall slopas. Men vi har ingen störreförhoppning om alt den skall gå igenom. Det hänger på hur kampen förs ute påAMU-centren. Del är det absolut avgörande. Enligtuppgift skall det finnas AMU-elever pä läktaren . har Per Ahlmarkchansen all komma med raka, konkreta besked i bidragsfrågan om vad hanpersonligen anser. Skall arbetsmarknadsministern svika AMU-eleverna ellerskall han det inte? Så enkelt är det. (vpk); Jag tackarför svaret. Minfråga är föranledd av de besök som vpk;s riksdagsgrupp gjorde vid en radAMU-centrer . Vid dessa besök framkom bl. a. alt uppgifter omelevernas personliga uppträdande och förhållanden lämnades ut till denarbetsköpare där eleven söker arbele. Dettaoroade eleverna, men också vissa utbildningsledare vid uttaladesin oro över detta förhållande. Rädslan var så stor på en del AMU-centrer allingen elev vågade vara aktiv i elevråden på grund av att man befarade att dettaskulle vara en belastning vid ansökan om anställning. Delär ju alltid på det sättet att människor, som mist ett arbete på grund avexempelvis storfinansens lönsamhetsberäkningar, som gällarbetslösa och som därefter hamnar i omskolning, har svårt att acceptera dennasituation. Det kan med ändra ord uppstå en hel del personliga problem vid dennagenomgripande förändring lav en människas livsvillkor. Att man då, som skervid en rad AMU-centrer, lämnar ut dessa människors problem till arbetsköparnamåste förhindras. Detfinns inga enhetliga bestämmelser, vilket gör att man överlåter tillrektorer eller utbildningsledare - som det numera heter - att avgöra omuppgifter om elevernas personliga förhållanden och uppträdande skall lämnas ut.Detta förhållande har påtalats från fiera AMU-ledningars sida, men harmyndigheterna inte lyssnat på dessa synpunkter. Nusäger arbetsmarknadsministern att del är självklart att man inte hellermuntligen bör lämna ut uppgifter till arbetsköparna om elevernas personligaförhållanden. Men del är faktiskt inte så självklart. En ut bildningsledaresade till oss att när arbetsköparna ringer till så är de inteintresserade av betyg om genomgången utbildning, utan de är intresserade av attfä veta hur eleverna skött sig, om de kommii i lid, om de varit aktiva, osv. Enannan utbildningsledare vid ett stort AMU-center uttalade sinstora oro för detta och påpekade att man måsle få enhetliga bestämmelser omdetta. Jagvill därför fråga arbetsmarknadsministern: arbetsmarknadsministern bereddatt ta initiativ till att det utarbetas enhetliga bestämmelser för vad somskall lämnas ul angående utbildning vid AMU-center och att skolöverstyrelsenoch AMU-elevernas organisation fär detta uppdrag? HenLÖVENBORG (-); Jag ber att fä tacka arbetsmarknadsministern för svaret pä den frågajag ställt. Denhar föranletls av att de nu gällande reglerna för att man skall få omskolningär att man är arbetslös eller hotas av arbetslöshet, har en svag ställning påarbetsmarknaden eller låga inkomster. Det förekommer visserligen en glidningmol vad som gällde från början, men jag anser inte att del är tillräckligt. Jaghar kommit i kontakt med människor som skulle viOa ha denna utbildning men sominte uppfyller de kriterier som ställs upp. De personer som inte kan åberopadessa skäl utestängs; egna önskningar och ambitioner räcker inte. Detslår i svaret: "För dem som har stadigvarande arbete och vill förbättrasin ställning på arbetsmarknaden slår bristyrkesutbildningen öppen." Detär visserligen sant, men denna ulbildning har en klar begränsning; den bedrivsinom en tämligen trång ram. Nustyrs marknadsutbildningen så att den framför allt skall tillfredsställaindustrins behov av utbildad arbetskraft - det är den övergripandemålsättningen. Vadjag åsyftade med min fråga var att diskutera huruvida tiden inte bör vara mogenför all öppna arbetsmarknadsutbildningen för alla som vill och kan genomgå enyrkesinriktad vuxenutbildning. Möjligheten till utbildning bör ju inte hängasamman med faktorer som man inte kan råda över, såsom arbetslöshet eller riskför arbetslöshet, handikapp, låg inkomst osv. Den riktiga principen bör varaatt alla som vill utbilda sig skall få del av de möjligheter som samhället kanerbjuda. Jag vill fråga om del inte skulle vara möjligt attha en fri sektor inom arbetsmarknadsutbildningen så att dörrarna kunde öppnasför fiera människor som inte kan åberopa andra skäl än sina egna önskningaroch ambitioner. Det är ju inte så att arbetsmarknadsutbildningen är inriktad enbart päjobb i industrin, hur viktiga de än är. har t. ex. 8 000sjukvårdsbiträden, I 500 barnskötare och 4 000-5 000 hemsamariter utbildats. BertilMåbrinks fråga har jag gett klart svar på; Det är helt olämpligt att lämna Utuppgifter om AMU-elevernas personliga uppträdande och Ochlärarna är förbjudna att ta med sådana uppgifter i intyg och betyg. Jagkan naturligtvis inte svara för vad varenda lärare har för muntliga kontakter.Men jag är säker på att de flesta samarbetar bra med arbetsförmedlingen. som har ansvaret för att AMU-eleverna fär arbele efterutbildningen. Om en elev behöver hjälp med alt kontakta arbetsgivare så är detalltså inte läraren utan arbetsförmedlingen som skall ge dem hjälpen. Om enarbetsgivare vänder sig lill en lärare med frågor om eleverna så bör lärarenhänvisa till arbetsförmedlingen. Det är helt klara besked på de frågorna. Närdet gäller frågor har gjort enutvärdering som ger en annan bild. Men jag tänker, precis som han själv ocksåsade, inte göra någon jämförelse eftersom riksdagsrevisorerna ännu inte harbehandlat den här rapporten. BarbroBackberger tog upp barnomsorgen. Jag delar helt hennes värdering av huroerhört viktigt det är i arbetsmarknadsutbildningen att kvinnor går in påtraditionellt manliga jobb och att män går in på jobb som tidigare domineratsav kvinnor. Del är oerhört viktigt. Skall vi klara detta behövs det flerplatser pä daghem - vi är helt överens om del. Och därför måste planen på 100000 nya daghemsplatser pä upprätthållas - vi är överens också på denpunkten. Slutligentill i : skall vi diskutera kraven ikommunisternas motion, och då får vi ta upp elt resonemang. Men vi kan inte hafrågestunder om alla de krav som också väckts i partimotioner. Hen i (vpk): Jag skall inte fortsätta diskussionen om utvärderingen. Jag skall barakonstatera att som jag ser del så har varken arbetsmarknadsverket ellerskolöverstyrelsen kunnat genomföra en undersökning med liknande bredd ochliknande långvarigt tidsperspektiv som ger möjlighet till en riktigutvärdering. Men detta får vi väl återkomma till. Jagskall la upp en annan fråga som hör ihop med del här, och det är frågan omAMU-utbildningens företagsanpassning, så att säga. Densvenska gymnasieskolan bygger ju bl. a. på tankegången all man genom enrelativt bred skolning i vissa grundläggande ämnen - praktiska såväl somteoretiska - skall ge eleverna möjlighet alt hävda sig även vid förändringaroch strukturella omvandlingar av arbetsmarknaden. Det lycker jag i princip ären riktig tankegång, såsom varande en tankegång bakom en gymnasialyrkesutbildning. Men man kommer ju inte ifrån att AMU-utbildningen, sådan den ser ut, är betydligt trängre och tvingar in människor på ett helt annatsätt i mycket bestämda fack. Jagställde en fråga till en utbildningsledare när vår riksdagsgrupp var ute päAMU-centrer. Är det rent av sä att man kan säga att AMU-utbildningen fyller dengamla yrkesskolans roll? Och han svarade: Ja, det kan man ungefär säga. Jagskulle viOa fråga: Är det egentligen i överensstämmelse med deutbildningspolitiska mål som satt upp att man så att säga bakvägenfär tillbaka någon sorts variant av den gamla yrkesskolan? Det strider ju moltanken på den här bredden och relativa allsidigheten som skall ge människornaen bättre chans ute på arbetsmarknaden. FruBACKBERGER (vpk); Jag tvivlar inte på Per personliga goda viOa i del här fallet,och femårsplanen verkar mycket bra. Men vad gör vi med alla de kvinnor som idagens läge till föOd av brislen på barnstugeplatser inte har möjlighet attfullföOa sin utbildning eller att påbörja en utbildning och därför tvingas inpå etl lågavlönat arbete? Jagär också intresserad av frågan om lagstiftning mot könsdiskriminering. Hur harherr och de övriga i tänkt er att lagstiftningen skallutformas rent konkret och hur har ni samrätt med de övriga partierna iregeringen om detta? Hur skall man t. ex. kunna bryta den könsdiskrimineringsom föOer med bristen pä barnstugeplatser? HerrLÖVENBORG (-): Per kommer inte ifrån att någon klart uttalad målsättning förarbetsmarknadsutbildningen inte finns. Arbetsmarknadsutbildningen är framförallt anpassad till konjunktursvängningarna och kapitalets behov av arbetskraft.Det innebär att staten övertar en allt större del av företagens ansvar, så allde kan klara rationaliseringar och omställningar som sker i varierandeomfattning. AMS-utbildningenfungerar i stor utsträckning som regulator på arbetsmarknaden. Målsättningenär att fylla kapitalets behov av utbildad arbetskraft.