prot · G009148 · 1976-12-31 00:00:00 — Kan manav detta utläsa au även CUF-arna har tappat förtroendet för den nu sittanderegeringen? Är del i stället för via normala kontakter med sitt moderpartisrepresentanter i regeringen som de själva försökt hindia besprutningslåg attkomma fram, varvid de utsatt sig för stora risker att bli lemlästade? Jagtycker att jordbruksministern, även om inte CUF-arna vill tala med honom, börta kontakt med de unga centerpartisterna och avråda dem från dylika aktioner. Slutligenvill jag fråga jordbruksministern om han tycker att del är riktigt att ettpolitiskt ungdomsförbund i ett demokratiskt samhälle tar lill sådana metodersom här har berörts. Det är inle så all vi utövar något förmynderi över våra ungdomar iungdomsorganisationerna! De har själva alt ordna de aktiviteter som de tyckerär lämpliga. Menjag vill gärna säga att jag tycker att den här aktiviteten, i den mån CUF-arnavar inblandade, inte var lämplig. Jag förstår inte deras oro med beaktande avvad jag förut sade. I sammanhanget vill jag också säga att jag anser attmedlemmar i politiska ungdomsorganisationer bör arbeta efter de parlamentariskaregler som finns. Det är det svar jag kan ge. tar vidare upp det förbud somregeringen har lagt förslag om för viss typ av fenoxisyror. Jag har i sambandmed detta beslut också framhållit att förbudet inle innebär alt regeringenkommer all gå in med förbud så snart någon grupp säger sig hysa oro förverkningarna av ett visst bekämpningsmedel. Jordbruksministern sade i sitt sista inlägg att man inte vill ha någotförmynderi över ungdomarna, och del tycker också jag är helt naturiigt. Men dethandlar ju här om en politisk organisation, och i det politiska livet får viinte använda oss av utomparlamenlariska regler. Jag är också glad över alljordbruksministern lar avstånd från centerungdomarnas aktioner i det härsammanhanget. Fältbiologernahar uttalat att de inte kommer att gå emot Karmex 80.De kommer i stället alt inrikta sig på aktioner mot den giftspridning som nuförekommer inom jordbruket och skogs- bruket, där man säger attdet rör sig om ofantligt myckel större mängder gift. Jag vill därför frågajordbruksministern om han kommer alt ta dessa aktioner allvariigare än deaktioner CUF-arna gjort. Överläggningenvar härmed slutad. Omåtgärder för att skydda renar mot rovdjur §8 Om åtgärder för att skydda renar mot rovdjur Herr jordbruksministern erhöll ordet föratt besvara () anmälda fråga, 1976/77:483, ochanförde: har frågat mig om jag i anledning av det stora antalrovdjursskador, som inträffat inom Tuorpons samebys område, är villig attmedverka till att åtgärder vidtas som ändrar nuvarande oacceptablaförhållanden beträffande skydd för renar mot rovdjur. Delhar kommit till min kännedom att Tuorpons sameby hos iNorrbottens län har ansökt om tillstånd att minska stammen av järv, lo ochbjörn. Länsstyrelsenhar beslutat i ärendet. Beslutet anger att två järvkullar fårfångas. Någon minskning av stammen av lo och björn enligt ansökan medges däremotinte. För det fall samebyn skulle överklaga beslut kommerärendet att prövas i vederböriig ordning. Jag är därför inte beredd att nuvidta särskilda åtgärder för att skydda renar mot rovdjur inom Tuorpons sameby. Jag vill också erinra om att ersättning för renarsom har dödats av rovdjur utgår av statsmedel. Jag ber all få tacka jordbruksministern för svaret. Jag får välbeteckna det som litet försiktigt och avvaktande. Minfråga rör en liten grupp människor i vårt land, men den är betydelsefulleftersom den gäller dessa människors möjligheter att bedriva sin näring ochderas möjlighet att få sin ekonomiska utkomst. Samerna i Tuorpon har undermånga år föriorat renar på grund av rovdjursattacker. Det är främst järv, looch björn som finns i området, men också örnen kan dyka ner och ta med sig enrenkalv upp i luften. Dengångna vintern har varit speciellt besväriig. Mellan 500 och 600 djur harrivits. Dessutom är del så all björnen och örnen, som ger sig på renkalven,inte lämnar några spår kvar, så samerna får ingen ersättning för de djuren. Ochäven om man får ersättning för t. ex. en renko som rivs så är det ju inle baraden renkon man föriorar utan också många kalvar . Samebynhar hos ansökt om jakttillsiånd för visst antal djur av järv,lo och björn inom kalvningslandet för all kunna skydda de nyföddakalvarna i vår och minska attackerna . Man fick, somjordbruksministern sade i sitt svar, genom Nr 148 beslut tillstånd till en viss decimering avjärv- Tnrsriaeen den beståndet,men man fick avslag när del gäller björn och lo med hänvisning 2 iuni 1977 ''""""dinarie jakttid. Samerna är väldigt bekymrade över det här beslutet. Det ger dem ingen Otn åtgärder för att hjälpatt värna renhjorden. När del gäller järvfångsten - man skulle få skydda renar mot ta bort två kullar inom området - så är järvungarna troligenredan så rovdjur stora att de springer omkring, och då är det försent för den sortens Naturvårdsverketmedger att ölägenheterna är omfattande och rovdjursstammen stor inom detangivna området. Verket anser emellertid att under så ogynnsammasnöförhållanden som del har varit måste renarna få en ökad tillsyn. Omdetta vill jag bara säga att , har samerna satt inextra bevakning till en kostnad av . Det är alltså trots extrabevakning som så många djur har rivils, och rovdjursatlackerna gör det myckelsvårare att hålla renhjorden samlad. Naturvårdsverketslutar sitt yttrande med alt säga alt det är önskvärt att frågor av delta slagslag diskuteras på ett stadium än som skett. Då är all märkaalt samebyn hörde av sig första gången och sedan har hört av sig underåren. skrev man till , men på del brevet har manännu inte fått något svar. Jag tror faktiskt att Tuorpons samer har gjort vad dehar kunnat. måste vi från samhällets sida hjälpa dem och underlätta derasarbete med renskötseln. Det stämmer också med regeringsformens 1 kap. 2 §, därdel talas om skydd för etniska och språkliga minoriteter till eget kultur- ochsamhällsliv. Församekulturen utgör rennäringen en viktig grund, och jag vill återigen frågajordbruksministern; Vilka åtgärder kan man tänka sig i framliden för attunderiätia för samerna? Med utgångspunkt i den aktuella frågan finns det ändå anledning allerinra om att vi här har att göra med problem som berör skilda intressen. Detär inle bara fråga om samernas anspråk på trygghet i näringsulövningen. Detgäller också vitala nalurskyddsintressen. Samhället har på olika sätt söktbalansera dessa intressen, och i huvudsak anser jag att nu gällandebestämmelser motsvarar intressenternas krav. Jagär emellertid fullt medveten om hur viktig denna fråga är, och jag vill somsvar på direkta fråga säga all enligt direktiven för den nyligentillsatta jakt- och viltvårdsberedningen öppnas möjlighet för beredningen attse över rovdjurssituationen i stort. FruWINTHER (fp): Det är välriktigt att här gäller det en avvägning. rovdjuren måste få leva,och jag tror att samerna verkligen vill slå vakt 186 också om rovdjurens rätt. Men varje djurskötare, vare sig man har hand om renar, får ellergetter, blir väldigt oroad och förtvivlad när rovdjuren river de djur som manhar hand om. Ettsätt all komma lill rätta med del här problemet är väl all tillgodose ettönskemål från samernas sida om att inrätta rovvilinämnder. Det kanske man kankomma fram till i den utredning som jordbruksministern talade om. I dessarovvilinämnder skulle man kunna la upp förhandlingar mellan och och på det sättet få en överenskommelse om hurman skall göra med rovdjursfrågan i respektive område. Omvärdesäkring av vissa statliga tjänstelivräntor Överläggningenvar härmed slutad. §9 Om värdesäkring av vissa statliga tjänstelivräntor Herr budgetministern erhöll ordet för attbesvara () anmälda fråga, 1976/77:260, ochanförde: har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta förall värdesäkra livräntor som utgår enligt äldre statliga pensionsbestämmelser. Reglernaför beräkning av statliga tjänstelivränior har kommit till efter förhandlingarmellan och de statsanställdas huvudorganisationer. 1oktober 1973 enades dessa parter om helt nya regler för beräkningar av statligatjänstelivränior. Reglerna innebär bl. a. all tjänstelivräntorna har blivit iviss omfattning värdesäkrade. De är oförändrade till beloppet föravgången till men följer därefter ändringarna i basbeloppet enligtlagen om allmän försäkring. Denya reglerna gäller arbetstagare som har avgått ur tjänst menkan, om arbetstagaren önskar del, tillämpas även om anställningen har upphörtunder . Frågan om en värdesäkring av de statligatjänstelivräntorna även för dem som har avgått ur tjänst bör iförsta hand diskuteras mellan avtalsverkel och personalorganisationerna. Fråganhar också aktualiserats i årets avtalsrörelse. Jag avser inte att på någotsätt föregripa förhandlingarna. Jag ber att få tacka budgeiminisier Mundebo för svaret på min fråga.Den är ställd mot bakgrund av etl speciellt fall men i medvetande om all ganskamånga före delta offentliganställda har upplevt och upplever sig vara orättvistbehandlade vid beräkningen av statliga tjänstelivräntor. Att tillbringa en sålång tid som i offentlig tjänst och - efter all i slutet av sinyrkesverksamma tid ha övergått till annan verksamhet - inte få ut nämnvärtmycket av den pensionsförmån som har varit eninnehållen lö- neförmån kan verkligenkännas bittert. Den person som är bakgrund till min fråga har gjort åtskilligaframstötar på skilda nivåer. Han har fått ganska bleklagda besked. Denredovisning som återfinns i budgetministerns svar tycker jag är myckel merpositiv än de svar på tidigare framstötar som jag har sett i detta ärende. Attdepartementschefen inte vill gå in i myndighets handläggning är förklarligt.Svaret kan väl ändå få indirekt verkan när det bringas till myndighetenskännedom. är kanske något mer medgörligi i ärenden av här berördtyp . Altfrågan har aktualiserats i årets avtalsförhandlingar bådar gott, tycker jag.Ifrågavarande statspensionärer måste kanske också vara något mer påträngandeoch uppfordrande gentemot sina huvudorganisationer för alt så snart som möjligtfå tillfredsställande lösningar på i min fråga berörda pensionsproblem. Jag ber attän en gång få lacka för svaret. Överläggningenvar härmed slutad. §10 Om utlokaliseringen av FOA Herr budgetministern erhöll ordet för attbesvara () anmälda fråga, 1976/77:452, ochanförde: har frågat mig om jaganser att förfaringssättet vid beslutet om ny lokalisering av FOA slår iöverensstämmelse med vad i medbestämmandelagen anges om information och förhandlingvid organisationsförändringar. Någotbeslut om ny lokalisering av FOA har ännu inte fattals. F. n. pågår särskildaförhandlingar enligt 11 S medbestämmandelagen mellan statens förhandlingsrådoch de statsanställdas huvudorganisationer. Mitt svar på fråga,om regeringen följer de regler som anges i medbestämmandelagen, är således ja. Jagmåsle emellertid upprepa vad jag sade här i kammaren i etl svar påen fråga av i , nämligen att del är regeringen ochriksdagen som fattar de avgörande besluten om föriäggning av statligverksamhet. Inför sådana beslut måsle olika synpunkter vägas mot varandra. Bl.a. måste hänsyn las till effekter som alternativa lokaliseringar kan få förmottagande kommuner. Verkens lokalförsörjningsproblem spelar också en viktigroll. Oavsettvilka motiv som ligger bakom skilda flyltningsbeslut är det enligt min meningsynnerligen angeläget att den berörda personalen i största möjliga utsträckningbereds tillfälle alt påverka alla viktiga frågor som rör genomförandet avflyttningen. Under detta anförande övertog herr talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Jag ber altfå lacka budgetminislern för del här svaret. Detfinns en viss positiv framtoning i detta svar, men jag är inle till freds. Jagtycker all del finns anledning markera alt det i en framlid inte får gå till pådet här sättet som det gjort när det gällt att, i varje fall preliminärt,besluta om FOA;s föriäggning till . Närriksdagen beslöt att flytta en viss del av verksamheten vid FOA till Linköpingoch , skedde det inte utan att det upplevdes som påfrestande förforskningsanstalten. Jag vill här framhålla att anstalten är mycket värdefull,inte bara för det svenska försvaret 4Jtan också för andra grenar av svensktsamhällsliv. Vi var därför vid den aktuella tidpunkten angelägna om att förden kvarblivande verksamheten finna en lösning som tillfredsställde personalen.Den tidigare generaldirektören gjorde en undersökning om hur man skulle kunnabevara och bygga ut verksamheten här i . En undersökningom att bygga ut verksamheten i Ursvik och i har genomförts i gottsamförstånd med personalen. Nogär det överraskande för personalen ati läsa i tidningarna att Botkyrkaskall lyckliggöras med att anstalten skall förläggas dit. Jag utgår ifrån altdel inle har träffats något formellt beslut. Men det är en mycket dålig startatt med en sådan bakgrund la kontakt med personalen eller generaldirektören,när de först har läst om saken i tidningarna. Det inger inget förtroende förhur man handlägger sådana här ärenden. Oavsett medbestämmandelagen menar jagalt det vore en självklarhet att i första hand diskutera med dem det närmastvederbör, dvs. med ledningen för anstalten och dess personal. Detvanliga lillvägagångssätiel - fast här kommer jag in på områden som inle angårmig - är all tillsätta en kommitté som får lov att studera sådana här frågor.Då får personalen möjligheter att på ett helt annat sätt klargöra sinasynpunkter och få dem beaktade. Jaghade varit myckel mer lill freds om herr budgetminislern svarat att det inteskall gå till på det här sättet . Det hade varit en viss trygghetför de statsanställda att få besked om att detta inte är etl förfaringssätt somsvarar mot regeringens uppfattning hur man skall förhålla sig i sådana härfrågor. Om del hade gått till precis så som det har framställts i pressenskulle jag ha sagt att man inte får handla så här. Men harkanske själv erfarenhet av att det inte alllid är så att alla enskildheter somredovisas som nyheter i pressen till fullo överensstämmer med del faktiskatillvägagångssättet. Härhar skett överiäggningar med personalorganisationerna,och några beslut har ännu inte fattats. Innan ett sådant beslut fallas kommervi självfallet all lyssna på alla de synpunkter som framförs av representanterför de berörda personalorganisationerna. Jag kännermig i viss mån tillgodosedd med det svar som budgetministern nu ger, därför attjag utgår ifrån alt de anställda --------------- vid FOAsom har beskrivit situationen för mig också har framhållit det Om återanpass- verkligaförhållandet såsom de har upplevt det. Jag har absolut ingen ningen avstraffade anledning att tro något annat. Att föreställa sig att anstaltens chefoch ledande personal skulle lämna oriktiga uppgifter i ett sådant här sammanhangär helt uteslutet. Efter denna förklaring av budgetministern är jag lacksam föratt det verkligen blir ett reellt innehåll i de fortsatta kontakterna, så allpersonalen får möjlighet att framföra sina åsikter och verkligen få demprövade. Med delta ber jag alt få tacka för svaret . Överläggningenvar härmed slutad. §11 Omåteranpassningen av straffade Herrbudgetministern erhöll ordet för att besvara () den 12maj anmälda fråga, 1976/77:454, till herr justitieministern, och anförde; har frågat vilka åtgärder justitieministern anser lämpligaall vidta för all staten i egenskap av arbetsgivare skall ta sitt ansvar föratt straffade personer - som ett led i återanpassningen av dem - ges lämpligaanställningar. Fråganhör närmast hemma i budgetdepartementel och har därför lämnats över till mig. Sombakgrund till frågan har angetl bl. a. att statliga företag oftahar så byråkratiska och krångliga anställningsförfaranden att det är betydligtsvårare att placera personer med socialt handikapp i dessa företag än ienskilda. Jagtolkar på det sättet alt han med sin fråga avser både egentligastatsmyndigheter och statliga förelag som drivs i bolagsform. Vadförst angår själva statsförvaltningen vill jag framhålla att förfarandet vidtillsättning av tjänst är mera formbundet än i privat verksamhet. Procedurenkan förefalla omständlig. Men den får ses mot bakgrund av grundlagens krav påatt statliga tjänster skall tillsättas efter sakliga grunder. Man får f. ö.inle glömma bort de rättssäkerhetsgaranlier som reglerna om tjänstetillsättningär avsedda all ge den som söker en statlig anställning. Det är givet att sammagarantier måste gälla alla sökande, också den som är straffad. Närdel gäller en straffad persons möjligheter all få statlig anställning vill jaghänvisa främst till etl cirkulär , Den som har gjort sig skyldigtill brott får enligt det cirkuläret utestängas från anställning endast ombrottet bedöms göra honom olämplig för arbetsuppgifterna. skall höras så snart det kommer upp fråga om att vägra någonanställning därför att han begått brott. Delfinns också ett annat cirkulär av intresse i sammanhanget. Det rör partielltarbetsföra och innehåller riktlinjer om bl. a. personer med socialaarbetshinder. Riktlinjerna går ut på att statsmyndigheterna bör ha en välvilliginställning till dessa personer som arbetskraft och att staten bör ta ledningeni del hänseendet. 1vad rör de statliga företagen av bolagstyp kan jag i samförstånd medindustriministern meddela att de i sin anställningspolitik arbetar i huvudsakpå samma sätt som privatägda företag. Jag vill dock framhålla att det frånkriminalvårdshåll har getts positivt erkännande åt de anställningsprincipersom tillämpas av företag inom statsförelagsgruppen. Ifallde cirkulär jag talat om tillämpas i praktiken på det sätt som är avsett, anserjag att staten tar del ansvar som frågar efter. Vid en konferensförra året mellan bl. a. brottsförebyggande rådet och statens personalnämndframfördes emellertid från flera deltagare krav på effektivare åtgärder frånstatens sida för att främja anställning av straffade. hardärefter lagt fram bl. a. etl förslag till ändring i bestämmelserna omanställning av straffade. Del förslaget övervägs f n. i . Jagvill särskilt betona att jag anser det synnerligen betydelsefullt att möjligheternaför straffade att få ett arbete och all behålla delta tas till vara. Jag ber alt få tacka budgetministern för svaret, som med välvilligtolkning kan tydas så att vi är överens om att åtgärder behöver vidtas i dethär sammanhanget. Bakgrunden till min fråga är att man allt oftare träffar påmänniskor som efter etl avtjänat straffbar svårigheter alt få anställning. Viär naturligtvis överens om att del är utomordentligt viktigt alt de personersom begått brott eller på annat sätt har socialt handikapp skall ges så godaförutsättningar som möjligt att komma in i ett normalt levnadssätt. Allkriminalvård skulle ju vara rätt meningslös om man inle efter ett avtjänatstraff kan erbjudas ett hyggligt arbete, en godtagbar bostad och naturligtvismöjligheter lill mänsklig gemenskap. De återfall i brottslig verksamhet som kannoteras beror ofta på att vederbörande inte fått arbete, och det är lätt attförstå alt det för en människa som kommer ut från ett fängelse och inte harnågot arbete alt komma till, kanske inte någon bostad, inte finns så mycket altvälja på. Menman blir litet orolig när det visar sig au det är svårare alt bereda dessamänniskor arbete inom av staten ägda arbetsplatser än vid arbetsplatser inomden enskilda sektorn. Detta bekräftades just vid den konferens som hölls förraåret på initiativ av brottsförebyggande rådet och som budgetminislern hänvisadelill i sitt svar. Jag vill i all hast citera ett par yttranden som gjordes avdeltagare där, bl. a. av en arbetsförmedlare som har sysslat medjust arbetsförmedling för straffade personer. Han sade: "Jag kan inteberömma mig för att ha lyckats särskilt väl, när det gäller att få in dessamänniskor i statliga arbeten. har jag gjort vissa försök,men del har inte gått särskilt bra. Jag har också varit med påbehandlingskollegier på kriminalvårdsanstaller. Där har jag fått lyssna påganska många redogörelser över de intagnas tidigare förhållanden och medutgångspunkt från detta kan jag säga att del inle är särskilt vanligt att dehar haft statlig tjänst ." Enannan vid samma konferens sade: "Jag har tidigare i arbetatsom socialarbetare och minns inle all jag i något fall lyckades få någon personmed socialt handikapp anställd hos stat eller kommun. Däremot vill jag bekräftaatt stat och kommun länge har tagit ett stort ansvar för redan anställda." Vidsamma konferens redovisades också ett material från , därskyddskonsulenien genom distriktets övervakare sökt kartlägga klienternasarbetssituation. Den undersökningen omfattade 378 klienter och av dem hadeendast en staten som arbetsgivare. Meddetta som bakgrund kan man verkligen förstå alt staten här inte har tagit sittansvar på samma sätt som arbetsgivare kanske gör inom den enskilda sektorn. Jagskulle vilja fråga, med hänvisning till slutklämmen, om man kan räkna med attregeringen följer upp statens personalnämnds initiativ med konkreta åtgärder isyfte att komma till rätta med de här problemen. Jag tror nog alt det kan finnas fall som inle stämmer överens med deriktlinjer som är utfärdade. Men i stort sett tror jag ändå att de statligaverken och myndigheterna söker följa de riktlinjer som anges i de cirkulär somjag nämnde. Jag vill i anledning av senast ställda frågaunderstryka att jag vill verka för att effektivisera de åtgärder staten kanvidta för alt främja anställning av straffade och än en gång framhålla att iregeringskansliet nu pågår arbete på detta område. Jag vill också understryka de slutord som finns imitt svar, alt jag tycker alt det är synnerligen värdefullt all de straffadefår goda möjligheter att arbeta i statliga verk och myndigheter. Jag tackar för de upplysningarna. Del här cirkuläret, som gavs ut avförra regeringen , var egentligen en omarbetning av ett cirkulär som hadegällt redan tidigare. Det innebär egentligen bara att om det skulle visa sigatt den som söker anställning har befunnit sig skyldig till brott, får han avden anledningen utestängas från anställning endast om brottet prövas göra honomolämplig för arbetsuppgifterna. Dessutom skall, om fråga uppkommer om en sådanhär anställning, statens personalnämnd få tillfälle all avge yttrande. Jag kanförsäkra herr budgetminislern att statens personalnämnd inte har varitöverbelastad med arbete på grund av sådana här ärenden. Bestämmelserna harkringgåtts i myckel stor utsträckning. Ett cirkulär hjälper föga om inte den goda viljan finns. Detfinns en del som jag tror är viktigt att beakta när del gäller att komma tillrätta med statens anslällningsförfarande. Man har de krångliga bestämmelsernaatt dels måste arbetsförmedlarna ha möjlighet att nå beslutsfattarna i god tidföre beslut om tillsättning av tjänst, dels måste man beakta all delkategoriska kravet på förtjänst och skicklighet som gäller för statligt anställdaär en barriär som man bör komma till rätta med. Omett bättre redo visningssystem för skatter och avgifter Det är bl. a. sådana uppslag som vi prövar i del beredningsarbete somnu pågår. Överläggningenvar härmed slutad. § 12 Om ett bättreredovisningssystem för skatter och avgifter Herrbudgetministern erhöll ordet för alt besvara () den 18maj anmälda fråga, 1976/77:471, och anförde: har frågat mig om jag ärberedd vidtaga åtgärder för att skapa ett mer smidigt fungeranderedovisningssystem för skatter och statliga avgifter och därmed förhindrairritation hos de lojala skattebetalarna. Uppbördenav skatter och allmänna avgifter sker i regel och berörsammanlagt drygt 6 milj. skatt- och avgiftsskyldiga. För alt systemet skallfungera krävs medverkan av de skattskyldiga,-arbetsgivarna och flera olikamyndigheter. Delär ofrånkomligt att fel uppkommer i ett sådant omfattande system. a. har inågra fall skatte- och avgiftskrav sänts ut trots att betalning har skett inomföreskriven tid. Den stora mängden betalningar och registreringar gör detgivetvis svårt att helt förebygga sådana misslag.