prot · G00977 · 1976-12-31 00:00:00 — Men innebärindustriministerns svar tecken på en insikt om nödvändigheten av planering ochstyrning bör det mottas positivt. Dethar med rätta undrats över vart de 70 miOoner som fick i statligt stödhar tagit vägen. Det är angeläget att den utredning som nu skallbesluta om kommer till stånd på sätt som framförs i reservationen 3. Avstörsta intresse är i vilken utsträckning egen insats på 50 miOonerenligt p. 7 i avtalet kommit till del. Jag vill inte föregripautredningen men kan inte underlåta att säga att en avräkning som orättmätigtskulle ha utfallit till dotter-föreiageis nackdel vore ett svek mot deanställda där, som getts sken av att utföra ett mindre gott arbete - vilketnaturligtvis inte är fallet. De i propositionen nu föreslagna åtgärderna är av kortsiktig natur.Eftersom del inom finns tekoindustrien Regionalpolitisklstöd tid och AB Eiser 3 protokoll 1976/77:77-81 Regionalpolitisktstöd till och AB Eiser verksamhet bör Statsföretagges i uppdrag att samordna statens samtliga engagemang inom tekoindustrin. Ellsådant förslag bör vara klart . Av både lokaliseringspolitiska ochberedskapspolitiska skäl måste detta vara samhällets ansvar. Det gäller arbeteinte bara utan . Jag yrkar bifall till samtligareservationer som är fogade till arbelsmarknadsutskottets betänkande nr 15. I detta anförande instämde samt herrarBrännström och (samtliga s). Bara några korta kommentarer till interpellanternas anföranden. Detär regeringens bestämda avsikt att utnyttja det rådrum som det föreslagnastödet skapar till fortsatta regionalpoliliska insatser i dessa orter.Beträffande , där det är fråga om minskad sysselsättning, är detockså meningen att vi skall fortsätta och intensifiera ansträngningarna attskapa alternativa sysselsättningstillfällen. Jaghar tidigare i denna debatt hänvisat till den etableringsdelegation som arbetartillsammans med och industrin i kraft av en uppgörelse somträffades . Vi fäster betydande förhoppningar för framtiden viddessa etableringssamråd. F. n. är konjunkturen sådan alt man kanske inte får haförstora förhoppningar, men i ett längre perspektiv bör delta kunna ge effekt.1 det sammanhanget återfinns högt upp på prioriteringslistan föråtgärder. Jagvill också erinra om att vi har beviOat ett lokaliseringsstöd tillSkellefteå, nämligen lill verksladsförelaget Bröderna för utbyggnad.Vi beslutade då, enligt de normer som gäller, att av denyanställda skall vara kvinnor. Sysselsättningseffekten av denna investeringberäknas till ett fyrtiotal arbelstillfällen. Överhu\ud taget får man bedöma möjligheterna att i skapaalternativa sysselsättningstillfällen som rätt goda. Skellef-teäregionen ärfrän norrländsk synpunkt en väl utvecklad industriregion. Där bör det alltsåfinnas goda förutsättningar att klara problemen. HerrÅngström frågade mig om det var möjligt att i detta sammanhang använda vad hanbetecknade som stödorder. Självfallet är del möjligt i och för sig - bara manhittar lämpliga normer för beställningarna. När det gäller fallet ärdet fråga om statliga stödbeslällningar under en övergångstid. I detarbetsmarknadspolitiska paket som har aviserats frånarbetsmarknadsdepartementet finns det också betydande medelsramar både förstatliga och kommunala industribeställningar. Huruvida man inom de ramarna kangöra någonting kan jag inte för dagen yttra mig om. () kortgenmäle: Jag tackar industriministern för det han sade i sitt inlägg . Jagtycker all det är positivt att regeringen verkar beredd att tillgripa allaåtgärder för att bättra på sysselsättningen i det här området. Men jag lar migockså friheten att påminna om - liksom i mitt första anförande - orternaVindeln och , som också är inneslutna i det s. k. Algotskomplexet.De var faktiskt lovade en betydande sysselsättning när etablerade sig iVästerbotten. Jagvet att det i hos ett par företag finns planer på att startatillverkningar som med fördel kan sysselsätta även kvinnor. Jag hoppas attindustriministern vid de framstötar som kommer att göras i detta ärende visarsig ytterligt välvillig. Jag tolkar också hans anförande så. Regionalpolitisktstöd ull och AB Eiser FruNORMARK (s) kort genmäle: Jag vill bara stryka under att all industri givetvis skall stå öppenför kvinnorna. Det gör den också i stor utsträckning om det bara finnstillräckligt mänga arbetsplatser. Trots satsningen på tekofabrikerna var för någraveckor sedan antalet arbetslösa kvinnor anmälda i den lilla orten hela300, i 477, i 135, i 291, i 203 och iGällivare 385. På nästan varje ort var antalet anmälda arbetslösa kvinnordubbelt så stort som antalet arbetslösa män. diskuterar vi ett ärende där två av de största tekoföretagen ilandet har visat en osedvanligt krass inställning till frågan om moral ochansvar gentemot statsmakterna, den arbetskraft som de har dragitnytta av i och den arbetskraft som de har anställt i Norriand. Debåda företagen, och , har tillförts betydande beloppför att etablera sig på olika orter i . Avsikten var, som redanframhållits här, att det i skulle skapas nya arbetstillfällen. Algotsåtog sig att ge sysselsättning åt I 000 personer. F. n. har företaget ca 700anställda pä de aktuella orterna. Eiser skulle i Norriand anställa ca 600personer. Det verkliga resultatet kommer inte ens upp i 200. Frånstatsmakternas sida var etl av de avgörande motiven för överenskommelsen attförbättra sysselsättningen och framför allt att ge kvinnorna i Norriands merutsatta orter en chans till jobb. Man kan ha förståelse för detta resonemang,trots att satsningarna på och redan från början var diskutabla medhänsyn till tekoindustrins problem. En bidragande orsak till etableringen var ocksåhotet frän förelagen all om inte en Norrlandsetablering kom till stånd skulleman i ännu högre grad satsa på utlandet. Enligtmin uppfattning återstår det närmast att utröna vilka motiv och att resp. 1973 utlova en ny- Regionalpolitisktstöd till och AB Eiser lokalisering ochutvidgning av verksamheten i av den storleksordning som det här varfråga om och utlova att verksamheten i och andra delarav landet där man hade en verksamhet inte skulle påverkas avNorrlandsetableringen. Detframhålls nu allmänt i propositionen och i kontrakten om rortsall drift, attdet är tekokrisen som har begränsat de båda företagens möjligheter altfullföOa de åtaganden som man har bundit sig vid gentemot den dåvaranderegeringen. Men tekokrisen är sannerligen inte någon ny företeelse. Sedanmitten av 1960-talel har den diskuterats vid ålskilliga tillfällen i riksdagen.Vi har haft statliga utredningar som förutspått en snabb krympning avbranschen, och krympningen har också skett t. o. m. i snabbare takt än vad destatliga utredarna hade förutsett. var antalet sysselsatta i branschen ca90 000, 1970 68 000, 1974 53 000 och torde det röra sig om ca 40 000. Denregion som har drabbats allra hårdast av tekokrisen är naturligtvisBoråsregionen, eftersom av antalet tekoanställda finns i denna region. har över6 000 arbetstillfällen inom tekoindustrin försvunnit i , och detär framför allt kommun som drabbats. Enbart i har minskatfrån 2 200 anställda , då dessa kontrakt slöts, till ca 900 i dag.Ytterligare 240 jobb inom i skall försvinna enligt den propositionsom vi nu behandlar. Mankan alltså lugnt konstatera att kommun och de anställda vid - ochäven vid Eiser - i och deras famiOer har fått betala ett högt pris företableringen i men framför allt för att företaget i så hög grad gåttut med utlandsetableringar. Trots att man från sida utlovade atttillverka i i stället för att göra nya utlandsetableringar när man fickstatligt stöd till. fortsatte man att i ökad takt gå ut ochproducera i andra länder. Detär därför man frågar sig om det verkligen låg i intresse att bygga uppen verksamhet i eller om del fanns andra motiv för all söka bidrag hosstaten. Av vad som framkommit från fackklubbens sida genom de utredningar som.verkställts är det framför allt frågan om hur företaget disponerat de medel detfått ul av staten som är den intressanta. Del är av den anledningen som herrCarislein och jag har begärt en utredning när det gäller , och jag kanbara beklaga att den borgerliga majoriteten i utskottet inte har velat biträdaförslaget om en sådan utredning, där såväl företrädare för de anställdasorganisationer som parlamentariker kan medverka. Det förvånar mig särskilt attinte de borgerliga riksdagsmännen från berörda Norrlandslän lycker att utredningenborde genomföras. Eisershandlande har fått en alltför tillbakaskjuten roll i den allmänna debatt somförts. Men vi har ansett att det också bör utredas varför inte Eiser Invest ABeller nuvarande fullföOt den utbyggnad i som manutlovade . Utredningsmannen när det gällerNorrlandsetableringarna anför i sin skrivelse till industriministern"att som en förutsättning för statens inköp av halva aktieposten i AB Eiser ingick, att viss syssel sättning under i köpeavtalet angivna betingelser skulle skapas i norr landsföretagen. I den mån som denna förutsättning inte uppfylls finns således enligt min uppfattning grund för krav från statens sida på återgång av i varje fall en del av köpeskillingen för aktierna. står fast vid att inte ge något ytteriigare kapitaltillskott till AB Eiser syns därför naturligt att staten tar upp förhandlingar med om en sådan återbetalning. Om förhandlingarna inte leder lill över enskommelse skall enligt det ingångna avtalet mellan och staten frågan hänskjutas till skiOemän enligt gällande lag om skil jemän." Delsom förvånat oss motionärer är att den här citerade punkten över huvud tagetinte har behandlats i förevarande proposition. Industriministern hade tydligenvid den tidpunkt då propositionen skrevs inte något intresse av att företagen -lika väl som staten - skall hålla ingångna avtal. talarindustriministern om att en utredningsman skall tillsättas. Skulle det inteäven i det här sammanhanget vara nyttigt och bra om också de anställda ochparlamentariker kunde vara med i en sådan utredning? Eiser utlovade ju 1973 skulle anställa 590 personer i . sysselsätter man ca 180personer, och efter nedläggningen i är man nere i 142 anställda.Trots nya statliga miOoner är man helt inne på att avveckla . föreligger risk för ytterligare minskning av sysselsättningenäven i . Enligtmin mening är det helt klart att man både från och från Eisers sidabrutit mot de överenskommelser som träffats. Jag kan inte heller anse att detvid de tillfällen och 1973, då överenskommelserna träffades, skulle hafunnits någon särskild optimism från företagens sida när det gällde att seresultat av etableringarna. Det höga kostnadsläge som man rider på talademan om och 1973. Det är klart att man kan säga att vårt kostnadslägeär högt vid en jämförelse med de länder som vi har att konkurrera med påtekosidan. tror jag inte någon här vägar gå ut och säga att desvenska textilarbetarna har höga löner. Denkoncentrationens välsignelse som man nu från dessa företags sida beskriver someftersträvansvärd, den har man haft i . Varför lät man då inteproduktionen ligga kvar i ? Varför har man i stället avvecklat imycket snabb takt i ? Upptäckte verkligen två av tekoindustrins störstaföretag och ledningar lekokrisen så sent som efter 1972-1973, dvs. när den varmycket väl känd för de flesta andra? Dennuvarande styrelsen för i har också i skrivelse tillutskottet förklarat att det berättigade i en nyetablering inom denna bransch avsä stor omfattning starkt kan ifrågasättas. I detta yttrande kan manalltså spåra en stark kritik mot den gamla Regionalpolitisktstöd till och AB Eiser Regionalpolitisktstöd tid och AB Eiser ledningen av frånden nya ledningen. Det finns således starka skäl för den utredning som vi frånsocialdemokratiskt håll har begärt, och jag yrkar bifall till reservationen 3. Jagtalade förut om Boråsregionens problem och konstaterade att vi där har förloratöver 6 000 arbetstillfällen . Vi har f n. 1 500 varsel, och enligtlänsstyrelsens prognoser skall vi i förlora ytterligare 7 000arbetstillfällen inom tekoindustrin . Det krävs väldiga insatserom inte regionen skall drabbas av en total tillbakagång, och det är framförallt genom målmedvetna regionalpolitiska satsningar detta bör ske. Ävennär det gäller den frågan har utskottets majoritet enligt min mening visat ennjugg inställning. Man vill inte göra något särskilt uttalande orriBoråsregionens problem utan tycker tydligen att allt får ha sin gilla gång. socialdemokratiska reservationen nr 2 har vi slagit fast, att med hänsynlill de omfattande kriser för tekoindustrin som speciellt drabbatBoråsregionen bör regeringen och myndigheterna ta till vara alla möjligheteratt upprätthälla sysselsättningen och bredda näringslivet i regionen. Även ominte de borgerliga ledamöterna i utskottet vill skriva under på dettatillkännagivande, skulle det vara värdefullt om de borgerliga riksdagsmännen påÄlvsborgsbänken slöt upp kring detta krav. Jag väntar mig faktiskt detta, herrtalman. Tillsist vill jag yrka bifall till reservationen I som tar upp frågan omägarförhållandena i tekoindustrin. Vi diskuterade dengrundlextila tillverkningens framtid och framhöll att denna tillverkning avberedskapspolitiska skäl borde fä ett fortlöpande stöd från statens sida. I enmotion hävdade och jag att om fortlöpandestöd skulle utgå, borde också frågan om etl statligt ägande aktualiseras. Överhuvud taget kan man ifrågasätta i hur stor utsträckning samhället skall gå inmed medel och lita på privata företag som kan utnyttja dessa genom olikatransaktioner, bolagsbildningar osv. utan att samhället har möjligheter tilltillräcklig insyn. Jag lycker, herr lalman, att affärerna och en god belysning av hur vanskligt det är all fortsätta på den vägen. Detkan tyvärr alltför lätt bli ett spel med arbetskraften och dess berättigadekrav på trygghet. Dettycks för resten råda olika meningar inom när det gäller behovet avförstatligande av industrier i vissa sammanhang. Industriminislern har i daggått hårt emot förslaget att utreda ett förstatligande av de företag som äraktuella. Men hans partivän är faktiskt inne på att drivas i andra företagsformer. Isin interpellation frågar om industriministern är beredd attdiskutera exempelvis statliga eller kooperativa former. Har det smugit sig inen katt bland hermelinerna, eller finns det fiera centerpartister som gärnaskulle se all staten går in och driver t. ex. för att räddas>sselsättningen där uppe? Detekoanställda skulle säkert inte ha något emot ett ökat förstatligande. Deupplever sin situation såsom synnerligen pressande och osäker såväl iNorrland och Boråsregionen som på andra orter i landet. Om de fick råda, skullede säkert inte tveka att väOa ett statligt ägande. Med detta yrkar jag bifall till de tre socialdemokratiskareservationerna. Idetta anförande instämde (). HerrSVENSSON i (m); Självfallet är propositionens förslag av stor betydelse för deanställda och de orter som berörs av stödåtgärderna. Dessa synpunkter hartidigare i debatten utvecklats av , och jag vill i det avseendethelt instämma i vad han då anförde. Det är värdefullt att utskottet har enatsom att föreslå bifall till propositionen 58. Idagens marknadssituation innebär dock punktvis insatta åtgärder av del härslaget en uppenbar risk för snedvridning av konkurrensen. De kan t. ex.innebära att en utslagning av företag påskyndas på annat häll än därpunktinsatserna har gjorts - t. ex. i , som påpekas i herrar andrevice talmannens och Nyhages motion. och konstaterar att AB Eiser nedlägger sina avdelningar iFritsla, och och att minskar antalet anställda iBorås. Regionalpolitiska åtgärder pä en ort kan bokstavligt talat leda till attbehov av ytterligare åtgärder uppkommer på andra orter. Det är därförvälbetänkt att göra en helhetsbedömning av branschen. Utskottet, som i principdelar denna uppfattning - vilket framgår av skrivningen - vill dock i likhetmed regeringen inte dröja med de nu aktuella åtgärderna. Situationen är sådanatt åtgärder måste sättas in i såväl kortsiktiga som långsiktiga perspektiv. Däremotär framstötarna om socialiseringsåtgärder totalt meningslösa.Problemsituationen ändras ju inte genom ett ändrat ägarförhållande. Detta harbåde och herr industriministern på ett välgörande sätt redanklargjort i debatten. Om problemen skall kunna lösas, krävs en annan insikt omde verkliga orsakerna och medvetande om och förståelse för vad som fordras avalla berörda parter. Tekobranschensproblem sammanhänger främst med kostnadsutvecklingen, ett faktum som herrFagerlund inte kan förneka. Skillnader i pris mellan svensktillverkade ochimporterade produkter motsvarar mer än det kostnadsbidrag som enligtpropositionen skall utgå till och i . Förslaget innebärnämligen att bidrag skall utgå med i genomsnitt ca . Enligtde upplysningar jag har inhämtat visar en prognos att de svenskaarbetskraftskostnaderna - del är ju dessa kostnader prissättningen grundar sigpå - inom tekobranschen inkl. arbetsgivaravgifter och sociala kostnaderberäknas uppgå till mer än . Motsvarande kostnad beräknas iFinland till halva detta belopp, i till ca . och i till mellan19 och . Regionalpolitisktstöd till och AB Eiser Regionalpolitisktstöd lill och AB Eiser ännu slörre vid enjämförelse med de s, k, lågprisländerna. Vi kan direkt konstalera alt för 1976noterades en skillnad mellan och i dessa avseenden på intemindre än , per limme. Molden här bakgrunden aktualiseras huvudfrågan: Vem skall slå förkostnadstäckningen - konsumenterna, aktieägarna, de anställda ellerskattebetalarna? Erfarenheten har visat att konsumenterna inte är intresseradeav att betala detta extra för svenska varor. Då återstår de andra tregrupperna. Och till den frågan får vi återkomma när regeringens storatekoproposition läggs på bord. Dethöga kostnadsläget har i sin tur inneburit att importandelen påkonfektionssidan är extremt hög, uppskattningsvis ca 75 96. Av 1975 årsplaggimport, uttryckt i värde, kom från lågprisländer. I volymbetyder detta . som detta har skett har exporten stagnerat, vilketinnebär att marknadsandelen för den inhemska plaggproduktionen minskat imotsvarande grad som importen ökat. Det är ju detta förhållande som alla varselom friställningar bekräftar. Jagvill peka på ytterligare en faktor som har betydelse även för lekoföretagenskonkurrenssituation. De ständigt höjda arbetsgivaravgifterna innebär en svårbelastning för alla exportkonkurrerande företag och de företag som konkurrerarmed importvaror. Anledningen är att arbetsgivaravgifterna, som utgör enlöneskatt, missgynnar exporten men gynnar importen, dvs. de görsvensktillverkade varor dyrare som importerade varor slipper dennaform av beskattning. Jag skall inte nu gå in närmare på dessa problem, ulan jagvill i stället hänvisa till den motion om utvärdering av systemet medarbetsgivaravgifter som jag väckte , alltså . Idetta sammanhang är det värt att uppmärksamma ett annat kris-drabbat företag iVästsverige, nämligen i . Detta företag ansersig ha hamnat i en ogynnsam situation i förhållande lill förenadefabriksverkens tillverkningsenheter, CBV och Tri-vab. I en skrivelse lillindustriministern påpekar att förenade fabriksverkentvingats ta order till förlustbringande priser. Eftersom Grästorpsföretagetinte kan möta denna konkurrens på marknaden för sjukhuskläder anhåller man attåtgärder vidtas för att skapa konkurrens på lika villkor. Uteblir sådanaåtgärder, menar man, måste Grästorpsföretagel slå igen. Antalet inom Grästorpskommun in-dustrisysselsatta kvinnor är endast 75 personer. Av dessa är 58anställda hos Jörnelius. Just nu har företaget fåll några veckors andrum, tackvare att har lidigarelagt en beställning till ettvärde av . Jaghar, herr talman, velal nämna detta exempel för att påvisa att det finnsföretag i hell andra delar av landet som i likhet med och iNorrland är illa ute. Det talar som sagt för att man snabbt måste komma tillrätta med branschens problem i sin helhet. Eftersom utfästelser därom haraviserats genom den kommande tekopropositionen och de andra åtgärder somindustriministern har redovisat i dagens debatt - jag villsäga att industriministerns besked är mycket värdefulla - yrkar jag bifall tillutskottets hemställan på samtliga punkter. Idetta anförande instämde (). HenNILSSON i (c); När överenskommelsen med och med AB Eiser omlokalisering till träffades låg mycket starka regionalpolitiska skälbakom. Staten gjorde i båda fallen stora ekonomiska åtaganden. De ar redovisadei utskottsbetänkandet och har redovisats också här av olika talare.Staten gick t. o. m. in som hälftendelägare i Eiser, naturligtvis för atttrygga fullföOandet av åtagandena, men del har ju inte lyckats särskilt väl,får man nu konstatera. I de berörda orterna steg sysselsättningen för kvinnorpåtagligt efter etableringen men var och är fortfarande utomordentligt låg. Detredovisas alltjämt stora arbetslöshetssiffror på de orterna. Det är därförsynnerligen viktigt alt sysselsättningen i de nyetablerade tekoindustriernakan vidmakthållas. Förutsättningenför dessa industrieiableringar, som angavs i avtal med staten, har inteuppfyllts av vare sig eller Eiser. Man har bedömt att avtalen kunnattolkas på olika sätt. har som mest infriat avtalet till ca tvåtredjedelar av de förutsatta arbetstillfällena och Eiser till ca en tredjedel.Givetvis är den väsentligaste orsaken till att avtalen inte helt och hålletinfriats den utomordentligt svåra kris som tekoindustrin träffats av undersenare år. har inte mindre än 6 000 arbetstillfällen försvunnit iBoråsregionen. EnbartAlgots i har minskat arbetsstyrkan från 2 200 till 900. Under den härperioden har nyetableringen skett i . Denstatliga insats som föreslås i propositionen 58 med 15,2 miO. lillAlgots och 9 miO. till Eiser är av för kortsiktig natur för att skaparådrum för mera långsiktiga insatser. Utskottet är enigt på den här punkten.Inga förslag har framlagts med en ambition som är högre än propositionens ellerhögre än vad industriminister uttalat beträffande den nu aktuellasysselsättningen. Jag tror all detta är ett ganska viktigt konstaterande attgöra i den här debatten. Enförutsättning för det nu aktuella stödet är att sysselsättningen upprätthållsenligt det uppgjorda avtalet mellan företagen och staten. Jaghoppas och jag förutsätter att den nuvarande regeringen gjort etl mera konkretoch otvetydigt avtal än den förra regeringen och att man bättre föOer upp dethela. Utskottetsskrivning, och kanske ännu mer de socialdemokratiska reservanternas,understryker vikten av en bättre handläggning och en bättre uppföOning av dehär frågorna. Att del har brustit i det fallet ar tydligen alla vi som haruttalat oss från denna talarstol eniga om. Mycken kritik har riklats mot inteminst för dess sätt alt infria avtalet med staten. Från fackets sidaframfördes kritik mot företagel för att man inte höllstyrelsesammanträden eller på annat sätt informerade Regionalpolitisktstöd till och AB Eiser Regionalpolitisktstöd till och AB Eiser de anställda och gav demdet rättmätiga infiytandel. På fackets uppdrag har en revisionsbyrå gått igenomavräkningen mellan och dess moderbolag i Borås.Vid bedömningen av vad som kommii fram framstår det som angeläget att få tillslånd en ingående granskning från statens sida. De anställdas organisationerbör få full insyn och ha rätt att medverka i utredningsarbetet. Naturligtvisbör också regeringen ta upp frågan om statens mellanhavanden med Eiser InvestAB, numera . Det är märkligt att den gamla regeringen inte hadebällre tillsyn över uppgörelsen utan tillät det hela fortlöpa utan att någraåtgärder vidlogs, trots fackets reaktion. Staten har ju ändå gått in med myckelstora pengar i företagen, bl. a. som hälftendelägare i Eiser, utan att det tillsynes har gett den effekt som man önskat. Ägarformen har alltså inte fått denverkan som man här från socialdemokratiskt håll vill göra gällande. Avulskotlels skrivning framgår klart alt en noggrann granskning bör göras.Utskottet föreslår att regeringen underrättas om det. Från AMS har sagts attdet inte begåtts några fel eller förekommit några ekonomiska oegenlligheterfrån företagens sida. I och för sig finns det ju inte anledning att misstroAMS.