prot · G00965 · 1976-12-31 00:00:00 — Påden här korla liden, herr talman, har jag bara velat fästa uppmärksamheten videlt par konkreta områden där just jämlikhetstanken har visat sig varaineffektiv. Det finns anledning alt erinra sig ord, atlkvinnans ställning i samhället och hennes frihet -eller valfrihet, för attanvända ett honnörsord - är beroende av hennes ställning i produktionen. Sålänge kvinnorna inte har rätt lill arbele, rätt till kvalificerad barnomsorgoch tillgång till kollektiv service, förblir deras frigivning - med - endast villkorlig. Baraett socialistiskt samhälle kan garantera kvinnorna dessa rättigheter. Mendärmed vill jag naturligtvis inte ha sagl alt jag inte har djup respekt förvåra demokratiska traditioner, för vad arbetarrörelsen, kvinnorörelsen ochdelar av den liberala rörelsen har ulrätial. Om inie allt detta hade ulrällalsskulle inie jag ha kunnat stå här och' lala inför denna fåtaliga församling.Jag menar givelvis inte heller alt ell socialistiskt system automatiskt medförkvinnans totala frigörelse. Om man ser på kvinnans ställning i olikasocialistiska länder inser man lätt att så inte är fallet. Socialismen bildaren nödvändig men absolut inte tillräcklig förutsättning för kvinnansfrigörelse. Kvinnokampen måsle föras här, och den måsle föras vidare undersocialismen. Torsdagenden 3 febmari 1977 Hen (): Jag har antagligen inte mandat att tala för de rösträtts-kvinnor somkämpade i detta sekels början. Men jag vill bara, utan alt närmare gå in på vadBarbro anförde, säga alt jag fick intrycket att hon tyckte att detnästan var ett förräderi av dessa kvinnor att de - när de arbetat för och varitmed om att driva igenom den kvinnliga rösträtten - inte bildadepartier som kvinnor. Närböriade kraven på kvinnlig rösträtt? Ja, redan förde framförslag. Liberaler ansåg att när vi fick allmän rösträtt så skulle både män ochkvinnor ha del. De drev della krav länge, men de konservativa sade nej. Bådemän och kvinnor ställde kravet. När man då fick den allmänna rösträtten, skullekvinnorna då säga: går vi ur partierna! skall inte fåställa upp för något parli. Vi kvinnor skall bara komma in på kvinnopartiersvägnar. Jag kan hålla med om atlmånga av de förhoppningar slog fel som kvinnor hade på all myckel skulle genomföras bara kvinnorna fick rösträtt. Detkan jämföras med att rösträttsrörelsen som sådan i flera avseenden var föroptimistisk. Det var många som trodde att när rösträtten genomförts, när viallihopa fåll samma ansvar, kommer brottsligheten all försvinna. Människorbegär ju inte brott mot de lagar de själva har slifial. Man hade storaförhoppningar om atl problemen skulle vara borta när bara demokratin vargenomförd. Jagtycker inte man kan kritisera vare sig kvinnorna eller männen. De såg ellsamhälle med många orättvisor, och det var lätt all länka sig, all när visjälva får bestämma blir detta ett gott samhälle. Optimismen var stark. Delgäller både den allmänna rösträttsrörelsen och den kvinnligarösträttsrörelsen. Delskulle vara intressant atl försöka analysera vad det var som gjorde altåtskilligt kom all misslyckas. För socialdemokratins del trorjag att myckelhade att göra med facket. Facken var av naturliga skäl myckel mansdominerade. Närdel gäller den liberala sidan, som jag vel mer om, var del tyvärr så all dekvinnor som hade möjlighet och förmåga all jobba politiskt ofta varvälsituerade. De övriga slet med sin disk och allting annal. Den analysensaknades, och de kvinnor som drev politiken förstod nog inte rikligt det här. Jagtror atl de två kampanjerna i befolkningsfrågan, både 1930-talets och1940-talels, medverkade. De kom ju att ge en familjepolitisk diskussion; Folketfår inte dö ul, alltså måste vi föda mera barn. Man romantiserade fram enkvinnoroll; Kvinnor skall föda många barn. fördes en ganskaeffektiv kampanj för denna kvinnoroll, som i mycket gick stick i stäv motjämlikhetstanken. Därför kan man inte säga alt del varit en långvarig kamp föratl män och kvinnor skall vara jämlika. Vi hade myckelstarka opinionsbildningar, som i och för sig kunde vara förståeliga i sin miljömen som hävdade alt kvinnorna skulle ha en annan roll än männen. Fogelsladsgruppenhade knappast tankar som alt kvinnor skall bilda separata partier. Man menadetvärtom atl de skulle försöka verka inom de befintliga politiska partierna. Jaghåller gärna med om all del är myckel litet analyserat varför så myckel avkvinnornas förhoppningar gick på sned. En myckel enkel förklaring ärförmodligen atl fiertalei beslut har fattats av män med hemmavarande kvinnor.Våra svenska kommunalmän har varit män med kvinnor vid sin sida - som skönmarkservicen, som man så idioliskl brukar säga. Del är klari alt man då intebyggl daghem. Just beslutsfattare har kanske hårdare än genomsnittsmänniskanvarit befästa i en mansroll som fordrat mycket av dem. fattade man intemyckel av denna debatt - del förekommer knappast all dessafrågor diskuterats. Kanske såg kvinnorällsrörelsen bara rösträtten och troddeatl om kvinnorna får rösträtt blir allting bra. Det var i så fall begripligt när man starki stirrade påjusl denna orättvisa, all man inte förstod all del behövdes så myckel annalockså. FruBACKBERGER (vpk); Jag är glad att någon länder på den historiska aspekten av vad jagsade. Men jag sade inte att kvinnorna skulle bilda separata partier. Jag baramenade att de hade en felaktig analys. De ställde upp på en kortsiktigstrategi, alltså jämlikhet, i stället för frigörelse. Inte heller har jaghävdat alt Fogelsladsgruppen skulle kämpa för något separat kvinnoparti. Jagmenar bara all den tog upp visionen om en loial samhällsförändring, etlsamhälle i stil med vad t. ex. , och sig-etl slags samhälle baserat på mödrar. Jaganser fortfarande atl samtliga partier som är representerade här måsle varasjälvkritiska och inse att det brister i insikt om vad kvinnokampen betyder,inte bara för alt förändra kvinnans roll utan också för alt förändra mannensroll. Först när kvinnorna reser sig och ställer krav får ni män möjlighet atlse er själva i spegeln och förstå vad er roll innebär. Överläggningen var härmedslutad. S2 Kammaren åtskildes .