prot · G00937 · 1976-12-31 00:00:00 — Del framhåller ocksåsocialstyrelsen, som ju har en omfattande erfarenhet på det här området, myckelklart och entydigt i sitt remissyttrande lill motionerna. Jag tror att ettsådanl registreringsförfarande allvarligt skulle försvåra den frivilligaverksamhel som förekommer och hoppas alltså all den inle kommer lillstånd. i (s): Vi har i socialutskottet haft all ta ställning lill fiera motionerbåde beträffande narkotikamissbruk och sniffning och beträffandealkoholmissbruk. För vår del har vi socialdemokrater sagt atl denso-cialulredning som sysslar med dessa ting snart borde vara färdig - den harhållit på alldeles för . Men, herr lalman, jag befarar nu atl den tyvärrhar blivit yllerligare fördröjd på grund av de tilläggsdirektiv som getts. Jaghar en annan fundering också i samband med socialulredningen, om de propåer somkommit att man skall ha samma lagstiftning när del gäller narkomaner som närdet gäller alkoholmissbrukare. Det kan man ha under förulsättning atl man inleöverför nyklerheisvårdslagen all tillämpas på narkotikamissbrukare. Jag menarnämligen att nyklerheisvårdslagen i sin gamla form inle har varit bra förnykterhelsvården, och att överföra samma metoder på narkotikamissbrukare kännerjag en rädsla för. Då inför man ell tvång som inte är bra i den här vården. Vihar stannat för all begära en kartläggning för alt få reda på hur månganarkotikamissbrukare det finns i vårt land. Del kan synas egendomligt från densynpunkt som fröken anförde: Avgörande för vården skall inte vara omdel gäller 10 000 eller 30 000, utan vad den enskilde behöver. Det är rikligt.Men vi har noterat de många olika uppgifter som finns på della område.Socialstyrelsen har uppgivit att det finns ungefär 10 000narkotikamissbrukare i landet. I herrar Jadestigs och moiion angessiffran 30 000. Vi vel inte om den siffran är riktig heller. Vi tycker alt delär värdefullt all få reda på hur del ser ut i det svenska samhället på den härfronten. Vi misstänker atl missbrukarna är belydligt fler än socialstyrelsenför sin del uppgivit. Närvi begär en kartläggning och inle en utredning i övrigt så beror del dels påsocialutredningen, dels på att brottsförebyggande rådet också har tagit uppdessa frågor. Men framför allt beror del på atl vi inle vill lägga enutrednings kalla hand över vården på della område, så atl det kommer atl hela:Den här frågan utreds, så vi gör ingenting ytterligare. - Vi behöver uppmuntraalla som arbetar på den här fronten och se lill att vården intensifieras. Vihar en internationell bevakning, som också måste få fortsätta. Vi har härtullen och polisen. Antalet beslag av narkotika har ökat. 1974 var del 9, 1975var del 12 och 1976 fram lill oktober har det gjorts 54 beslag av polisen. Detlyder på en ökning av införseln. Ändå vel vi, herr lalman och kammarkamraler,atl tullen och polisen inle lar mer än 5 96, kanske ännu mindre, av del som försin i landel. Det går kalla kårar efter ryggen när man tänker på hurkriminaliteten frodas här. Bakom den här handeln finns del starka syndikat, somständigt söker nya marknader. När de förlorade en marknad, nämligen deamerikanska soldaterna i , gick de över lill bl. ochVästeuropa, och de har sina förgreningar också här uppe i vårt land. Redan frånbörjan, när nar- kolika började införas häri landet, utsåg dessa hajar , därför att det var lättast alt komma inpå den största marknaden i . Vihar i betänkandet sagt några ord om registreringen. Jag vill gärna stryka underatl vi i betänkandet uttalat atl denna inle får ske på ell sätt som gör vårdenbesvärligare. Jag har inle riktigt samma åsikt som på denna punkt.Det är gott och väl att vi genom en registrering kan ha allting under kontrollpå papperet, men ytterst är det fråga om den människa som söker vård. Vi vet averfarenhet från nykterhetsvården alt den registrering som där sker är hämmandeför människor som vill söka vård. Jag har här i kammaren tidigare motsatt migen sådan registrering. Jag vidhåller t. v. de synpunkterna. När vi blir klaramed kartläggningen får vi undersöka alla möjligheter att stoppa den utvecklingsom vi kan notera är på gång i vårt land. Vi får la upp den diskussionen då -jag tycker atl vi kan vänta med den. Men jag vill gärna redan nu ha sagt att vikänner tveksamhet inför denna registrering. Iutskottsbetänkandet sägs all man i karlläggningen också skall ta upp debakomliggande orsakerna. Del är kanske del allra svåraste. Herrar Jadestig ochLundgren har antytt några bakomliggande orsaker. Del är alldeles klart att vårtsamhällssystem med dess stress, uistötning och konkurrens här skapar bekymmer.Det är i många avseenden inle alltid ett vänligt samhälle som möter ungdomen.Vi måste vara på del klara med alt det finns sådana bakomliggande orsaker. Mendessutom finns det - jag återkommer till det, herr talman - myckel starkaekonomiska krafter, som är ule för alt tjäna pengar på människornassvårigheter. Tyvärr inriktar man sig på ungdomarna, som skulle ha kvaratt leva och verka. Men vi vet alt döden för narkotikamissbrukare kommerrelativt snart - kanske inom 10 eller . Vihar haft en utveckling i vårt land mot elt ökat antal poliser. Del har inlevaril svårt att få all bifalla propositioner om en ökning av antaletpoliser. Jag skall inte diskutera antalet poliser. Men jag vill ha sagt altkommunerna har svårl att leva upp lill del engagemang som många har när delgäller antalet socialarbetare. Vi kan bara se på förhållandena i -förhållandena är likartade i många andra kommuner - där antalet socialarbetareinle är tillräckligt. Däremot finns del en övervakande polis. Del kan vara braoch kanske även nödvändigt, men vad vi framför allt behöver är ett större antalsocialarbetare, som tar itu med detta problem. Jag vel inte hur man skall lösadenna fråga. Kommunerna har det svårt ekonomiskt, och staten måste kanske gå inmed ett stöd. Den saken lämnar vi öppen i utskotlsbetänkandel, men jag har enpassant till slut velat ställa den frågan. Jagber alltså, herr talman, alt få yrka bifall lill utskottets enhälligahemställan. Jag poängterar än en gång alt det är en snabb kartläggning somskall ske och att man också skall la upp de bakomliggande orsakerna. Vårdfråganfår behandlas i ell annat sammanhang. Jag hoppas att vården skall fungera,trots alt vi nu skall göra en kartläggning. Nr 37 () kort genmäie: Onsdaeenden ''' lalman! i och även frökenHjelmström uttryckte farhågor för all registreringen skulle få människor atl avhålla sig frånalt söka vård. Jag har heller ingenting emol atl det förekommer Vissa alkohol- och frivillig vård som ges ulan registrering och där huvuddelen av vårdin- narkotikafrågor satserna sker med hjälp av insamlade medel ochfrivilliga krafter. tänker exempelvis påLänkrörelsen, som jag har mycket goda kontakter med och som jag vet utför eltutomordentligt förtjänstfullt arbete. Men när del blir så, som det är på vissas. k. narkotikavårdsinsiilutioner, alt personalen är lika stor som antaletvårdade och har full betalning genom statliga medel, anser jag att del krävskontroll och insyn från samhällets sida för att dessa institutioner skall kunnaaccepteras. I varje fall anser jag inte atl man kan göra någon ulvärdering medutgångspunkt i den vården. Jag delar uppfattning när detgäller frågan om utvärdering. Del viktiga är alt vi får lill stånd enutvärdering, som visar var vi skall satsa våra pengar för alt få det mestpositiva resultatet för de patienter som vi måste la hand om. Dessaär lyvärr många. På en punkt är fröken och jag helt eniga. Vi måstemed alla medel motverka narkolikamissbruk. Däremottycker jag all fröken är myckel orättvis mot polisen när hon sägeratt den f n. koncentrerar sig på smålangarna. Jag skulle vilja påstå att det ärprecis tvärtom: jag har mycket goda kontakter både med polisen och med andramyndigheter och vet hur man släpper smålangarna just för att få lag i de störrehajarna. Att man inte alllid får tag i spindlarna i nätet är tyvärr ett faktumsom polisen är den första att beklaga. Men man har under de senaste veckornatagit hand om personer som haft amfetamin eller halvkilovis med heroin,och då är det inte fråga om smålangare ulan om slorlangare, trots alt det inteär spindlarna man kommii åt. I kom polisen åten stor liga med myckel betydande förgreningar åt olika håll. Då var detsannerligen inle smålangare som sattes fast, ulan storlangare. Tillsist till frågan om tvånget, som kanske inte riktigt hör hit. Många säger allde inte tycker om tvång i vården. Men vad gör man när man i knarkarkvarlarfinner människor som del över huvud tagel inte går all prata med eller all fåkontakt med? Någon måste ju bestämma vilka åtgärder som skall vidtas. Jaghävdar med bestämdhet atl den passiva hållning som många intar har letttill kriminalitet hos dessa individer, som har fastnat i internationella ligorshänder, därför att man inte i lid har inskridii och tagit bort dem från demiljöer som man vel är fördärvliga. HerrSVENSSON i ts) kort genmäie: Herr talman! Jag vill undvika en vårddiskussion här- det blir anledning atl återkomma till den frågan. 136 Mitt resonemang, , fördes med tanke påde ungdomar som råkat ut för att blinarkomaner. Det gäller alt skapa ell sådant samhälle och sådanavårdinstitutioner atl vi kan få de unga personer det är fråga om så välvilligtinställda all de lar emot vården. All erfarenhet visar all man inte kan arbetaemot någon sådan persons vilja. Närdet gått så långl som i de fall talat om här, har samhällettillräckligt med lagar för all kunna ingripa. Vi behöver inte några nya lagarpå delta område. Tillslut vill jag, herr lalman, göra den anmärkningen att talar för enökad byråkratisering av socialvården. Det var inte någonting sådanl som mantrodde alt den nya regeringen skulle åstadkomma. Hert (): När man har något djupare kontakter med narkomanernas socialaverklighet än snabba ögonkast på folklivet på den s. k. Plattan här utanför,vet man all del svåraste problemet är brist på vårdresurser. Faktum äratt det slår narkomaner i kö för au få vård. RFHL uppger t, ex. atl delförekommer vårdköer på upp lill 80 narkomaner som vill få plats påvårdkollektiv eller behandlingshem. De vill få plats inom den frivilliga vården- väl att märka. Detär mol den bakgrunden som , bl, a. i moiion 2080, starktunderstrukit behovet av "större resurser lill behandlingshem och till försökmed nya vårdformer, till ideella organisationer etc". Mensjälvfallet bör den narkomanvård som är under uppbyggnad utvärderas. Vi vetatl vården är populär bland de vårdsökande. Vilken annan .vårdsektor, som ägnarsig åt sociala problem, kan hävda alt den är populär bland de vårdbehövande? Vivet också, i varje fall de av oss som haft kontakt med svårt nergångnanarkomaner, all del finns ett stort antal exempel på personer som efterårtionden i den ivångs-mässigt bedrivna vårdsvängen resocialiseratsgenom effektiv behandling i demokratiskt uppbyggda vårdkollektiv. På ellkommunalt drivet vårdhem i ett storstadsområde har man t. o. m. kunnat anställarehabiliterade vårdtagare som terapeuter. Detfinns alltså klara antydningar om all narkomanvården - till skillnad frånmycken annan vård - är på räil väg. Men del hindrar nalurligivis inte an dessaantydningar bör underbyggas med vetenskapligt hållbara fakta. Det är därför medtillfredsställelse vi från genom utskottets utförliga redovisningkan konstatera att sådana utvärderingar redan pågår i stor skala och därförinle påkallar någon särskild yllerligare ålgärd från sida. Jagvill inle minst mol bakgrund av herrTorwalds inlägg väldigt starkt understrykatvå saker i utskottets betänkande. Den ena är att man säger all deundersökningar som genomförs på området måste bli systematiskt sammanfattade,analyserade och tillgängliga för inlressenlgrupper. Det är alldeles uppenbartatt forskningen måste ske så att den ger någon information. Men måstevi ha klart för oss alt forskningen inle är enhetlig. Det finns olikaforskningstraditioner. Dels är del en mer - som man brukar säga- posilivistisk, där del handlar om all exakt räkna slickmärken och ta s. k.objektiva fakta till grundval för utvärderingen. Den forskningen tyckstilltala , och den skall självfallet bedrivas, den har sitt värde.Men del finns dels också en annan forskningstradition, s. k. hermeneuliskforskning, som bygger på förståelse och försöker se till klienternashelhelssituation. Den bygger pä ett mera deltagande forskningsarbete -aktionsforskning kan man ibland kalla den för. Den kan uppenbarligen intebedrivas på samma sätt, men den måste också få ell utrymme. Den innebär ocksåulvärdering, även om utvärderingen kanske inte alllid kan presenteras i form avstatistiska tabeller. Jagvill också starkt underslryka, all den forskning som måste ske, får inte, somdet står i betänkandet, leda till att vårdbehövande avstår från att söka vårdav rädsla för atl registreras. Risken för all den rädslan kan förekomma hosvårdsökande är uppenbarligen en realitet. Det förekommer här och var i debatten larmsignaler om en massivökning av narkotikaproblemet. Jag tänker nu inle främst på en del lösaspekulationer, ulan på mera seriösa uppskattningar. I en artikel i 46 refereras en del sådana siffror. Enligt uppskattningar av socialarbetareoch polismän har antalet narkotikamissbrukare bedömts lill 10 000 i ,4 000-5 000 i , 700-1 000 i och lika många i en liten stadsom , för att ge några exempel. Om sådana siffror är riktiga skulleproblemet vara flerfaldigt större än vad man officiellt antar. Enannan uppgift är polisens statistik över narkotikaärenden, som visar en ökningfrån 4 1970 till 5 1974. undersökningar om inskrivningsskyldigas narkotikavanor visardäremot en viss minskning av antalet ungdomar som prövat eller använinarkotika- från 16,9 9fo till 15,9 96 . PåRFHL uppger man att bilden är splittrad. Cannabismissbruket liksommissbruket av centralstimulerande medel minskar i landel som helhet, men ökarlokalt på vissa håll. Opialmissbruket, bl. a. heroinmissbruket, ökar, menantalet missbrukare kan ännu räknas i hundratal, menar RFHL. 1ett interpellationssvar här i anslöt sig socialministernlill RFHL:s bedömning när det gäller cannabis, men angav en betydligt högresiffra för heroinmissbruket. Molden här bakgrunden är det uppenbart alt en klar bild är svår all åstadkomma.Den klara bilden finns i varje fall inte tillgänglig . Därför är enkarlläggning av det slag som socialutskottet nu föreslår nödvändig för attskapa ett handfastare underlag för en helhetsbedömning. Det är också vikligtall utskottets beställning i betänkandet av "en belysning av debakomliggande orsakerna till missbruket" blir effektuerad. Jag kan trösta frökenHjelmström med all sekretariatet för framtids- forskning just nuplanlägger en studie av den nya typ av internationell brottslighet som ulantvivel är en stark bidragande orsak till inle minst heroinproblemet. Enorsaksanalys är alltså nödvändig och utgör grundvalen för elt långsiktigtprogram mot narkotikamissbruket. Men del får självklart inle bli en ursäkt förpassivitet . Narkomanerna kan inte vänta på ett kommande narkotikafritlparadissamhälle. De behöver hjälp och stöd . Jagkan inle underlåta atl citera kontaktkommentar i samband med enintervju med två av dagens motionärer, herrar Jadestig och , Reporternskriver: "Så var intervjun slut. När jag gick hem förbi och sågknarkarna där tänkte jag: 'Ni inte bara håller på atl punda ihjäl er, ni hållerpå att utredas ihjäl också'." Den karlläggning som vi beslutar om får inle bli ett hinder försnabba åtgärder till narkomanernas hjälp. De kräver vård. De köar för vård, ochde bör ha rätt till vård. i (fp): Socialutskotlel redovisar stora problem, när det tar upp frågorna kringalkohol- och narkotikamissbruket samt sniffningen, de största sociala ochmedicinska problem som vårt samhälle dras med . Det är naturligtvisglädjande atl .socialutskottet hemställer hos regeringen om en kartläggning avnarkotikamissbrukets omfattning. Men det är tyvärr allt vad utskottet harkunnat prestera. Visserligenhåller många utredningar och undersökningar på all slutföras och kan förväntasbli klara , men flertalet av dem behandlar bara vissa delproblem.Något samlat grepp med möjlighet till översikt tycks inte vara alt vänta. Delär beklagligt, eftersom många av de problem som vi nu diskuterar är oroande iframtidsperspektivet. Vi får t. ex. rapporter om att alkoholmissbruket ökar,och vi vet att heroinet fån elt stadigt grepp på narkotikamarknaden. Iett av de remissvar som utskottet har fåll säger brottsförebyggande rådet, somär del samordnande organet i della sammanhang, all det är svårt atl få tillgänglill ett grundläggande faktamaterial på narkotikaområdet. Därför är detangeläget alt tillstyrka just förslagel om en narkotikautredning.Brottsförebyggande rådet aktualiserar också frågan om behandling av narkomaneri ell tidigare skede och i mer ändamålsenliga vårdmiljöer änfångvårdsanstalterna. Den synpunkten borde vara värd ett bättre öde än atlbegravas i ell utskottsbetänkande. Dettalas i en av de motioner som behandlas och som utskottet redovisar om delstarka sambandet mellan speciellt skolungdomars alkoholvanor och derasnarkotika- och sniffningserfarenhel. Det har på nytt dokumenterats i en avskolöverstyrelsens undersökningar. Om man delar upp ungdomarna i grupper medavseende på deras totala årliga alkoholkonsumtion visar det sig all narkotika-och sniffningserfarenheten ökar med stigande alko'holkonsunition. Nr 37 I det perspektivet är del naturligtvis av stort intresse attfördjupade Onsdaeen den kunskaperkan erhållas i samband med verkställandet av del beslut som fattals om mellanölets upphörande . --------------- har isitt remissyttrande lill utskottet skrivit all det är angelägel all frågan Vissa alkohol- och om enutvärdering av mellanölsreformen tas upp lill behandling med narkolikafrågor tanke på den starka kopplingen mellan brott och alkohol,inte minst när det gäller våldsbrottav ungdomar. Avskolöverstyrelsens undersökningar kan man även utläsa atl det har skett enpåtaglig försämring beträffande flickor i årskurs 9. Från 1971-1975 har detblivit vanligare med ett relativt stort inlag av såväl mellanöl som starksprit.Även om konsumtionsfrekvensen bland pojkar i samma årskurs tycks ha minskatnågon procentenhet är det för en relativt stor grupp fråga om betydandekvantiteter mellanöl och sprit som förlärs . Konsumtionenligger på en nivå som innebär stora mängder varje gång. Andelen pojkar iårskurs 9 som dricker fem burkar öl eller mer per tillfälle har till1975 ökat väsentligt. Tyvärr hänger en ökad ölkonsumtion bland ungdomarnanästan regelmässigt samman med en ökad spritkonsumlion. Skolöverstyrelsensundersökare slår fast att sniffningen ofta förekommer i form av - som deluttrycks - lokala sniffningsepidemier. Bland pojkarna i årskurs 9 är det 11 %som har sniffat, bland flickorna i samma årskurs är del 10 "6. Värt attnotera är alt andelen som har sniffat har ökat påtagligt i gymnasieskolan bådebland pojkar och bland flickor. Som motionär är jag självfallettacksam för alt utskottet har ställt upp på den linje som vi motionärer pekatpå i motionen 1265, nämligen just åtgärder då det gäller problemet medsniffningen. Det är också bra att vi får utredningar av det slag utskottetföreslår. Men jag vill ändå beklaga att vi efter så här avutredningar, tillsättande av arbetsgrupper av olika valör och på olika nivåersamt konferenser i ett antal som är legio inte har hunnit längre än vadutskottet avslutar sill betänkande med: "Med hänsyn lill att frågan f n.övervägs inom regeringens kansli anser dock utskottet all del inte är erforderligtalt tar något initiativ i frågan." Sammanfattningsvis, herr talman och herr närvarandesocialminister: borde ha kommit längre, både för ungdomens och för deutslagnas skull. Jag har inget yrkande utöver utskottets men hoppas attregeringen ägnar stor kraft åt att föreslå konstruktiva åtgärder och att delsker snart. i (s) kort genmäie: Jag vill bara replikera i på det sättet all närhan nu tillhör elt parti som sitter i regeringen så kan han kanske på den vägenytterligare stryka under det han sade senast, nämligen all det måste skenågonting. Då tänker jag närmast på socialutredningen. Den kommer säkerligenalt bli fördröjd, och det är den nuvarande regeringen skuld till. Jag skullevilja vädja så myckel jag kan all del sker en snabb behandling - dels attutredningen blir färdig så snabbt som möjligl, delsall det sker en snabb handläggning i regeringen som ju har alt ta ställninglill de övergripande frågorna. FrökenHJELMSTRÖM (vpk): Anledningen till atl jag ånyo begärt ordet var inlägg,som jag då inte hade replikrätt pä. angrep tre saker i vad jag togupp. Hantalade först om utvärderingen, men del förefaller mig som om harväldigt vaga för att inte säga felaktiga begrepp om vad en utvärdering avnarkomanvård går ul på. Det är, som jag sade i milt första anförande, rättointressant med enbart kvantitativt mätbara data. Det säger ocksåsocialstyrelsen i sitt yttrande över motionerna: "Atl endast registreradrogfrihel och andra hårddala ger en begränsad bild av verkligheten genom attde enbart speglar de f d. patienternas sociala situation och anpassning i vissaavseenden." Vad som är belydligt intressantare är ju all försöka utvärderade f d. missbrukarnas totala sociala situation och uppfattning om sin tillvaro. Sedantog upp frågan om tvånget och påstod att undvikande avtvångsåtgärder skulle vara passivitet. Jag delar inle den uppfattningen.Passivitet är vad vi har , när människor köar till behandlingshemmen. Vadjag kräver är ett tvång på kommuner och landsting alt aktivt erbjuda vård. Detgör de inte . Del är där som tvånget skall sältas in. HerrTorwald log sedan upp polisens insatser, men jag diskuterade faktiskt intefrågan om människor som langar amfetamin. Jag kritiserade all de slorautsugarna går fria, alltså de som gör stora vinster på missbrukarna och sedaninvesterar pengarna i fastigheter eller i restaurangrörelser och andranäringsgrenar. De går fria, medan de små missbrukarna drabbas av hårdafängelsestraff Vilka är de slora brottslingarna i sammanhanget? Jag skallinte förlänga denna debatt särskilt myckel. Vadbeträffar utvärderingen är det möjligt att jag inte är lika erfaren som frökenHjelmström, även om jag har lagt ner ganska myckel tid och stort intresse pådessa frågor. Men nog tycker jag det är ett utomordentligt värdefullt bevis påom vården har lyckats, om en person är drogfri eller inle, eftersom hanrimligen inle klarar sin sociala situation med mindre än atl han är drogfri.Det måste, menar jag, vara det primära. Det kan vara intressant att fåytterligare uppgifter, men det primära tecknet på om man över huvud laget harhaft framgång med vården är om vederbörande efter behandlingenfortfarande är drogfri eller inte. FrökenHjelmström sade alt kommunerna skall aktivt erbjuda vård. Ja, det skall degöra. Men jag tänkte inte pä dem som söker vård frivilligt. Naturligtvis skallvi försöka svara upp också mot det kravel, och det är riktigt alt vi där liggerefter, bl. a. beroende på alt kommunerna har saknat anvisningar om hurman skall ordna vården så att man får rimlig valuta för de pengar som satsasoch inte bara kastar in pengar planlöst utan att vela om man över huvud lagetgör rätt eller fel. Det är därför som utvärderingen borde ha gjorts för längesedan, så att man i kommunerna hade fåll konkreta råd om hur man skall ageraoch arbeta. har det också sagts att mafflasyndikaten klarar sig. Ja,del gör de ofta. Men ibland gör de det inte. Polisen tog som bekant i somrasutanför en storlangare som just är föremål för rättsligaåtgärder. Och det är visst inte så atl polisen önskar ha det på della sätt. Delberor på svårigheterna. Och de som langar är väl ändå inga smålangare!Enligt mitt sätt att se är de slorlangare. De som langar ell kilo heroin ellerdäröver är enligt min mening inga smålangare. Men tyvärr är de inle hellerspindlarna i nätet. Dem kommer vi ål alltför sällan. Men därför kan vi intelåta storlangarna gå fria. Överläggningenvar härmed slutad. §3 Föredrogs Socialutskottels betänkande