prot · G00965 · 1976-12-31 00:00:00 — Det är viktigt alt enutvärdering sker när försöken avslutats, så att vi kan dra nytta av dem i detforlsatla arbetet, inte minst när del gäller atlinformera ungdom om yrkesval i skolan. dagarna har vi fått la del av en utvärdering. Den har gjorts av tresociologer under ledning av , och den har gjorts på uppdrag avjämställdhetsdelegationen. Den gäller Kristianstadsprojekiet. Man har studerat50 familjer som deltagit i försöket och fått en bild av hur kvinnornas inträdei yrkeslivet i de manliga arbetena uppfattas av dem själva, deras män och hurdet påverkal familjeliv, frilid och samhällsintresse. I en senare etapp har mangått utanför de 50 familjerna med frågor till kvinnor och män med likartatarbele. "Roller i omvandling" heter utvärderingen som publicerats iserien . Delär en myckel intressant studie, som tydligt visar atl man inte kan lösa fråganom jämställdhet enbarl med åtgärder som stimulerar kvinnor till ökatförvärsarbete. Dei försöket dellagande kvinnorna saknade ulbildning utöver den obligatoriskaskolan, saknade erfarenhet av industriarbete eller hade varit borta frånarbetslivet . Sedan de väl fått hjälp alt komma över tröskeln tillarbetslivet, bl. a. genom utbildningsinsatser, upplevde de arbetet myckelpositivt. Det var inte i första hand möjligheterna till den egna försörjningensom gav tillfredsställelse ulan arbetets "sociala" värde. Del gavsjälvförtroende, uppgav de. De kände sig gladare och piggare. För deras mänupplevdes det ekonomiska utbytet av hustruns arbele som en lättnad. De kändemindre ansvar och oro , de upplevde att de inte var ensamma omansvaret. Men risker finns, menar ulvär-derarna, alt kvinnorna i glädjen överelt arbete är alltför benägna atl undantränga problemen på arbetsplatsen och ikombinationen hem- och förvärvsarbete - för sådana problem finns. "Kvinnornaslåga anspråk och deras tacksamhet över arbetet gör dem svaga atl hävda sinarättigheter", sammanfattar sociologerna. Risken finns alltså all kvinnornaockså om de går in i tradionellt manliga arbeten kommer alt acceptera sämrevillkor än sina manliga arbetskamrater. Risken finns att de blir en tänjbarreserv med speciella arbetsuppgifter. Deträcker alltså inte atl kvinnor kommer ut i förvärvsarbete. Arbetslivetsvillkor måste förändras, arbetsmiljöerna förbätlras, stressen skruvas ner. Detär viktigt för både kvinnor och män. Ansvarsfördelningeni hemmet måsle också förändras. Undersökningen visar atl del delade ansvaret iarbetet inte medfört etl delat ansvar för hem och barn. I 38 av 47 barnfamiljerhade hustrun fortfarande en-samansvarel eller huvudansvaret för barnen, ochbara i 9 familjer delade man ansvaret. Här finns storl utrymme förjämslälldhelsinsatser som syftar till attitydförändringar. Kvinnornai Kristianstadsprojekiet var ulan yrkesutbildning. Det är för sådana kvinnorsituationen är allra svårast. Det är de kvinnorna som finns i restposten"dolda arbetslösa". .'MIra svårast är situationen i de tradionelltsysselsältningssvaga områdena. Det är viktigl alt den gruppens problem lyftsfram i ljuset. En s. k, hemmafruundersökning som påböriats Torsdagenden 3 febmari 1977 Torsdagenden 3 febmari 1977 och somjämställdheiskommitién beslutat skall fullföljas kan kanske ge oss siörrekunskaper om vad som döljer sig bakom den dolda arbetslösheten. En allmänarbetslöshetsförsäkring har här etl storl berättigande och är ell starkträtivisekrav. En arbetslöshetsförsäkring är ingen ersättning för arbete, menden skulle kanske bidra lill att problemen för denna grupp kvinnoruppmärksammades och inte hell nonchalerades. Delär alltså angeläget med fortsatta jämställdhelsålgärder på arbetslivetsområde. Jämslälldhetskommiltén har också beslutat forlsälla på den vägen, iförsta hand genom att ta över och driva vidare de försök och projekl som var igång eller planerade. Tillarbetsgivare som utbildar och anställer kvinnor resp. män i vissa yrken, somtidigare dominerats av det motsatta könet, utgår /75 etttimbidrag . Del böriade med , blev 1976 6 kr.och föreslås nu bli höjt till . Del har inte uinyUjats i någon större grad. "Inte i något fall har det utnyttjats för utbildning av män ikvinnodominerade yrken", heter det lakoniskt i arbetsmarknadsverketskommentar i budgetpropositionen. Nej, tacka för del. Del skulle ju betyda altmän gick in på områden med lägre löner och lägre status än vad män är vana vid.Kvinnorna kan nog stimuleras att sprida ul sig på fler yrkesområden än de elvainom vilka av kvinnorna på arbelsmarknaden befinner sig, men au få män altgå in på kvinnornas låglöne- och lågslatusområden blir betydligt svårare. Delhjälper inie med jämslälldheisbidrag, även om dessa skulle bli högre. Vi måstekomma fram annan arbelsvärdering, som ger ulslag i en annan ekonomiskvärdering av olika arbetsuppgifter. Jämställdhelsarbetetmåste bedrivas på många plan. Själv anser jag det nödvändigl att satsa mer påopinionsbildning med syfte all förändra kvinnors och mäns allilyder och kommaål deras fördomar. Skolan måsle la sin del av ansvaret för en sådaninformation. Det är också viktigt för oss i kommittén atl samarbeta medstudieorganisationer, över huvud taget med organisalionerna. Skall man nå ut påbred bas med en debatt i vilken både kvinnor och män engageras - och delta ärhelt nödvändigl - då finns det inget annal sätt än alt gå via folkrörelserna.Min avsikt är att försöka få till stånd elt sådant samarbete, och jag hoppas pågensvar. Innan jag slutar vill jag bara nämna en liten ljuspunkt. Det böriarändå finnas sådana i det här sega arbetet. har beslutat granskakönsrollsproblemaiiken närmare när det gäller radio och TV. Den direktaanledningen är anmälningar av aktuella program. "Olikagrupper och enskilda har i skilda sammanhang gjort kvanli-tetsmälningar, dvs.man har räknat antalet kvinnor och män i TV i olika programtyper", heterdel i personaltidning . Det heter vidare; "vill nu la reda på om det går att angripa det svåra ämnet på ett mer djuplodandesätt." Del skall verkligen bli spännande att se vad den djuplodningen kanleda lill. i den allmänpolitiska debatten togs den sjunkandenativiteten upp. De åtgärder som föreslogs gick i motsatt riktning mot dem somjag har föreslagit i en molion med samma utgångspunkt. Jag tror all de i dagnämnda förslagen kommer all förvärra situationen eftersom de går stick i stävmot de fiesta kvinnors vilja. Men det är viktigt atl vi lar den sjunkandenativiteten på allvar. Jag tror att ett barnfalligl samhälle haren dåliginverkan på människors känsloliv. Jag iror inte atl del är något frivilligt valall människor har färre barn eller inga alls. Del är nog en oullaladprotest mot det barnovänliga samhället, som också starkt hänger samman med denbristande jämlikheten mellan kvinnor och män. Närkvinnor går ut i förvärvslivet får de inte bara etl arbele - de får två.Arbetsfördelningen i hemmet förändras inte nämnvärt av atl kvinnorna böriarförvärvsarbeta. gjordes en intervju med anställdavid företagel i . Enligt den undersökningen var deheltidsarbetande kvinnornas arbetsvecka 20 limmar längre än männens, medhushållsarbetet inräknat. I den rapport som sociologen på uppdrag av jämställdhetsdelegationen, om försöksverksamheten medkvinnor på manliga jobb, framkommer samma sak. Den förändring som skedde närdessa kvinnor gick ut i förvärvslivet var all männen böriade bädda sina egnasängar. Det finns också andra undersökningar som visar atl kvinnorhushållsarbelar fyra gånger mer än männen även om båda är heltidsarbetande. Delär inte att undra på alt kvinnor utgör en minoritet i den fackliga ochpolitiska verksamheten, som det är förvånande att det över huvudlaget finns kvinnor som utöver de dubbla arbetsuppgifterna också lar på sigsamhällsuppdrag. Mankan fråga sig hur man med politiska åtgärder skall kunna förändra denfördelning som uppenbarligen är sä diskriminerande för kvinnorna i hemmen. Vikan ju inte gärna lagstifta om vem som skall diska. Delhar tidigare i den här debatten nämnts atl opinionsbildningen måsle skärpas.Jag vet inte hur opinionsbildningen skall kunna skärpas ytterligare. Debattenom jämställdhet i hemmet har förts av kvinnor, av massmedia och inompoliliken, men förändringen har inte kommit särskill långt. finns politiska instrument, och vi får inte vara rädda för lagstiftning dävi vill hjälpa eftersatta grupper all förändra sin silualion. När regeringen ivår lägger fram förslag om förlängd föräldraledighet hoppas jag atl man drarkonsekvenserna av en av de klart liberala meningarna i regeringsdeklarationendär det slår: "Jämställdhet mellan kvinnor och män är en självklarutgångspunkt för regeringens politik." Denföriängda föräldraledigheten bör bli individuell. En del av den förlängningenbör enbart tillkomma papporna. En individualisering av föräldraledigheten ärocksä - vilket kanske är det vikligasle - ell slöd för de många pappor somfakliskl vill ta ett lika ansvar för barnen men den 3 febmari 1977 Torsdagenden 3 febmari 1977 som inte vägar ta duslenmed arbetsgivarna och arbetskamraterna. /SR gjorde en undersökning blandsina medlemmar där de manliga medlemmarna tillfrågades om de kundetänka sig ta pap-paledigt. Ca 70 96 uppgav att de var intresserade av att göradet. Men del var inte mer än 4 96 i hela landet som det året utnyttjade pappaledigheten.Intresset alt la etl delat ansvar för barnen finns bland männen, ge dem dåockså etl stöd i lagstiftningen. Elt delat ansvar, klart uttryckt i de reformersom kommer alt genomföras, är etl stöd för kvinnorna att klara alla sinaroller. Daghemsbristen- som har diskuterats - spelar naturligtvis en stor och kanske mångagånger avgörande roll för unga människors möjligheter alt ha familj och förkvinnors möjligheter atl fungera på arbetsmarknaden. Regeringen har i sinbudget avsatt medel för den kraftigaste utbyggnaden med 100 000 nyadaghemsplalser och 50 000 frilidshemsplaiser . Men del finns ca450 000 barn med förvärvsarbetande föräldrar. I den kommunala barnomsorgenfinns det plats för ca 130 000 barn. Inte ens med den femårsplan som finnskan dagens behov läckas. Det finns också uppgifter om alt den utbygg-nadstaktsom behövs för alt klara målel inie hålls av kommunerna. Jag efterlyser hosregeringen garantier för all den plan som har utlovats också kommer all hållas.Del räcker inte med alt säga alt planen noga skall följas upp, somsocialministern sade . Jag efteriyser också en prövning av möjlighetenatt utvidga den fastställda femårsplanen. Ojämlikhetenmellan könen slår hårdare bland minoritetsgrupper. Invandrarkvinnornassituation är långt besvärligare än männens. Den isolering många kvinnorupplever i hemmet är värre för invandrarkvinnorna eflersom de också harspråksvårigheter. Svenskundervisningen för invandrare har inte fungerattillfredsställande och är sämst för kvinnan. Det har i en del invandrarfamiljerblivit språksvårigheter t. o. m. inom familjen. Barnen har inte lärt sig sitthemspråk och mammorna har inte län sig svenska. Därför har inte barn och mammorkunnat prata med varandra. En del av problemen kommer alt undvikas med den hemspråksundervisningsom har beslutat. Invandrarkvinnornas isolering kan också brytas medstudiecirkelverksamhet som ligger nära invandrarkvinnornas intressen ochsysslor. En sådan studiecirkelverksamhet har prövats och visal sig varalyckad. Den har legat närmare lill hands för invandrarkvinnorna än denteoretiska svenskundervisningen. Annat har också gjorts för invandrarkvinnorna,men det är naluriiglvis inte tillräckligt, och jag hoppas altjämslälldhetskommiltén aktivt kommer alt la sig an invandrarkvinnornasproblem. Enannan minoritet av kvinnor, som också har del besvärligare än männen i sammasituation, är de som dömts lill fängelsestraff Del finns bara etl endakvinnofängelse i - Hinseberg - och dit kommer alla kvinnor som döms lillfängelse, oavsett var de bor och vilket brott de har begått. De flestakvinnliga internerna har också sina pojkvänner på andra anstalter, vilket göratt kvinnorna får färre besök och inte har någon som sköter hemmetoch tar hand om eventuella barn under straff-liden. Oron för barn och pojkvänär vanliga rymningsorsaker. Brislen på anstalter nära hemorten gör del ocksåsvårare att förbereda frigivningen för kvinnor och ger sämre möjligheter tillyrkesutbildning och meningsfulla fritidsaktiviteter. Jag ser det som enangelägen uppgift för regeringen att ta sig an de kvinnliga internernassilualion. Avskaffa Hinseberg och inför gemensam vård för kvinnor och män,främst på lokalanslalter! Det har jag också föreslagit i en motion. Jag serdetta som angelägnare än all åstadkomma jämlikhet för prinses.sor. Bristandejämställdhet leder lill könssegregerade samhällen som i sin tur föder fördomarom del molsalta könel. Det har därför varit en tacksam uppgift för hänsynslösamänniskor att driva fram en pornografi som ingen känner igen sig i. Efter ettTV-program böriade en yrvaken deball om prostitution och pornografi.Naluriiglvis blev den debatten, som också pågick i , "mums förmoralister". Enstark kritik har riktats mot dem sorn förde sexdebalten på 1960-talei. Jag villi detta sammanhang säga all.sextiotalets deball medförde många braförändringar. Vi fick bl. a. en ny abortlagstiftning. Kvinnor slipper nu vändasig lill illegala abortörer eller genomgå kränkande personundersökningar. sexualbroltsutredning har tillsatts. Den skall rätta lill bristerna i denföregående utredningen, men den skall också ta itu med frågor som inte ingick iden förra utredningens direktiv. Jag hoppas atl den nya utredningen inte kommeratl präglas av någon ny moralism ulan att den bejakar sexualiteten och försökerkomma lill rätta med den ekonomiska brottslighet som ligger bakom många avporrklubbarna och prostitutionen. Enhårdhänt lagstiftning mot dem som är offer för den ekonomiska broilslighetentror jag inte är någon lösning på könsfördomarna i samhället. Könsfördomarnakommer vi till rätta med genom att föra en socialliberal jämställdhetspolitikdär män och kvinnor får lika möjligheter och rättigheter lill arbete ochfamiljeliv. Torsdagenden 3 febmari 1977 FrökenANDERSSON (c) kon genmäle; nämnde atl invandrarkvinnorna befinner sig i en svåraresituation än svenska kvinnor och hoppades att jämslälldhetskommiltén skulle tasig an deras problem. Jag vill bara tala om atl kommittén redan harbeslutat atl till sig knyta en mindre referensgrupp bestående avinvandrarkvinnor för att vi därmed skall komma åt de frågor som för demframstår som mesi väsenlliga. (vpk): Det skulle ha varit roligt om man vid ett sådant här tillfälle hadekunnat utbrista: "Jösses, flickor, befrielsen är nära!" Men detsaknas lyvärr någon vidare förutsättning för gladlynta ullryck av denkaraktären. När kvinnofrågan - alltsåhela del komplex av frågor som direkl berör Torsdagenden 3 febmari 1977 av svenska folkel ochindirekt även de resterande 49 - kommer upp i remissdebatten är delnaturligtvis som sista punkl. Och detta trots atl i det som benämnskvinnofrågan ingår arbetsmarknadspolitiken, utbildningspolitiken, allt som harmed samhällsplanering och kollektiv service att göra, kort sagt etl flertal avde mest vitala områdena i del politiska livet! Detär uppenbart att allt som har med de brännande intressena för majoriteten avsvenska folket atl göra är salt på undanlag i lika väl som i samhällsliveti övrigt. Sedanöver har vi en livaktig diskussion om vad som än benämnskönsrollsfrågor än kvinnorollsfrågor, en diskussion och en aktivitet på mångafronter, som engagerar en växande skara kvinnor och glädjande nog etl inte så litetantal män. Alla dessa människor ifrågasätter från varierande utgångspunkterfamiljen som försöriarinsiitution, kvinnans underordnade ställning påarbelsmarknaden och de rådande könsrollerna. Det senasie årets diskussioner hart. o. m. kommit att röra sig om de mest brutala formerna av det kapitalistiskamanssamhällets förtryck. En massiv kvinnoopinion har vänt sig motsexualbroilsulred-ningens liberala och mans-chauvinistiska attityder när delgäller våld-täkler. De prostituerade - den mest föraktade kvinnogruppen - harblivit uppmärksammade. Delär viktigl atl fråga sig varför all denna aktivitet skall vara nödvändig. Vadhar den så aktiva kvinnorörelsen gjort för misstag? Det är naluriiglvisett oerhört stort ämne, och jag skall här i korthet bara ta upp två centralabegrepp till diskussion, vilka jag antar har lagils upp tidigare i den härdebatten, nämligen begreppet jämlik/jämställdhet kontra frigörelse. Detkan lyckas vara en strid om ord, men det är det inte. Kravet på jämlikhet, somvar ett av den borgerliga honnörsord, har förts fram avkvinnorörelsens reformistiska flygel. Den radikala, ibland öppet revolutionäradelen av kvinnorörelsen, har rest kravet på kvinnans frigörelse. Förkämparnaför kvinnans jämlikhet med mannen har ideligen hamnat i en återvändsgränd. Omoch om igen har de funnit sig föra en kamp som innebär rätten att konkurreramed männen på det bestående samhällets villkor. Dettydligaste exemplet på kvinnorörelsens ofta bristande förmåga lill analys ärrösträttsrörelsen. Denna rörelse, som utgör den bredaste kvinnofronten imodern tid i kamp för elt demokratiskt krav och som kämpade med så militantametoder atl den nya kvinnorörelsen förefaller som i rent otroliggrad beskedlig i jämförelse med den, upplöste sig frivilligt när den uppnåttsitt begränsade mål. Rösträltskämparna, nästan samtliga från vänster lillhöger, gick, beroende på klassintressen, in i de rpansdominerade partierna föratt snällt och slillfärdigl underordna sig. Och både arbetarrörelsen och delarav den liberala rörelsen, som hade ställt upp för kvinnornas krav så länge deorganiserade sig i en beslutsam maktkamp, satte kvinnofrågan på undantag dåkvinnorna över- gav sin militantahållning. Irösträtlsfronlen ingick också kvinnorörelsens radikala flygel. Men den hade ettbetydligt mer långsiktigt mål. Den hade visionen om ett helt annat samhälle.Den var inspirerad av bl. a. de utopiska socialisterna, av Bachofen, FriedrichEngels och andra. Den företräddes på svensk botten av kvinnor som t. ex. ElinWägner och . idéer har f ö. inspirerat en av den radikalasocialistiska kvinnorörelsens största förkämpar, nämligen . Dehär kvinnorna hade en vision av ett helt annat samhälle, en vision somvisserligen i många stycken var romantisk och i åtskilliga fall fögagenomtänkt, men som ändå var präglad av en hell annan storslagenhet i kontureroch innehåll. De föreställde sig etl samhälle baserat på kvinnans totalafrigörelse, de vände sig mot militarism och naturförslöring. Deras visioner har- om också i andra former - förts vidare av den radikala arbetarrörelsen ochden militanta kvinnorörelsen . På1930-talet, den epok som markerar nästa stora uppsving i kvinnokampen, fördeskampen vidare av bl. Frisinnade kvinnor, numera , av Fogelsiadsförbundei och av radikala socialdemokraliskakvinnor, l. ex. . Ivår lid har, som jag redan nämnt, de här radikala kraven förts vidare av dennya kvinnorörelsen. Könsrollsdebatlen på 1960-lalet lämnade också värdefullabidrag då det gällde all bredda och fördjupa debatten, bl. a. genom alt ta uppmannens roll lill diskussion. Enfråga som är nödvändig all ställa i del här sammanhanget är onekligen: Kan denmanliga rollen med sitt dominerande inslag av våldsberedskap, prestige- ochkarriärtänkande avskaffas, om man inte är beredd att ifrågasätta delkapitalistiska systemet, som bildar grogrunden för och premierar just de härmanliga egenskaperna? Omjag nu övergår till all granska vad jämlikhetsfilosofin har medfört för denstora massan av svenska kvinnor så kommer jag till ytterst nedslåenderesultat. Situationen pä alla fronter för kvinnorna visar det kapitalistiskamanssamhällets hart när orubbade dominans. En liten framgång har noteratsunder , och den har varit inne på: rätlenlill fri abort för kvinnorna. Mentittar man på kvinnans ställning i arbetslivet och i hemmet ser man allförhållandena har förändrals i oerhört liten utsträckning. Arbetslivetfortsätter alt vara uppdelat i en manlig och en kvinnlig sektor. Av 38yrkesområden är 30 lill mer än 75 "6 dominerade av antingen män ellerkvinnor. Det mönstret har alltså inte förändrats . Likalönexisterar fortfarande bara på elt fåtal områden. Medellönen 1972 för deheltidsarbetande kvinnorna var . och för männen . Kvinnornasförvärvsintensitet är fortfarande avsevän lägre än männens. Svårast drabbad ärden kvinnliga ungdomen; över 7 9,, av de unga kvinnorna saknar arbele.Motsvarande siffra för hela den arbetsföra befolkningen är . Torsdagenden 3 febmari 1977 Deflesta kvinnor som går ul i förvärvslivet hamnar i deltidsarbete. 600 000kvinnor arbetar , och del innebär att nästanhälften av alla kvinnor är deltidsarbetande. av de kvinnor som de senasteåren har börjat förvärvsarbeta gör det på deltid. Nästan hälften av alladeltidsarbetande kvinnor är , något som lyder på att del inie ärproblem med t. ex. barnomsorg som dikterar deras val av förvärvsmöjlighet - omdel nu är ett val. I slällel tycks del vara arbetsmarknadens obarmhärtiga synpå de medelålders och äldre kvinnornas krav som dikterar deras ställning - ochdet innebär i praktiken partiell arbelslöshel och beroende av en annans, dvs.en mans, förmåga att försöria dem. Detkanske är viktigt att här ta upp frågan om var indoktrineringen i den kvinnligarollen böriar. Här skulle skolan ha en stor uppgift när del gäller alt förändrakönsrollstänkandet. Visserligen har läroplanen både för och förgymnasieskolan en mycket bra målsättning, men om man ser hur det fungerar ipraktiken blir man ganska beklämd. Undervisningeni svenska och historia förbigår kvinnornas insatser i samhälls- ochkulturarbetet. Den könsuppdelade gymnastikundervisningen bidrar lill attbefästa könsrollerna. Dominanser av pojkar resp. flickor på olika linjer iskolan visar hur djupt könsrollerna är inpräglade redan i tonåren. Jagvill här nämna bara några siffror från gymnasieskolans olika linjer; de . Andelen flickor var på gymnasieskolans konsumtionslinje 96,796 och på beklädnadsteknisk linje . På de traditionellt manliga linjernavar andelen flickor i fordonsleknisk linje , el- och teleteknisk linje 0,och bygg- och anläggningsteknisk linje . Undervisningenom könsrollerna måste utvidgas och fördjupas. Sexualundervisningen bör likasåförbättras. Den bör utformas så all den bidrar lill atl luckra upp fördomaromkvinnan hos både lärare och elever. Delta är särskill viktigt med tanke på denfördomsfyllda syn pä kvinnan som representeras i massmedia, särskill i s. k.dam- och herrtidningar och i de öppet reaktionära porrtidningarna. Kvinnanssvaga ställning i arbetslivet hänger naturligtvis samman med hennestraditionella roll i familjen och i hemmet. En stor del av hemmakvinnornautför ett nödvändigt men helt oavlönat arbete. Del har visat sig atl deltahemarbete inte alls fyller kvinnorna med den tillfredsställelse som mångagärna älskar att föreställa sig. Atl den ekonomiska beroendesituationen kanförorsaka psykiska problem har uppmärksammats först . I enundersökning som gjordes av framgår atl en stor delav de hemarbeiande kvinnorna lider av allvariiga sjukdomssymtom. Med ledning avsvaren från de intervjuade, som alltså var dels förvärvsarbetande, dels hemarbeiandekvinnor, gjordes en bedömning av deras arbetskapacitet. Resultatet blev all 9296 av de förvärvsarbetande kvinnorna i åldrarna är bedömdes ha fullarbetskapacitet mot av de hemarbeiande. Detta visar enligtundersökningen att hemmen utgör del utan jämförelse största området för skyddadverksamhet för partiellt arbetsföra i dagens samhälle. Menman kan också tolka undersökningsresultatet på elt annat sätt, nämligen så attkvinnor känner en sådan otillfredsslällelse av all ulföra elt isolerathemarbete, vara ekonomiskt beroende och ha hemmet som ständig arbetsplats atlde råkar ut för djupgående psykiska störningar. För att bryta kvinnansisolering krävs alltså kraftiga åtgärder. Arbetsdagen måste förkortas. Sextimmars arbetsdag för alla är ett berättigat krav, likaså att en fullständigbarnomsorg byggs ul.