prot · G00947 · 1976-12-31 00:00:00 — Även om den aktuella statistiken för arbeismarknaden i november i årvisar att antalet arbetslösa understiger motsvarande antal såär läget för del svenska näringslivet inte ljust. Den socialdemokratiskanäringspolitiken har lett fram till stora problem för främst den svenskaexportindustrin. Densenaste liden har rapporterna om hotande förelagsnedläggningar ochdriftinskränkningar kommit tätt. Hela branscher utsätts för stora svårigheter.Förhållandena blir naturligtvis särskilt besvärande för de regioner som i höggrad domineras av branscher som utsätts för omställningsproblem. Motden bakgrunden kommer det att ställas stora krav på den ekonomiska politiken.Det gäller att hålla kostnadsutvecklingen i schack så all svensk exportindustriblir konkurrenskraftig. Vimåste föra en näringspolitik som skapar en miljö där det på nytt blirstimulerande att starta nya företag och utveckla befintliga förelag, så att många nya arbetstillfällenerbjuds. har presenterat en undersökning omnybildningen av företag inom tillverknings-och byggnadsindustrin. Under 1970-lalet har nyetableringarna minskal med ca en fjärdedel.Den statistiken är ett klart belägg för alt vi måste få en kursändring inäringspolitiken om tryggheten i jobben skall bevaras och än mer för alt måletom arbete åt alla skall kunna uppnås - den målsättning som vi iutskotlsmajorileien ställer oss bakom, helt i motsats till vad i försökte göra gällande från talarstolen . Jagtycker också, om jag redan här får kommentera uttalande justom alt skapa nya arbetstillfällen, att det kan vara klokt att belänka den härstatistiken innan man går ut så hårt och kräver nya jobb. Hade det varit enannan näringspolitik för de mindre och medelstora företagen under den gångnamandatperioden, då hade ansvaret, hade vi haft åtskilligt fierarbetstillfällen att erbjuda än vad den nya regeringen hade attpresentera vid övertagandet av makten. Detär i del här sammanhanget som arbetsmarknads- och sysselsättningspolitikenkommer in. Det är ett myckel omfattande utredningsmaterial som ligger tillgrund för betänkandet från arbetsmarknadsutskottet. Främst börsysselsätlningsutredningen, långtidsutredningen och det omfattande materialetfrån Länsplanering nämnas. Pådelta och en hel del annat material bygger propositionen 211 om samordnadsysselsättnings- och regionalpolitik. Den lämnades lill avden dåvarande socialdemokratiska regeringen. Så kom regeringsväxlingen iseptember-oktober och frågan uppstod om den nya regeringen skulle dra tillbakapropositionen eller ej. Då propositionen främst tar upp rent allmänna principerblev beslutet att den skulle riksdagsbehandlas i befintligt skick. Detre regeringsbärande partierna har sålunda på basis av ett omfattandeutredningsmaterial, proposilionen 211 och inte mindre än 48 motioner, enats omdet föreliggande utskottsbelänkandet. En viktig utgångspunkt förställningstagandena har vidare varit regeringsförklaringen från iår. I den slås fast: "Regionalpolitikenskall förstärkas så att människor i olika landsdelar ges allsidigsysselsättning och service samt en god miljö.'" Vidare:"'Nya arbetstillfällen måste skapas inom näringslivet. Det ger ocksåresurser lill den ökade sysselsättning som krävs i statlig och kommunalverksamhet."" Jagvill också ta ett tredje citat: ""Alla ungdomar skall garanterasarbete, praktik eller utbildning. Arbetsförmedlingen förstärks ocheffektiviseras. Stödet lill halvskyddad sysselsättning förbättras. Arbetslivetmåste anpassas till de handikappades krav." Slutligen: "Arbetetpå jämställdhet mellan kvinnor och män påskyndas." a. de här punkterna som menade att den nya regeringeninte kände samma ansvar för som den gamla regeringen gjorde. De citat som jagnu har gjort pekar klart på att det här är ting som verkligen prioriteras i detfortsatta arbetet. Alla försök att påstå något annat skall falla till marken. Dåkan man fråga: Hur har de här deklarationerna följts upp i utskottsmajoriletensskrivningar'' Självautgångspunkten är naturligtvis arbetet. Det är en fundamental mänskligrättighet. har visat att det finns ett mycket stortbehov av nya arbetstillfällen. Härtill kommer det ökande behovet avdeltidsarbeten för äldre som vill fortsätta all arbeta även efter sinpensionering. Arbetet skall ge den enskilde möjligheter att utveckla sig själv,ge trygghet och arbetsglädje. Den tekniska utvecklingen skall användas intebara för att nå en effektivare produktion ulan för att göra arbetsmiljöernasäkrare och arbetsuppgifterna mer stimulerande. Ett mänskligare arbetsliv gerockså utrymme för människor att engagera sig i annat. Arbetet skall inte behövata all kraft. Det är viktigt att olika beslut som rör villkoren för denenskilde i arbetslivet ses tillsammans. När vi arbetar för att alla som vill haett förvärvsarbete utanför hemmet skall fl chans till detta, så måste visamtidigt arbeta för en utvidgad och bättre barnomsorg. När vi argumenterar föratt de anställda skall få mer att säga till om på sin egen arbetsplats måste visamtidigt ge möjligheter till vidareutbildning. Och när vi förutsätter attproduktionsutbytet skall stiga för att ge underlag för högre välfärd måste visamtidigt öka ansträngningarna för att skydda den enskilde arbetstagarensfysiska och psykiska hälsa. Menrätten till arbete måste gälla alla. Vissa grupper har haft svårt all komma inpå arbetsmarknaden eller att hålla sig kvar där. Del gäller främst kvinnor,ungdomar, handikappade och äldre. Andelenkvinnor som förvär\'sarbetar har stigit snabbt . Fortfarandesaknar emellertid många kvinnor förvärvsarbete. Om man antar att kvinnorna villha samma sysselsättningsgrad som männen hade , så fordras ytterligare600 000 nya arbetstillfällen. Enligt en intervjuundersökning som statistiskacentralbyrån genomförde önskade 250 000 kvinnor i åldern fåförvärvsarbete eller efter viss vänietid. Målet måste självfalletvara all alla som vill ha ett arbete utanför hemmet skall ges en chans till det- män som kvinnor. Denna målsättning förutsätter att en rad s. k.förvärvshinder undanröjs - och del vill jag starkt understryka. Jag delar denuppfattningen med hen i . Det är ingen motsättningoss emellan på den punkten. Stora insatser, främst beträffande barnomsorgen, ärnödvändiga om alla som vi vill skall förvärvsarbeta också skall kunna ges denchansen. Bristfällig utbildning, dåliga kommunikationer och otillräcklig hjälpmed tillsyn av anförvanter som behöver värd lägger hinder i vägen. Storainsatser från det allmännas sida kommer att bli nödvändiga för att undanröjadessa brister. Samtidigtmåste alla vägar prövas för alt åstadkomma bättre jämlikhet mellan kvinnor ochmän-inte minst på arbetsmarknaden. Vi har fortfarande i alltför storutsträckning en uppdelning i manliga och kvinnliga yrken, där de kvinnliga ärlägre betalda, har mindre infiytande och sämre framtidsutsikter. 3 protokoll 1976/77:478 Folkpartiethar arbetat för att samhällel måste garantera ungdomarna sysselsättning- där har helt rätt. Alla sluter numera upp bakom kravet påsärskilda åtgärder. Trots den förbättrade konjunkturen lågarbetslösheten bland de unga kvar på en mycket hög nivå. Och har andelenarbetslösa under stigit, trots att det totala antalet arbetslösa sjunkit.Värst utsatta är 16-19-åringarna. Många ungdomar i denna åldersgrupp harnyligen lämnat eller avbrutit studier i gymnasieskolan.Otillräcklig yrkesutbildning och avsaknad av arbetslivserfarenhet är storahandikapp för de här ungdomarna. Detär därför nödvändigl att hjälpa dem både med kompletterande ulbildning och medförvärvsarbete. Varje ung människa i denna situation måste få vägledning föratt kunna ta ställning till vad som är bäst i hennes situation. En tids praktikkan vara bäst för den som saknar erfarenhet från arbetslivet. En koriareyrkesinriktad kurs kan vara bäst för den som har bristfällig utbildning meninte vill binda sig för en längre studietid. Ett byte av utbildningslinje pågymnasieskolan kan vara bäst i ett tredje fall osv. Här finns många förslag somvi har fört fram. Föratt nå också de ungdomar, som lämnat skolan och dem som inte arbetsförmedlingenkommer till med information och rådgivning måste verksamheten vara uppsökande.De av lidigare beslutade planeringsråden kommer säkert att blivärdefulla i detta sammanhang. Till frågor som skall tas upp i planeringsrådenhör fackligt dellagande i skolornas undervisning, praktikfrågor, studie- ochyrkesvägledningsfrågor samt arbels-livsorienlering. Kraveni arbetslivet ökar. Resultatet har blivit en utslagning av mindre starkagrupper från normalt arbetsliv. För en handikappad är det svårt all komma in päeller komma tillbaka till arbetsmarknaden. Detbehövs större insatser för undersökning av arbetsplatser i syfte att göraförändringar så att fysiskt och psykiskt handikappade kan fullgöra ettreguljärt arbete på den öppna arbetsmarknaden. Anpassningsgrupperna har här enviktig uppgift. Delbehövs också fier halvskyddade arbetsplatser. Sådana arbetsplatser är ofta enbra mellanform. Antalet halvskyddade arbetsplatser har också ökat starkt undersenare tid, men uppgår ännu inte till den önskvärda omfattningen. Pågrundval av sysselsättningsutredningens betänkande läggs i proposilionen framförslag som syftar till att öka omfattningen av den halvskyddadesysselsättningen genom ett väsentligt förstärkt stöd i initialskedet. Utskottetdelar uppfattningen alt det nuvarande bidraget bör ges en ny utformning. Dennauppfattning uttryckte utskottet f ö. redan förra vid behandlingen avbl. a. motion med begäran om förbättrat bidrag till halvskyddadsysselsättning. Utskottethar på tre punkter ändrat propositionsförslaget. Man kan undra om det är detsom föranleder all ifrågasätta vår vilja att just undanröjahinder för handikappade att komma ut på arbetsmarknaden. De ändringar vi hargjort och som har slutit upp bakom Fördel första har ulskollel förenklat slatsbidragsmodellen att omfatta trebidragssteg i stället för i proposilionen föreslagna fyra. Fördet andra har utskottet vänt sig emot propositionens hårda låsningar i ett paravseenden. Vi menar alt det kan vara nödvändigt att låta statsbidrag utgå ivissa fall även för att kunna erbjuda en handikappadsysselsättning. Delta skall prövas med utgångspunkt i den anställdes arbetsförmågaoch föreliggande placeringsm.öjligheter. Bedömningen skall i förekommande fallske i samråd med anpassningsgruppen på arbetsplatsen. Utskottetmenar också att möjligheten för en arbetsgivare att fiytta över en i företagelanställd till halvskyddad sysselsättning skall finnas kvar. 1 propositionenföreslås att denna möjlighet skall tas bort. Självklart kan olyckshändelser ochannat inträffa som gör del motiverat att erbjuda halvskyddad sysselsättning.Det förefaller naturiigt att detta då sker på den egna arbetsplatsen, därförhållandena är kända och gör anpassningen lättare. Utskottet har betonat altsådana överföringar skall ske med restriktiv till-lämpning. Dehär ändringarna, som alltså har ställt sig bakom, är ju ettförsök att göra del än bättre för de handikappade än vad som föreslogs iproposilionen. Ipropositionen föreslås vidare en särskild form av halvskyddad sysselsättningnärmast avsedd för ungdomar med svåra fysiska handikapp. Avsiktenär att underlätta för dem att efter avslutad utbildning få anställning. Propositionsförslagetligger i linje med de tankegångar vi tidigare framfört. Utskotiet ansluter sigtill förslaget. Deträcker inte att kunna erbjuda arbete åt alla och försöka röja undan hinder fördem som söker sig ut på arbetsplatserna. Arbetsplatserna måste också ha enrimlig fördelning över landet. Det gäller med andra ord att ha enregionalpolitik som fungerar. Riksdagenhar tidigare fastlagt viktiga principer för regionalpolitiken och anslagitmyckel ansenliga belopp till regionalpoliliska åtgärder. Den har exempelvisanslagit 4 000 milj. kr. till lokaliseringsstöd för innevarande femårsperiod,som löper ut . 1978blir ett viktigt år för regionalpolitiken. Det är således det år då en ny ramskall beslutas för lokaliseringsstödet. Ännu viktigare är kanske att en delutredningsarbete skall vara färdigt då och föranleda att besluta omden fortsatta regionalpolitiken. Främst tänker jag på sysselsättningsutredningenoch de tilläggsdirektiv den har fått. Dettaförhållande gör att utskotiet inte gjort några viktiga ändringar ipropositionens förslag för tiden fram till nästa stora riksdagsbeslut i det härärendet. Och det bör komma . En del markeringar görsdock, och jag vill peka på dem. Iriksdagsbeslutet angående den regionala utvecklingsplanen fastställdesbefolkningsramar . När vi nu kan se i facit hur det ser ut i mitten av1970-lalet, kan vi konstatera en del positiva förskjutningar i utvecklingen.Riksdagen uttalade att det var önskvärt att planering och ambitioner iskogslänen primärt inriktades på de högre talen i de då redovisadeplaneringsramarna. Delta mål har redan uppnåtts i fiera av skogslänen. Vidarehar slorstadstillväxten kraftigt dämpats. Dettahar lett till att de i propositionen föreslagna befolkningsramarna för 1985naturiigen har anpassats till det förändrade läget. Utskottet menar att denutvecklingstrend som kan avläsas efter 1972 bör bestå. Det gäller därför attmed de regionalpolitiska medel vi har hjälpa till så alt den här balanseradebefolkningsutvecklingen fortsätter. Utskottet gör därför några uttalanden. Deföreslagna befolkningsramarna godtas för storstadslänen som grund förplaneringen under förutsättning att denna primärt inriktas på de undre delarnaav ramarna. På motsvarande sätt säger vi att planeringen i skogslänen även ifortsättningen bör primärt inriktas på de övre delarna av planeringsramarna.Det rör sig således inte alls om något frångående av ramarna. De har sammauppgift som beslutats tidigare och som det nu föreslås i propositionen. gör uttalanden om var den primära planeringsinriktningen skall liggai fråga om skogslän resp. storstadslän. Vadgäller ortsstrukturen kan först konstateras att är avbefolkningen bosalt i tätorter. För glesbygdsbefolkningen medför dennakoncentration växande problem med kommunikationer och service av olika slag. Denindelning i fem typer av orter som fastställdes föreslås ipropositionen bestå. Det innebär en klassning av tätorterna i storstadsområden,primära centra, regionala centra, kommuncenlra och kommundelscentra. Vissakompletterande beslut föreslås om att , och Slenungsundskall utses till regionala centra. Ett intressantare tilläggsförslag är kanskeatt etl 20-lal kommundelscentra utpekas i huvudsak inom det inre stödområdetoch på . De här förslagen godtas av utskottet. Vad gällerkommundelscentra bestämde i princip att sådana skulleutses, men avstod vid det tillfället i avvaktan på den fortsattalänsplaneringen att peka ut vilka orter som skulle komma i fråga. Enav de viktigaste uppgifterna i den fortsatta regionalpolitiken blir att klaraden inomregionala balansen. Den hittillsvarande utvecklingen i kommuncentra iinre stödområdet inger oro härvidlag. Det visar bl. a. detmaterial som ulskollel har tagit fram från folk- och bostadsräkningen 1975och som finns redovisat i betänkandet. Enavgörande fråga är därför om ortsplanen i sin nuvarande utformning är ettändamålsenligt instrument för att nå de allmänna målen för regionalpolitiken,nämligen att alla människor skall ha tillgång lill arbete, service och godmiljö. Utskottetsmajoritet finner det vara angeläget att en bedömning av ortsplanens framtidaroll kommer till stånd, och vi förordar därför alt regeringen på lämpligt sättgör en utvärdering av systemet. Självfallet måste regionala och kommunalainstanser vara med i ett sådant arbete. Utskottets strävan har över huvud tagelvarit att betona betydelsen av alt planeringen sker i decentraliserade fomier.Inte minst tror vi att landstingens betydelse kom- mer alt öka iplaneringsarbetet. Motden här bakgrunden är del naturligt att utskottet har avvisat allamotionsyrkanden om ändringar av ortsplanen. Avmotioner, uppvaktningar och skilda uttalanden kan man dra den slutsatsen alldet är speciellt en grupp av tätorter som känner sig oroade av ortsplanen, ochdel är de som har hamnat utanför systemet. Vad skall hända med dem? Skall delämnas utanför allt intresse från riks- och länsmyndigheter? Så får detnaturligtvis inte bli. Självfallet uppslår det svåra avvägningsfrågor om hurknappa resurser skall fördelas. Men del är viktigt all stryka under, som utskoltsmajoritetengör, att den formella indelningen i oristyper inte får vara ensamt avgörandeför beslut om insatser. har lidigare vunnit stöd i försin tanke om servicegaranli för mindre orter. Vill vi undvika en fortsattavfiytining från landsbygden måste serviceförsörjningen tryggas på ett bättresätt. Delsista avsnittet i utskotisbetänkandet behandlar en rad motionsyrkanden omåtgärder i vissa orter och områden. Det gäller inland. ,, , norra delen av , Es-kilstunaområdel ochVästsverige. Områdena kan sammantaget karakteriseras som i något avseendeproblemområden sett ur arbelsmarknadssyn-punkt. Mycket vore alt säga om dessamotioner. Men jag måste begränsa mig och vill därför lyfta fram motionernaangående sysselsättningslägel i Vindelådalen. Sedanriksdagen 1967 uttalade all skall sparas för framliden så harbehovet av extrainsatser varit stort. I arbetsmarknadsutskottets betänkandegörs nu ett uttalande om all berörda departement och myndigheter med kraftskall verka för all insatser görs som i första hand ger beslåendearbetstillfällen. Frågan har utretts och etl rätt omfattande åtgärdsprogramfinns framarbetat. gäller det att handla. Jag ber att få yrka bifall lill arbetsmarknadsutskottets hemställan idess betänkande nr 7. Hen iVarberg (s) kort genmäle; började sill anförande med att hävda alt situationen trotsstatistiken om det utomordentligt gynnsamma arbetsmarknadslägel är dyster. Hanframhöll inledningsvis att exportindustri har fåll störa svårigheteroch bl. a. drabbats av nedläggningar till följd av den socialdemokratiskanäringspolitiken. Får jag erinra om att före valet -inte minst dess ledare - gång efter annan framhöll att den socialdemokratiskaregeringen ägnar alltför stor omsorg åt de stora exportföretagen, medan de småföretagen kommer i kläm. är lägel tydligen ett helt annat. Menhar ni inte upptäckt att det pågår en väridsomfattande ekonomisk kris, som gerexportindustrin stora svårigheter i alla länder? Vi har i hållitefterfrågan uppe mer än i andra länder, och det har vi gjort genom stöd lillexportindustrin. Jag vill självfallet inte nonchalera de varsel som förekommerinom näringslivet. De är av allt alt döma något fier än förra året, men det finns ingensom helst anledning att måla en katastroföild. Vi är förhoppningsvis inne islutskedet av en konjunkturnedgång, och del gäller att härda ut och inte getappt. Del är regeringen som har ansvaret för all företagen inte drabbas avpessimism. Vihar stora lager. Tillåt mig alt säga alt det är en utomordentligt fin investering.I de lagren ligger stora rikedomar, där samhället har pumpat in många hundramiljoner. Företagen har inte avskedat sin personal. Vi går alltså motkonjunkturuppgången mycket väl rustade, bättre rustade än inför någon annankonjunkturuppgång -vi har lager, och vi har väl utbildad personal. Altregeringen inte bedömer framtiden så värst pessimistiskt framgår -som jagnämnde i mitt första anförande - av den omständigheten att regeringen minskarstatens bidrag till kommunerna då del gäller att ge sig i kast medungdomsarbetslösheten. Jag anser att den åtgärden har varit alltför optimistiskoch att man inte borde gjort denna minskning. Denbedömning som hen gjorde sig lill tolk för kan inte delas av regeringeni dess helhet. Del räcker inte, , all åberopa regeringsdeklarationensom stöd för att man är för en aktiv sysselsättningspolitik. Det står intemycket i det aktstycket som talar om sysselsättning, och ingenstans finner mande där 400 000 jobben som det största regeringspartiet lovat. i (vpk) kort genmäle; är en levande illustration till det jag tidigare sade. Låtmig ställa några konkreta frågor till honom, eftersom han är utskottsmajoriletensförste talesman här . Hansäger att en av målsättningarna för sysselsättningspolitiken, den som skallprioriteras, är jämställdhet mellan män och kvinnor. Vad menar hen medjämställdhet mellan män och kvinnor? Skall fortfarande i framliden denallmänna kvinnliga yrkesverksamhetsgraden vara av den manliga? Om inte,vid vilken högre nivå tänker man sig att man skall uppnå jämställdhet? Tänkerman sig att det skall bli en fullständig utjämning? Vart tar då del kvinnligadeltidsarbetet vägen? Deltidsarbetet är som bekant till en angelägenhetför kvinnorna. Närskall denna jämställdhet som man skall prioritera uppnås? Inom vilketungefärligt lidsperspektiv tänker sig hen att man skall uppnå jämställdhetmed nuvarande politik - vad kan det röra sig om: 20, 30, 50 eller ? Vihar ingenting fått veta om detta. Jämställdhetmellan män och kvinnor skall prioriteras, säger . Prioriteras iförhållande till vad då? Vad händer t. ex. om det privata näringslivet visarsig inte kunna skapa full sysselsättning? Det är f ö. en banal situation - dethar det aldrig kunnat. Om detta blir ett allvarligt hot mot den ökadesysselsättningen för kvinnor, vad är då regeringen beredd all göra för attkonkret föra fram och förverkliga det som man påstår vara sin prioriterademålsättning? Skall man sätta tillbaka subventionerna lill storfinansen tillförmån t. ex. för utbyggnad av statlig industri eller statlig serviceverksamhet i enökad utsträckning jämfört med nu för att uppnå den prioritering av den ökadekvinnliga förvärvsverksamhetsgraden, som man påstår sig slå för? Är man bereddalt prioritera andra inslag av starkare statlig styrning ifall det visar sigatt de krafter som verkar i det ekonomiska livet inte leder till det som manpåslår sig vilja prioritera? Hur är del pä den punkten? Vadjag vill säga är ungefär följande. Del går inte alt gå ut i en orientering ochunderlåta att ställa de centrala frågorna; Var ligger kontrollerna? Hur lång och hurdan är banan? Vad och den borgerligaregeringen gör är alt de släpper ut sig själva som en orienterare med enkompass och tror att det räcker att veta var norr och söder ligger. () kortgenmäle: Låt mig först lill i säga alt det är många somkan vitsorda de svårigheter för exportindustrin som jag tog upp. Del finns t.o. m. formuleringar i propositionen och i den del av ulskottsmajoritetensskrivning som själv skrivit under som visar hur kostnadslägethar drivits upp och förorsakat myckel betydande svårigheter för den svenskaexportindustrin all konkurrera på världsmarknaden. Jagvill säga till att vi hade haft betydligt fierarbetstillfällen här i landet om den socialdemokratiska regeringen hade satsat på de många småföretagen runt om i bygderna genom enlättnad i kostnadsläget för det arbetande kapitalet i förelagen, en mer rimligavvägning av arbetsgivaravgifter och andra sådana ting, som har pressattillbaka den mindre företagsamheten och, som jag sade i mitt första inlägg,orsakat en mycket kraftig nedgång i nybildandet av mindre företag. log i sitt första inlägg också upp frågan, hur vi vill styralokaliseringen av företag. Det är anmärkningsvärt att den socialdemokratiskaregeringen som gått ifrån etableringskontrollen ändå ville hota med den. Jagtycker att det är klokt av att hålla tillbaka del vapnet. Avredovisningen i hans egen proposition kan man se att remissinstanserna myckethårdhänt gått till rätta med just del instrumentet. Tunga instanser somarbetsmarknadsstyrelsen, statens industriverk, näringsfrihetsombudsmannen.Kommunförbundet och en rad länsstyrelser har gått emot det. T. o. m. LO sägerexempelvis att etableringskontrollen inte i sig själv kan lösa de regionalaproblemen. Det är bara ett fåtal instanser, främst länsstyrelser i del inrestödområdet, som är för detta instrument. Jag tror att det är klokt all hållatillbaka det, hen . Låt mig bara säga någraord till . Det är inte mycket som finner nåd hos vpk när delgäller regional- och sysselsättningspolitik. Den gamla regeringen får likahårda slängar som vi i utskottsmajoriteten.