prot · G009106 · 1976-12-31 00:00:00 — Jag kan förslå om man menar - och jag tror t. o. m. atl detär riktigt - all när del gäller dem som ännu icke är i den situationen att etttvångsingripande skulle kunna bli aktuellt eller som kanske är långt därifrån,då kan det ligga något i delta för-Iroenderesonemang. Jag tror all del kan varariktigt, all den som borde söka vård frivilligt och ta kontakt med socialamyndigheter kanske något lättare gör det, om man inle vet att någonstans ibakgrunden har myndigheterna tvångsmedel och att del kanske därför är bäst althålla sig borta från dem. Så långt kan jag vara med. Om vi kan öka den sorlensförtroendekapital är det självfallet en fördel. Men vi gör det i sä fall lillell fruktansvärt högt pris, nämligen genom att helt förskingra det andra förtroendekapitalet- det som är lika viktigt för dem som redan är hårt drabbade. Jaghar tyckt mig se alt vi pä fiera områden av det som i vidmening kan kallas svensk socialpolitik - då menar jag således ävenalkoholpolitik, narkotikapolilik och allt sådani - har haft en benägenhet atloffra de redan skadade, de redan svårt utsatta, i hopp om att till det prisetkunna köpa bättre lycka nästa gång när vi går ut och skall försöka med s. k.förebyggande åtgärder åstadkomma en förbättring pä . Det finnsingen människa som bestrider atl det är utomordentligt viktigt alt vi på allaupptänkliga sätt arbetar med förebyggande åtgärder på detla område. Men prisetär fruktansvärt högt om vi gör det på del sättet att vi säger: Vi får släppadem som redan är svårt skadade, därför att annars kan våra möjligheter attkomma i kontakt med andra som ännu icke är sä svårt skadade försvåras. Förmig är detta den avgörande frågan: den socialvård som fram lill del ögonblickdä tvångsåtgärder i som vi hoppas väldigt få fall ändå blir nödvändiga har hafthand om den hjälpbehövande, den skall också ha hand om den hjälpbehövande ifortsättningen och ta ansvaret även för de obehagliga och svåra besluten. Manskall inte fegt smita undan det och skjuta över det pä sjukvård, kriminalvårdeller någon annan - det är viktigt. Sedan,herr lalman, vill jag helt kort vända mig till fröken . Del ärmärkligt all man kan sitta och lyssna pä kommunister i socialpolitiskadebatter och nicka bifall långa stunder därför alt man lycker att man får nyauppslag och kloka synpunkler. Men rätt som del är står alltihop på huvudet.Detta inträffar gång på gång. Det inträffar näslan undantagslöst. Jag uppleversedan någon lid här i fröken och hennes partivänner somde djupast reaktionära politiker vi har i socialpolitiska sammanhang. Jagupplevde del , och gör jag det igen. Här har dennariksdag i stor enighet och här har allt socialtarbetande folk i landet försökt all etablera socialvården som ensjälvklart mänsklig rättighet lika fin som alla andra. Vi har försökt är efterår atl få det därhän all det inte skall vara någon skam, alt det inte skall varamer nedsättande att få hjälpen av socialvärden än av . Vi vetall vi inte har lyckats med det, för ännu lever kvar mycket av den gamlastämpeln all socialvård är någonting skamligt, någonting som man mäste undvika.Men alla vi som har försökt år atl bryta det gamla fördomsfullasynsättet, vi skall ständigt uppleva hur vi saboteras av kommunister, som gångpå gång slår upp och lalar om atl del är skamligt att hamna hos socialvården. Förnågra månader sedan stod , partivän lill fröken , ochsade precis detsamma när vi talade om arbetslösheten och arbelslöshelshjälpen:all del förhållandet alt arbetslöshetsförsäkringen inte är heltäckande -vilkel vi är överens om är beklagligt och skall försöka göra någonting ål -leder lill alt stackars människor skall tvingas ta skammen att i stället vändasig lill socialvården och få socialhjälp. Det är kommunister som varv eftervarv, år , återkommer till detta djupt reaktionära synsätt. FrökenHjelmström; Jag skall med nöje fortsätta att lyssna till intressanta uppslagoch kloka synpunkter, men låt bli de här sabotagen mol allt som vi andraförsöker göra för alt lyfta upp socialvärden till ell anseende som den bör ha iett modernt samhälle. Vissasocialvårdsfrågor m. m. FrökenHJELMSTRÖM (vpk) kort genmäle: anser att vi skulle betrakta det som skamligt attindividen söker hjälp hos socialvärden. Då har fakliskl intelyssnat på vad jag sade i mitt anförande. Det är inte individen vi läggerskulden hos. Däremot anser vi det vara skamligt all man skall behöva hasocialvård i . Vi anser del skamligt att man tillåter folk au gåarbetslösa. Vi anser det skamligt all del finns en sådan brist pädaghemsplatser att ensamstående mammor och pappor tvingas avslå frän att sökaförvärvsarbete och i stället måsle leva på socialbidrag. Del är där vi anseratt det skamliga ligger, , inte hos individen. hänför genomgående de socialaproblemen till individen. Han anser t. o. m. att alkoholmissbruk beror päärftliga defekter hos individen. Jag kan inte annat än hänvisa till delanförande som höll här och fråga: Vem är det som för en skamligdebatt? Vem är del som kommer med skamliga anklagelser? Hen CARLSHAMRE (m) kortgenmäle; Nej, fröken , jag inle bara lyssnade, jag antecknade t. o.m. för en gängs skull när fröken talade. Orden föll, så näraordagrant som jag hann med atl skriva, så här: Den totala socialvården är ettbevis för samhällels totala misslyckande i atl garantera Vissa socialvårdsfrågor m. m. alla människor derasgrundläggande rättigheter. - Och det är just där vi skiljer oss, frökenHjelmström. Den totala socialvården är i stället en del av samhällets försökalt garantera alla människor dessa grundläggande mänskliga rättigheter. Ochmed den syn jag, och de fiesta här i kammaren, har - alt del inle är skamligtvare sig att ge eller ta emot socialvård - är del elt bra försök när det gällerde fall som inle kan på något annat sätt som är smidigare eller bättre. Däremotundrar jag om fröken lyssnade. Vad jag uttryckligen sade varnämligen just att del inte är så att alla sociala problem har sin orsak iindividuella brister. Det var det jag försökte säga. Däremot vet vi att delfinns sociala problem som har en sådan orsak - det är tyvärr ofrånkomligt. Detär ingenting att vara chockerad över, fröken . Vi vet - det är intelängre någonting som vi tror - all det finns ärftligt inslag t. ex. ibenägenheten att utbilda alkoholism. Vi kan tycka illa om det - gärna det -både fröken och jag, men det är så. Del är ingenting som jag harhittat på utan det förhåller sig på det sättet. Denmänniska som drabbas av alkoholism är inte hjälpt av att vi låtsas som om problemetinle fanns. Och - vad som är ännu viktigare - oavsett vilken orsaken är till eulångt gänget socialt problem, missbruk eller annat, om vi när del väl harskadat den enskilde individen inriktar alla ansträngningar på den förebyggandevärden säljer vi den redan skadade i hopp all vinna någonting till dellautomordentligt höga pris, och det är det jag aldrig kan vara med om. Vi fårinte glömma dem som redan lidit skada, i våra försök alt undvika att fier skalldrabbas av sanjma skada. Fröken (vpk)kort genmäle; antecknade inte rätt. Jag sade "den egentligasocialvården", inte "den totala socialvärden". Meni övrigt var del väl i stort sell riktigt, och det visar pä den avgrund somskiljer våra synsätt. tycker att del är rikligt att man inlegaranterar alla människor i vårt samhälle arbete och att såväl män som kvinnortvingas all stå i kö till daghemsplatser och anlita socialvården. Jaghävdar fortfarande all vidhåller sin uppfattning att det är hosindividen man har au söka problemen. Vårt resonemang är del omvända. Värtresonemang är att del är samhället som skapar problemen. De ligger inte hos individerna.Det är samhället som inte garanterar människorna deras grundlägganderälligheler, de rättigheter som vi skall ställa krav på. Desista reflexionerna i anförande tror jag att jag avslår fränatt bemöta. De var så reaktionära, så jag bryr mig inle om att ta upp dem. Hen CARLSHAMRE (m) kortgenmäle; Om fröken hävdar att beryktade matta är rutig, såkan jag naturiigtvis säga att jag tolkar det så att fröken menar atlden är blommig. På samma sätt kan fröken envisas med alt tolka mittuttalande all ingalunda alla sociala problem har sin orsak i individuellabrister så att jag sagl motsatsen. Det är meningslöst att försöka föra debattenvidare på de villkoren. Därför avstår jag pä den punkten. Nej,fröken , jag tycker inte alt det är riktigt, och jag känner ingenmänniska i något parti som tycker att del är rikligt och bra, alt samhälletinte kan garantera alla människor sysselsättning eller lösa de andra problemsom fröken nämnde. Men vi har ännu inle lyckats - vad det sedan änberor på - och dä lycker jag del är riktigt att vi i andra former gör så myckelvi kan för att åtminstone undanröja de värsta skadeverkningarna av värtlidigare misslyckande. Är inte det ganska rimligt, fröken ? Skall vivänta till den dag dä kommunisterna lyckals genomföra ell heltannat samhällssystem, ett i grunden helt annat än det gamla, innan vi känneross förpliktade att göra någonting för dem som har råkat illa ut, gärna förmig på grund av del hittillsvarande samhällels brister? Det är det frågangäller. Eller skall vi, så länge vi alltjämt inte lyckals eller lyckas meddelsamma med allt vad vi skulle önska, ändå göra så gott vi kan för att hjälpadem som råkar illa ut och göra det utan atl stämpla del som något slags skamligverksamhet? Vissa socialvårdsfrågor m. m. Herrförste vice talmannen anmälde atl fröken anhållit atl tillprotokollet få antecknat alt hon inle ägde rätt till ytieriigare replik. Hen ASPLING (s): Den reservalion som är fogad till det utskottsbetänkande vi nudiskuterar är föranledd av en motion som elt anlal socialdemokrater väckteunder den allmänna motionstiden. Som framgår av i Huskvarnainlägg framstår del som angeläget för reservanterna och motionärerna alt ingentvekan fär råda vad gäller målsättning och riktlinjer för socialvårdenskommande utformning. Närman diskuterar den kommunala socialvårdens framtida utformning ochangelägenheten av dess reformering och förnyelse, tillhandahåller historien omden svenska fattigvärdens utveckling egentligen de tyngsta skälen för att dennya sociallagstiftningen verkligen blir framålsyftande och progressivtinriktad. Detskall inle döljas alt del är här vi känner oro med hänsyn till de uttalandenoch de ålgärder den borgeriiga regeringen gjort och vidtagit. Detlåg en brutal och skoningslös samhällssyn bakom gångna tiders fattigvård.Utvecklingen är kantad av åtgärder som alllid hotade de fatliga. Del varnästan alltid fråga om korrektion, tvångsarbete och förbud och inte sällanfängelse. Riksdagsprotokollen kan vittna om hur hård Vissasocialvårdsfrågor m. m. kampen var för en humanaresyn och ell ökat samhälleligt engagemang dä det gällde all komma till rätta medden värsta fattigdomen och nöden. Kvarvarande tvångsinslag i vår socialvårdandelagstiftning har med andra ord en lång och trist historisk bakgrund, som delibland finns anledning att erinra om. Jagskall här påminna om atl vi pä 1960-talel avskaffade de i socialhjälpslagenoch barnavärdslagen givna tvångsbestämmelserna om arbelsföreläggande för s. k.försumliga försörjare. Arbelsföreläggande utnyttjades inle sällan som ett hotmot den enskilde. Det var här fråga om människor som ofta behövde vård ochrehabilitering. Förhållandet är delsamma med exempelvis dagens missbrukare.Undersökningar visar all de har dåliga uppväxtförhållanden, de har haftkontakter med eller polis, och de har inle sällan haft enoregelbunden skolgång. De bakomliggande sociala problemen tonar alllid starktfram. Förnuftigaoch sansade lösningar av sociala problem hotas ofta av överdrivnaopinionsbildningar, som har sin grund i vissa aktuella händelser. Vem minnsinte den senaste och ofta hätska kampanjen om socialhjälpen, som riktades bådemot samhället och mot enskilda socialhjälpstagare. Den sakliga grunden härförvar en i och för sig allvarlig ökning av socialhjälpssiffrorna från mitten av1960-talet - dock inte större än atl so-cialhjälpskoslnadernas andel av detotala socialpolitiska utgifterna låg kvar på omkring 1 96. Dåsocialhjälpssiffrorna började sjunka igen från början av 1970-lalel tystnadeockså de lidigare häftiga kraven pä ökad kontroll av de sämst ställda -socialhjälpstagarna. Politiker "och andra opinionsbildare har i dessafrågor självfallet ett stort ansvar. Starkaskäl lalar för atl även inom sociallagsliftningen kvarvarande klassinriktadetvångsbestämmelser avskaffas. Därmed skapar vi förulsätlningar för alt desämst ställda kan få del av samma vård som l. ex. ekonomiskt och socialtvälbeställda missbrukare av beroendeframkallande medel åtnjuterinom sjukvården - vanligen i frivilliga former men där även omhändertagande medslöd av lagen om sluten psykiatrisk värd i vissa fall, den s. k. LSPV-lagen,kan förekomma. Låt oss inle heller glömma all det finns ett mycketstort antal patienter med alkoholproblem pä våra psykiatriska sjukhus. Debattenom frihet och tvång inom socialvården är sannerligen inte ny, även om den i dagförs utifrån andra utgångspunkter än i det gamla falligsamhällel.Arbetarrörelsen har alltid varit djupt engagerad i dessa frågor, ty ytterstgäller det här grundläggande principer om jämlikhet, trygghet, solidaritet ochdemokrati. Manhar sagt att alkoholskadade människor kommer alt fara illa och vanvärdas om vitar bort möjligheterna lill tvångsingripande. På detta vill jag svara, attutvecklingen själv har visat vägen genom att anlalel tvångsåtgärder med stöd avnykterhetsvärdslagen kraftigt minskat som frivilligt intagna iallmänna och enskilda vårdanstalter ökat i motsvarande grad. Ingen skall behövaligga och dö i rännslenen, som del brukar hela, därför alt socialvårdenförlorar sina tvångsmöjligheter Vi kan i stället räkna med all nykter-heisvärden fär nyautvecklingsmöjligheter och all socialvärden kommer att mötas av ett ökatförtroende då det sociala tvånget slopas. Och man bortser från att möjlighetertill omhändertagande i andra former finns för bäde alkohol- ochnarkotikamissbrukare genom lagstifiningen pä sjukvårdsområdet. Enviktig - ibland livsavgörande - men svag länk är sambandet mellan en kanske,med stöd av LSPV, tvångsmässigt genomförd medicinsk avgiftning och enefterföljande social rehabilitering, som socialulredningen som ett alternativkan väntas föreslå bli hell frivillig. Jag utgår från atl socialutredningenarbetat mycket med problemet om hur en huvudsakligen medicinsk behandlingskall kunna övergå i en meningsfull social rehabilitering. Jag hoppas atlutredningen här kommer alt lägga fram konstruktiva förslag som syftar lill attge förutsättningar för samverkan mellan den medicinska och den socialarehabiliteringen pä ell meningsfullt sätt. Menhur goda lagstiftningsmässiga konstruktioner socialulredningen än kommer framtill, så slår och faller vården av personer som har missbruksproblem med denvård de kan erbjudas med de vårdresurser samhället har och ställer tillförfogande. Ingenförnekar att tvång kan behövas för alt bryta en destruktiv situation som denenskilde själv inte längre råder över, och del är inte heller dettvångsdebatten gäller. Socialdemokratins målbestämda krav på trygghet för allaoch solidaritet med de svaga kan i vissa situationer motivera åtgärder ulan denenskildes samtycke. Jag utgår från att socialutredningens förslag kommer atttillgodose såväl politiska som rättsliga och sociala krav i del avseendet. Ifråga om ungdomar under 18 är kan vi sannolikt räkna med en särskildlagstiftning om värd av un-derärig i särskilda fall, en lag som då kommer atlgöra det möjligl inom den framtida liksom i dagens socialvårdatl kunna ingripa och mot den enskildes vilja ordna vård för underårig person.Det gäller inte minst dem som har missbruksproblem. Förvuxna med missbruksproblem - vare sig det är fråga om alkohol-ellernarkotikamissbruk - finns som nämnts möjligheter till omedelbara åtgärder medstöd av LSPV, om någon inte kan bedöma sitt vårdbehov och vården avsevärt kanförbättra tillståndet eller hindra alt detla avsevärt försämras. Fråganom frihet och tvång är i hög grad en fråga om resurser, om möjligheter attkunna bereda människor den värd de själva och frivilligt söker - en värd som tyvärr många inte kommer i åtnjutande av på grund av bristandevärdresurser. Här kan man verkligen tala om ett tvång, då man inte kan erhålladen vård man önskar och söker. Nog finns del anledning att nyansera debatten omfrihet och tvång. Vi har våra kriminalvårdsanstalter med del tvång somsjälvfallet utmärker dessa. Det har inte hindrat elt narkotikamissbruk pä dessaanstalter. Hur viktigfrågan om frihet och tvång än är får den Vissa socialvårdsfrågor m. m. Vissa socialvårds-.frågor m. m. inle skymma attreformeringen av socialvärden handlar om en djupgående förändring och förnyelseav hela den kommunala socialvården. Socialvården står med andra ord inför ettomfattande reformarbete, som skall bli möjligt genom främsl det förslag vi haralt vänla frän socialutredningen. Det gäller att göra socialvärden lill ensocialtjänst, präglad av frihet och frivillighet. Vihar understrukit att socialvärdsreformen bör läggas fast efter dettiopunklsprogram som redovisats i molionen. Av grundläggande betydelse ärsjälvfallet att kunna förstärka grundtryggheten. Arbeie ål alla och solidarisklönepolitik är den viktigaste vägen till utjämning av bäde ekonomiska ochsociala skillnader mellan människorna. Den socialdemokraliskajämlikhelspoliliken innefattar också fiera andra områden -bostadspolitik,utbildningspolitik, kulturpolitik och socialpolitik. 1 socialulredningens arbeteingår som bekant all lägga fram förslag om förbättringar av den nuvarandegrundtryggheten i olika behovssituationer genom enhetliga ersättningsregler somknyter an till socialförsäkringssystemet. En sådan reform kommer alt minskabehovet av socialhjälp. Därigenom bör man kunna skapa förutsättningar för attsocialvårdens direkta arbete i högre grad kan inriktas pä förebyggande ochrehabiliterande åtgärder. Vivet att en ogynnsam social miljö leder till uislagning, bristande jämlikhet ochtill att mänga människor behöver socialvärdens stöd. Planerings- ochmiljöfrågor spelar här ofta en hell avgörande roll. Naturiigtvis sträcker sigdessa frågor långt ut över socialvårdens gränser, men socialvärden måste påett annat sätt än tidigare vara en viktig faktor i planeringen. Del är av storbetydelse att de sociala organens kunskaper och erfarenheter tas till varabäitre dä del gäller dessa ofta grundläggande frågor om den sociala miljönsbetydelse för de enskilda människorna. Men det skall inte vara en planeringsocialvården medverkar i över de många människornas huvuden. Vi har slagit fasti värt tiopunklsprogram och i vår motion att socialvärden måsle ges endemokratisk förankring. Nära knutna till det socialpolitiska reformarbetet böräven vara en forskning och ett utvecklingsarbete, som skall syfta till attfrämja utjämning och jämlikhet mellan olika grupper i samhället. Socialvårdentillhör med andra ord de områden av socialpolitiken som arbetarrörelsen harställt i centrum för del fortsatta reformarbetet. Skulle vi fä strid om dessaangelägna reformer, så blir det inle första gängen som socialpolitiken utgör envatlendelare i svensk polilik. Ytterst gäller det här människor som i mängaavseenden har del svårast och är sämst ställda. Här gäller det frågor därtrygghet, jämlikhet, demokrati och so-' lidarilel i djupaste bemärkelse måstevara riklgivande för värt arbeie. Underdetla anförande övertog herr talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. (vpk): I socialutskottets betänkande nr 23, som diskuteras, behandlas envpk-motion om åtgärder för att förbättra ålderspensionärernas socialasituation. Den beskrivning som gjorts i molionen på grundval av vad elthemvårdsbiträde i Slockholm berättat ger verkligen en sann bild av mångaåldringars upplevelser. Jag skulle ytterligare kunna fylla på med fakta om hurmånga känner och upplever åldrandet. blir elt enda ensamhelsproblem.Ensamheten och isoleringen är egentligen ålderspensionärernas slörsla plåga. Redan1972/73 gjordes i av kommunstyrelsens kommitté förkvinnofrågor en undersökning om kvinnor i kommunens tjänst. Till deyrkesgrupper som undersökningen gällde hörde jusl hemvårdspersonalen. I depersonliga intervjuer som gjordes i samband med undersökningen framkomsamstämmigt att del slörsla problemet med hemvårdspersonalens jobb inte vararbetet i sig, trots att del beskrevs såsom bäde tungt och stressigt, dåligtavlönat och med dålig status. Problemet med hemvårdsbiträdenas arbete var attden snävt utmätta arbetstiden hos varje hjälpbehövande inle gav utrymme församvaro med dem som levde hell isolerat och inte möjlighet all hjälpa dem sominte var så rörliga alt de kunde la sig ut på egen hand. Hemvårdsbiträdet kundevara deras enda kontakt . Trotsatt i målsättningen för hemvårdsbiträdenas arbetsuppgifter inle bara ingår rentpraktiska göromål ulan de också har lill uppgift att genom social kontaktförsöka bryta den isolering som mänga äldre lever i, beslår deras arbeie tillstörsta delen av praktiska sysslor som alt bädda, städa, handla och laga mal,vilkel också skall ske pä korlast möjliga tid. Otillfredsställelsenmed all inte kunna fylla de hjälpbehövandes stora behov av mänsklig kontakt,närhet, ömhet och sällskap, det var problemet med deras jobb. Det är inte barastädhjälp som de flesta gamla behöver. Ett hemvärdsbiträdegörden härbeskrivningen-jag citerar uren intervju om hennes arbeie: "Jag tror del ärelt vikligl jobb. Det måsle ju bli mycket billigare och bällre förpensionärerna alt de slipper komma in på ålderdomshem, ulan får gå hemma. Manmärker skillnaden på t. ex. den lilla gubben jag var hos . I sin lillalägenhet där var han kung, han rya på mig, på skoj förstås. När han kom tillsjukhuset, satte de honom pä plats med en gång, och han sackade ihop direkt.Han fick inte öppna mun. Hemma kunde han bestämma som han ville ha det och dåkände han sig bra även när han var dålig. Pä sjukhuset fick han inte bestämmanågonting, självkänslan log de bort." Jag tycker alt del intervjuavsnitlelsäger en hel del om hur en åldring kan uppleva sin situation. Naturligtvishar en upprustning av pensionärernas ekonomiska standard varil både önskvärdoch nödvändig, men där finns det fortfarande mycket kvar atl göra. Ingen liderväl direkt nöd, men om man med ekonomisk trygghet menar något mer än frånvaroav svält och fattigdom, dä är den ekonomiska tryggheten sällsynt blandpensionärer. Vissa socialvårdsfrågor m. m. Vissa socialvårds-frågor m. m. också den grupp isamhället som hårdast och snabbast drabbas av prishöjningar på denödvändighetsvaror som de ofta måste använda hela sin inkomst på. Även omfolkpensionen är indexreglerad sä halkar kompensationen ständigt efter. Menmänniskan lever ju inte av bröd allenast. Ekonomisk trygghet är, om den finns,inte tillräcklig för ell människovärdigt liv. Vi fär inte glömma bort all i ochmed all man uppnår pensionsåldern så försvinner inle alla andra mänskligabehov. Ivpk-motionen beskrivs på ett mycket realistiskt sätt utvecklingen och synen påhur ålder redan i arbetslivet klassificerar människor från lönsamhelssynpunkl.Det finns ingen anledning att upprepa vad som står i molionen, men jag uppmanaralla riksdagsledamöter alt läsa den. Den är verkligen läsvärd. Jag vill barakonstalera all när pensionsåldern inträder, då är man hell nollställd frånlönsamhelssynpunkl. I stället tillhör man då den s. k. tärande delen avbefolkningen. Det kan inte vara särskilt uppbyggande för de äldre atl ständigthöra om det slora anlalel pensionärer och de ökade kostnader som de orsakarsamhället. Vi tycks ha glömt bort att det helt övervägande antalet pensionärerhar arbetat under större delen av sitt liv och att det är dessa människor somgenom sin insats byggt upp det samhälle som vi sä gärna kallar ettvälfärdssamhälle. Detfär inte vara slut pä omtanken när åldersstrecket är nått eller när manpensionerats av annan anledning. För detla krävs alt hela samhällels attitydtill de äldre förändras. Alla åldringar är inte heller sjuka.