prot · G00929 · 1976-12-31 00:00:00 — Om ett nytt försvarsbeslut skulle medföra alt delarav industrin kan uppehålla samma volym på produktion avförsvarsmateriel som tidigare är det i första hand industrin själv som har allutarbeta alternativ till den nuvarande produktionen. Regeringen kommer givetvisi ett sådant läge att beakta försvarsindustrins problem i sammanhang med och isamma utsträckning som när del gäller andra industrigrenar med motsvarandeproblem. (vpk): Otryggheten i anställningen är en realitet för åtskilliga anställda idagens . Det är många som har hotel om avsked hängande över sig. Menotryggheten kan också yara större för den som är sysselsatt med verksamhetervilkas berättigande kan ifrågasättas. givelvis krigsindustrin.Varje tillverkning av krigsmateriel baseras på mi-lilärpoliliska bedömningar,som ständigt måste prövas. Det är inte nyt-ligheler och behovsartiklar som därframställs. Demänniskor som gör sin produktiva insats i denna typ av produktion måste dock harätt att hävda att deras trygghet inte får anses mindre viktig för den skull.De arbetar med en produktion som bestämts av statsmakternas beslut. Därförkräver de också att statsmakterna visar ell särskilt ansvar för atl alternativskall finnas när deras insats i den militära produktionen inte längre behövs. Situationeninom den militära flygplanstillverkningen har stått under debatt i flera år.Vad skall ske när del miljardslukande slutförts? Skall Viggenfå en efterföljare? Vad sker om regering och riksdag beslutar alt intefortsätta satsningen på flygplanslillverkning? Självklarthar de anställda vid med stort intresse följt debatten. Del gällerändå deras jobb. Debatten har fåll ny närtng bl. a. genom uttalanden frånföreträdare för och militäriedningen. Försvarsministern gav sittbidrag i ett uppmärksammat uttalande. Vadhar då dessa uttalanden handlat om? Ja, inle har del varil om atl man sökerersättningsproduktion vid en avveckling av flygplanstill-verkningen. Tvärtomhar det varil uttalanden om fortsatt inriktning på militär flygplanstillverkning.Försvarsministerns programförklaring innebar atl hans huvudintresse är allbehålla svensk försvarsindustri med och som de lungapunkterna. Detla var tydligen vad den nya regeringen hade att bjuda demänniskor som med all rätt vill veta hur det skall gå med deras jobb. Ellervar det försvarsministerns personliga uppfattning? Han kan ha särskildanledning all gå aktieägarna inom vissa industrier lill mötes. Dessa har juunder visat stor generositet när det gällt all få lill stånd enborgerlig regering med moderata samlingspartiet som en tung partner. Detkunde vara viktigt att få klarlagt om försvarsministerns uttalanden varrepresentativa för regeringen. Del hör till vanligheterna att statsråden i denborgeriiga regeringen uttalar sig i olika riktningar. Att få klarhet om vadregeringen står för är angeläget, inte minst för strävandena att skapaalternativa sysselsättningar och för de anställda vid . Därförställde jag några frågor till statsministern. har försvarsministernbesvarat min interpellation, och jag tackar givelvis för svaret, även om jagfinner det något otillfredsställande alt samma person som föranledde frågornatalar för regeringen. Men en rimlig tolkning blir då alt regeringen i alltväsentligt står bakom försvarsministerns uttalanden - åtminstone lill dessnågon annan i regeringen talat! Detta ger anledning till vissa reflexioner. Sedanjag framställde min interpellation har debatten om den militära flygindustrinytteriigare hellaf lill. Orsaken härtill är den rapport som en arbetsgrupp lagtfram om samhällsekonomisk analys av framtida flyg- plansanskaffning.Arbetsgruppen kommer fram lill alt det inte finns samhällsekonomiska argumenlför att fortsätta produktionen av svenskt stridsflyg. Det är inte min avsiktall gå in på de militärpoliliska bedömningar som sammanhänger med denna fråga.Låt mig bara säga att diskussionen inle kan begränsas till frågan om tillverkningeller köp av flygplan. Den måste också vidgas lill att gälla vilken typ avförsvar vi skall ha och vilket värde en satsning på slridsflyg har för Sverigesförsvar. jag vill ta upp är sysselsättningsaspekten. I rapporten fastslåsatt omställningsproblem skulle uppstå i en situation därflyg-planstillverkningen avvecklas, men man hävdar också all dessa problemskulle vara hanterbara mot bakgrund av de medel samhället har till sittförfogande. Delta konstaterande går tvärtemot militärens och SAAB-led-ningensargument. Ledningen för gick lill direkt mol-allack och hävdade att1 000 anställda skulle varslas om avsked , om det inte blirnågot nytt flygplan. SAAB-ledningens agerande bör ses i belysning av försvarsministernssvar på min interpellation. "Omett nytt försvarsbeslut skulle medföra att delar av industrin inle längre kanuppehålla samma volym på produktion av försvarsmateriel som tidigare är det iförsta hand industrin själv som har atl utarbeta alternativ lill den nuvarandeproduktionen." Jagmåste fråga försvarsminislern om han anser att attityden från SAAB-ledningen isamband med den framlagda rapporten överensstämmer med uppfattningen attindustrin skall utarbeta alternativ. Som jag ser det innebär denna attityd etthot: fortsalt flygplanslillverkning eller arbetslöshet. Fortsättningsvissäger försvarsminislern: "Regeringen kommer givetvis i ett sådant lägealt beakta försvarsindustrins problem i sammanhang med och i samma utsträckningsom när del gäller andra industrigrenar med motsvarande problem." Minfråga blir då: Räcker della? Tydligen vill inle försvarsministern - ochförmodligen inte regeringen - se någon speciell situation för denna industri. Faktumär ändå all försvarsindustrin byggts upp och utvecklats med statsmakternasbeslut och intentioner som grund. Detla berättigar de anställda att ställasärskilda krav på statsmakterna. Faktum är också att väldiga belopp avstatsmedel plöjts ner i denna industri. Tilläggas bör också att det här inle ärfråga om en industri som släpar efter i den tekniska utvecklingen utan somrepresenterar något av det mest avancerade på detta område. Finnerinle regeringen mol bakgrund av detta några särskilda skäl att för andrauppgifter tillvarata de väldiga resurser som är bundna till militärflygplanslillverkning? Det är resurser i form av forskning, teknik,yrkeskunnande och mycket annat som måste kunna komma till användning på civilaområden. Del räcker inle all börjadiskutera användningen av dessa resurser den öm produktionsinriktningen vid försvarsindustrin dag man bestämt sig för enavveckling av flygplansiillverkningen. Från kommunisterna har vii krävt alt statsmakterna medverkar till utarbetandet av ettlångsiktigt program för övergången från militär till civil produktion. Detkravet kvarstår även efter den framlagda rapporten, som heller inle angerkonkreta alternativ. Detlaär nödvändigt för all arbetare och tjänstemän exempelvis vid skallkänna ett minimum av trygghet i anställningen. Delta är nödvändigt för allLinköpings kommun och hela öslgötaregionen skall kunna utvecklas normalt. Storleksordningenav detta problem kan belysas med alt ungefär var femte yrkesverksam i Linköpingär beroende av militär verksamhet, och att avindustrisysselsältningen kan hänföras dit. Omkring 10 000 personer iÖstergötland - varav de allra flesta i - är sysselsatta rned någonform av militär verksamhet, och därigenom kan beräknas att uppemot 40 000personers försörjning baseras på sådan verksamhet. Delär, herr talman, en häpnadsväckande likgiltighet för de anställdas trygghet sombåde företagsledningen och statsmakterna lagt . Denna likgiltighetpräglar i hög grad försvarsministerns interpellationssvar - ett svar som tyvärrinle ger något besked till de anställda vid om regeringensbedömning i fråga om produktionsinriktningen vid försvarsindustrin och eftervilka linjer regeringen anser att statsmakterna kan medverka lill civilaproduktionsallernaliv. Det av försvarsministern angivna huvudintresset atlbehålla svensk försvarsindustri med och som de lungapunkterna kvarstår tydligen. Det är inte ett tillfredsställande svar lill detusentals anställda som känner hotet mot sysselsättningen och som kräversatsning på civila produktionsallernaliv. menar all del från min och regeringens sida visats enhäpnadsväckande likgiltighet när det gäller ansvaret för de anställda vid jag måste säga all det är häpnadsväckande atl somrepresentant i för den kommun som del här gäller och för de anställdavid driver en sådan linje. kommunisterna vill ju alt viöver huvud laget inte skall ha någon produktion av militär utrustning i landet. Jagvill klargöra min grundsyn i denna fråga. Tyvärr lever vi i en sådan värld atlvi icke kan undvara ett starkt svenskt försvar. För all kunna upprätthålla ettsvenskt försvar måste vi ha materiel, och jag bedömer att vi för överskådligframtid behöver flygstridskrafter. Delta gör all vi även i framliden måste tapå oss de utgifter som del här medför. För mig, och för regeringen i övrigt, ärdet en ganska självklar princip att det är bättre att skapa sysselsättning ochtrygghet för dem som arbetar inom svenskt näringsliv än atl skapasysselsättning i andra vapenpro-ducerande länder. förutsatt atlkostnaderna är konkurrenskraftiga i förhållande tillullandel och all vi kan få effektiv försvarsmateriel. måste också desäkerhetspolitiska aspekterna komma med i bilden. Detta är grundinställningen. F.n. har vi en sillande försvarsulredning, och den arbetsgrupp som till arbetar på försvarsutredningens uppdrag. Arbetsgruppensslutsatser kommer all värderas i utredningen. Som ansvarig representant förregeringen kan jag inte föregripa utredningens ståndpunkter, utan utredningensjälv har alt utforma dessa. Sedan skall regeringen och riksdagenla ställning till problemet huruvida skall upprätthålla en inhemskflygindustri. Jag har själv deklarerat alt del av säkerhetspolitiska skäl är avintresse att del även fortsättningsvis kommer att finnas en flygindustri, mendetta får också bedömas med hänsyn till de ekonomiska möjligheterna att underden kommande perioden fullfölja verksamheten. Imina lidigare uttalanden har jag framhållit atl vi i har en avanceradförsvarsindustri, som i fråga om teknisk kapacitet och uiveck-lingssiandardligger i jämnhöjd med vad som kan presteras i andra länder. Enligt min meningskall man inte göra sig av med en sådan resurs annat än om man har välunderbyggda skäl till det. Några sådana finns, enligt min mening, absolut intei dag. När det gäller den passus i mitt interpellationssvar där jag säger atldel i första hand är industrins sak atl utarbeta alternativ lill den nuvarandeproduktionen för den händelse statsmakterna inte kan fortsätta att uppehålla sammaproduktionsvolym, vill jag understryka atl detta måste vara grundregeln. Skulledetta inte lyckas har statsmakterna på det här området, liksom på alla andra,det övergripande ansvaret. Jagvill dock påminna om all del inle är så lätt att finna civilamarknader för den kapacitet som finns f n. inom svensk försvarsindustri. Deförsök som har gjorts inom olika sektorer av svenskt näringsliv alt slå in pånya marknader har inte i alla lägen varil lyckosamma. Därför är problemet inlealls så enkelt som här vill göra gällande - alt det bara är allindikera en utveckling mot civil produktion. Kan vi lyckas alt, inom desamhällsekonomiska ramarna, även fortsättningsvis behållaförsvarsmaterieltillverkningen i ger vi på det viset verkligen etttillskott till sysselsättningen. Så skapar vi faktiskt den bästa och störstatryggheten för de anställda i . Låtmig säga ytteriigare något beträffande tidsaspekten när det gäller de anställdapå verkstadsgolvet i - och det är flertalet - alt finnsbeställningar som medger full produktion fram t. o. m. I det fallet ärproblemet inte alldeles överhängande. Det är hell annorlunda när del gällerutvecklingsavdelningen, och den frågan är nog så allvarlig. (vpk): Herr försvarsministern sade all det var häpnadsväckande atl begära inte skall fortsätta den miljardsatsning -jag uppfattade det så - på stridsflyg somhar pågått. Men herr försvarsministern kan väl ändå inle betrakta det somhäpnadsväckande atl man begär ett program för övergång till civilsysselsättning. Jag förmodar atl även en försvarsminister kan ha stunder dåhan hoppas på fred och avspänning i världen. Hur går del då medsysselsättningen om man inte planerar för andra produkler än krigsproduktion? Problemetär inte enkelt, säger försvarsministern. Nej, och därför bör man också planerai tid. Man bör ligga före med den planeringen och inle la itu rned problemenden dag de är hell akuta. Jagvill erinra om att det milt publicerades enFN-rapport om avruslningens ekonomiska och sociala konsekvenser. I denrapporten diskuterades ingående de problem som skulle uppstå vid enavrusi.ning. Man pekade på de många eftersatta behov som kunde läckas genom attresurser frigörs, och del är en frågeställning som är aktuell också . Detfastslogs i rapporten, att på kort sikt skulle övergångens smidighet bero påregeringens förmåga att förutse de typer av problem som kunde uppslå och påförberedelsernas lämplighet. Detär inle en avrustning som diskuteras i . Debatten gäller huruvidavi skall fortsätta miljardsalsningen på flygplansiillverkningen. Del ärskrämmande alt hotet om arbetslöshet mot lusentals anställda komnier tillanvändning i den debatten från militära kretsar och förelagsledning. Jag måstetillägga alt vad som sagts från regeringen genom försvarsministern tyvärrtyder på alt denna regerings förmåga alt förutse problemen och vidta lämpliga förberedelser,för att använda rapportens språkbruk, saknas. Jagmenar inle atl man behöver ta för gott allt som slår i den här rapporten omsamhällsanalys av framtida flygplansanskaffning, men del är ändå några faktasom jag tycker atl man inle kommer förbi. Problemet med koncentration avproduktionen lill vissa orter och regioner, som jag i mitt förra anförandepekat på, belyses i rapporten. Påståendena om arbetslöshet .som en nödvändigföljd av minskad flygplanstillverkning underkänns som omställningsproblemenpåpekas. Vad som saknas även i den rapporten är konkreta alternativ utöver enhänvisning till vanliga arbetsmarknadspoliliska medel. Det finns alltså intenågon framåtsyflande planering, och en sådan fattas också i försvarsministernssvar och inliigg här . Mendet viktigaste resultatet av rapporten bör ändå vara atl man så alt sägatvingat militären och SAAB-ledningen ut på planen. Anledningen lill att manfrån de hållen hotar med arbetslöshet är uppenbarligen atl man vill motiverafortsall miljardrullning till flygplansprojekt. Men det är civila jobb deanställda hos begärt. Ville man visa omtankeom de anställda, borde man väl som debatten pågått ha gjortstörre satsningar på alternativ produktion. Jagvill också tillägga atl det, om försvarsminislern menar allvar med talet om attföretagen bör utarbeta alternativ till nuvarande produktion, som han säger isitt svar, inte räcker med vad han sagt här . borde regeringen bestämtförorda en sådan planering och då borde också Nr 29 staten aktivt verka förett program för övergång till civil produktion. Detär del som vi från vpk har begärt. arbetar och den har avlämnat ett delbetänkande. Jagföreställer mig all den försökt ta in också myckel annat material än vad somdär redovisas, men det är bara en handling som offentliggjorts, nämligen entjock lunta om flygplansindustrin, där det förs ganska många och rätt ingåenderesonemang. Jag har i och för sig ingenting emot alt detta material läggs fram.Del är bra - möjligen kan man vara litet fundersam inför reaktionen. Många- även tidningar - har sagt att flygplansindustrin inte skall motiveras avsysselsältningsmässiga och samhällsekonomiska skäl. Samma människor anseremellertid alt del av utredningen framgår att dessa effekter är ganska små ochall vi därför skall lägga ned flygplansinduslrin. Men de skälen skulle ju intevara avgörande. Därför kan man säga all denna fråga har begränsad betydelse.Del innebär dock inle att den är liten, eftersom alla industrifrågor urnäringspolitisk och arbetsmarknads-mässig synpunkt är intressanta. Ur denaspeklen skiljer sig inte försvarsindustrin från andra industrier. Jaghar alltså inget emot alt utredningen om flygplansinduslrin framlagts, även omman kan vara kritisk mol en del inslag i den och även om den mera verkar varaen plädering än en analys. Men de viktiga områden man har att bedöma när manskall ta ställning lill flygindustrin och även till annan försvarsindustri ärnaturligtvis först och främst de operativa och de försvarsekonomiska. Också ide avseendena har för-svarsulredningen begärt in och förmodligen fått ganskamyckel material, men del är hemligstämplat. Del är bara ett mycket kortpressmeddelande som kommit ut. Dennaomständighet försätter allmänhet, massmedia och andra i en svår situation. Deuppgifter som man vill och borde få ta del av är i mycket liten utsträckningredovisade, medan ett i sammanhanget mera marginellt problem givits enomfattande behandling. förslår jag all en del operativa frågor kan varasvåra att beröra med hänsyn till behovet av hemligstämpling, men jag villverkligen vädja lill försvarsutredningen eller till försvarsministern attförsöka släppa ut mera av dessa uppgifter. Tilldetta kommer de säkerhetspolitiska frågeställningarna, och om jag är rikligtunderrättad kommer en analys av dessa att göras. Det är mycket viktigt attockså den framläggs. Tillslut bara ytteriigare en iakttagelse. En intressant frågeställning som tagitsupp är s. k. alternativutnytljande. Använd den tankegången även när det gällerde 46 000 människor som arbetar inom försvaret! I så fall får man troligen heltandra argument för atl genomföra förändringar i fredsorganisationen. Detvärdefulla i detta synsätt vill jag inte bestrida. Huvudsaken är all man ärkonsekvent och inte bara an- vänder del på en sektor,om samma resonemang på andra sektorer ger en annan och bättre beslutssituation. Jag vill bara lämna ett besked till , nämligen all dennuvarande regeringen inle kommer att ta några som helst säkerhetspolitiskarisker. Jag håller med om att vi alla har en önskan om avrustning, ett problemsom togs upp av . Men vi kan också tyvärr konstalera att målettycks ligga mycket långt fram i tiden. Läget är det att det har skett enkraftig upprustning i vår omvärld och del innebär, som det står i regeringsdeklarationen,att vi fortsättningsvis måste ha ett starkt försvar. Det är nödvändigt för atttrygga vår frihet och vårt oberoende. Då krävs det, som jag sade tidigare, bådeall vi har utbildade människor och alt vi har god försvarsmateriel atl sälla ihänderna på våra svenska soldater. 1dag arbetar en försvarsulredning, och det är den som skall göra dessabedömningar. får sedan ta ställning . Då får vi beskedhuruvida vi kan fortsätta tillverkningen av försvarsmateriel i i denomfattning som sker eller om vi av samhällsekonomiska eller andra skältvingas dra ner den. Därför råder icke, som jag ser det, den omedelbaraalarmsituation som man får intryck av då man lyssnar lill honom gäller det att illa kvickt få fram en alternativ produktion. Varjeföretagsledning av god kvalitet har alltid en planering som täcker lång tidframöver, och givetvis funderar man på vilka alternativ som finns för att skapasysselsättning. Jag tar för givet atl man även inom ledningen för harsädana tankar, men del är hell naturligt att man , när företaget är fulltupptaget av beställningar lill det svenska försvaret, inte direkt kanprioritera denna fråga. Jagser det som något av en självklarhet atl vi inom den närmaste femårsperioden,och kanske betydligt längre, kommer att ha en inhemsk försvarsindustri. Vi kani dag icke uttala oss om volymen på de beställningar vi kommer att lägga ut.Men så länge svensk försvarsindustri kan visa sig konkurrenskraftig gentemotutlandet finns det ingen som helst anledning att på ideologiska grunder inletillverka vapen i . Vi vet att det finns en stor internationell marknad,men den marknaden skall vi inte gå ut på om det inte är nödvändigt. Närdel gäller frågan om offentlighet kan jag hålla med om alldebatten med anledning av arbetsgruppens rapport har gått litet snett. Den ärbara en del av frågan. Det kommer att offentliggöras ensäkerhetspolitisk analys, vilken jag tror kommer alt ge debatten större breddoch göra den mer marknära. Men jag vill säga att även ÖB:s studier har varitoffentliggjorda, så alt den ambitiöse och försvarsinlressierade har redan i dagmöjlighet atl skaffa sig en betydligt fylligare bild av problemställningarna änman får om man bara läser arbetsgruppens rapport. (vpk): Hela den diskussion som förs kan naturligtvis inte gälla bara köp ellertillverkning av flygplan, utan den måste också ha med inriktningen avförsvarspolitiken alt göra. Menoberoende av vilka bedömningar man gör vid olika tillfällen på det området, ochhur man bedömer situation i världen, är det ändå otillfredsställandeatl som diskussion uppstått om begränsning avtillverkningen av Viggenplan har man omräknat della i hur många arbetslösa detskulle leda till vid . Man måste förstå alt det råder stor oro blandde anställda, och alt de känner behov av en planering av hur produktionsresursernaskulle tas över man bedömer det nödvändigt att skära ner ellerupphöra med flygplanstillverkningen. Det kan inte vara orimligt att begärasådan långsiktig planering. Detär möjligt att arbetsgruppens rapport om just de här frågorna kan ansesmarginell, som säger, i förhållande lill den storamilitärpolitiska bedömningen. Men för de anställda vid i Linköpingär det inget marginellt problem, utan ett mycket levande och brännande problem,som de anser att statsmakterna har ett särskilt stort ansvar att få en lösningpå. Låt mig säga om inriktningen av den framtida försvarspolitiken atl närdel gäller huvudprinciperna tycks del råda enighet mellan de fyra storapartierna i . gör att jag räknar med atl det bakom dengrundläggande principiella syn som jag framfört här finns en kompakt pariamentariskmajoritet och atl vi alltså under en överskådlig framlid kommer atl behövaavancerad försvarsmateriel i landet. Vad gäller oron bland de försvarsanställda vill jagbara säga att det just är framstötar av den typ som gjort i sininterpellation som sprider oro bland dem som är anställda i försvarsindustrin. (vpk): ,herr talman, var ell synnerligen märkligt uttalande från regeringens sida! Oronsom jag talade om finns och har funnits , och den växer ju längredet dröjer innan statsmakterna lar de naturliga konsekvenserna av att manmåste ha en planering för annan sysselsättning för den händelse del sker ennedgång i flygplansiillverkningen. Jaghar svårt att tänka mig att oron uppstår den dag man för den vidare lill dennakammare. Jag är verksam i och kan försäkra att det flnns en djup ochallmän oro inle bara bland de anställda vid , utan också hos dem somskall planera för verksamhet och hos dem som skall planera för helaregionen. Det bästa sättet, att stilla den oron vore en deklaration frånstatsmakterna all de skall ta itu med della problem och planera för att detockså skall finnas Nr 29 andra arbetstillfällen, om man gör den bedömningen atl fiygplanstill- Torsdagenden verkningen inle skall fortsätta. Överläggningen var härmed slutad. flygflottilj § 11 Om bibehållande av flygflottilj Herr försvarsminislern KRÖNMARK erhöll ordet föratt besvara i (s) anmälda interpellation,1976/77:22, och anförde: i har frågat mig när regeringen kommer attförelägga förslag om fortsatt drift av flygflottilj (F 12)samt när och på vilket sätt jag avser att informera berörd personal om dessaförhållanden. Bakgrundenlill interpellation är att de borgerliga partierna yrkade avslagpå dåvarande regeringens förslag att F 12 skall läggas ned. menar all den nya regeringen därför bör föreslå alt riksdagsbeslutetfrån rivs upp. Jagvill erinra om all bakgrunden till avslagsyrkandena var att viville behålla en fredsorganisalorisk handlingsfrihet över 1977 årsförsvarsbeslut. Vi ansåg inte atl ett tillräckligt underiag för beslut förelågvåren 1975. Nuföreligger överbefälhavarens programplan för . Den skallbilda underlag försvarsbeslut.