prot · G00942 · 1976-12-31 00:00:00 — Både i propositionen medförslag lill lag om hälso- och miljöfarliga varor och i utskottsbelänkandet ianledning härav talas om att intensiteten i ingripandet mot en vara blirberoende på en avvägning mellan å ena sidan risken med varan och å andra sidande fördelar för samhället som varan för med sig. I det här aktuella falletvisar det sig att man helt har hamnat på inte "fördelar församhället" utan fördelar för det privata skogskapitalets fortsattarovdrift. Man kan använda andra metoder vid bekämpning av lövsly änfenoxisyran 2,4,5-T. Det är skogsbolagens kalkyler som varit vägledande föransvariga myndigheters beslut att tillåta fortsatl användning av fenoxisyran. Delär giftfabrikanternas eller skogsbolagens ytliga forskningsresultat somfortfarande är vägledande för myndigheters och politikers handlande. Deinstitutioner och forskare som står fria från tillverkare och förbrukare ochsom verkligen bemödat sig om atl ingående studera hälso- och miljöriskerna medfenoxisyrorna framställs av makthavarna som mer eller mindre suspekta figurer.Elt förbud mot fenoxisyran 2,4,5-T tills de grundade misstankarna bliviiklarlagda är ell nödvändigt och rimligt krav från miljöopinionens sida. Jaghar, herr lalman, ytterligare ett yrkande i motionen 1704, och det gällerförbud mot spridning av bekämpningsmedel från luften i skogs-och jordbruksmark.I detta yrkande har insmugit sig ett fel; redan nu är det förbjudet medfiygbesprutning på , vilket också utskottet påpekar. Jagvill helt kort säga att jag vidhåller yrkandet om förbud mol flygbesprutningöver skogsmark. Exemplen är många på hur fenoxisyran 2,4,5-T har hamnat utanförde avsedda besprutningsytorna. Inom i finnsexempel på hur trädgårdar och människor fått giftet över sig. I iÄlvsborgs län finns exempel på hur giftet hamnat 200-300 m från angivetbesprulningsområde. Jag vill med detta, herrtalman, yrka bifall till molionen 1704. Miljövårdspolitiken,m. Hert i (c)kort genmäie: Jag är tacksam för att jag får gå in och göra ett litettillrättaläggande i detla skede av debatten, för att del skall bli litet merordning på vår diskussion. Låtmig först säga till att den rad av påståenden som härhar gjort inte gärna kan få stå oemotsagda. slår in öppna dörrar,och sedan för han en argumentering mot något som egentligen inte är medverklighelen överensstämmande. Jag vill som exempel ta motionsförslaget omspridning av fenoxisyror från luften över jordbruk. Det minsta lilla kunnande idetta ämne skulle ha hindrat att motionera om förbud. Man spriderinte fenoxisyror från luften över jordbruk. Varje jordbrukare och envar som harnågon liten sakkunskap ler milt överseende mot den ambitiöse motionären. Sedanklämmer lill om dioxinerna, och del vill jag gärna intyga ärkorrekt. Dioxinerna är mycket fariiga och de bör inte få förekomma. Men detvore i hög grad fel om det i debatten fick kvarstå ett intryck av att de härgifterna vräktes ut i naturen i fruktansvärda mängder. Så är inte fallet. Vihar under en lång följd av år haft totalstopp för spridning av gift frånluften. Jag vågar påstå det med bestämdhet eftersom jag var ordförande i denutredning som föreslog stoppet. Vidare har man låtit all tillgänglig expertissätta sig ned till en granskning. Del är inle, som antyder, frågaom någon enad expertis, ulan efter mycket noggrann genomgång har man kommiifram till atl, efter av en rad säkerhetsföreskrifter omgärdade bestämmelser,, tillåta spridning under myckel stark begränsning. Och det finnsen rad skogsbolag som - utan au jag på någol säll behöver uppträda här somförsvarsadvokat för dem - ändå inte har brytt sig om att använda del medlet.Det är alltså inte så avgörande för deras ekonomi som vill göragällande. Precissom tror jag att fenoxisyror med dioxininnehåll bör bort. Det ärhelt korrekt. Det finns andra medel som kan användas. Menjag blir väldigt illa berörd när gör gällande atl en rad ulanförlagskrivning och statsverk stående faktorer skulle vara avgörande förjordbruksutskottets ställningstagande. är vägledandeför jordbruksuiskottets ställningstagande. Där finns en väl samlad expertis somfått mycket omfattande fullmakter och har mycket omfattande kompetens. I detläget har rtksdagen inte haft för II protokoll 1976/77. Miljövårdspoliliken,ni. vana att gå in och taställning till speciella kemikalier. Del står ju mycket tydligt skrivet iutskottsbelänkandet att vi räknar med alt produklkonlrollnämnden verkligen lardetta ansvar eftersom nämnden har den kompetensen och den fullmakten. Jagskall be, herr talman, att få återkomma till övriga talare efter hand. HertMÅBRINK (vpk) kort genmäie: Jag är litet förvånad. Jag tycker ändå all jordbruksutskottetsvärderade ordförande bör sitta och lyssna här i kammaren. Om någon slår inöppna dörrar så är det i . Jagsade ju att del hade insmugit sig ell fel i min motion som gällde juslfiygbesprutning över , och jag beklagade delta och sade att utskottetmycket rikligt hade påpekal del. Hörde inte det? Jag tycker att omni skall gå upp och argumentera så bör ni ändå lyssna på vad man säger. 1övrigt slår jag inle alls in några öppna dörrar. Jag citerade - och jag vetinle om ni lyssnade på det - 1 § lagen om hälso- och miljöfarliga varor vadbeträffar den omvända bevisbördan. Om det finns en vetenskaplig misstanke attexempelvis fenoxisyror är skadliga för människor och natur så bör man kunnaförbjuda ett sådant medel. Det finns faktiskt, , när det gällerfenoxisyran 2,4,5-T vetenskaplig misstanke all detla medel är farligt bl. a. pågrund av dioxin vid framställningen. Det är en väldigt liten mängd - som jagockså sade i mitt anförande - nämligen /år, men dessa /år är enliglvissa forskare så giftiga att de kan döda exempelvis 10 000-tals djur. Denandra viktiga punkten som jag pekade på i sammanhanget är att dioxin kan bildasute i naturen när man har spridit fenoxisyran 2,4,5-T. Ansvariga instanser harhillills inte bemödat sig om alt analysera den sidan av problemet. Och det vardel jag påpekade. Jaghävdar fortfarande atl produklkonlrollnämnden i det här fallet inte följer denlag som stiftade 1973, tror jag atl det var, beträffande fenoxisyran2,4,5-T. Och det är ganska betecknande för utskottets ledamöter att nisysselsätter er nära nog inte alls i utskoiisskrivningen med jusl denna viktigaproblematik, som så djupt oroar och engagerar människorna i de områden därbesprutning sker. Vad ni sysslar med i utskottsbelänkandet ärfiygbespruiningsförbudei. Detta tycker jag är ganska avslöjande för delslarviga säll på vilket ulskoltels ledamöler handlägger de här oerhörtväsentliga frågorna. i (c)kort genmäie: Det här genmälei är nästan obehövligt. senaste inläggexemplifierar ju precis vad jag försökte beskriva i milt tidigare anförande: enblandning av korrekta påståenden och fullständigt ovederhäftiga beskyllningar.Jag vill inle bemöta honom mer än genom atl säga, att jordbruksutskottet harförtroende för produklkonlrollnämnden och för den lagsliftning som gäller. 1de fall som åbe- ropar har man inte följlgällande lagstiftning, och det kan knappast jordbruksutskottet vara ansvarigtför. Jagvill gärna medge - får föriåta mig, om jag stannar vid ett merabalanserat ordval - all produktkontrollnämden har utomordentliga svårigheter iinkörningsskedet när den skall effektuera beslut om den omvändabevisbördan, som vi alla välkomnar och som jag inte tyckte atl vi behövdekommentera så mycket tidigare. Jaghar förut bemött bara de delar av påståenden som jag fannanledning att särskilt gå in på, men det belyder inte all utskottet skulle varaointresserat av eller okunnigt om hela den viktiga problematik som härföreligger. Det är, tycker jag, litet onödigt atl kasta ut sådana påståenden;det finns inte något underiag för dem i handlingarna och inte heller i vad vitidigare har sagt i de här frågorna. Miljövårdspoliliken,m. HertMÅBRINK (vpk) kort genmäie: i får vara vänlig att konkretisera sig när detgäller vad del är för ovederhäftigheter och felaktigheter i vad jag har sagthär tidigare. Det är skyldighet som ordförande ijordbruksutskottet atl motbevisa mig på den här punkten, om han kan. Finns delnågon vetenskaplig misstanke om alt fenoxisyran 2,4,5-T är skadlig förmänniskor och natur eller finns det inte? Om är överens med mig,då borde i rimlighetens namn 1 § lagen om hälso- och miljöfariiga varortillämpas av produklkonlrollnämnden. Dettaär vad jag har försökt hävda i den här debatten. Den som far omkring medallmänna klyschor om ovederhäftigheter osv. Jag tycker kan begära mera av ordföranden i jordbruksutskottet än dylikt resonemang. Herrtredje vice talmannen anmälde att i anhållit att tillprotokollet få antecknat att han inte ägde rätt till ytteriigare replik. Hert LÖVENBORG (vpk): Jag skall i all korthet plädera för molionen 1975/76:430, i vilkenyrkas på förbud mol användning av aerosolförpackningar med fluorkarboner somdrivgas. Del handlar om s. k. sprej, som används inom de mest skiftandeområden. Nuhänvisar utskottet till tidigare behandling. 1 flol ansåg att manborde avvakta en undersökning från NAS i , vilken skulle ge bättre grund förställningstagande. Den undersökningen är nu klar och bekräftar de allvariigafarhågorna. Vihar i vår motion utförligt motiverat varför vi anser att ett förbud börinföras. Utskottet har en i och för sig positiv skrivning men anser, trots altden tidigare åberopade rapporten nu är färdig, att man skall vänta och göra nyaöverväganden. Jag tycker att det är tvivelaktigt om det verkligen behövs någrasådana; del skall i så fall vara för atl fastställa omfattningen av förbudet,om några produkter exempelvis inom medi- Miljövårdspolitiken,m. cinen måste undanlas osv.Men för det kan man inte behöva uppskjuta del principiella ställningstagandetnågon . Det tycker inle heller , som sägerföljande i sin sammanfattning: "Dethar inle funnits någon anledning för att ifrågasätta deunderiiggande naturvetenskapliga undersökningsresultaten som presenterats iNAS-rapporlen. Däremot gör den bedömningen atl dellabakgrundsmaterial nu är tillräckligt för all motivera att motåtgärden börsättas in i . av huvudskälen till att denna bedömning något avvikerfrån den som presenteras i NAS-rapporlens slutsatser är ell tvivel på atl denärmasie årens forskningar kan förväntas undanröja osäkerheten i uppskattningenav ozonreduklionseffekten. Den svenska anser atlNAS-rapportens argument om fördröjning av motåtgärderkommer atl kunna hävdas med lika stort (eller litet) berättigande även iframtiden. Ettytteriigare starkt skäl för denna bedömning är del allvar med vilket akademienser på möjligheten av en direkt klimatpåverkan genom klor-fluorkolensväxthuseffekt. Vid en jämförelse mellan klorfluorkolens och koldioxidensklimatpåverkan- bör man hålla i minnet alten reduktion av koldioxidutsläppen, omän aldrig så önskvärd, är oerhört mycket svå rare alt åstadkomma än en reduktion av klorfluorkolutsläppen. Del hör också till saken all den ovan nämnda jämförelsen mellan klorfluorkolens och koldioxidens klimatpåverkan är baserad på elt /' tiden utsläpp av klorfluorkol. Om i stället utsläppen av klorfluorkol skulle fortsätta au öka skulle deras klimatpåverkan efter några årtionden bli större än koldioxidens. ' Utanatt ha kunnal göra en total ekonomisk värdering av kostnader och vinsterförknippade med någon form av restriktioner av klorfluor-kolanvändningen görakademien den allmänna bedömningen att ålgärder nu är mycket väl motiverade. Medvetenhetenom detla allvarliga miljöproblem har redan lett till att frågan om förbud mol användandet av klorfluorkol har aktualiserats på flera håll i världen. I några fall (delstaterna och i ) har ell sådanl beslut redan fattats. Eftersomdet här gäller elt globalt miljöproblem krävs en stor internationelluppslutning kring en begränsning av användningen av klorfluorkol.Vetenskapsakademien anser att bör finnas med i täten för en sådanaktion. Detta synes särskilt naturligt eftersom en avsevärd minskning avanvändningen av dessa ämnen skulle kunna åstadkommas siörre negativaeffekter för sysselsällning och för konsumenter. Mol denna bakgrund",säger , "föreslår vi 1. all, som ett första steg i begränsningen avklorfluorkolutsläppen, ett förbud införs mol användningen av klorfluorkol isprayflaskor. Undantag bör dock medges för vissamedicinska och andra viktiga användningsområden, 2. atl regeringen måtte ta upp denna fråga iinternationella organi- sationer och verka för attrestriktioner i klorfluorkolutsläppen införs i andra länder." Iutskottets skrivning sägs all det inle är tillräckligt all problemet angripsnationellt. Jag är helt överens med utskottet om detta. Så är det ju på deflesla områden - det må gälla eller luft. Men del förhållandet utgör jualdrig någol skäl för att vi i inte skall vidta åtgärder som vi tyckerär riktiga. Jagförutsätter liksom utskottet att regeringen "i kontakt med andra länderoch internationella organisationer gör belydande ansträngningar i syfte attåstadkomma en internationell samordning av insatserna på förevarandemiljövårdsområde". Men atl sådana ansträngningar görs innebär ju ingethinder mol all vidtar åtgärder i nationell skala; det måste ju tvärtomstärka den svenska positionen. I några delstater i har, som tidigareanförts, redan faltals beslut om förbud mot användningen av klorfluorkol. Vitycker i likhet med atl delsamma bör kunna ske i Sverigeulan någon siörre lidsmarginal. Svenska folket berövas ingeniing värdefulltmen befrias från en miljöfara. I utskottets skrivningstår: "mening innebär de nya rönen beträffande klorfluorkolensmiljöpåverkan en bekräftelse på atl utsläppen av klorfluorkolen utgör en belydandekälla till oro. Utskottet vill därför allvariigt understryka vikten av attregeringen och berörda kontrollorgan, närmast produklkonlrollnämnden, medskärpt uppmärksamhet följer ulvecklingen och vidtar ålgärder i syfteatt medverka till en minskad användning av berörda ämnen så snabbi sommöjligt." Jagvill fråga utskottels ordförande, var han nu befinner sig, om denna skrivningskall tolkas så att man kan förvänta sig att del läggs framförslag om alt helt eller delvis förbjuda användningen av klorfluorgas somdrivgas i s. k. sprayförpackningar. Om svaret på den frågan blir positivt harjag ingen anledning alt yrka bifall till motionen. Miljövårdspolitiken,m. i (c): Jag skall i all korthet kommentera motionerna 238 och 239, vilka berörfrågan om elt bättre tillvaralagande av våra naturresurser. Vad jag åsyftar meddessa motioner är att påtala del slöseri som förekommer, och min oro grundarsig i det förhållandel att våra naturresurser inte är outtömliga. Särskiltmed hänsyn till de svältande folken i väriden bör det framstå som en plikt ochskyldighel att iaktta sparsamhet med de naturresurser som vårt lands befolkningförfogar över. Även om vi därmed inte avskaffar världssvälten, så är detändock lill sist en fråga om solidaritet och om människosläktets förmåga altöverieva - globalt sett. Otvivelaktigthar köp-och-släng-mentaliteten blivit alltför dominerande i vårtlevnadsmönster. Stundom kan det visserligen för en enskild medborgare synasföga ekonomiskt atl ta till vara förbruknings- och ka- Miljövårdspolitiken,m. pitalvaror för eventuellreparation, lagning och därmed återanvändning, men sett från ett vidaresamhällsekonomiskt perspektiv är en sådan inställning förkastlig. Ettposiiivi inslag i den livliga debatten om våra naturresurser har varit attmänniskor engagerats i dessa problem på ett helt annat säll än för bara någraår sedan. Särskilt gäller det ungdomen. Både i fråga om vår solidaritet medu-länderna och i fråga om vår egen framtid har de unga kanske mer än den äldregenerationen aktivt försökt att påverka opinionen för sparsamhet med våratillgångar. Det är glädjande i och för sig, men vad jag efterlyser isammanhanget är information på bred front som bekostas av samhället,information som skulle omfatta alla de områden där del enligt min uppfattningverkligen skulle gå att spara naturresurser. Dettorde vara oslridigl all köp-och-släng-mentaliteten måste ersältas med enattitydförändring. Vi måste komma till insikt om att för oss gäller endasträtten att bruka våra resurser, inte förbruka dem. Del gäller atl ta vara påvåra begränsade resurser och använda dem på elt sådant sätt att de kanåteranvändas. Jaghar i moiionerna 238 och 239 pekat på resursslöseriet, exempelvis på hur mycketskog som inte tas till vara, s. k. avfallsskog, som skulle kunna användas sombränsle. Jag har pekat på del enorma slöseri som alla engångsförpackningarutgör. Vidare har jag berört frågan om tillvaratagande av matavfall på vårasjukhus och vårdinrättningar, där man tyvärr i stor utsträckning låter primamatavfall, som med fördel kan användas som svinfoder, brännas upp. Även om detsker med iakttagande av gällande hälsovårdsstadga borde det icke få förekommaatt huvudparten av matavfallet bränns upp i stället för att del tas till varatill djurföda. Syftet med mina motioner är att markera en viljeyttring: svenskafolkel måste i större utsträckning än vad som sker inse att det gäller attspara på våra resurser. Jaghar väldigt svårt atl få någol riktigt grepp om utskottets skrivning. Å enasidan är man positiv, men å andra sidan är man negativ. Utskottet hänvisar närdet gäller elt bättre tillvaralagande av skogsavfallet till bl. 1973 årsskogsuiredning, och säger att något särskilt initiativ inte är påkallat frånriksdagens sida. Varför kunde inte utskottet, med åtminstone några rader i detannars så digra betänkandet, ha påpekat vikten av ell bättre tillvaratagande avskogsavfallet? Närdet gäller matavfallet på våra sjukhus och vårdinrättningar anser utskottet attden frågan faller inom ramen för vad utredningen (Jo 1975:02) omomhändertagande av sjukhusavfall enligt sina direktiv har all pröva. Jag skullevilja fråga eller i Nennesholm, som ärsakkunniga i denna utredning, om det är så att utredningen också haft atlutreda frågan om återvinning av matavfall vid våra sjukhus ochvårdinrättningar. Om svaret är ja, så blir jag minst sagt förvånad. Innan jagskrev molionen 239 erhöll jag från vederhäftigt håll besked om atl uiredningeninle skulle befalla sig med denna fråga. Utskottet har dock enannan mening. Vad säger nu experterna om riktigheten i delta påslående? Jagväntar med iniresse på svarel. Motionerna är avstyrkta. Jag finner det föga meningsfullt atl gå emotett enhälligt utskott, varför jag avstår från atl yrka bifall lill mina bådamolioner. Jag nöjer mig med att markera min inställning till slöseriet med våranaturresurser genom vad jag här anfört. Miljövårdspolitiken,m. i Heden (c): Jag har i en motion, 1975/76:243, hemställt att beslutar althos regeringen anhålla om förslag till ändringar av gällande bestämmelser inaturvårdslagen rörande täktverksamhet, innebärande att sådan verksamhet ej fårpåbörjas innan myndighets beslut i frågan vunnit laga kraft. Det förhåller signämligen så att den som erhållit tillstånd för matjordstäkl inte behöveravvakta tillståndels lagakraftvinnande. Exploatören kan sålunda så forttillstånd erhållits bortforsla matjorden. Tillståndet kan tillika varakombinerat med lillslånd för grustäkt. Detär inte ovanligl alt klagan förs över dylik tillståndsgivning. Ofta är detkommunala byggnadsnämnder som överklagar. fram till dess attöverklagan behandlas kan exploatören ha hunnit med all bortforsla täktområdetsmassor. Detstår visseriigen i bestämmelserna att exploatören kan åläggas att återställaområdet i lidigare skick, om överklagan skulle vinna gehör hos regeringen. Menvad är att göra när hela området har skövlats? Det är en praktisk omöjlighetatt återställa del. Jag vel flera platser där så har varit fallet. Bådematjorden och gruset hade bortförts. har beslutet överklagats, menäven om en klagande - i detta fall - har vunnit gehör för sinasynpunkter har det varit omöjligt alt återställa området i dess ursprungligaskick. Det kan innebära oerhörda problem från natur- och miljösynpunkt. Ulskoltetskriver: "Nackdelarna med en omedelbar verkställighet av beslut om tillstånd lill täktverksamhet kan motverkas på olika sätt. Så lunda finns t. ex. möjlighel för besvärsmyndigheien all förordna om inhibition, dvs. attöverklagade beslutet i avvaktan på prövningen av anförda besvär inte skallgälla." Denna möjlighet har också utnyttjats avregeringen i samband med att har överklagat en liknandetillståndsgivning. Men jag har inte sett att denna inhibition i något fall haranvänts i samband med att kommuner har överklagat ett läktiillstånd. Och jagmenar alt samma bestämmelser som gäller för borde gälla ocksåför kommunerna. hade gått så långt i skrivningen att man hade förordat allbesvärsmyndigheten vid ett överklagande från en kommun borde förordna ominhibition skulle myckel ha vunnits. Om en kommun överklagade ett beslut omtillståndsgivning skulle alltså någon täktverksamhet inte få förekomma förränbeslutet vunnit laga kraft. I dessa tider när det är myckel aktuellt medgrustäkt och specielll matjordstäkl kan ett sådant tillstånd som länsstyrelsenbeviljar ställa lill stora svårigheter i Miljövårdspoliliken,m. Därför anserjag att de kommunala byggnadsnämnderna borde få nära nog vetorätt. Jag skall inte ställa någol yrkande . Jag hoppas all utskottetsskrivning ändå i viss mån skall kunna dämpa den allvarliga täktverksamhet somförekommer litet varstans. Jag förbehåller mig emellertid rätten alt återkommai ärendei för alt få ålgärder vidtagna i detta hänseende. Hert (): Det är signifikativt att vi tar nästan lika på oss för attdebattera miljöfrågorna som hela jordbruksfrågan i övrigt. Jag tror alt det ärrätt att vi gör det mol bakgrund av den betydelse som de frågorna har. Jaghar själv i all anspråkslöshet skrivit motionen 1975/76:1699, där jaghemställeratt föreslår regeringen alt bärkraften hos marker ochvallen får utgöra ledstjärnan vid all planering och lagstiftning för naturensutnyttjande för fritidsändamål. Vadär då bärkraften? Del är vad våra biologiska tillgångar tål ulan alt vi tar utmer än vad återväxten medger för atl balansen skall kunna upprätthållas, attslitaget vid utnyttjandet av markerna för friluftsliv inte heller ändrar självabalansen i markerna. Jagtror det är riktigt att använda ordet bärkraft, för det är just vad det gäller:Vad bär våra marker? Vi skall inte utnyttja dem mer än de orkar bära för attkunna återställas. Motionenär välvilligt behandlad av utskottet. Men fina skrivelser är en sak, en annanär om del finns en bevakning så att syftet med denna moiion och andra ipraktiken kan tillgodoses. Detta sker tyvärr inte. Vi har varken resurser ellerförmåga att följa upp alla de fina beslut som fattats i miljöfrågor av . Närvi slår oss för bröstet och säger att vi är bäst i världen - del har nästansagts här också - får del inte bli så all vi bara är bäst på papperet,och atl vi sedan hänvisar ett sådant papper lill våra vänner i andra länder närvi skriver konventioner och deltar i miljösammanhang ule i världen. Låloss la ett exempel som berörde litet i sitt anförande, nämligenfisket. Om man drar konsekvenserna av bärkraften kan man när det gäller fisketi Kallegalt, i och våra vatten över huvud tagel säga att vi tar utmer än återväxten, mer än dessa vatten bär. Havets tillgångar minskar. Vissaarter försvinner hell. Mycket litet blir kvar och återställandet kanske tar en långtidsperiod. Vi står f n. utan möjlighet alt förhindra detta. Vi nästanresignerar inför problemen. Vi faller tillbaka på politiska beslut utan altkunna effektuera dem. All heder åt utskottets välvilja, förståelse ochkunnighet, men direkta åtgärder och ett bättre beslulsunderiag, som om, måste till. De är för dåliga . Vi lyckas delvis medavloppsfrågor - det är positivt - med landskaps- vård, som det är lättareatt ta på, och med vissa delar av vår arbetsmiljö, fast det är oändligt mycketsom kvarstår. Vi börjar fundera på avfallsfrågorna. Men fisket i hav ochinsjöar försämras på grund av utfiskning. Fisket i försämras alltmerpå grund av utfiskning. De flygplan som går med norrländsk fisk till de södradelarna av för med sig för myckel fisk för alt tillgångarna i devattnen skall kunna återställas.