prot · G00917 · 1976-12-31 00:00:00 — Även om den nya regeringen har en heldel förslag i regeringsdeklarationen om att demokratisera det svenskasamhället, så har man ändå från socialdemokratiskt håll inte varit särskiltberedd att hjälpa till. Denregering som just avgått har efterlämnat många problem åt den nya regeringen.Den förträfflighetsattityd som den gamla regeringen alltid intog hardokumenterats med en citatskalt som skulle kunna användas framåtför att slå socialdemokratiska kritiker i huvudet med. På politikens allaområden har socialdemokratiska riksdagsmän stått upp och försvarat handlingarsom begåtts av regeringen, även när det nog hade varit klokast att ligga lågt.De socialdemokratiska riksdagsmän som förbereder de kommande årens attackermot den nya regeringen torde göra klokt i att se efter hur de har bedömt sammaföreteelser under Detflnns några saker som borde komma i förgrunden när man tar itu med uppgiftenatt demokratisera . Socialdemokraterna kan börja på nära håll.Kollektivanslutningen består ännu, och några besked om att den skall avskaffashar vi inte fått. Visseriigen försöker man från partiets sida skylla ifrån sig påfackföreningsrörelsen, men det kan knappast lura någon. Faktum kvarstår attsocialdemokraliska partiet är det enda parti som tillåter att medlemmarkollektivt ansluts. , enligt egen utsago ledande oppositionsorgan, sagtifrån. Kollektivanslutningen skall upphöra. är knappast ensamt omdenna bedömning inom socialdemokratin. Få vågar emellertid offentligt instämma. Jagskall inte, herr talman, nu upprepa argumenten mot kollektivanslutningen. Dehar redovisats i denna kammare. Men tillåt mig säga all det bliralllmer uppenbart att kollektivanslutningen sjunger på sista versen. SSU bordei sin demokratiseringskampanj ha ägnat sig åt att medverka till detta. Låtoss vidare se på vilka områden man kan göra något för demokratin men där SSUtiger. Har socialdemokratin varit villig att fördjupa denkommunala demokratin? Har man velat medverka till kommunalafolkomröstningar? Till skilda valdagar för riks- och kommunalval? Inte!Till aktiva kommundelsråd? Närdet gäller länsplanet har man lyckats med att ge samtliga länsstyrelser idetla land socialdemokratisk majoritet - alldeles oavsett hur folkviljan harsett ut i länen. Inte kan man kalla ett sådant handlingssätt fördemokratisering. Maktmissbruk vore ett riktigare ord. blir det den nyaregeringens sak att se till att denna orättvisa försvinner. Vadgäller införandet av länsdemokrati är det samma sak. Här har de borgerligadrivit på - socialdemokraterna förhalat. Påarbetslivets område har stora förändringar skelt . Men det vorefel att påstå att reformerna här alllid kommit individen till godo. Tvärtom harman på socialdemokratiskt håll utgått från att allt kan lösas genom att manstärker organisationernas makt, genom att man kanaliserar så mycket inflytandesom möjligt genom facket. Men så enkelt är det ju inte. Även organisationer somskall stå på den enskildes sida i det ekonomiska livet kan upplevas som mäktigapå fel sätt och fjärran. Devalanalyser från socialdemokratiskt håll som har framskymtat i pressen visarhur man genomgående försöker skylla ifrån sig. Det var saker, hävdar man,utanför socialdemokratins kontroll som förorsakade valnederlaget. Detgenomgående temat är att man inte gjorde några fel alls. Men man mister inte maktenefter utan all egna fel begås. Detär egentligen bara på ett ställe jag sett en valanalys som är gjord i syfte atlverkligen försöka tränga fram till det som är viktigt. tallarbetaren har SigvardClasson redogjort för hur han upplevde att i valrörelsens slutskede arbeta påen socialdemokratisk valbyrå och där komma i direkt kontakt med väljarna. Avhans berättelse framgår klart att människorna kände sig oroade över den attitydsom socialdemokratin lagt sig till med gentemot sina motståndare. Han skriver:"Det som betydde något var den stöddiga attityd man från vår sida visadei sina motattacker. I en högtstående demokrati som den svenska går del inlelängre att använda sådana metoder." Vidare skriver han: "För väljarna- oavsett parlifärg - måste den ha tett sig obefogad och dumdryg." HärIrorjag att vi närmar oss kärnpunkten. Visst behöver det svenska samhälletdemokratiseras ytteriigare. Från borgeriigi håll har man i regeringsdeklarationenlagt fram en rad förslag som kan och måste genomföras. Det vore bra om manfrån socialdemokratiskt håll på de områden som jag här har nämnt - detkommunala områdei, länsdemokratiområdet, i arbetslivet och också när det gällerdemokratin i riksstyrelsen - var beredd att medverka till att demokratiskareformer, som har skjutils upp år , äntligen genomförs. I så fallskulle socialdemokratin i sin nya oppositionsställning kunna medverka tillgenomförandet av ett antal konkreta förslag och inte förfalla till rollen attuteslutande kritisera den nya regeringen på skilda områden. SSU:sdemokraliseringskampanj kan sålunda inriktas på att demokratisera landet menockså på att demokratisera områden som ligger det egna partiet nära. Därbehöver sanneriigen inte saknas arbetsuppgifter. (vpk): I denna blandning av inlägg vill jag beröra några för lönarbetarnavardagliga men viktiga frågor - viktiga därför att en avtalsrörelse som redanborde ha inletts förestår. I det förberedande av-talsarbelet på basplanet iarbetsplatsklubbar och sektioner och på avdelningsnivå har medlemmarna ställtmånga obesvarade frågor - frågor som hör samman med de avtalskrav som måsleställas. Hur kommer prisutvecklingen alt bli när det gäller maten och hyran,som är två ofrånkomliga utgiftsposter? Vilka avgiftshöjningar förbereds, ochhur komn-ier det borgerliga skatteförslaget att se ut? Omvi ser på vad som hänt och börjar med priserna pålivsmedel, så finner vi att inflationen inte har tagit semester i sommar.Under de åtta första månaderna steg livsmedelspriserna med minst likamånga procent - detta trots den dåvarande regeringens försök att genombegränsade prisstopp och skattesubventioner hejda prisutvecklingen. För attstoppa prishöjningen på mjölk, ost och bröd satsade regeringen 400 miljonerskattekronor i subventioner till jordbruket i samband med jordbruksavtalet, somträdde i kraft . Men höjdes priserna på ägg, kött, fläskoch charkulerivaror, vilket medverkade till en sammantaget höjd prisnivå. Dessutomluckrades prisstoppet upp på vissa andra varor efter påtryckning av livsmedelsindustrin.Främst värdet monopolföretag med försäljning av djup- II protokoll 1976/77:16-17 frysta livsmedel sommedgavs prishöjningar. Det rör sig om prishöjningar på upp till 12 96, som kannoteras på vissa djupfrysta varor. Menprishöjningar har skett också på prisstoppade varor även utan medgivande avstatens pris- och kartellnämnd. Det gav tidningen exempel på förevalet. På ett enda paket potatismospulver fanns enligt sexolika prislappar. Paketet hade kostat . På deomärkta prislapparna kunde prisutvecklingen avläsas: 7:32, 7:52, 8:13, 8:75och . Bara den senasle prishöjningen var ett resultat av förhandlingarmellan handeln och SPK. konstaterar en prishöjning på i detta fall . Bara lapp-klistrandet hade bidragit till prishöjningen med enligten undersökning av handelns ommärkningskostnader. Inom parentes kan sägas attsåväl enskilda konsumenter som s. k. storhushåll inom kommuner och landsting ärstora avnämare av både potatismos och de djupfrysta livsmedel som höjningengäller. Sparbanksföreningensbudgetrådgivning har konstaterat atl en normalfamilj behöver I522 kr. för att klara hushållsutgifterna. mer än förett år sedan för att hålla samma standard. Av de olika posterna ihushållsbudgeten har enligt deras uppgifter livsmedlen ökat underdet och utgifter för tvätt och rengöringsmedel med 8,2 96. Förrefinansministerns prognos om en infialionslakt på 8 96 kommer inteall hålla, del vet vi redan. Andra ekonomiska experters bud är en prishöjningpå . Vilka prognoser om inflationstakt ställer den nya borgerligaregeringen, och vilka åtgärder kommer den att vidta? Det är frågor som löntagarnaställer. Hurskall man lolka de mer eller mindre oklara uttalanden som gjorts i anslutningtill frågor om prisutvecklingen? Hell klart framgår det av handelsministerBurenstam uttalande att prisstoppet på baslivsmedel inte fungerat tillfredsställande.Att det inte är konsumenterna han tänker på framgår inte minst av hans svartill på en fråga gällande prisslopp på dagligvaror.Hur det blir med mervärdeskatten är en annan fråga. Kommer momsen all höjasför att i stället för höjda arbetsgivaravgifter i fortsättningen finansieravissa statsutgifter? Sådana antydningar har också gjorts. Vänsterpartietkommunisterna har drivii kravet: "Bort med moms påmaten". Vi har vidare krävt effektivt prisstopp på alla dagligvaror. Vihar ständigt bevisat att mervärdeskatten på livsmedel är orättvis och drabbarbarnfamiljer, pensionärer och alla med små inkomster. Eftersom inköp avlivsmedel lar en större andel av den lågavlönades inkomster än av den som harhögre inkomst, verkar livsmedelsmomsen som en regressiv skatt. Procentsatsen imalmoms blir högre ju mindre inkomst man har. Människor med låga inkomster,många barn och tungt jobb som medför behov av mera mat straffas skattemässigtgenom matmomsen. Mervärdeskattens konstruktion med viss procent på priset ökarprisstegringstakten på en vara. de priser som stigersnabbast av konsumentpriserna och livsmedel är en nödvändighet för fortlevandetär det nödvändigt att någonting görs för att hejda prisstegringarna på dessavaror. Vänsterpartietkommunisterna har angivit en effektiv väg som skulle garantera en jämnarelevnadsstandard för människor med små inkomsier. Vi kräver prisstopp på alladagligvaror, slopad mervärdeskatt på mat och en skärpt beskattning avkapitalel. Äveni fråga om bostadspolitiken kan illavarslande tecken skönjas. En bra bostadtill rimlig kostnad borde vara en social rättighet för alla människor. Skalldenna rättighet nu i ännu högre omfattning bli ett spekulationsobjekt förolika kapitalintressen? Vår nye bostadsminister har sagt att hyresgäster istörre utsträckning skall få äga sina lägenheter. Kommer det inte att innebäraen privatisering också av lägenheter och att lägenhetsägare i likhet medfastighetsägare kan tjäna pengar på att äga, köpa och sälja lägenheter? Betyderinte det också en risk för ökad segregering i boendet, i varje fall om manföljer fastighetsborgarrådet i , som hävdaratt fastighetsägare skallges än större möjligheter att välja sina hyresgäster? Skall småhusbebyggelsenmed de sociala serviceproblem som särskilt drabbar kvinnorna nu i ökad takt fåen större andel i bostadsbyggandet? Ja,det är många frågor som ställs. Sist men inte minst ställs frågan vad som skallhända med våra hyror. Skall de fortsätta att stiga i takt med inflationen? Iandra fall minskar utgifterna för en vara som det amorteras av på, men när detgäller våra bostäder är det bara tillämpligt vid ägandeförhållande. Om man hyren bostad påverkas inle kostnaden på samma sätt. Vänsterpartietkommunisterna har alltid hävdat att bostaden skall vara en social rättighet ochingen handelsvara. Därför måste spekulationsmöjligheterna på bostadsmarknadenstoppas. Vpk har ställt förslag till lösningar på dessa problem. I första handmåste all mark under bostadsbebyggelsen vara samhällsägd och upplåtas medtomträtt. För att sioppa hyresutvecklingen har vi krävt inrättandet av enstatlig bostadsbank, som till låg fast ränta kan finansiera bostadsbyggandet,och byggmaterialindustrins förstatligande. Vi vill satsa på en förbättradboendemiljö och boendeservice främst i fierfamiljshusområden och ge dessahyresgäster ett större inflytande över sina boendeförhållanden i likhet med vadvi kräver om arbetsplatsinflytande. Underdiskussion ligger också ett nytt skatteförslag. Vi vet inte vad det kommer attinnehålla mer än att en förskjutning sker i skattelindringen till ett högreinkomstläge. Det kommer således inte att ha någon utjämnande effekt.Lönarbetarna vill inte heller ha någon sammanblandning av skatte- ochlönepolitik. LOhar sagt att man preciserar inga krav på löneökningar förrän man vet hur detväntade skatteprovisoriet ser ut. Men det hindrar inte medlemmarna ute påarbetsplatserna att ha bestämda uppfattningar om lönerörelsen. Det som nuförts fram både från Svenska arbetsgivareför- eningen och frånregeringsansvariga, att det inte finns något ulrymme för löneförhöjningar, tasinte på allvar av löntagarna. Även arbetare kan läsa Affärsvärlden ochandra publikationer som redovisar förelagens vinster. Iförsta hand krävs kompensation för prisutvecklingen. Vidare konstateras attinom många yrkesområden har löneandelen faktiskt minskat och alt lönerna kanhöjas på vinsternas bekostnad. Det finns också stora grupper anställda som harextremt låga löner i förhållande till levnadsomkostnaderna. De finns inom des. k. kvinnoyrkena, många inom den offentliga sektorn. Här har SAF:srepresentant sagt att de som ingenting producerar skall hålla tyst ilönerörelsen. Med det menar han väl produktion för vinst och profit, som tycksvara det enda som räknas, och då producerar de offentliganställda inte på sammasätt som exempelvis en industriarbetare. Men de måste ändå ha samma räll somandra löntagare till del av produktionsvinsterna, för utan dessa anställdas samhällsinsatsoch sociala service skulle produktionen inte fungera. Detfinns all anledning att ta de offentliganställdas lönekrav på allvar när de nugår ut med krav på en kraftig låglönesatsning, med en helt annan ingångslön änden som betalas . Om låglönesatsningen är LO och TCO, som organiserar destora grupperna lågavlönade, helt överens. Detfinns flera anledningar att tillgodose dessa gruppers lönekrav. En har jagredan nämnt: deras viktiga samhällsfunktion. Vidare behöver man bara nämnaomsättningen av arbetskraft exempelvis inom vårdområdet och svårigheten att påmånga institutioner hålla verksamheten i gång därför att snart ingen villställa upp på de arbets- och lönevillkor som erbjuds. Varför slutar annars 4096 av de nyexaminerade sjuksköterskorna under det första anställningsåret, ochvarför arbetar så stor del av de övriga på deltid? Eller varför måste detannars rekryteras dubbelt så många som antalet tjänster på städsidan, inomhemtjänsten och hela sjukvårdssektorn, för att nämna några yrkesområden. Ettannat skäl till lönehöjning för dessa grupper är hell enkelt atl även kvinnorskall ha rätt till en lön som de kan leva på; de skall inle vara hänvisade extra försörjare. Att det bara är den ekonomiska frigörelsen som kan skapajämlikhet mellan könen irorjag alla är överens om. Eller är det inte så? Detär viktigt att kvinnorna själva genom facklig och politisk aktivitet driversina jämlikhetskrav, men de förväntar sig nu stöd av dem som ofta ochstorordigt så gärna talar om ökad jämlikhet. ArbetsmarknadsministerAhlmark sade i sill anförande atl de sjukvårdsanställdas arbete värderasdåligt; arbetet med människor värderas sämre än arbetet med maskiner, och delmåste ändras. Det tackar den här gruppen för och hoppas att det skall lösaderas problem i lönerörelsen. Ungdomsväljarnaär en annan grupp som förväntar sig ökade insatser av den nya försitt lönekrav, nämligen lika lön för lika arbeie oavsett ålder.Vänsterpartiet kommunisierna har i motion 1975/76:441, som ännu inte harbehandlats, tagit upp samma krav och yrkat att , med uttalande av sinanslutning till att principen om lika lön för lika arbete oavsett ålder börgälla på arbetsmarknaden som helhet, hos regeringen hemställer atl dennaprincip genomförs på det statliga avtalsområdet. Med tanke på att både centernsoch i valrörelsen bl. a. anslutit sig till kravenpå lika lön och slopande av åldersgränserna vore det rimligt alt dessa krav nutillgodosågs av . Eftersom båda dessa ungdomsförbund har aktivamedlemmar som ledamöter av den nya förväntar vi oss deras stöd för dehär kraven. Vänsterpartietkommunisterna återkommer med motioner, som avslagils, och kräverförbättringar av ungdomens situation. Det gäller bl. a. en översyn av de inomolika områden förekommande åldersgränserna för olika rättigheter,förbättringar för de värnpliktiga genom fullständiga fri- och rättigheter förden gruppen, och betygsfrågan där elevförbundet just nu driver en kampanj försina krav, krav som inte bara stöds av vpk:s ungdomsförbund utan också avSSU, CUF och FPU. Det finns nu en förväntan, herr talman, från både ungdomenoch kvinnorna alt det borgerliga regeringsinnehavet inte förändrar dessaungdomsförbunds uppfattningar i för ungdomen och kvinnorna så viktiga frågor. Underdettaanförandeövertog herr talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. kom det ut ett viktigt statligt betänkande med titeln. I den här församlingen behöver jag säkertinte referera innehållet, men jag vill gärna kommentera omslaget. Det är enfärgglad teckning som visar idel yrkesverksamma män - inte mindre än 23stycken! Först undrade jag nästan om det var ett försök att avbilda . Efter ivrigt letande fann jag dock att en kvinna var med i gänget, och då skulle det ju kunna vara , vilket var lite förvånande på ett statligt betänkande. TCO:s kun de det inte vara, för där finns ju två kvinnor! Isjälva verkei var det naturligtvis en manlig tecknares syn på svenskarna iarbetslivet, och tecknaren hade bara inte tänkt på att det finns mer än en ochen halv miljon kvinnor ute på arbetsmarknaden, som också borde finnas med på ensymbolisk bild. Bilden rimmar illa med denofficiella inställningen i vårt land - liksom med verkligheten.Men den är en tydlig illustration av en annan sak. Trots att kvinnorna utgör av hela arbetskraften, trots att vår lagstiftning i princip inte diskriminerar kvinnor - så ofta åtmins tone - trots att det råder politisk enighet om vikten av att arbeta för faktisk jämställdhet mellan könen, är det fortfarande alltför många män niskor, både kvinnor och män, som är förblindade av gamla fördomar och inte på allvar tycksräkna med halva befolkningen och inte märker att 1,6 miljoner kvinnor är ute iarbetslivet och att fier vill komma dit. Detycks heller inte märka atl det än finns allvarliga skillnader mellankönen. Kvinnorna på arbetsmarknaden har i allmänhet de lägst betalda yrkena.Det är bra all så många kvinnor numera kunnat beredas arbete, men vi kan inlevara nöjda enbart med att de har elt jobb, vi måste också bekymra oss om vad defår betalt. Tack vare fackföreningarna har vi lika lön för lika arbete iSverige, men ändå är kvinnornas medelinkomster lägre än männens. En kvinna iindustrin tjänar i genomsnitt , när en manlig industriarbetare tjänar 100kr. En kvinnlig tjänsteman tjänar 65 96 av vad de manliga får. Vi har nämligenännu inle lyckats lösa det problem som ligger i del självklara kravet på likalön för arbete av lika värde. Jagtycker, herr talman, att det är viktigt att vi i följer och arbetar för en rättvisare arbetsvärdering. Ilokaliseringspolitiken, i länsplaneringen, i allt pratande och skrivande omarbetsmarknaden, möter man fortfarande ofta krav på "arbetstillfällen förkvinnor". Det är en tvetydig och fariig formulering. Många uppfattar detsom en börda att skaffa särskilda arbeten ål kvinnor, när del borde vara enutmaning att skaffa fler arbeten åt alla. Många tror att kvinnor är bättre änmän i serviceyrken och att män är bättre än kvinnor på att bestämma för dem.Bakom dessa önskningar om arbeten åt kvinnor anar man politiker, arkitekter ochekonomer som önskar sig en livsmedelsindustri, beklädnadsfabrik eller enstormarknad till orten. Dit skall arbetssökande kvinnor kunna hänvisas, männengör sig knappast besvär. Det rör sig ju om lågavlönade jobb, och sådana tycksvara reserverade för kvinnor. Det är viktigt med nya arbetstillfällen som inteär reserverade för kvinnor enbart. De skall passa både kvinnor och män, och detgör ju de flesta. Därför är det minst lika viktigt att sträva efter en arbetsvärderingsom inte bevarar de tydliga löneskillnaderna mellan könen. Samtidigtär det nödvändigt med ett aktivt arbeie för alt fler kvinnor skall placeras påledande poster, ochjag vill nämna två skäl varför. Eftersom kvinnor och män,för det första, är lika begåvade, pågår det i det här landet ett stort slöseri.Vi utnyttjar inle kvinnor i samma utsträckning som män till ledande elleransvarsfulla arbeten. För tio eller medförde debatten ombegåvningsreserven att begåvade ungdomar i alla samhällen fick bättremöjligheter till utbildning. Men fortfarande har vi en outnyttjadbegåvningsreserv bland kvinnorna, och det är ett slöseri med landetstillgångar. Det är bra att kvinnor och män har möjlighet till utbildning pålika villkor. Det vore bättre om samhället också tog vara påutbildningsreserven. Fördet andra behöver vi många fier kvinnor på ledande poster som förebilder förbarn och ungdom som skall välja utbildningsvägar. är det ju inte fulltså svårt för en kvinna som att bli riksdagsledamol ellerstatsråd. Men att en kvinna skulle kunna bli generaldirektör eller biskop istatens eller kyrkans tjänst, överingenjör eller direktör i ett stortbolag har varit otänkbart för dem som beslutar i befordringsärenden. Jaghar hört den invändningen att det inte är särskilt viktigt för jämställdhetsarbetetatt kvinnor placeras på ledande poster, Men jag tycker det är viktigt, eftersomarbetet påjämställdhet mellan kvinnor och män inte kan börja först närmänniskor kommer ut i arbetslivet. Då är det ofta försent. Det visar ju denyrkesfördelning som vi har . Det är nödvändigt alt arbetet på jämställdhetbörjar i de tidiga barnaåren och atl barnen växer upp och omkring sig ser ellsamhälle, där det råder en jämnare yrkesfördelning över hela fältet. Jagskall bevisa mitt påstående med ett par exempel. Arbetsmarknadens kvinnonämndlät .sedan ett antal skolbarn i åtlaårsåldern skriva uppsats om vadde ville bli som vuxna. Men pojkarna skulleockså skriva om vad de ville bli om de vore flickor och flickorna om vad deville bli ifall de vore pojkar. Så här kan man läsa: "Jagär en pojke, jag skulle vilja bli snickare. Jag tycker det är så spännande närdom reser upp husen. skojar dom med oss. Jag känner en snickare som bori . Om jag vore en flicka så skulle jag vilja bli barnsköterska. Jagtycker det är så spännande när dom byter blöjor på bebisarna. Jag är enpojke." Eller:"Jag är en pojke , jag vill bli ishockeymålvakt. Jag skullevilja vara med i Brynas öch . Jag skulle vilja bli bättre än Honken.Om jag var flicka skulle jag vilja bli hemmafru. Jag tycker det är roligt attvara hemma och laga mat, när man får bestämma vad man får för mat." Flickornaskrev lika könsbundet. En flicka skrev: "Om jag var pojke skulle jag viljabli direktör för att min pappa jobbar med det. Jag vill ha en sekreterare ochjag tycker det är kul att flyga omkring och prata för andra." "Pojkeeller flicka, spelar det någon roll?" heter det sludiepaket däruppsatserna publicerats. Det spelar alldeles tydligt en stor roll redan ibarnens värld. De harju med egna ögon upptäckt hur de vuxnas värld ser ut. Ochbarn härmar efter vuxna. Det vet vi alltför väl. Sådanahär attityder och värderingar som jag nämnt har så många orsaker att det äromöjligt att få en ändring till stånd utan vidare. Men om vi utgår från attalla som sitter i är medvetna om att det fortfarande inte råder någonriktig jämställdhet mellan kvinnor och män och om vi anser att det är enorättvisa som drabbar båda könen - fastän på olika sätt - då bör vi alla varaangelägna om atl medverka till en förändring. Vi kan inte lagstifta bortförlegade värderingar, men vi kan stödja dem som arbetar förattitydförändringar, och vi kan lagstifta mot den könsdiskriminering som vialla vet finns i arbetslivet och i reklamen. Jagskall be att få läsa en annons: "Vi söker en kille med pass och tandborstei fickan. Så det är viktigt att din kvinna förstår och går med på ditt hårdaarbetstempo. Då menar vi inte bara en läpparnas bekännelse utan en riktig förståelseför att du vill visa framfölterna och jobba upp dig i den här firman." Såriktade man en appell till en man av ell alldeles speciellt slag. För någrastackare är det en idealbild av mannen, för andra en idealbild av den"förstående" och uppoffrande kvinnan.