prot · G00919 · 1976-12-31 00:00:00 — Jag är för min del helt övertygad om att skulle det varasamma regering som vi har så kommer även nästa etapp att fullföljas. Menäven här är det på samma sätt. Det finns inte från den tidigare oppositionens,den nuvarande regeringens, sida någon tendens att vilja minska och skära ned dereformförslag som är under förberedelse. På fiera punkter har vi velat läggatill en eller annan bit och göra reformen större ocb mer omfattande. Jag villinte lova för mycket. Det kan hända - vad vet jag - att vi också hamnar i densituationen att man får ta det så vackert. Det kanske visar sig bli svårt attfå resurserna att räcka till alltsamm.ans i det tempo man skulle vilja. Det ärockså uttryckligen frånsagt att det måste bli fråga om en hård prioritering. Vifår ta det angelägnaste först. Ivarje fall finns det icke någon - återigen med reservation för att vårt minneibland kan svika - förberedd och planerad reform där de nuvaranderegeringspartierna sagt sig vilja sänka ambitionsnivån jämfört med den förutvaranderegeringens. Jag tror att vi även i fortsättningen skall kunna arbeta vidare pådet här vänliga samarbetsinställda sättet. Jag skulle också gärna vilja ge uttryck för en synpunkt på en av dedelfrågor som varit uppe, och det gäller frågan om tvånget och friheten. Detbehöver icke läggas någonting till i procedurfrågan -om direktiv hit och dittidigare och senare under utredningens arbete. Jag tror den saken är avklaradav statsrådet . Mentill själva sakfrågan! I en situation där det naturligtvis finns en risk föross alla att den här i stort sett samstämmiga opinionen som vi företräder kanslå över i en konfrontationsmentalitet, för det är verkligen fullt möjligt ispåren av ett regimskifte, tror jag att det är viktigt att på någrakontroversiella punkter då och då nollställa debatten och påminna oss vad detverkligen handlar om. När den här debatten om tvång och frihet i vården blossarupp igen är den ju felaktig. Debatten förs från den ena sidan somom det funnes någon människa i detta land som anser att tvångsvård är bättre änfrivillig vård, men det finns det ju inte. Alla är helt på det klara med attvård som frivilligt accepteras av den vårdbehövande i alla avseenden äröveriägsen den påtvingade vården. Det behöver vi inte diskutera, det ärsjälvklart. Ändå öds det på den debatten. Diskussionengäller ju enbart det fall när alternativet till en vård som man med mer ellermindre hårda medel tvingar på någon är en helt utebliven vård. Då är detfaktiskt inte, , riktigt så enkelt att det finns en helt samstämmigopinion bland socialarbetare och den sortens folk för att avhända sig allamöjligheter. Låtmig ta ett exempel på vad det kan gälla, ett exempel som för mig är väldigt viktigtoch som jag tycker egentligen ger hela problemet. II protokoll 1976/77:18-19 Vi har det tyvärr alltförvanliga fallet med en svårt alkoholskadad far i en familj. Han misshandlarhustru och och barn, sådant händer tyvärr. Han försummar sin familj. Det blirdåligt med både försörjning och fostran. Det finns tyvärr tiotusentals fall,där familjen löper uppenbar risk till liv och lem. Vad gör man då? Ettalternativ är att om ingenting annat hjälper ta bort denna pappa ifrån familjenoch underkasta honom en vård, oavsett om han vill eller inte. Det räcker om vibara får lov att göra detta i yttersta nödfall, och jag vill gärna säga herrAspling -jag tror att i som kommer efter mig italarstolen kan vitsorda att jag har rätt - att jag har erfarenhet av att mankan klara sig med utomordentligt litet tvång. I och min hemkommunär det visst man senast behövde tillgripa tvångsåtgärder i ettsådant här nykterhetsvårdsärende. Men möjligheten finns fortfarande. Vad händerom vi inte får tillgripa tvång? Vi vet vad som händer. Enligt en annan lag - enlag om vilken själv har sagt att han på något sätt måste låta denleva vidare, nämligen den som handlar om ungdom - kommer samhället att ingripaoch ta bort barnen från denna familj i och för samhällsuppfostran. Vi alla somhar sett de här sakerna på fältet vet att när detta har hänt kommer mamman ifamiljen att ge sig av. Hon har kanske gjort ett enormt arbetei åratal, men när hon inte har barnen kvar längre försvinner hon också. Sedankommer kriminalvården förr eller senare, ty denna stackars människa som vi harvägrat att ta hand om hamnar förr eller senare i de allra fiesta fall i ensituation, där polis och kriminalvård tar hand om honom. Och där ställs intelängre frågan om tvång eller frivillighet. Ingen domstol frågar om herrbrottslingen möjligen frivilligt går med på att dömas till fängelse. Sedan avtjänar han sitt straff och så kommer han ut, och då ärfamiljen försvunnen. 1stället hade man kunnat ta honom till en annan vård, något halvår eller årtidigare, och gjort vad man kunnat för honom. När han sedan kommit tillbaka,hade familjen kanske funnits kvar. Och prognosen, chansen att rehabilitera,hade varit oändligt mycket bättre. Detär dessa situationer som gör att vi är rätt många som inte vågar oss på atthelt avhända oss möjligheten att i yttersta nödfall se till att envårdbehövande får vård, även om han själv inte inser att han behöver den. Herrtalman, jag ville bara ta tillfället i akt att, som jag ser det, nollställa denhär debatten en gång till och klargöra vad den egentligen handlar om. Denhandlar alltså icke om att tvångsvård skulle vara bättre än frivillig vård.Ingen har hävdat det. () kort genmäie: sade några vänliga ord till mig. Jag skulle kunnakvittera det genom att säga att vi ofta har haft intressanta debatter. Han haralltid visat stor kunnighet, och jag har väl ibland upplevt det så - om jagskall vara uppriktig, - att han på något sätt har varit ganskaensam i det parti han representerar. Men jag skall inte säga något mer om det.Jag noterar de vänliga orden. Jaghar i de här dagarna av naturliga skäl gått igenom åtskilligt av handlingar ochtidningsurklipp. Då har jag sanneriigen på nytt upplevt motståndet motväsentliga reformer. Det är ganska fantastiskt att registrera hur hårdastriderna i många avseenden har varit, t. ex. om sju-kronorsreformen och omtandvårdsförsäkringen. Vi kommer säkert att få föra de här striderna även ifortsättningen. Regeringsdeklarationen ger på väsentliga områden tydliga bevisför det. Detgår inte att trolla bort de väsentliga motsättningar som har förelegat. Detgår inte, , att säga att var med påtandvårdsreformen. Vilken tandvårdsreform skulle vi ha fått om moderaternasförslag hade gått igenom? Att vidga personkretsen till barn och ungdom låter såelegant. Verkligheten är att det är folktandvården man vill åt i så fall. Ochglöm inte bort att hela den stora tandvårdsreformen inneslöt två viktiga saker- folktandvårdens utbyggnad och tandvårdsförsäkring. Och att folktandvården iså hög grad var prioriterad i hela förslaget berodde på att vi vill garanterabarn och ungdom regelbunden kostnadsfri tandvård. Närdet, för att ta ett annat exempel, gäller den s. k. enigheten om den viktigadelpensionsreformen bör det påpekas att och i pensionskommitténansåg att hela delpensionsfrågan borde lösas avtalsvägen. Sedan ändrade man sigoch ställde sig bakom den socialdemokratiska regeringens förslag om en lagfästpension. Jag tillät mig konstatera när den här frågan behandlades i riksdagenför något att den omvändelsen faktiskt gick snabbare än närdet gällde ATP. Nej,, så enkelt har det nog inte varit. Det är inte samstämmighetenefter en reform som räknas. Det är insatserna, aktiviteten och viljan attockså ta ansvar för dess finansiering som betyder något. Det är det jag harvelat slå fast här. () kortgenmäie: tycker jag att det är rätt svaga exempel på hårda strider.Herr Aspling frågade: Vilken tandvårdsreform skulle vi ha haft om oppositionenhade fått råda? Jag får hålla mig till mitt eget parti, för jag kan inte säkertminnas vad de övriga två nuvarande regeringspartierna på alla punkter ansåg.Enligt vårt förslag skulle vi ha haft en tandvårdsreform som hade varit den somnu gäller och dessutom hade försäkringen omfattat även skolbarnen, vid sidan avderas obeskurna rätt till kostnadsfri vård i folktandvården. Vi skulle ha haften högre ersättningsnivå. Vi skulle ha haft ett liberalare system förnyetablering och vi skulle ha haft en finansiering, , medytterligare några tiondelar - jag minns inte riktigt hur många - av 1 96 isocialförsäkringsavgift för arbetsgivarna eller av den då gällandeegenavgiften; detta skulle finansiera uppgången från 50 till 75 96 avkostnadsersättningen Det ärungefär alltsammans. I övrigt hade det varit samma reform. Det var de förslagensom låg här. Närdet sedan gäller delpensionen måste under en rätt - om jag inte ärfelunderrättad - rimligen även socialdemokrater ha räknat med att den frågan ihuvudsak skulle komma att lösas avtalsvägen. Annars förstår jag inte varfördet dröjde så länge innan den kom upp i . Det var också en del arbetepå gång ute på arbetsmarknaden för att bygga på det allmänna och obligatoriskapensionssystemet. Jag vidhåller att den enda ändring vi ville förorda närfrågan kom till var, att försäkringsformen skulle görastillgänglig för flera. () kortgenmäie: Jag måste bli något mera kritisk mot sätt att resoneraom tand vårds frågorna. Det är synd att vi inte har mera tid till förfogande. HerrCarishamre undslipper sig att man ville ha ett något mera liberalt system företablering. Han kommer rätt in på centrala frågor. Varför genomförde vietableringskontrollen? Jo, för att garantera folktandvårdens utbyggnad. Detvar en stor och central fråga. Vi stred verkligen från vårt håll här i riksdagenför att trygga denna reform. HerrCarishamres resonemang om taxesättningen och tandvårdsförsäkringen syftar påen sorts återbäringstaxa som i själva verket skulle ha drabbat patienterna. Detvar den verkliga innebörden av förslag. Det går inte attpresentera sådana saker på det sättet, . är faktiskt större än vad som framgår av det sätt på vilket han i dagargumenterar i dessa frågor. Fårjag sedan göra ett tillägg. var också inne på socialvårdsområdet.Jag skulle vilja säga att vår inställning till olika förhållanden inomsocialvården understryker hur allvariigt vi tar på solidariteten.Tvångsåtgärderna har praktiskt taget uteslutande riktats mot människor somlever under de sämsta ekonomiska och sociala förhållandena. Utvecklingen inomden offentliga nykterhetsvården har därför kännetecknats av en övergång fråntvångsåtgärder till vård och behandling i frivilliga former. Det har jagupplevt som mycket positivt . Arbetarrörelsenhar inriktat reformsträvandena på en fortsatt sådan utveckling, utantvångsåtgärder inom socialvården. Låt mig understryka att detta är en politiksom har starkt stöd bland socialvårdens folk ute på fältet och i de fackligaorganisationerna. Det är detta synsätt som ledde fram till de tilläggsdirektivsom socialutredningen fick av den socialdemokratiska regeringen. Medden ofta progressiva syn och erfarenhet har i dessa frågorhoppas jag att han i fortsättningen skall medverka till att klockan inte vridstillbaka. Kan jag lita på i det avseendet? () kortgenmäie: Jag får gå fram till talarstolen än en gång - det känns så fel att talafrån bänken, med ryggen mot . Nej,, det var inte någon konstig gammaldags återbäringstaxa viföreslog inom tandvårdsförsäkringen. Det var precis samma taxa som regeringens.Det var bara det att vi hade höjt ersättningsnivån från 50 96 till 75 %.Konstigare var det inte. Detvar vidare mycket riktigt en strid om etableringsrätten. Jag börjar nu förståherr Aspling, om han menar att det förhållandet att bl. a. vi kämpade för enyrkesfrihet för tandläkare och en större frihet för deras patienter att väljaden tandläkare de ville ha, möjliggjord genom en friare etablering, skulle varaett exempel på det väldiga motstånd han känner sig ha upplevt motreformpolitiken. I så fall förstår jag att han känner att han har arbetat underhårt motstånd. Den sortens motsättningar har vi verkligen haft . Menherr Asplings första inlägg gav mera intrycket av att han hade haft att kämpamot en förfäriig reaktionär strömning i samhället för att över huvud taget fåmöjlighet att bygga välfärdsstaten vidare. Jag tror inte att den ståroch faller med förhandlingar om 30 ytterligare privatpraktiker på läkarsidaneller något tiotal tandläkare. Åtminstone när en tandläkare som pensionerar sigvill fortsätta att arbeta någon timme och därmed stå kvar iförsäkringen borde en ny tandläkare få sättas in, men det var intetillåtet, som säkerligen vet. Är det motstånd på sådana punktersom har upplevt så håller jag med honom - då har han haft detbesväriigt. i (s): Jag tänker forma mitt inlägg i den allmänpolitiska debatten som ettöppet brev till den nye socialministern. - Jag är medveten om att den formenlätt kan missförstås och uppfattas som något mera personligt, men jag handlarefter föredöme av en man som varit partisekreterare och som efterden borgerliga regeringens tillkomst upphöjts till något slagsöverstatssekreterare. heter han, omhan nu inte dementerar denuppgiften också. Det är han som haft som specialitet att skriva visor omsocialdemokratiska partiet och om dess ordförande till partistämmor. -har vi arbetat tillsammans i socialutskott. Jag somordförande och du som vice. Jag vill gärna gratulera dig till utnämningen, somkom som en stor överraskning för oss i utskottet. Aldrig kunde vi ana att tvåav den nya regeringens statsråd skulle hämtas från vårt utskotts ledamöter ochsuppleanter. Attbli socialminister är en förtroendepost av finaste slag. Från din plats iutskottet har du varje sammanträdesdag kunnat fästa blickarna på , som vi har i utskottet som en påminnelse om och en hyllning till detmoderna Socialsveriges skapare. Tanken svindlar förstås inför perspektivet attdu nu sitter som chef för Men detär ju så mycket annat som är annorlunda både i politiken och isamhället, så man är snart inte förvånad över någonting. Mendu får förlåta oss att vi med stort allvar ser den situationen framför oss attdu som en gång var svuren motståndare till ATP nu skall sitta som den reformensfrämste garant i regeringen. Du som reste omkring i ochförtalade den pensionsreform som betytt och kommer att betyda än mer för attutjämna klyftorna och skapa ett jämlikare samhälle i vårt land. Ja, frågan ärväl om du inte rent av fick en del personer att utträda ur systemet, vilket dei så fall säkert bittert har fått ångra. Dukanske förstår att vi känner en viss oro inför vad som kan komma att ske. Menjag tycker mig också se din situation framför mig. Se hur du lägger pannan idjupa veck inför allt detta ansvar som så plötsligt kommer över dig. Jagminns hur vi hade det i utskottet när den stora frågan om en ny abortlag behandlades.Hur du som kom från det högkyrkliga plötsligt anlade moraliskaoch etiska synpunkter på politiken. Jagantar att du har samma moraliska syn på politiken kvar. Det måste i så fallvara ytterst svårt för dig att se hur din partiledare ställt till det för sig ikärnkraftsfrågan. Kan du tänka dig något mera omoraliskt än att först säga, attingen statsrådspost är så åtråvärd att han dagtingar med sin övertygelse, föratt sedan när han kommer till makten svika sitt löfte. Det var isjälva verket statsrådsposten som var så åtråvärd att han var beredd att göravad som helst för att nå den. Ochdu själv befann dig väl i en ungefär liknande situation. Du hade visseriigen,såvitt jag vet, inte uttalat dig så kategoriskt om statsrådsposten. Men duhade i alla fall talat om att väljarna skulle slippa marschen in ikärnkraftssamhället om fick bilda regering tillsammans med folkpartietoch . Och befinner ni er i rask marsch mot kärnkraftssamhället. är bara denförsta anhalten. 1våras var du missnöjd med att socialdemokrater, och folkpartister kom överensom att skjuta på era motioner om vårdnadsbidragen till höstriksdagen. Mendu kan vara tacksam för att vi inte släppte fram det förslaget. Du fick jutillfälle att agitera i valrörelsen för vårdnadsbidragen. Och fick väl en delröster till ditt parti på detta förslag. Det lät ju bra att lova barnfamiljer10 . då det finns barn i familjen. Nunär ni förlorat valet men räddat er till kanslihuset med ochfolkpartiets hjälp så låter det annoriunda. Vårdnadsbidraget har snabbt lagtsåt sidan. nöjer regeringen sig med att tala om att föräldraförsäkringenskall kompletteras med någon form av vårdnadsbidrag. Men man talar bara iallmänna ordalag om detta. Där finns inga preciseringar om hur stort bidragetskall vara, inte heller om när det skall Det ser ut att gåsamma väg med vårdnadsbidraget som det gjorde med löfte omkärnkraften. Omman skall tro är du en handlingskraftig man. Där stod attdu satt dig över , ochförsäkringsdomstolens handläggning av ett pensionsärende. Enligt tidningenskulle du ha sagt till den handikappade ynglingen, som uppvaktade dig: "Duskall ha dina , det är min bestämda uppfattning." Mendu har ju själv varit med om att besluta om de lagregler som bestämmervillkoren för pensionerna. sätter du dig över dessa och fattar beslut påegen hand. Jag antar att du gjort det utan att närmare ha studerathandlingarna. Duinför med andra ord ett ministerstyre i landet, ett ministerstyre som den gamlaregeringen var väldigt noga med att undvika. Vad tror du försäkringskassornas,och försäkringsdomstolens personal kommer att säga omdetta? Ochvilken kö kommer du inte att få i departementet av sökande när man erfar atthär är det en minister som struntar i vad de organ som normalt handläggersådana frågor har sagt! Maktfullkomligheten kommer att få konsekvenser. Jagtror att du kommer att ideligen få vända dig till budgetminister föratt få pengar, och jag tror också att han kommer att avråda dig från att lovaför mycket. För var skall pengarna tas? Jagvill också i all vänlighet varna dig för den kvinna man satt vid din sida idepartementet. är en dam som vet vad hon vill, det kan jagförsäkra dig, och hon är van vid att kraftfullt driva de frågor hon har handom. Jag vet inte om det möjligen var hon som förmådde dig att begära attsocialutredningen skall framlägga olika alternativ, varav det ena skulletillgodose de mera mörkblå intressena. Det förefaller inte orimligt att det kanvara på det sättet. Mendetta har socialarbetare av olika slag vänt sig mot. De anser att tvångsvård avvuxna hör en gången tid till. Det var ett stort steg tillbaka, ansåg en avutredningens experter, socialdirektören i , i ett uttalande . Ja,det här var bara några ord på vägen i ditt nya ämbete. Vi väntar nu medotålighet i socialutskottet på att få ta del av dina propositioner. Vi harlänge väntat på socialutredningens förslag, det vet du. Men kommer kanskedin begäran om alternativa förslag att ytterligare något fördröja behandlingenav socialbalken. Viförväntar oss också att du lägger fram förslag till en nyalkoholpolitik. Duhar ju ofta motionerat i de sociala frågorna. väntar vi att du som ministergenomför många reformer. Du och dina borgeriiga regeringskolleger har alltid,när ni varit i opposition, skyllt på att den gamla regeringen var njugg medanslagen. kommer det antagligen att drälla fram propositioner med pengartill än det ena och än det andra ändamålet. för ni har ju aldrigtidigare sett några ekonomiska hinder. Och skall man döma av ditt handlande idet fall jag skildrat så har du samma inställning än . Nunär du bytt sida och blivit vår "arbetsgivare", lovar vi att medsamma saklighet som alltid utmärkt socialutskottet behandla dina förslag. Menvi vill naturiigtvis se dem i tryck först. Vi fattar, som du känner till, intebeslut på samma lösa boliner som en minister numera tycks kunna göra. i (s): Jag skall replikera min bänkkamrat . Det är en replik på ettinlägg i en diskussion vi hade , kanske , omsocialhjälpen och dess utveckling, då han profeterade om att socialhjälpenskulle fördubblas i vårt land. Det var inte då lätt attreplikera, men har vi facit. År1972 var andelen av befolkningen som fick socialhjälp 6,4 96. var den5,. Andelen av de totala socialutgifterna var 1972 bara 1,2 96 och kom ner0,9 96 1974. finns det ingen uppgift, men på grundval av andra sifferseriertror jag att den är nere i 0,8 96. Viär kanske glada båda två att profetia gick i rakt motsattriktning mot verkligheten. Jag tror att det inom socialpolitiken är tre områden som särskiltträder fram i rampljuset - om man nu undantar socialförsäkringarna, som jaglämnar därhän i det här anförandet. Detförsta området är barnomsorgen, där vi har att finna familjens plats iindustri- och servicesamhället och där vi inom socialdemokratin har lagt framvårt förslag. Det är viktigt att vi kommer rätt och att vi inte ger gårdagenssvar på dagens frågeställningar. Detandra området är alkoholpolitiken. Det är viktigt att den tidsplan som angavsav den gamla regeringen kan hållas, så att vi får en proposition . Vimåste - jag upprepar det - ra en alkoholpolitik som är värd namnet. Dettredje området, som jag tänker ägna litet större intresse här , är deäldres situation i vårt svenska samhälle. Jag tror att det är viktigt och heltenkelt nödvändigt att nu på allvar lyfta fram den äldre generationen och sehur deras verklighet är och hur vi kan förbättra den. Det var också anledningentill att vi i tog upp frågan i ett längre uttalande vid vårkongress i . Underdet skede av ekonomisk tillväxt och social utveckling som vårt land genomgåttunder senare årtionden har jämlikhetsfrågorna varit centrala. Detta har ocksåinneburit att de ekonomiska och materiella villkoren för de äldre kunnat höjasavsevärt. Det gäller bl. a. pensioner, bostäder, utbyggnads- ochstandardförbättringar inom åldringsvård och sjukvård samt färdtjänst. Nuvet vi att antalet ålderspensionärer ökar mycket markant. Jag vill nämna någrasiffror. Andelenpersoner var 1960 11,1 96 och 1970 13,8 96, och den beräknas 1980bli 16,2 96 och 1990 17,1 96 av befolkningen. Vivet också att antalet åldringar relativt sett kommer att öka meramarkant. Och som en direkt följd av åldersförändringarna kommer antaletdödsfall att stiga från ca 87 500 i dagens läge till ca 100 1985och närmare 110 2000, enligt beräkningar som är gjorda. Dennaökning av antalet äldre människor ställer ökade krav på alla de omvårdnads- ochserviceformer som har skapats. Vår strävan måste vara att ge de äldre ökademöjligheter till ett rikt livsinnehåll och till en levande gemenskap med detaktiva samhället. Ensamheten får som vi vet ofta tragiska konsekvenser. Här harvi den kanske svåraste fråga vi har att lösa. Vi borde anstränga oss frånsamhällets sida att råda bot mot denna ensamhet. Detta är kanske framför allten attitydfråga och en fråga om hur olika organisationer agerar. Detär inget tvivel om att pensionärerna helst vill bo kvar i sin egen bostad ochräknar med en god hemtjänstverksamhet. Då måste rekryteringen tillhemsamaritgruppen breddas. Det måste bli ett yrke med attraktionsförmåga påarbetsmarknaden. För att detta skall ske krävs bl. a. anställningstrygghet ochförbättrad lönenivå. Jag tror också att det är nödvändigt att vi anordnar enutbildning som utformas så, att den breddar yrkesinnehållet. Vivet av erfarenhet att personaltätheten är låg inom såväl åldrings-somlångtidssjukvården. Detta ställer på sina håll till enorma svårigheter. Manklagar t. ex. från socialdemokratiskt håll i på att hemsamariternasvårdtimmar har blivit alltför rationella. Den mänskliga kontakt som behövshinner man inte med. I har man just tagit upp det förhållandetatt många långtidspatienter måste dela rum med flera andra. I byggerman ut servicehusen, men man dimensionerar inte personalen så att den räcker,trots att de som bor i husen är . Dethär är också en fråga om rekryteringen till vårdyrkena över lag. Det är alltidbrist på människor som vill arbeta i dessa yrken. Det måste finnas allvarligabakomliggande faktorer, som jag tyvärr inte hinner ta upp här. Könsmässigtråder här en allvarlig snedrekrytering. Detär säkerligen nödvändigt att skapa mellanformer mellan det egna hemmet ochålderdomshem/långtidsvården. Servicehusen och dagcentra kan fungera somkontaktpunkter för dem som valt att bo kvar i större avskildhet.