prot · G00924 · 1976-12-31 00:00:00 — Det är ett välmotiverat krav därför atl en som varslats om uppsägning eller avsked ofta,efter det alt facket haft överläggningar, kallas lill företagsledningen ochövertalas att sluta självmant. Det är något som facket måste få ett grepp om.Del kan endast ske om det föreligger laglig skyldighet alt också varsla facket,vilket vpk har föreslagit. Vpk:sändringsförslag beträffande 5 i; är grundat på att avtal är träffade somutestänger stora grupper från anställningstrygghet och friar arbelsköparna frånlagligt ansvar. Det gäller bl. a. alla tillfälliga eller s. k. extrastuveriarbetare i landet som trots anställningstider på över tioår plötsligtärprovanställda eller visstidsanställda och saknarallt lagligt skydd. Dessa harsåledes en anställning som gäller endera en viss prövotid som sedan förnyasundan för undan eller också eller , dvs. så som det taratt lossa eller lasta ett fartyg. Det är ingen rimlig lösning. Bara i Göteborgfinns mellan 250 och 300 arbetare som har sådana anställningsförhållanden. Enbestämmelse som föreskriver all först skall godkänna ensådan uppgörelse är därför av stor betydelse. Jag är övertygad om att den uppgörelsesom gäller för de svenska hamnarbeiarna inte skulle ha ansetts överensstämmamed goda seder på arbetsmarknaden. Den föreslagna ändringen av 3 S är föranleddav ändringsförslagen beträffande 5 och II SS- Vänsterpartietkommunisterna har också yrkat att 13 !j i lagen om anställningsskydd heltskall utgå. Denna paragraf ger arbetsköparen rätt alt från lön underuppsägningstiden dra av vad den anställde har tjänat eller kunde ha tjänat påannat håll i ett arbete som han borde kunnat anta. Vi finner inte någonanledning att ha en sådan bestämmelse. Närdet gäller den anställdes rätt till lön och andra anställningsförmåner vidpermitteringar, varom stadgas i 21 §, har vpk upprepat kravel atllagtexten skall ändras så att dessa förmåner utgår efter det att den anställdehar varit permilterad under samma kalenderår. Enligt de nuvarandebestämmelserna skall han ha varit permilterad i en följd eller 30dagar under ett kalenderår. En sådan bestämmelse som den vi har föreslagit skulleförhindra införandet av korttidsvecka, som praktiseras i flera förelag, därsamhället får träda in och stå för mellanskillnaden - inkomsterna under enkoritidsvecka kan man ju inte försörja sig på. Slutligenskall jag ta upp frågan om lagens tillämpning och giltighet för anställda somtillhör annan facklig organisation än den som är kol-lekiivavtalsslutande. Vårtparti har föreslagit att lagen om anställningsskydd också skall gälla förfackliga organisationer som företräder minst en femtedel av de anställda. Dettayrkande gäller också föriroende-mannalagen och de ändingar beträffandeöverläggningsräiien i staisljäns- temannalagens30 § somefter överförs i lag om offentlig anställning 7 kap. 2 §. Detmåste anses principiellt felaktigt atl stifta lagar som utestänger vissafackliga organisationer från överläggningsrätt och vissa fackliga förtroendemän,som valts i demokratisk ordning, från lagarnas skydds- och förmånsbestämmelser. Jaghar lidigare i debatten om dessa frågor hänvisat till alt det finnsarbetsplatser här i landet som inte omsluies av lagbestämmelserna, trots attden lokala fackliga organisationen utser förhandlingsdelegation, företagsnämndsledamöter,skyddskommitiéledamöter, fackföreningsstyrelser, skyddsombud,lokalfunktionärer och andra fackliga förtroendemän. I de svenska hamnarna är juförhållandet del alt den kollektivavtalsslutande organisationen inte har någramedlemmar på de flesta arbetsplatserna och följaktligen inte kan fylla kravetpå fackliga funktioner. Del är därför ett orimligt förhållande som harrått i de svenska hamnarna, och det är hög lid alt ändra på det. En ändring i32 S i lagen om anställningsskydd och i 1 >; lagen om facklig förtroendemansställning på arbetsplatsen, som vpk föreslagit, skulle råda bol på de nuvarandemissförhållandena. Jag yrkar bifall lill motionen 1857 i dess helhet och till motionen 654med undantag för yrkandet 1 a, som inte behandlas . A nställningsskydd, m. m. 1arbeismarknadsulskoltets betänkande nr 5 behandlas tre motioner som har delgemensamt att motionärerna vill ha ändringar i lagen om anställningsskydd m. m.och i lagen om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatserna. Detär klart alt dessa ganska nya lagar har vissa brister, och det visar sig väl i.sinom tid att en hel del behöver ändras. Personligen är jag emellertidövertygad om alt många av de tvistefrågor som finns i samband medtillämpningen av dessa lagar kommer att undanröjas när man har träffat avtal ianledning av medbestämmandelagen. Det grundar jag på att personalpolitikenkommer atl bli en av de viktigaste frågorna för fackföreningarna att förhandlaom medbestämmanderätt i. Det är framför allt i den frågan som personalen villha inflytande. Utskottet anser därför att man inte nu skall göra någraändringar i dessa lagar. HerrHallgren har hållit ett långt anförande, medan jag kanske inte ens kommer attutnyttja mina fem n-iinuler. citerade ur det betänkande somförelåg när vi antog lagen om anställningsskydd, men han citerade inte följandeur samma betänkande, söm också är infört i det betänkande vi nu behandlar. "Föratt samarbetssvårigheter och liknande anledningar skall kunna leda tilluppsägning måste föreligga allvarliga problem. Stora krav måste ställas påarbetsgivare när del gäller atl söka komma lill rätta härmed." Vidare säger vi:"Ulskoltet vill i likhet med vad som anförs i motionen Anställningsskydd, m. m. 1973:2028 betona attsamarbetssvårigheter måste vara av myckel allvarlig art för alt de skallberättiga till uppsägning." HerrHallgren talar om "klart dokumenterad olämplighet". Det är ett citatfrån propositionen. 1 förarbetena talas del om "endast i sällsyntafall". Ibåda dessa uttalanden är det fråga om riktlinjer för domstolarna. Det äroerhört svårt för oss all kunna säga någonting mer. Deenskilda fallen tänker jag inte diskutera. När det gäller hur man kan kringgålagen instämmer jag i kritik. (vpk): Del finns inteså mycket att kommentera i inlägg lill försvar av utskottetsavslagsyrkande beträffande vår motion. Men jag ville ändå ställa ell parfrågor. Anserinte också , när man nu ser resultatet av de domar som föreliggeroch som är prejudicerande, att det finns behov av en skärpning i förhållandelill förarbetena lill lagen? LO:s och Metalls jurister är förvånade och tyckeratl det är anmärkningsvärt att man kan döma på delta sätt. Föreligger del dåinte ett behov av en skärpning av de föreskrifter som arbetsdomstolen skall gåefter? Jag skall inte ta upp någon längre debatt, men pågrund av all de röda lamporna lyste glömde jag en sak: Jag yrkar bifall tillutskottets hemställan. Överläggningenvar härmed slutad. Propositionergavs på bifall till dels utskottets hemställan, dels motionen nr 654 av herrHallgren m. fi. i motsvarande del, och förklarades den förra propositionen varamed övervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästes ochgodkändes följande voteringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller arbetsmarknadsutskottets hemställan i betänkandet nr 5 mom. 1röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit motionen nr 654 i motsvarande del. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då herrHallgren begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparal.Denna omröstning gav följande resultat: Propositionergavs på bifall till dels utskottets hemställan, dels motionen nr 654 av herrHallgren m. fl. i motsvarande del och motionen nr 1857 av m. fl.,och förklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Densom vill all kammaren bifaller arbetsmarknadsutskottets hemställan i belänkandet nr 5 mom. 2röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit motionen nr 654 i motsvarande del och motionen nr 1857. Åtgärdermot diskriminering av ungdom vid lönesättningen på arbetsmarknaden Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då herrHallgren begärde rösträkning vcrksiiilldes votering med omrösining.sapparai.Denna omröstning gav följande resultat: § 10 Åtgärder mot diskriminering av ungdom vidlönesättningen på arbetsmarknaden Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande1975/76:6 med anledning av motion om åtgärder mot diskriminering av ungdom vidlönesättningen på arbetsmarknaden. I detta betänkande behandlades motionen 1975/76:441av i m. fl. (vpk), vari yrkats att , meduttalande av sin anslutning lill alt principen om lika lön för lika arbeteoavsett ålder borde gälla på arbetsmarknaden som helhet, hos regeringenhemställde all denna princip genomfördes på det statliga avtalsområdet. Utskottet hemställdeatl skulle avslå motionen 1975/76:441. Hert i Boriänge(vpk): Frågan om lika lön för lika arbete är inte endast en fråga om jämlikhetmellan könen. Principen lika lön för lika arbete är ett allmänt rättvisekrav.Principen innebär att ovidkommande faktorer ej skall bestämma den lön manerhåller. Sådana ovidkommande faktorer är t. ex. kön, ras och nationalitet.Under tidernas lopp har dessa och andra ovid- diskriminering av ungdom vid lönesättningen påarbetsmarknaden kommande faktorer tagitssom intäkt för all löneskillnader skall före komma i arbetslivet. Påde flesta områdena av arbetsmarknaden finns.särskilda ungdomslöner. Dessainnebär all man endast därför alt man inte har uppnått tillräckligt hög ålderskall ha en lägre lön än äldre arbetskamrater. Denna diskriminering på grund avålder förekommer inom LO-SAF-områdel men också inom andra avtalsområden. Deåldersgränser som används är olika på olika avtalsområden. Inom en delbranscher finns gränserna 18 och . Inom andra, t. ex. den statliga ochkommunala sektorn, där är part, är motsvarande gräns. Är deanställda under de här nämnda gränserna, får de nöja sig,med en lägre lön änäldre arbetskamrater. Användandetav åldersgränser för att legitimera löneskillnader faller egentligen på sinegen orimlighet. Del finns givelvis ingenting som säger att en anställdarbetskraft.iir mindre värd bara därför att han inte har uppnått en viss ålder. Åldersgränsernainnebär ju att en ung anställd inom en bransch där gränsen är t. ex. kanjobba , innan han eller hon får en full lön. Om däremot någon sombefinner sig över den befintliga åldersgränsen inom branschen blir anställd,utgår den högre lönen. Påså sätt kan ungdomar jobba fiera år och få stor yrkeserfarenhet och branschvanamen ändå tjäna mindre än en äldre nybörjare, trots atl de har samma jobb. Desom tjänar på det här diskriminerande systemet är givetvis arbelsköparna. Detkan sedan gälla arbetsköpare på den privata marknaden eller inom stal ochkommun. Alla får de jobb utförda av ungdomar men slipper betala full lön. Principenan sälla lön efter ålder är lika diskriminerande som att sätta lön efter kön,nationalitet, ras eller någon annan ovidkommande faktor. De befintligaåldersgränserna i avtalen på arbetsmarknaden strider på ell uppenbart sätt moträttviseprincipen om. lika lön för lika arbete. Likaväl som det ej tillåts att särskilda löner på grund av kön ingår i avtalen påarbetsmarknaden kan det inte heller tillålas all del finns särskilda löner pågrund av ålder. Åldern kan inte anses ha någon som helst betydelse för. vilkenlön man skall ha. Principen lika lön för lika arbete oavsett ålder måste gälla. Detpositiva som skett sedan vpk skrev den här motionen är att LO-kongressenuttalat sitt stöd för tanken på lika lön, framhöll som svar påmotionerna om ,lika lön för lika arbete att LO skulle verka för att deorättvisa åldersgränserna för löneplacering avskaffas och principen lika lönför lika arbete skall vara vägledande för en lönesätining. .Vimåste komma ihåg all del är arbelsköparna som har drivit igenomdiskrimineringarna på arbetsmarknaden, och det är de fackliga organisationerna,och främst då på det lokala planet, som har försökt all komma till rätta meddel här problemet. Del är därför som jag anser del vara ansvarslöst attutskottet, och även , överlämnar denna rätivi- sefråga tillarbetsmarknadens parter, när vi vet att den part, arbelsköparna, som ägerkapitalet har ett stort övertag när det gäller förhandlingsfrågorna och är emotall lösa denna likalörisfråga som är en rättvisefråga. Dethar i andra sammanhang förekommit att i sak berättigade krav avvisats vidbehandlingen i med hänvisning lill att'det tillkommerarbetsmarknadens parter atl träffa uppgörelse. Men lika fullt kvarstårbetydelsen av, för lösning av dessa frågor i progressiv riktning, atl riksdagenmanifesterar sin anslutning till en viss princip, oCh här gäller det då enrättviseprincip: Del skulle ju vara ell stöd för LO all verka för lika lön förlika'arbete, om uttalade sig för principen om lika lön för likaarbete. Mendet är än mer förvånande att utskottet när det gäller den statliga delen sålättsinnigt bara hänvisar lill lönedelegation. Eftersomlönedelegationen inte ställer sig bakom vpk-kravet på lika lon för lika arbete,måste utskottet inse all även utskottet stöder lönedelegationens inställning. Statensförhandlingar med de anställda är ju också en återspegling av de förhandlingaroch värderingar som finns på den privata sidan, där de privata arbelsköparnadominerar. Del ser alltså inte ut att bli någon lösning för ungdomen inom denstatliga sektorn i vad gäller lika lön för lika arbete. Somjag ser det är del alltså inte fråga om en vanlig löneförhandling i allmänmening ulan om en rättviseprincip, där ingen skall diskrimineras på grund avålder. Ulskoltetgör därför två allvariiga fel, dels all det betraktar det som en vanligförhandlingsfråga i allmän mening, dels att det förbiser sitt ansvar altupprätthålla rättviseprinciper på arbetsmarknaden: Dethar framförts förslag vid denna riksdag innebärande förbud motkönsdiskriminering. Effekten av en sådan lag kan verkligen diskuteras.Könsdiskrimineringen är ju ell inslag i vårt samhällssystem. En sådan lagskulle i ytterst få fall innebära konkreta åtgärder och förbättringar. Detskulle emellertid ett förslag om en lag mot lönediskriminering av ungdomen ledatill. direkt förbud pä den statliga sektorn mot lönediskriminering avungdomen skulle få omedelbara effekter. Det kan exakt påvisas. Där är frågankristallklar. Men de partier som drivit kravel på lag i andra sammanhang villtydligen inte driva fram en lagstiftning i detta ärende. Diskriminering ayungdom skall få förekomma i utskottets och i . Jag yrkar bifall lill vpk-motionen 1975/76:441, vilket innebär attriksdagen, med uttalande av sin anslutning till au principen om lika lön förlika arbete oavsett ålder bör gälla på arbetsmarknaden som helhet, hosregeringen skall hemställa alt denna princip genomförs på del slalligaavtalsområdet. Åtgärdermot diskriminering av ungdom vid lönesättningen på arbetsmarknaden Med hänvisningtill den princip som kommunisterna har stött i inrikesutskotletoch som framgår av arbeismarknadsulskoltets betänkande nr 1976/77:6 yrkar jagbifall lill utskottets hemställan. Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall lill dels utskottetshemställan, dels motionen nr 441 av i m. fl., ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad.. 1976/77:8 med anledning av motion omtjänstårsberäkning vid anställning utomlands § 12 Meddelande omfråga Meddelades att följandefråga framställts 1976/77:68av () till herr arbetsmarknadsministern om regeringensinställning till PLO:s dellagande i FN:s säkerhetsråds MellerstaÖstern-debatt: Anser herr vice statsministern att PLO bör ges rättalt deltaga i FN:s säkerhetsråds Mellersta Östern-debatt? §13 Kammaren åtskildes .