prot · G00963 · 1976-12-31 00:00:00 — Jagtycker att man, när man bedömer vad som händer omkring oss, har anledning attsträva efter en realistisk syn, att se sanningen i vitögat. Vi har allvarligaproblem just , vårl näringsliv slår inför svåra påfrestningar, men jag ärför min del i grunden optimistisk med tanke . Det finns så klaraindikationer på atl vi får en konjunkturuppgång under årets senare del. Vimöter den uppgången med en produktionsapparat med hög teknisk standard, som vinu också hoppas kunna hålla intakt med arbetsmarknadspoliliska insatser. Vi harkunniga arbetare, riänstemän och företagare, och vi har en fackföreningsrörelsesom med blicken öppen för realiteter är beredd att medverka vid nödvändigastrukturförändringar, och jag tror all medbestämmandelagen bör kunna bli ettpositivt element i detta sammanhang med delat ansvar för att stärka näringslivoch sysselsättning. Regeringenå sin sida är fast besluten alt ta ansvar för att strukturförändringarnagenomförs med så små olägenheter som möjligt för de anställda men med målet atländå stärka näringslivet för den framlid som kommer all ställa stora fordringarpå att våra produktionsresurser hålls intakta. iVarberg (s) kort genmäle: Herr talman! Nej, herr industriminister, jag har intealls frångått det mål som är socialdemokratins, nämligen "arbete åtalla". Allt - vårt budgetförslag, vår näringspolitiska motion - syftartill "arbete ål alla". Men del befriar inte från denfråga jag har ställt: När och hur skall åstadkomma sina 400 000jobb? För var det en valfråga. Varie gång vi diskuterade sakensade man från sida: Rösta på oss så skall vi klara 400 000jobb. Kurage var vad som behövdes. Vikonstaterar alltså att stillatigande nöjer sig med en minskning avindustrisysselsättningen med 30 000 . Jag vill fästauppmärksamheten på att i sysselsätiningsutredningen grälade ommina direktiv och ansåg att jag var litet för pessimistisk dä det gälldeindustrisysselsättningen framöver. Då är det väldigt förvånansvärt au varkenhos arbetsmarknadsministern eller ekonomimi- nistern ellerindustriministern finns någonting som visar på hur man skall åstadkomma de här400 000 jobben. 1977 blir det nästan en minskning. I varje fallfattas det 395 000 jobb, och är det regeringen som skall tala om hur deskall komma till. Vi har talat om i våra niotioner hur vi har tänkt atl delhela skall ske. Närdel gäller statsbidraget till kommunerna kom med en felaktiguppgift. nöjde sig inte alls med en sänkning från 75till för ungdomsarbetslösheten. Nej, , arbetsmarknadsstyrelsenföreslog regeringen att statsbidrag skulle utgå till allaberedskapsarbeten, oberoende av om de var för ungdomar eller andra. Undersådana omständigheter hade kommunerna riä-nal på ändringen, men regeringenminskade bidraget till arbeten för ungdom till och lät i övrigt allt varavid det gamla. Så var det med den stimulansen till kommunerna alt bekämpaungdomsarbetslösheten! Del var ju intressant alt höra i Varbergförsäkra alt socialdemokratiska partiet står kvar vid målet arbete åt alla. Dåförslår jag inte varför han inte kan acceptera också målsättning om400 000 nya jobb . Detvar en valfråga, sade , Del är rikligt. Arbete åt alla, med denregionalpolitiska inriktning som vi har givit det kravet och som bortser från är en realitet, är en målsättning som gäller i oförminskadomfattning. Det är sant att detta år kommer sannolikt att medföra en minskningav induslrisysselsättningen, som är att beklaga men som ju inte kan förlama ossi våra ansträngningar vare sig alt slå vakt om sysselsättningen och förbättrasiffrorna för den eller all fullfölja den regionalpoliliska målsättningen omregional balans. Mensocialdemokratins ständiga ifrågasättande av detta med regional balans är ettoroande inslag. Del har också blivit materialiserat i oppositionensbudgetalternativ i och med atl man där slår litet speciellt hårt i sina avgiftsbelaslningarpå just bygder med undersysselsäitning vilka borde få del av speciellainsatser. Jag tycker att det är oroande all oppositionen nu befinner sig påflykt bort från den övergripande målsättningen om regional balans. Sedan bör komma ihåg att vi har atträkna med en ganska väsentlig expansion av sysselsättningen inom den offentligasektorn delta år, 35 000 nya arbetstillfällen är riktmärket, och jag tror atlden målsättningen kornmer att infrias. Det tycker jag tyder på att regeringenhar en bestämd vilja att slå vakt öm sysselsättningen. iVarberg ts) kort genmäle: Nej, jag haringenting emot att det skapas 400 000 nya jobb fram till 1980.Tvärtom -jag är inte motståndare till det, , Jag har bara frågat: Hurskall del ske, när vi nu 1977, del första året, accepterar en nedgång avinduslrisysselsättningen med 30 000 ä 40 000 arbetstillfällen?Samtidigt ökar den offentliga sektorn med 35 000, Nettot blir alltså högst 5000 fler sysselsatta. Och så länge ni inte talar om, hur den aktiva sysselsättningspolitikenskall se ut, klarar ni ju inte den regionala balansen. Nisäger i finansplanen att ni räknar med att kvinnorna inie skall gå ut påarbetsmarknaden i samma utsträckning som förut och all allt fler skallpensionera sig. Då har ni löst ett problem, men har ni skapat etlstörre problem, nämligen gjort det omöjligt att föra en politik för jämlikhetmellan kvinnor och män. Nihar rakt inga möjligheter att bedriva någon regionalpolitik, om det inte blirnågra nya sysselsättningsiillfällen. Därför kvarstår helt enkelt min fråga, hurni tänker klara de 400 000 nya jobb som också jag mycket gärna vill atl viskall få. Är det på samma sätt här som beträffande kärnkraften, där herr afUgglas menade att del är demokrati atl kompromissa när mankommer i regeringsställning? Har ni alltså kompromissat med de andra partiernai denna fråga, så atl er målsättning inte slår kvar, eftersom det fattas såförfärligt många jobb börian? Jag vill hänvisa i lill den omprövningav regionalpolitiken som är på gång. Del är ju del instrument som skallanvändas för att åstadkomma uriämning i syssel-sällningsfrekvens och som skallåstadkomma regional balans i sysselsättningen. kan inte varaomedveten om det beslut som fattade i slutet av föregående år ochinte heller om de nya direktiv som länsstyrelserna nu får i samband medutvärderingen av Länsplanering 1974, Samtidigtgäller det nu - och det kommer vi alt dokumentera i klartext - atl i debranschspecifika och de generella industripoliliska program som framläggs ocksåha med de regionalpolitiska aspekterna. Jag kan försäkra atl viinte kommer att glömma den övergripande målsättning som socialdemokratin ivarie fall har skrivit under på men tydligen nu är på väg bort från,nämligen den om regional balans. Vidare,, måste jag faktiskt be om ett besked beträffande 80,Vad är den officiella linjen inom oppositionen när det gäller 80? Ärdel den som man framför i demonstrationerna i eller den som man geruttryck för vid rådslagen i ? HerrJOHANSSON i (s): Del var etl stillsamt anförande som höll, och det är i ochför sig inget fel i det. Jag sitter och funderar på hur människorna i Olofströmoch de 135 personer nere i i som har fått besked om atl derasföretag skall läggas ned, liksom de 5 000-7 000 textilarbetare i som ärvarslade om uppsägning, uppfattar detta inlägg. Var det någon som uppfattadeanförandel så atl den slöja som döljer framlidenoch vad vi har all vänta oss nu plötsligt revs bort? Nej, knappast. HerrÅsling gick i och för sig in på en kritik av den tidigare regeringensnäringspolitik och förmenade att den hade en bristande beredskap. vidare att den gamla regeringen anslog några miljoner i lug- nande syfte. Det måste väl ändå finnas någon korrespondens mellan vad olikaföreträdare för-regeringen säger. När jag hörde på statsminister sadehan, atl vi inte hade någon arbetslöshet. Vi hade enarbetslöshet som var ungefär densamma som , t. o. m, någotlägre. Läget är alltså inte så besvärande som många gör gällande. Om nu detuttalande som statsministern gjorde stämmer, - och del gör det justatistiskt, som var och en kan kontrollera - hade vi självfallet ändå en rad problem,och vi fick gå in med tillfälliga stödåtgärder för all försöka hjälpaförelagen. Vi fick öka utbildning och beredskap genom arbetsmarknadspolitiken,vilket skedde. Men sade vi att vi har strukturproblem av betydandeomfattning som vi måste ta itu med. Del var ingen upptäckt vi gjorde i gåreller för en månad sedan. Delbranschråd som arbetar och som nu har möjligheter all delta i genomsammanträden och lägga upp det fortsatta utredningsarbetet för, tillkom ju förfiera år sedan därför all vi hade strukturproblemen klara för oss. Vi hadetekobranschens bekymmer, där åtskilljga utredningar har gjorts, vi hadeglasinduslrins problem - där har många utredningar gjorts - där vi uppdrog ålindustriverket all i samverkan med parterna komma med en ytterligare utredningoch komma med förslag om mera konkreta åtgärder. Jag är tillfreds med atl dennye industriministern på grundval av de utredningarna, den remissen och denöverarbetningen i departementet nu har lagt elt förslag. Det är inte tillräckligt,, men del var ju del grundmaterial som ni ändå hade lill förfogandei departementet. Jag skulle vilja fråga: Vilket material har medarbetarna idepartementet för alt arbeta fram en proposition för alt klara lekobranschensproblem? Är det inte det studiematerial som vi hade till förfogande idepartementet som ligger som underlag för de förslag som kommer? När herrÅsling aviserar - det hälsar vi med lill-fredsställelse- förslag om åtgärderför alt klara såväl handelsstålindustrins problem som specialstålinduslrinsproblem är det på basis, antar jag, av del material som de utredningar sominitierades via branschrådet kommer fram till. Vikänner oss nöjda med att säger lill skogsindustrins företrädare allett skogspolitiskl program skall läggas fram och alt det utarbetas i ettbranschråd som också finns i industridepartementet. Nå,, vad är det vi måste göra? Vi måste gå till analyser och grundligastudier av bransch efter bransch för all försöka få en uppfattning om vad detär som pågår och hur vi skall möta problemen med långsiktiga åtgärder samtidigtsom vi måste arbeta med kortsiktiga ål- gärder som ligger iberedskapspolitiken och den modell vi har haft under 1960- och 1970-lalen, ochdär sade au vi med tillfredsställelse hälsar delförslag som man nu har lagt fram om arbetsmarknadspolitiken, men som följerden uppläggning som vi har introducerat. Vihar alltså långsiktiga strukturproblem. Det nya i del anförande som höll var alt han sade all ingen är överraskad av strukturproblemen. Visökte ju i regeringsdeklarationen efter någonling om struktur- ochindustriproblemen, men vi fann ingenting. Det måste väl ändå vara på det sättetatt ni hade klart för er att här .finns stora problem som ni måste la itu med.Del var nu er uppgift all greppa lag om delta. Då kommer naturligtvis frågan:Med vilka medel? Ja, ni har hållit oss i ovisshet . Ni har från olikaregeringsledamöters sida sagt till uppvaktande delegationer från förelag,fackliga organisationer och kommuner att det i första hand är företagens egensak alt klara de här problemen. Det beskedet har man fått i omVikmanshyttan, från Grängesbergsbolaget beträffande och i en radandra fall. Och det som är självklart är alt företagen har ett utomordentligtstort ansvar. Men om företagens fysiska möjligheter all klara problemen intefinns, vad händer då? Jag utgår från att samhället då måste ta sitt ansvar.Samhället måste gå in och medverka lill att de nödvändiga åtgärderna vidtas,såväl kortsiktigt som långsiktigt. Härkommer jag då exempelvis till frågan om Grängesbergsbolaget, där man både frånföretagsledningens och de anställdas sida och från kommuns och andrakommuners sida uppvaktat industriministern. Det första jag läste om detta varett uttalande av herr industriministern, där han säger: "Vitar ställning till branschens framtid när handelsstålsutredningen ligger påbordet , 1 börian av 1978 bör det föreligga en handlingsplan förstålindustrin. Vi får nog räkna med samhälleliga insatser i en eller annan formi det handlingsprogrammet. Men typen inhopp i etl enstaka företag avvisar jagbesiäml. Skall del lill stödåtgärder, måste del ske i ett störresammanhang." Menom nu problemen är så stora att inte de här företagen klarar sig, utan måstevarsla tusentals människor om uppsägning, skall vi då fortfarande avvakta deutredningar som pågår och de beredningar som skall genomföras, eller skall vigå in i mera konkreta åtgärder för all söka klara de här problemen? Nuhör det till saken atl man då det gäller - om jag får uppehålla mig viddet förelagel ännu något ögonblick - från Grängesbergsbolagets sida har varitutomordentligt aktiv och talat om att man gärna ser ett samarbete med staten.Man härvid åtskilliga tillfällen sagt detta lill den tidigare regeringen ochman har upprepat del till den nya regeringen. ledning, sadeGrängeschefen i en intervju , är fortfarande angelägen om atl fålill stånd elt samarbete med staten på handelsstålssidan. Vi har en oförändradinställning lill frågan om samarbete med staten,och jag är helt övertygad om alt det kommer förr eller senare, sade han. Härhar naturligtvis förelagsledningen i Grängesbergsbolaget bedömt det så alt maninte själv klarar upp de här problemen, utan man söker samverkan. Del finnsanledning all uppmärksamma det som står i dagens tidningar, attGrängesledningen under hand har angett atl om staten inte är beredd till ensamverkan här måste man söka sig en annan partner, eventuellt ett utländsktföretag. Delta är för mig ingenting nytt - detsamma sade man sedan- men vi initierade diskussioner om en samverkan där staten ingick. Nuvill jag ställa frågan till : Om detta är Grängesledningensuppfattning, grundad på de omständigheter som förelagel arbetar under, kommerdå att fortfarande sälla upp kalla handen och säga: Ni får klaraera problem själva! Eller måste inte vi ta ansvaret från samhällets sida motföretaget - självfallet då också av hänsyn till sysselsättningen föråtskilliga lusen människor och av hänsyn till de kommuner i vilka dessamänniskor arbetar? Dettaär en allvarlig fråga. Den är allvarlig därför att det inte bara är inom järn-och stålhanleringen som vi har sådana problem. Jag skulle tro alt då del gällerde delar av den svenska dalaindustrin som vi har kvar är frågeställningen förexempelvis Datasaab ungefär densamma. Vi initierade överläggningar mellanrepresentanter för staten och Datasaab och blev efter en offentlig utredningöverens om en samordning av företaget , där staten äger hälften, ochDatasaab, När vi hade kommit så långt var vi överens om atl de stora datorernakunde skiljas ut och att vi skulle söka bygga upp en konkurrenskraftig industripå området mindre och medelstora datorer. Dessa överläggningar hade kommitmyckel långt. Jag är medveten om atl om Datasaab inte kommer någonslans iförhandlingarna med staten så har företagel intresse av att gå längre i sin samverkanmed utländska förelag, inte bara då del gäller de stora datorerna ulan också dådel gäller en produktionsgren där vi tror all svensk industri harföruisätlningar atl konkurrera, nämligen de mindre och medelstora datorerna. Jagskulle kunna nämna fiera exempel, men jag skall nöja mig med dessa. De ärnämligen konkreta och påtagliga, och de är ytterst angelägna. Vi har inteheller så på oss för atl diskutera detta och finna lösningar på hur viskall kunna bevara en del av den svenska industrin intakt och försökagöra den konkurrenskraftig genom samordning. Jaguppmärksammade att när det gäller handelsstålssidan sade att ensamordning är nödvändig och att staten här måste medverka. Om detta är en nysignal, om detta är ett tecken på att de senaste månadernas erfarenhet harfått att inse alt det är detta vi måste göra, då känner jag migväsentligt lugnare. kommer att få vårt stöd för en sådan politik.Men var då inte så ängslig för att det i den närmaste omgivningen sitterföreträdare för del moderata partiet. som av ideologiska skälhar en annan uppfattning om vad samhället skall göra och inte göra! Gör det somär nödvändigt för att vi skall klara svensk industri och dess konkurrenskraft! Trointe heller, , atl del när det gäller handelsstålssidan bara ärlönekostnaderna som påverkar konkurrensen! Man kan exempelvis studera denjapanska stålindustrin. Om vi gör en jämförelse mellan en svensk och en japanskämnesindustri visar del sig atl ett japanskt företag som producerar 16 miljonerton sysselsätter 27 000 personer, I har vi tre företag som produceraren fjärdedel av deita, dvs. , Etl sådant förelag sysselsätter 19000 personer. Av della framgår klart och tydligt atl den japanskaämnesindusirin har en effektivitet och en teknisk utrustning som är väsentligtlängre kommen än den vi har i , Därför har man där en annankonkurrenskraft. Jag skall återkomma lillfrågan om 80 i mitt nästa anförande. Jag tar fasta på i löfte att komma tillbakalill frågan om 80. Det är en angelägen principiell fråga hur man skallse på näringspolitiken såsom den är manifesterad i det företagel. Det ärangeläget all oppositionen här klarlägger sin linje. Man har ju intagit de mestskiftande ståndpunkter . i ställer den retoriska frågan: Hur uppfattar de anställda ipermilieringshoiade förelag situationen? Naturligtvis döljer sig mångamänskliga tragedier bakom en strukturkris av den här karaktären. Vi måste allavara medvetna om alt vi måste utnytria allt vad samhället härav resurser förall klara sysselsättningen och föran undvika sådana egentligen djuptförnedrande problem som arbetslöshet medför. Menjag tror inte atl man skall plocka ul enstaka företag på det sätt som herrJohansson gör. föll väl lätt in i det handlingsmönstret. Inomcellulosabranschen t. ex. är ett företag visserligen ned-läggningshotat meninte nedlagt. Låt oss samlas kring uppgiften att även söka rekonstruera företagsom har stora akuta problem! Vi är djupt involverade i detta och i andra falli industridepartementei . Låt oss göra del yttersta för alt lösa problemenutan alt sprida pessimism - för att inte säga panik. Branschrådehi industridepartementet är en utmärkt innovation, , som jag gärnavill ge mina företrädare en eloge för. Vi har funnit dem så bra att vi nuaktiverar branschråden, eftersom samråd mellan branscherna och facket kringbranschernas problem har visat sig vara konstruktivt. Och vi går ett steglängre. Det näringspolitiska råd som har funnits i industridepartementet mensom av någon anledning varit förpuppat skall vi nu återuppväcka tillnytt liv. och vi skall försöka få till stånd ett konstruktivt samråd också närdet gäller den näringspolitik som vi skall möta framliden med. Jagtror atl något överskattar det studiematerial som fanns påhyllorna i industridepartementet när vi trädde in genom porlen. Jag villpåpeka atl det har hänt myckel inom tekobranschen sedan den gamla regeringenlämnade sina positioner. De värderingar av tekoindustrins situation som man dågjorde gäller inte . Det är kanske förklaringen till all de alternativ somsocialdemokraterna nu lanserar är tilltagna på etl sätt som vittnar om atl maninte riktigt har situationen klar för sig. Man har t, ex. i alternativet närdet gäller internulbildningsstödei en långt sämre och tafattare satsning än vadsom stunden kräver och som arbetsmarknadsministern också har tagit hänsyn till.Det är samma sak med den strukturfond man föreslår. Del är egentligen enkrusning på ytan, om man ser del som en manifestation av en medveten vilja närdel gäller den näringspolitiska satsningen. 1fråga om specialstålet är det likadant. Del studiematerial vi log i arv varinte mycket i och för sig att använda. Vi var tvungna atl i samråd med facketgöra en specialstudie, som tidigare statssekreterare har hafti särskilt uppdrag att göra. Det är en kartläggning, en utredning, sominitierats av mig och som visat sig i ell klart resultat. Del kan också varaetl handlingsmönster när vi lar itu med den branschens problem. Jaghar ofta blivit citerad när det gäller min uppfattning att man måste ha en klaroch distinkt gränsdragning mellan företag och samhälle i fråga om ansvaret försysselsättningen. Det är en övertygelse som grundas på min uppfattning altÅmanlagarna är ett väsentligt bidrag till denna ansvarsuppdelning mellanförelag och samhälle. i säger att om inte företagen klarar sill, måste samhället tavid. Ja, naturligtvis, vi är ju helt överens om detta - det är en självklarhet.Del har ju över huvud tagel, om man ser lill nyare politiska historia,präglat och socialdemokratins syn på dessa saker-del aktivasamhället som måste ta vid när inte de enskilda företagen orkar med längre. Detär det jag har framhållit, och del är den ansvarsfördelningen som måste betonasi etl skede då del kan vara enkelt för företagen att ropa på staten närproblemen möter. Så enkelt är det nämligen inte. i talar också om all jag har varit avvisande mot enstakaförelag, t. ex. . Jag har där sagt att man inte löser den nuvarandesituationen med inhopp i enstaka förelag. Vi har atl lägga en bas förförelagens aktiviteter. Vi har atl förbättra miljön för förelagen, så atl dekan svara mot de anspråk vi ställer på dem. Det är samma filosofi som harpräglat mitt agerande i fallet . Jag har inte vägrat att delta iöverläggningar med , med de anställda eller med de berörda kommunerna,men jag har klart deklarerat att vi från regeringens sida har för avsikt altmed generella åtgärder försöka lösa problemen, eftersom de finns inte bara ielt företag utan i en rad företag. Del arbetsmarknadspoliliska program somaviserats har ju redan av förelagen omvittnats vara en väsentlig hjälp ochväsentligt lättat trycket. Närvi sedan gå*r in på de branschspecifika åtgärderna är del dags alt också ta uppresonemanget med de skilda företagen. 10 protokoll 1976/77:62-63 närmar sig raskt. a.mot bakgrund av fackföreningsrörelsens bestämda krav skall man nu när man görstrukiurinsalser i näringslivet ha ell totalperspektiv och inte hänge sig åtpunktvisa insatser ulan planmässigt sammanhang. Vad vi har arbetatför är atl just åstadkomma en totalbild av situationen i olika branscher föratl därmed också verksamt och konstruktivt kunna bidra till denstruklurulveckling som är ofrånkomlig. i (s) kort genmäle: När i sitt anförande räknade upp några punkter som hankallade mera programmatiska var del ju inte myckel nytt, bortsett från enpunkt som jag fann utomordentligt värdefull, nämligen att vi måste salsa påvidareförädling av råvaror. Vadär del för råvaror vi har i vårt land? Det är skogen och malmen. Därför ländessjälvfallet en liten förhoppning hos mig atl kommit lill insikt om,vilket vi har gjort, atl det är nödvändigl atl vi bygger ul vidareförädling avvår järnmalm. Det är del som ligger i vårt förslag om 80. Nufrågar : Är del någonling nytt nu från socialdemokratins sida? Vadhar ni egentligen för uppfattning, och vad har ni för politik i den här frågan? Ja,, sökte jag klargöra i remissdebatten och i diskussionermed industriministern hur vi såg på det här. Jag skall upprepa vad jag då sade,för jag tror att del är väldigt viktigt. Jag ville till 80-debalienframhålla au vi grundade vår uppfallning på alt vi när det gäller vårvärdefulla malm rimligen borde kunna vidga del första steget iförädlingskedjan, ämnesproduktionen, och tillgodogöra oss mera av inkomster ochsysselsättning. sammanfaller helt med det programmatiska uttalande somherr Åsling gjorde. Dennagrunduppfattning har vi kvar. Den socialdemokratiska gruppen är beredd att geNJA-styrelsens enhälligt antagna förslag sitt stöd, när den i sammanfattningsäger: "Det angivna programmet för kort och medellång lid innebär eninriktning med målsättning lönsamhet med bibehållen sysselsättning förnuvarande NJA. Sedan företaget finansiellt rekonstruerats uppnås dennamålsättning - i första hand genom a. omedelbarafortsatta investeringar i nuvarande anläggningar för att uppnå ytleriigare förädling av råsiålskapacitet b. effektivitets- ochkoslnadsfrämjande åtgärder. Denlångsiktiga verksamheten inriktas oförändrat på en fortsatt expansion av NJAenligt plan 80 med målsättning att nå lönsamhet och avsedd vidgadsysselsättning."