prot · G00943 · 1976-12-31 00:00:00 — Jag har i en diskussion med arbetsmarknadsministern ianledning av ett interpellationssvar haft tillfälle att berörasysselsättningsproblem i främst Norduppland. I det interpellationssvar av herrindustriministern som diskuteras finns vissa uppländska problem berörda.Därför.skall jag ta tillfället i akt att helt kon ställa några frågor tillindustriministern i anledning av två meningar som återfinns i hansinterpellationssvar. Isvaret står: "'1 skall verksamheten fortsätta i regi.En viss minskning av sysselsättningen kan dock inte undvikas. Med anledninghärav har jag uppdragit åt en arbetsgrupp att bevaka sysselsättningsutvecklingeni ." Dettavar ganska korta och en smula lakoniska meningar. Jag tycker det kan varavärdefullt och av icke så ringa intresse för i varje fall de närmast berördaatt något skildra vad som ligger bakom dessa mycket korta meningar. Närindustriministern talar om en viss minskning av sysselsättningen, rör det sigfaktiskt om bra nära 20Q arbetstillfällen, detta på en brukson som redan hardrabbats mycket hårt av minskad tillgång till sysselsättning.Den minskningen är av storleksordningen nära 500 jobb . Det äralltså för den orten något av vad jag skulle vilja kalla ett dråpslag. Del kanganska snart komma att aktualisera minskad service, kommersiell ochsamhällelig, och över huvud laget en utveckling vad gäller befolkning ochbefolkningsstruktur i bygden som är helt oacceptabel. HerrFeldl har ställt frågor av liknande karaktär och jag skulle vilja kompletteramed en fråga som direkt berör . Jag frågar alltså: 6 protokoll 1976/77:43 Omåtgärderför.ait säkra .sysselsättningen inom Järn- och stålindustrin, m.m. Hur är det med denutlovade s. k. frysningen av stålindustrins strukturer just när det gällerSöderfors? Sedanvill jag också helt kort belysa hur de som berörs av vad industriministernkallar för "viss minskning av sysselsättningen" uppleversin.situation. Vi hade tillfälle att göra en uppvaktning förindustriministern rörande problemen.i norra , och i den uppvaktandedelegationen fanns då med representanter för de.anställdas organisationer iSöderfors. Vid den uppvaktningen överlämnades ett brev till industriministern,undertecknat, av Metalls, SIF:s och SALF:s avdelningar i . Jagtillåter mig att här citera några avsnitt ur det brevet, eftersom det belyserden fråga som jag här har berört. Man skriver så här; "Närplanerna på ett'samgående mellan STORA i Söderforsoch presenterades försäkrade STORAs VD, ErikSundblad, att det inte skulle bli några personalförändringar. Konsekvensernakunde bli att 'några tiotal tjänstemannabefattningar' skulle försvinna under enfierårsperiod. Menå andra sidan bedömdes möjligheterna till en ökning på kollektivsidan undersamma period som goda. Såsent som uttryckte VD att han försäkrat sigom denna utveckling i den nye ägarens regi. Verkligheten blev enannan.-- Efteratt ha ägt i ca. lämnar nu STORA bruket åt sitt öde efter enbeklämmande sorti. STORAKopparberg lämnar nu Specialstålverken , efter sig lämnar deverkliga personalbekymmer som måste lösas. Enligtföretagets egna uppgifter skall personalen minskas enligt följande; Tjänstemän ocharbetsledare ca 50 Detbetyder att även stora ungdomsgrupper med relativt kort anställningstid kastasut mot en osäker framtid. Detta kan vi inte acceptera. Närpersonalorganisationerna i och uppvaktadeindustriministern angavs att det primära ansvaret för sysselsättningenläggs på företagen. För dagen talar ingenting för att företagen äi"beredda att ta detta ansvar."" Det var'alltså vadarbetarna i skrev. Nuvill jag ställa frågan på detta sätt; Tror industriministern på företagetsgoda vilja och förmåga att lösa problemen? Om jag förstod industriministernrätt kan det här inte bli fråga om en utveckling av ståldriften i ,men tror industriministern på företagets vilja och möjligheter att skaffa annansysselsättning'' Omindustriministern tycker att min fråga är litet indiskret, så svara gärnaprincipiellt på den. Och frågar jag så här; Vad tycker indu- striministern om StoraKopparbergs sätt att hantera situationen i ? Ena månaden säger manatt det skall bli oförändrad arbets-tillgång, andra månaden blir 200 manfriställda. Vadslutligen angår den arbetsgrupp som industriministern talar om i sitt svarfinner jag den vara sammansatt på ett sätt som är helt otillfredsställande. Deanställda och kommunens representanter står helt utanför gruppen. Visserligenkan de kallas in, om gruppens ordförande anser att så bör ske, men jag villfråga industriministern: det inte skäl i att ge de anställdas,organisationernas och kommunens representanter verkliga mandat i gruppen, såatt de som ytterst berörs får möjlighet att påverka utvecklingen? Omåtgärder för att säkra sysselsättningen inoin Järn- och stålindustrin, m. m. reagerade mot mitt påstående att det var ett missgrepp attinte stoppa transaktion med . Han frågade hur hanskulle ha kunnat göra någonting åt detta eller hur någon regering skulle hakunnat påverka företagens förehavanden. Han frågade också hur den socialdemokratiskaregeringen skulle ha gjort. Nuär det inte min uppgift att vara rådgivare åt , men jag finner detnågot märkligt att industriministern blir så överraskad över att någon kan anseatt man borde ha stoppat nedläggningen av , innan det fanns enplan för stålindustrins omvandling. Det var ju så kravet var ställt. HerrÅsling har ju själv lovat en frysning av läget inom stålindustrin och att detinte skall ske några nedläggningar eller strukturpåverkande åtgärder, och hanåterkommer till det i interpellationssvaret. Betyder detta att vi nu har fåtttolkningen av formuleringen "i möjligaste mån" iinterpellationssvaret? Med andra ord anser det inte möjligt attpåverka företagen, han har redan på förhand gett upp. Här måste han förtydligasig. Om inte detta är ett missförstånd - och det vill jag stryka under -kommer resultatet av den här debatten att innebära ytterligare oro i de bygdersom berörs. Det här måste alltså klara ut. HerrÅsling talade på nytt om sitt storverk i den här näringspolitiska diskussionen,riämligen att han lagt ansvaret för sysselsättningen på företagen. När detgäller lade han ansvaret på . Det är tydligen eninsats som han anser sig kunna berömma sig av här i . Men då måste jagfråga , vilket jag också tog upp i mitt första inlägg: Hur anser niatt har försökt ta det ansvaret? Vad anser ni om StoraKopparbergs uppslag att så att säga samla ihop produktion och sysselsättningfrån ett fyniotal småföretag och förlägga det i ? Det gällerproduktion och sysselsättning som försvinner från andra små orter och frånsmåföretag. Om det är uppfattning att det är på det sättetstorföretagen skall ta sitt ansvar för sysselsättningen, öppnar sig en avgrundför den borgerliga regeringen och inte minst för . Omåtgärder för att säkra sysselsättningen inom Järn- och stålindustrin, m. m. småföretag stampas ut ochatt storföretagen flyttar sysselsättningen till de orter där harbekymmer, därför att han lovat att klara sysselsättningen genom företagen. Nuansåg sig i stånd att beskriva vad han menar med samordningen ochhur den skall gå till. Han rör sig med begrepp som vi väl känner igen från denborgerliga teoretiska diskussionen. Han talar om samhällets övergripande ansvaroch om att man skall ställa upp ramar, men sedan kommer det inte ut så värstmycket mera av hans beskrivning. Jo, han säger att om företagen behöver lånapengar av staten och gör anspråk på regionalpolitiskt stöd kan staten ställavillkor, och det är alldeles riktigt. Det har vi gjort i många sammanhang ochhar också på det sättet skapat sysselsättning och påverkat företagensinvesteringar. säger emellertid, och det är det intressanta elleroroande, att om företagen inte spelar med, om de inte behöver pengar eller omde inte finner sig i de här villkoren, då är staten maktlös. Men det kan välinte vara riktigt. Någonting mer kan väl göras av en regering som är beredd attvisa handlingskraft, som är.beredd att ta ansvar och som vill ge begreppetsamordning något innehåll. Vi vet, och del vet säkert ocksåeftersom han säger det i sitt svar, att den svenska stålindustrin iallmänhet har finansiella bekymmer. Det är alldels uppenbart att flerastorföretag vet med sig alt de inte har kapital för de investeringar som måstegöras. Vårrekommendation och vår linje, , är att staten går in direkt medägarkapital för att på den vägen få både inflytande och medansvar. Då behöverman inte gå och tala om att man står utan makt, därför att företagen intespelar med, utan man skaffar fram de pengar som annars inte kommer an slå tillförfogande. På del viset kan man göra någonting. är obestämd och han är vag, men jag spårar ändå någontingsom gör mig orolig, nämligen alt det bakom hans uttalanden, som jag ser det,trots allt flnns en ganska benhård doktrinär inställning som tyder på att vadherr Åsling än tänker göra - inte är del att störa de fria marknadskrafternasspel på allvar. Vi skall avvakta och se vad som händer, men om detta - tillsammansmed den ideologiska splittring som vi vet finns i den här regeringen när detgäller regional-och sysselsättningspolitiken - leder till enhandlingsförlamning som sedan fortsätter, då är den här doktrinärainställningen ett hot mot sysselsättningen och tryggheten för tiotusentalsmänniskor i det här landet. i (vpk): Ansvaret för den här krisen måste väl i rimlighetens namn läggas påstorfinansen, storbolagen, men till viss del också på den gamla regeringen, sominte tog upp den här frågan. Det har efter valet skett en uppfräschningav den socialdemokratiska politiken. Man börjar kritisera marknadskrafterna,men före valet var man ganska ljum. Man tillsatte utredningar med direktiv omsamordning. Det är i det sam- manhanget som jag harciterat ett uttalande av vice VD i om att förreindustriministern och förre finansministern skulle ha ställt sig positiva tillåtgärderna. Men jag har också reagerat då jag har tittat på TV, där jag hördeVD i säga, att då han talat med dessa båda personer i denförra regeringen hade de ställt sig positiva. Jag förvånas ytterligare när herrFeldt går upp och ber den nya regeringen att frysa förhållandet. Jag vill dåställa några frågor: Vilket ansvar hade den gamla regeringen? Hade inte denockså ett ansvar, när den blev informerad om det rådande läget, att frysa förhållandet?Det tycker jag är den principiella frågan. När man hade fått informationen,vilket ansvar hade man i så fall mot de arbetande i ? Denhär krisen är inte ny, och olika organisationer har haft konferenser i Dalarnadär det framförts synpunkter. Eftersom frågar efter skillnadenmellan de borgerliga partierna vill jag i sammanhanget fråga; Vilken ärskillnaden mellan de borgerliga partierna och socialdemokraterna i den härfrågan? Är det så som sade i nr 16, attuppfattningen är att man skall gå in i den kapitalkrävande ämnestillverkningenför att minska trycket på den privata storindustrin i och få enrationell strukturomvandling av den svenska stålindustrin? Är detsocialdemokraternas plan? Närdet gäller frågan om bruksorterna är väl läget det att den nationellastålindustrin knappast är expansiv. Men vad har för recept? Har hanförslag när det gäller andra industrigrenar? Hur är det med verkstadsindustrin?Vad tillåter regeringen för kapitalexport? Var finns alla verkstadsföretag somskall ta produkterna från stålindustrin? Vad har vi för nya industrier tilldessa orter? Detär för att få svar på dessa frågor som vi kräver en samlad plan överstålindustrin och verkstadsindustrin. Man bör planera vidare för nymanufakturering. Därigenom kan det på dessa orter inarbetadekapitalet återföras dit i nya industrigrenar. Men det ser vi ingenting av. HerrÅsling har, såvitt jag förstår, inget recept utan svävar ganska fritt när hansäger att det skall komma till andra sysselsättningstillfällen. Måste inte enav huvudpunkterna i en planering vara att en teknisk omvandling skall hjälpadessa orter? - Men det är det som är sveket - storfinansens svek mot arbetarna- att man inte haft några planer utan bara genomför strukturomvandlingen. Ochdet försöker industriministern försvara! Vadsedan gäller den mekaniska verkstaden i har redantagit upp de frågor som där är aktuella. Tycker verkligen att detär särskilt angenämt att slå ut de här små verkstadsföretagen? De säger självaatt de hoppas att de skall hinna ställa om sig, men det blir definitivt enkonflikt mellan olika intressen när arbetstillfällen skall flyttas från en orttill en annan. Vihar i min fackförening f. n. att diskutera frågan om att flytta enarmeringsanläggning från Domnarvets till för att klarasysselsättningen. Det är utspel för att splittra Om åtgärder för att säkra sysselsättningen inom Järn- och stålindustrin, m. m. 7 protokoll 1976/77:43 Nr 43 arbetarna i denna situation. Det är sådana intressen somindustriministern Fredaeenden '" "'''''" ' fortsattaövervägandena om stålindustrin. försöker nu spela ut arbetare mot arbetarna på arme- Om åtgärder för att Jagtycker att det på sätt och vis är en skandal att utvecklingen har säkra sysselsätt- fått fortgå på detta sätt. Vi har ännu inte fått något svarpå frågan vilket ningen inom ansvar regeringen skall utmäta av får Järn- och stålindu-tydligen härja fritt på olika sätt och t. o. m. verka för splittring. Jag strin, m. m. skulle vilja påstå att regeringen är ovillig attingripa och se till att Stora tar sitt storaansvar, och jag finner denna ovilja oerhört beklaglig. Jagvill återigen ställa följande fråga: Vad kommer regeringen att göra om Uddeholmgör gällande att är olönsamt? Kommer man i det läget att se till attSöderfors inte läggs ned? Jag vill till i säga att vi ju klart har visatvåra avsikter i fråga om integrationen, vidareutvecklingen och förädlingen avstålindustrins produkter i samt genom det sätt på vilket vi nuangriper problematiken. NJA skall i länet med samhällets medverkan fåindustrier som vidareförädlar företagets produkter. Vi skall inte spara någonmöda i arbetet tillsammans med Norrbottensdelegationen på att mobiliserautvecklingsdugliga verkstadsföretag osv., som kan åta sig vidareförädlingen avstålverkels produktion. Samma mönster måste gälla även för de mellansvenskabruksorterna. Tillherr vill jag säga att hela den svenska specialstålindustrin innefattas ifrysningen av de statliga stödåtgärderna i avvaktan pj ett slrukturmönster. Jaghar - och det kan också gälla som ett svar till - uttryckt mig såatt en sådan åtgärd måste genomföras i möjligaste mån. Anledningen härtill äratt det framförs anspråk på konkreta omedelbara åtgärder, motiverade avsysselsättningsläget på enstaka orter. 1 den mån insatser på dessa orter inteavviker från vad vi upplever som det framtida strukturmönstret ispecialstålindustrin vill vi förbehålla oss rätten att i omsorgen om deanställdas trygghet vidta åtgärder även innan den totala strukturplanen ärklar. Jag förmodar att i varje fall de berörda människorna är tacksamma om mani de fall där utvecklingen framstår som klar kan gå in med snabba åtgärder. HerrAlsén och jag har f. ö. så sent som diskuterat ett sådant projekt,och regeringen beslöt i går, som mycket väl vet, att beviljalokaliseringsstöd till ett företag i norra , trots att investeringen ifråga ligger på gränsen till vad som borde ha innefattats i denna strukturplan.Men mönstret var i det fallet mycket klart. Jagtycker naturligtvis inte om företagens agerande - om man inte är beredd att hålla de löften beträffande sysselsättningen som man har gett i ett inledande skede. Jag har också låtit företagens ledning förstå reaktion och uttryckt min uppfattning i denfrågan. BeträffandeVikmanshyttan vill jag säga till att det fallet kom före innan vipåbörjade arbetet med vår strukturplan. hade såvitt vi kan förståen förhistoria som spänner in detta år. När vi iregeringen sent omsider kopplades in, hade frågan i realiteten avancerat mycketlångt. Jag lyckades utverka fyra veckors uppskov för att vi tillsammans medfacket och kommunen skulle ha en chans till information. Men det var också alltman kunde göra där. I stället restes kravet på att mobilisera alternativsysselsättning. Självfallet anser jag att den sysselsättning som manmobiliserar dit skall vara nyskapade arbetstillfällen, inte en omfiyltning av arbetstillfällen.Det finns anledning att markera det i detta sammanhang. Härhar ju också presenterats en rad projekt. Vad det skall komma ut avden aktivitet som företaget, länsmyndigheterna, kommunen och facket harmobiliserat i är det för tidigt att yttra sig om. Jagtycker att både och är något vårdslösa i sin diskussionöver den allvarliga situation som ändå råder i . Här gäller detju att man från skilda håll verkligen ser till att samla krafterna för atträdda sysselsättningen i denna ort. Och det är vi från regeringens sida bereddaatt medverka till. Omåtgärder för att säkra sysselsättningen inom Järn- och stålindustrin, m. m. Jag måste ägna en minut åt . Han frågade; Försökte dentidigare regeringen frysa läget i stålindustrin? Vi har redan talat om detbesked som gavs till direktör , nämligen att inganedläggningar skulle accepteras förrän det fanns en samlad lösning förstrukturutveckling och förändringar i svensk stålindustri. Direktör det beskedet på allvar - fram till . När det inte längresatt en politiskt vald socialdemokratisk regering, utan en expeditionsministär,då störtade han ut med beskedet att skulle säljas till - ochdärmed var nedläggningen av ett faktum. Jagkan förstå bekymmer. Vi har kritiserat för attutnyttja det politiska vakuum som rådde vid själva regeringsskiftet till attpublicera den här åtgärden. Sedan må tycka att jag begär för mycketav honom när jag ändå anser att han kunnat använda de veckor av uppskov som hanskaffade sig till att göra något mer än att bara konstatera att det varomöjligt att göra något. Såsäger, när han skall försöka förklara vad han menar med "imöjligaste mån skall strukturomvandlingen nu ligga still" - medan hanhåller på med sitt utredningsarbete och gör upp den strukturplan som vi harfått serverad såsom i varje fall en teoretisk konstruktion - attinnebörden är att regeringen skall acceptera nedläggningar och omställningarsom sker för de anställdas trygghets skull - om jag tolkade rätt.Det är bara det att så motiverar företagen alltid nedläggningar,permitteringar och inskränkningar av sysselsättning. Omåtgärder för att säkra sysselsättningen inom Järn- och stålindustrin, m. m. tagen säger alltid; det ärför att de som blir kvar eller för att de som jobbar på någon annan enhet skallfå behålla sin sysselsättning som ni och ni måste gå. Detta gör inte situationenett dugg klarare, . BeträffandeVikmanshyttan berättade nu att han anser att harsvikit vissa löften som man tycks ha gett industriministern. Men vad gör dåherr Åsling? Jo, då förebrår han för detta. Men kan detverkligen räcka till, och varför i all fridens namn använder då denmekaniska verkstaden som ett bevis på hur väl fyller sittansvar för sysselsättningen? Omdet här är en allvarlig situation, herr talman, om vi skall samla krafterna, dååterstår en fråga - efter de många obesvarade frågor jag har ställt till herrÅsling - som jag tänker ställa . Det gäller den arbetsgrupp som sitter, somhar hittat 50 jobb - t. o. m. det är en osäker siffra och ingen vet hur längejobben kommer att bestå - och som skall fortsätta sitt arbete. Vilka resurseroch vilka maktmedel vill ge gruppen? Vilket stöd får den frånindustridepartementet? Om vi skall samla krafterna så är det i första hand herrÅsling som skall samla sina och inte bara förebrå utan gearbetsgruppen någonting i händerna som kan tvinga företaget till en för heladenna bygd bättre lösning än det försökt sig på . Jag kan inte för min del undgå att dra slutsatser av denna debatt. Medden vaghet som med rätta är berömd för kommer han att klara siglänge genom att beskriva hur han arbetar med näringspolitiken. Menverkligheten kommer att hinna ifatt , och dä är detallvarligaste den ideologiska kluvenheten eller splittri.igen plus dendoktrinära inställningen till statligt ägande, till att staten går in och tarett medansvar och till en direkt aktiv medverkan i stålindustrinsstrukturomvandling. Det vill de anställda, det inser stora delar av industrinsjälv att det krävs, men det kan inte förmå sig att få över sinaläppar. Och det begriper jag, med tanke på den situation som han befinner sigi. HerrHAGBERG i (vpk): Först till och industriministern. De kan säkert harekommenderat att inte vidta några åtgärder, men vad jag villfråga är vilket ansvar en regering, som stöder sig på arbetarna, har förarbetarna på det här stället. Om har gett ett löfte måsteverkställande direktören för ljuga rakt ut när han säger i TVatt så är inte fallet. Då kan vi belägga honom med den lögnen. Jagstår fortfarande kvar vid den åsikten att man visste om detta, och det fannsingen beredskap hos arbetarna på dessa platser. Det är anmärkningsvärt då vivet vilka motståndare vi har. Det kan inte vara den gamla regeringen, detsocialdemokratiska partiet, obekant hur stor- finansenhar härjat med arbetstillfällena i vårtland. Det är från den utgångspunkten jag vill ställa dem till svars för den chock som drabbade arbetare. säger sedan att man skall samla krafterna. Vilkakrafter har man samlat? Jag har redovisat avkrafterna för att göra någonting. Deförsöker att splittra och söndra på alla möjligasätt och har inte tagit något rejältinitiativ för att rädda sysselsättningeni . Det finns ingenting som ärsäkert, varken beträffande den mekaniska verkstaden eller att man försöker få armeringsanläggningentill . Det är ett dåligt sätt,av dem som man säger sig tro på, att samla krafterna. Då hjälper det föga att vi sitter här och tror på dem, att samla krafternatillsammans med dem. Därför krävs det handling. Inser nu inteindustriministern att det är omöjligt att samla krafterna tillsammans med storbolagen och storfinansen?Se t. ex. senaste försök att minska arbetstillfällena. Man kommer inte att ta sitt ansvar. Jag konstaterar av den här debatten, när det gäller de frågorjag har ställt, att regeringen tydligen inte är beredd att utkrävanågot socialt ansvar av StoraKopparberg. Statsrådet vägrar fortfarande att svara på frågan hur regeringen skulle handla, om uppträdde likadant i Söderforssom i . Vi har också fått klart föross att de många tusen jobb som skulle skapasinte var avsedda för de här järnbruksorterna,åtminstone inte för tillfället.Jag kan inte se att problemet löser sig iett slag när storbolagen nu har vidtagit åtgärder. Vi haralltså sysselsättningssvårigheterpå flera orter. Regeringen tror tydligen på storbolagens förmåga att klara ut frågan. Jag serdärför väldigt pessimistiskt på utvecklingen, om inte stålindustrin kan läggaom till att bli mera framsynt. Enligt vad jag kan förstå av den här debatten har som industriminister påett klart och tydligt sätt företrätt de självläkandekrafterna - och de ger som bekant inga fler arbetstillfällen. Om åtgärder för att säkra sysselsättningen inom Järn- och stålindustrin, m. m. Hen ALSEN(s): Jag tolkar svar påfrågan, om den s. k. frysningenomfattade , som ett entydigt ja, ochjag är tacksam för det beskedet. På min fråga hur industriministern bedömer handläggning av, låtoss kalla det försäljningen av Bruk, svarar han att haninte tycker om den. Det är kanske industriministerns litetstillsamma och vänliga sätt att uttrycka någontingsom jag hoppas skall kunna översättas med att han tycker verkligt illa om den. Jaghar fattat det så. De anställda ochderas organisationer har faktiskt uppfattat handlande somsvekfullt. Därför är det så angeläget,herr in- Omåtgärder för att säkra sysselsättningen inom Järn- och stålindustrin, m. m. dustriminister, att jagfår ett svar på min fråga om det i den arbetsgrupp, som är tillsatt för att tasig an problem, också finns utrymme åt företrädare för de anställdaoch kommunen, så att de får ett fullvärdigt medlemskap i den. Inte minst motbakgrund av handlande är detta väldigt väsentligt för deberörda människorna.