prot · G00982 · 1976-12-31 00:00:00 — Den ekonomiskaföreningen mår inte väl av att dess tillgångar i praktiken harförvandlats till skulder till delägarna. Vadjag med detta har velat komma fram till är att man inte kan bortse frånskatternas roll i den gamla bemärkelsen, alltså som betalare av samhälletsutgifter. nation där man har för avsikt att betala sina skulder, både till inhemskaoch utländska fordringsägare, kan man inte hålla på med att bara låna pengar årut och år in. Det går inte att försvara det med att vi befinner oss i en evigkonjunktursvacka. Det beror inte bara på viOan om det finns plats förskattesänkningar, något som velat göra gällande. Det finns enskallepolitisk verklighet också. Samhällets ökade utgifterpå olika områden har lett fram till au de samlade skatte- ochsocialförsäkringsavgifterna har ökat. Detta - jämte människors ökade inkomster- har lett till att det progressiva skattesystemet inte enbart har kunnatanvändas för att klara samhällets utgifter, utan en övergäng har fått ske tillindirekta skatter i allt slörre utsträckning. Vi har ju haftkonsumtionsskatier, och har den allmänna mervärdeskatten blivitden alltmer dominerande inkomstkällan. Menkonsumtionsskatterna har inte räckt till. De har kompletteratsrned produktionsskatter av olika slag. Om man kallar dessa förarbetsgivaravgifter, socialförsäkringsavgifter eller något annat saknaregentligen betydelse. Dessa avgifter utgör en belastning på produktionen. Desenaste årens kraftiga ökningar på produktionsfaktorsskatlernas område harskett med lättnader i den direkta beskattningen, och människor harsluppit att betala avgifter till folkpensioneringen och sjukförsäkringen. Deflesta ekonomer av facket menar att dessa produktionsfaktorsskatter inkräktarpä löneutrymmet och således efter en kort övergångslid i sin helhet får bärasav löntagarna. Det finns dock de som menar alt avgifterna skjuts framåt ochtill största delen får bäras av konsumenterna genom prishöjningar som annarsinte skulle ha inträffat. Hur som helst kan man nog konstatera att den del avbördan som bärs genom minskade företagsvinster säkert är mycket liten. Jaghar, herr talman, velat göra den här lilla analysen av vårt skattesystem föratt bättre kunna belysa hur felaktiga angreppen på vårt skattesystem frånvissa företagarhåll är och hur den nuvarande riksdagsmajorileten håller pä altförändra skatteneutraliteten mellan olika företag beroende på företagsstruktur,storlek och t. o. m. geografiskt läge. Lätmig börja med det lilla. beslöt vi att undanta en viss form avnaturaförmån för vissa skogsägare frän beskattning. Jag skall inte vidarediskutera sakfrågan. Det rör sig här bara om några miOoner kronor. Men det ärtendensen till ändringar av skattereglerna som är del intressanta. Ihöstas beslöt man att ge plats för godtyckliga uppdelningar av fa-miOeinkomsteri gemensamt drivna företag liksom för en försväring av kontrollmöjligheterna.Man har genomdrivit att företag i vissa delar av landet skall fä en lägreskattebörda, och man har genomdrivit att egenföretagare inte skall delta iproduktionsskatterna på samma sätt som de som har anställda. Man harpresenterat förslag om en förlängning för hela 1977 av investeringsbidragen ochinvesteringsavdragen, trots alt deras investeringsfrämjande effekt nu tordevara helt borta; nu rör del sig bara om skattelättnader och bidrag lillinvesteringar som skulle ha gjorts ändå. Vi återkommer senare till endiskussion i den frågan. Kravpå ytterligare lättnader har rests eller aviserats, men vad kommandepropositioner kommer att innebära för småföretagare kan jag givetvis inteyttra mig om. Däremot fick vi klart för oss vilket jättestöd destora företagen fär på olika områden. I den allmänna debattenhar kritik riktats mot all produktionsfak- torsskatterna - för attåtergå till dessa - ensidigt inriktats på en avgift som varit baserad pälönesummorna och att därför arbetsintensiva företag drabbats hårdare än dekapitalintensiva. Jag kan förstå en del av den kritiken, även om en uteblivenomläggning från direkta skatter till arbetsgivaravgifter skulle ha drabbat dearbetsintensiva företagen lika hårt. Om en omläggning inte skett, hade istället lönerna stigit så myckel kraftigare, och ur företagets synpunkt måstedet vara likgiltigt om pengarna läggs i ett lönekuvert eller skickas tillskattemyndigheten eller . Närjag ändå säger mig förstå en del av kritiken mot lönebaserade skatter beror detpä att jag inte anser att ökade skattebördor ensidigt skall läggas päarbetskraften, utan de bör också drabba kapitalet i företagen. I annat fallblir det för lönsamt alt byta ut mänsklig arbetskraft mot maskiner. Den härfrågan ligger dock under företagsskatteberedningens prövning, och den närmastedebatten om hur framtidens produktionsfaktorsskattesystem skall se ut färföras när utredningens förslag föreligger. F.n. har vi alltså att rätta oss efter del system som gäller. Har vi skattpå produktionen måste naturligtvis alla som deltar i den produktion det ärfråga om också vara med och betala skatterna. På bord ligger i dagskatteutskottets betänkande nr 23, i vilket utskoltsmajoriteten slår vakt omtvä skatteorättvisor med anknytning till produktionsfaktorsskatterna. En annanrepresentant för reservanterna kommer att behandla detta betänkande, varför jagendast mera principiellt kommer att ta upp frågan. allmänna vulgärpropagandan, som också många borgerliga riksdagsmändeltagit i, har arbetsgivaravgiften och socialförsäkringsavgifternaframställts som en särskild pålaga just pä de företagare som haft att eriäggaegenavgift. Somett exempel härpå vill jag nämna att i senaste numret av tidningen ,som är organ för en organisation i vilken hela rader av riksdagsmän ärmedlemmar och bland vilka också somliga är styrelseledamöter, finns ett stortuppslag om en blomsterhandlare som på en inkomst av . betalade 28 000kr. i skatt och bara fick . kvar att leva på. I tidningen står attkommentarer är överflödiga. Jag är medveten om att inga medlemmar i enorganisation eller ens styrelsemedlemmar är ansvariga för vad derastidningsorgan skriver, men det skulle vara intressant alt veta om man lyckeratt siffrorna ändå inte kunde vara värda en kommentar. majoritet skulle jag faktiskt viOa ställa frågan om man anseratt en produktionsfaktorsskatt skall betalas av alla som producerar något,eller om egenföretagarna skall åka snålskjuts på dem som har anställda.Egenföretagarna kan då antingen stoppa de sparade skatterna ochsocialförsäkringsavgifierna i egen ficka eller säOa sin produkt billigare änkonkurrenterna, som både får betala sina anställdas såväl som egenföreiagarenssocialförsäkringsskydd och en del av dennes skatter. Ännuintressantare blir min fråga lill utskottsmajoriteten om dess inställning tilldet som jag tror först var förslag men som även fiera anslutit sigtill, nämligen att de första fem anställdas löner skall gå fria frånarbetsgivaravgifter och kanske också socialavgifter. Skulle ett sådant förslagbli verklighet - och jag fruktar att det kan bli verklighet i den kommandepropositionen - har man kommit bra långt från skatteutskottets enhälligauttalande om konkurrensneutralitet i beskattningen. Är det meningen att storaföretag skall slås sönder i mindre för att de skall komma undan skatterna? Vifick ett konkret exempel pä detta från en representant för . Han menade, att om man befriade smähandlaren, den som har högst femanställda eller arbetar ensam, frän alla dessa avgifter, skulle han komma i ettbetydligt bättre konkurrensläge än KF, som har sina butiker i en stor enhet ochsåledes inte får motsvarande befrielse. Dennuvarande regeringens representant lämnade ett för KF lugnande svar. Han sadealt varje butik naturligtvis skall räknas för sig. För andra och för dem somsysslar med skatter var detta svar mindre lugnande. Landets näringsliv bestårju inte bara av butiker. Är det meningen att näringslivet skall slås sönder imindre företag så att det bara består av småföretag och ingenting annat? Lätmig, herr talman, uppehålla mig en del också vid skatteutskottets betänkande nr24, som gäller uppdelningen av famiOeinkomster frän ett företag i vilket bådamakarna och eventuellt även barn arbetar. Jag gör det i detta sammanhang, trotsatt det bara är några månader sedan vi i kammaren hade en debatt i frågan. Denär dock en viktig del av helheten när det gäller beskattningen. Jag tycker attvi mer och mer börjar få en speciell inriktning av skattereglerna, nämligen attlätta skattebördorna för vissa grupper i vårt land vilka speciellt omhuldas avden nya majoriteten. Ifråga om belänkande nr 24 vill jag börja med att citera ett uttalande somlyder: "Utskottet kan - nu liksom tidigare - konstatera att bred enighetråder om det grundläggande syftet med reformen, nämligen att den som utfört ettförvärvsarbete också skall beskattas för inkomsten härav enligt regler som imöjligaste mån ger lika resultat oavsett förelagsformen eller vem som ärarbetsgivare." Det citerade återfinns också i den socialdemokratiskareservationen frän , men man måste ha klart för sig att dä avsågs bådamakarna och inte bara en av dem. Mankan av utskottsmajoritetens skrivning lätt fä del intrycket att det görs etlförsök alt upprätthålla något slags anställningsförhållande, där denföretagsledande maken är arbetsgivare och den medhjälpande maken är anställd.Så är ju ingalunda fallet, och utskottsmajoriteten har heller inte velatupprätthålla den principen längre än som är förmånligt för företagsägaren medfamiO. Makarhar nu rätt alt dela upp inkomsten mellan sig på lämpligt sätt inom ramen förs. k. marknadsmässigt vederlag till den medhjälpande Man behöver inte tanågon hänsyn till hur stor del av insatsen som gjorts i det gemensamma företaget.Helt godtyckligt kan den samlade inkomsten delas mellan makarna så att detgynnsammaste resultatet uppnås från skatte- och socialförsäkringssynpunkt.Också inkomster utanför rörelsen kan på detta sätt delas, och skatterna päexempelvis kapitalinkomster kan göras betydligt lägre än för andra människor. Budgetministernpåstod pä förmiddagen att man har skapat rättvisa. Det är alltså inte så utanprecis tvärtom. Man har skapat en skatteorätlvisa. Min fråga är: Vilkenmöjlighet har en vanlig löntagare att helt godtyckligt dela sin inkomst medmaken om beloppen bara ligger inom ramen för marknadsmässig lön? För andraskattebetalare måste det te sig synnerligen märkligt och stötande alt man pädetta sätt ger en grupp skattskyldiga helt laglig möjlighet att med olikagodtyckliga uppdelningsåtgärder pressa ned sin skatt högst avsevärt. Ett partusenlappar i vinst är det normala vid en vanlig gemensam famiOeinkomst. Skattelättnadernauppkommer dels därigenom att lindrigaste progressionseffekt uppnås genomuppdelningen, dels därigenom att våra liberala avskrivnings- ochnedskrivningsregler möjliggör att vinstresultat kan plöjas ned. Förtjänstenblir ännu större om hänsyn tas till att många sociala förmåner är knutna tillden taxerade inkomsten. Dettaär alltså de rent legala möjligheter som föreligger att minska beskattningen.Därtill skall läggas att några kontrollmöjligheter knappast heller föreligger.Vilken taxeringsmyndighet kan hävda att mer än marknadsmässigt vederlagtillförts medhjälpande make eller barn? Vilken taxeringsmyndighet kan bevisaatt medhjälpande make ej varit verksam det stipulerade timantalet? kan bestrida ett påslående att en I6-åring har jobbat någralördagar och eller i föräldrarnas rörelse? Det kannaturligtvis ingen. Iulskottsmajoritetens skrivning påstås att vi motionärer inte har protesteratmot att speciellt kvinnan diskrimineras och mot de orimliga konsekvenser somskulle uppstå om 1976 års vårbeslut skulle kvarstå. Det har vi visst gjort.Logiken kräver att om vi önskar återinföra samma regler så måste vi vara nöjdamed de reglerna. Då kan vi naturligtvis inte vara med om att tillstyrkaorimliga konsekvenser. Vi har protesterat mot sädana påståenden. Det blir ingaorimliga konsekvenser, vad vi vet, om bestämmelserna enligt vårbeslutkommer tillbaka. Ipropositionen fanns ett exempel som låg till grund för höstbeslutet och sompåstods vara orimligt. Jag är inte säker på att det exemplet står sig i enskattedomstol. Om någonting speciellt skulle uppmärksammas sä finns det jumöjligheter att ändra lagtexten i den delen, men jag tror inte att det finnsnågot exempel på att det har blivit orimliga konsekvenser av det beslut somriksdagen fattade . Påslåendet fär stå helt för utskottsmajoritetensräkning. Motionärernaoch reservanterna har inte, som.det också påståtts, bara anfört kontrollproblemsom skäl för sina förslag. I ännu högre grad har anförts det förhållandet attmajoritetens ställningstagande innebär att reglerna helt legaltmedger en avsevärd skatteflykt, och därtill skall läggas kontrollproblemen. Utskoltsmajoritetenvill göra gällande att kontrollproblemen i det här fallet inte är artskildafrån vad som gäller på övriga områden inom beskattningen. Vi anser alt de är artskilda. Här föreligger nämligen ingettvåpartsförhållande, vilket är det vanliga i andra fall. Här har båda partersamma intresse, nämligen att få ner den gemensamma skatten. Detta gäller såvälmakar som barn. I ett normalt arbetstagarförhållande mellan tvä parter utgår -del kan vi vara ganska övertygande om - också en normal ersättning. Därföreligger inget gemensamt intresse. Kan man, vilket det här är fråga om, påett papper dela upp inkomsten mellan olika famiOemedlemmar, som därefter kandela upp den samlade inkomsten mellan sig pä vilket sätt som helst, dä är delett annat förhällande. Nog är väl det ett alldeles särskilt kontrollproblem -del tycker verkligen reservanterna. Jagtror fortfarande på samma sätt som jag gjorde : det enda sättet all fåen någorlunda rättvis uppdelning av famiOeinkomsten är att ha en lill insatsenrelaterad uppdelning av företagets samlade resultat. Jag är inte främmande för,en annan relation än iredjedelsregeln, men sä länge ingen har kunnat bevisa attden är felaktig nöjer jag mig med att yrka bifall till densamma. Den ärsamtidigt en kontrollåtgärd, som dock bör kompletteras med en tidsgräns förmakar och ytterligare kontrollåtgärder mot att överföra inkomst till barn. Andra representanter för mitt parti kommer att ägna sig ät betänkandenr 22 om indirekta skatter och nr 25 om skogsvärds-avgift, men jag ber ändå attfå yrka bifall till de reservationer sorn är fogade till skatteutskottetsbetänkanden nr 22, 23, 24 och 25. Hen JOSEFSON (c): I anslutning lill finansutskottets betänkande nr I behandlas ettfiertal betänkanden från skatteutskottet. Som framhålls i betänkandet frånfinansutskottet är det nödvändigt att vidta vissa skattehöjningar för attbegränsa den privata konsumtionen och det statliga uppläningsbehovet.Finansutskottet har också understrukit angelägenheten av att definanspolitiska åtgärderna inte avsevärt försämrar kostnadsutvecklingen förnäringslivet. delar denna uppfallning och finner de ipropositionen förordade beskattningsåtgärderna väl ägnade att tillgodose dessasyften. Somframhölls i propositionen om ändringar i den statligainkomstbeskattningen 'skulle förslag framläggas om vissa höjningar avden indirekta beskattningen, bl. a. pä energin. Ipropositionen föresläs nu en höjning av elskatten perkilowattimme för all elkraftförbrukning upp till per år.Vid förbrukning inom industriell verksamhet som ligger över denna gräns skallden nuvarande skattesatsen pä fortfarande gälla. Höjningen av elskattenberäknas medföra en intäktsökning räknat på 300 miO. Riksdagenbeslöt 1975, på förslag av den dåvarande regeringen, att den allmännaenergiskatten skulle läggas om frän värdeskatt - 10 96 på priset - till ensiyckeskatl, utgående med per kWh. Förändringen var störst förstorförbrukarna dels på grund av att dessa i regel hade ett lägre pris, dels pågrund av all det då också fanns möjligheter till nedsättning av beskattningen.För att övergången skulle bli sä mjuk som möjligt fick regeringen rätt all ivissa fall sätta ned avgiften till 1 96 av varans tillverkningsvärde.Regeringen har meddelat att den höjt denna gräns till 1,3 96 avtillverkningsvärdet. Jaghar velat säga detta för att något belysa bakgrunden till regeringens förslag.I den socialdemokratiska motionen föreslås att avgiften vid all förbrukning avelkraft och för industrin skall höjas till . Av vad jag sagt framgår ännu inte på långt när i sin helhet kunnat tillämpa beslut, och dåframstår förslaget om en höjning till för all industriell verksamhelnärmast som en papperskonstruktion utan möjlighet att i praktiken kunnatillämpas. Socialdemokraterna har också i sill budgetförslag fört fram eninkomstökning på 100 miOoner. Ser vi pä hur man handlade vid beslutetstillämpning när socialdemokraterna satt i regeringen finner vi attinkomstökningen inte blir särskilt stor. Beträffandetobaksskatten föreslås en höjning med 15 96, vilket beräknas medföra enintäktsökning pä 350 miO. Förslaget har inte mött några erinringarvare sig i motioner eller vid utskottsbehandlingen. Beträffandeden i propositionen föreslagna höjningen av fordonsskatten, så tillstyrkerutskottet det framlagda förslaget. Socialdemokraterna har i motion krävt enannan utformning av fordonsskatlehöjningen och dessutom föreslagit en höjningav bensinpriset med . Socialdemokraternamotiverar sitt förslag med att höjningar skall drabba den privata konsumtionenlika väl som näringslivet. Såsom framgår redan av finansutskottets uttalande,som jag omnämnde i början av mitt anförande, är det vid eventuella förändringari skatteuttaget angeläget att inte onödigtvis öka kostnadsnivån inomnäringslivet och därmed försämra del svenska näringslivets konkurrenskraft,både vid export och på den inhemska marknaden. Sedanär vi ju alla väl medvetna om att en ökad skattebelastning på näringslivetmedför en nära nog automatisk höjning av den inhemska prisnivån, och därmeddrabbar också en sådan utformning av skattehöjningen ändå deenskilda konsumenterna. Därtill kan en dylik skattebelastning i ett såbekymmersamt läge som det nuvarande ytterligare minska det svenskanäringslivets exportmöjligheter och konkurrenskraft. Totaltsett inbringar regeringens och socialdemokraternas förslag beträffandefordonsskattehöjningen samma belopp till statskassan, 650 miO- kr. per är.Härtill kommer i socialdemokraternas förslag per liter för bensinen, vilketberäknas inbringa ytterligare 230 miO. Ännuett par ärenden behandlas i skatteutskottets betänkande nr 22: dels frågan omskattebefrielse för importerade dentaltekniska arbeten, dels frågan om huruvidamervärdeskatt skall utgå när det gäller utländska bilar som utförtransportuppdrag i och repareras här. Vadbeträffar den förstnämnda frågan om skattebefrielse för dentaltekniska arbetenföreslår skatteutskottet att frågan hänskjuts till mer-värdeskatleutredningenför fortsatt prövning. Beträffande mervärdeskatt pä reparationsarbeten påutländska bilar som utför transportuppdrag i föreslår utskottet ilikhet med departementschefen i propositionen att sådana tjänster skallundantas från beskattning. Förslaget skall ses som ett led i en internationellsamordning av mervärdeskatten från trafikpolitisk synpunkt. Idet paket av utskottsbelänkanden som behandlas ingår också en motion om denallmänna arbetsgivaravgiften. Här yrkas från socialdemokratiskt håll på enhöjning av arbetsgivaravgiften med riära . Alt i ett lägedä det svenska näringslivet har ett kostnadsläge som ligger högre änkonkurrentländernas ytterligare försvära konkurrensmöjligheterna ter sig mycketmärkligt. finns det olika tolkningar om huruvida arbetsgivaravgifterna haren prishöjande effekt eller ej, vilket också debatterats . Dennafråga kommer att ytteriigare beröras såväl av i som av herrCarisson i , och därför skall jag inte gå närmare in på den. Jagvill emellertid i all korthet besvara ett par frågor som ställdei detta sammanhang. Det gällde om produktionsskatten skall betalas såväl avföretagare som av löntagare. Diskussionen har ju gått ut pä att man borde skapalikvärdiga förhållanden för företagare och löntagare vid beräkning avarbetsgivaravgiften, och enligt min mening har man nått ganska långt pä deltaområde . Fråganom huruvida det skall utgå arbetsgivaravgift för de fem först anställda hardiskuterats en del under del . Vi har i beslutat om enallsidig utredning om arbetsgivaravgiften, och jag för min del vill avvakta detresultat man kommer fram till. Jag förmodar att både fördelar och nackdelarkommer att kunna påvisas. får vi väl se vad vi kan göra på det härområdet, betänkande 24 berörs frågan om beskattningen avegenföretagare. Det var med stor förvåning som jag lyssnade på vår 'äradeordförande i skatteutskottet, och med lika stor förvåning läste jag den vidutskottsbetänkandet fogade socialdemokratiska reservationen. Jag återkommerlill den litet . Spörsmåletom slopande av sambeskattningen för makar som häda arbetar i ett gemensamtföretag har debatterats alltsedan särbeskattning beslutades . För ,liksom också för och moderata samlingspartiet, har det framståttsom en klar orättvisa att ha kvar denna form av sambeskattning. Enligt denuppfattning vi hävdat skall beskattningsreglerna vara likvärdiga oberoende avförelagsform och om möjligt också oberoende av om manär företagare eller löntagare. intensiv debatt beslöt äntligen att delvisavskaffa sambeskailningen för egenföretagare. Det första beslutet innebar att man med hjälp på alla punkter utom en antogden dåvarande regeringens förslag, vilket resulterade i vissa ganska hårdabegränsningsregler. Det sattes som villkor för uppdelning dels en lägsta insatspå , dels införandet av en iredjedelsregel som innebar alt denmedhjälpande makens del fick uppgå till högst en tredjedel av makarnasgemensamma inkomst av rörelsen. Dessutom införde man mycket hårdarestriktioner beträffande rätten till avdrag för barns arbetsinsats iföräldrarnas förelag. Ihöstas beslöt pä förslag från den nya regeringen en ändring avreglerna i enlighet med dessa partiers i reservationer framfördaförslag, i korthet innebärande som lägsta gräns föruppdelning. Man slopade tredjedelsregeln och fastställde i stort settlikvärdiga regler beträffande beskattningen av barns arbetsinkomst. Socialdemokraternahar , som anförde, krävt en återgång till de skärpta reglersom den socialdemokratiska regeringen föreslog . Jag återkommer härtill den som jag tycker mycket märkliga reservationen från desocialdemokratiska ledamöterna i skatteutskottet. Först skriver man, vilketciterades av , att inkomster från gemensamt famiOeföretag bördelas på ett sätt som motiveras av de arbetsinsatser resp. famiOemedlemmargjort. Påden punkten, som jag tycker egentligen är den väsentliga, är vi helt överens.Men sedan fortsätter utskottets reservanter på föOande sätt: "Sä behövericke ske efter de regler som majoritet genomförde . Dessaregler medför rätt till godtycklig uppdelning av det gemensamma förelagetsvinslresultal inom ramen för s. k. marknadsmässigt vederiag ät den ene avmakarna. Reglerna konstruerades också om sä att alla tänkbara uppdelningar kanske i syfte all skaffa gynnsammare förhållanden för famiOemedlemmar i såvälskatte- som socialförsäkringshänseende än som motsvaras av den faktiskaarbetsinsatsen. Denna favorisering av en viss grupp skattskyldiga framstår förmånga som djupt orättvis." Vadsom här anförs är enligt min uppfattning inte överensstämmande medverkligheten. Vad beslöt var vissa ändringar för attförverkliga den målsättning som jag återgav och som såvitt jag förståralla är överens om. För att vi skulle kunna förverkliga den var det nödvändigtatt göra dessa förändringar. Avgörande för uppdelningen är fortfarande - ochdel slogs fast såväl i propositionen som i ulskollsbeiänkandet ~arbetsinsatsens storlek och att ersättningen för den gjorda arbetsinsatsenhögst fär utgöra marknadsmässig lön. Skall denna målsättning förverkligas, kanman inte ha kvar en regel som begränsar den medhjälpande makens del avinkomsten till högst en tredjedel. Man kan inte ha kvar enregel som bestämmer att den medhjälpande maken alllid skall hamarknadsmässig lön.