prot · G009118 · 1976-12-31 00:00:00 — Densom vill att kammaren bifaller lagutskottets hemställan i belänkandet nr 22rösiar ja, den det ej vill rösiar nej. Vinner nej har kammaren bifallilmotionen nr 897. Vid omröslning genom uppresning förklarades flertaletav kammarens ledamöler ha röstat för ja-proposilionen. Då begärderösträkning verkställdes votering med omrösiningsapparat Denna omröslning gavföljande resultat: Ja- 292 Nej - 15 1976/77:25 med anledning av motioner om ändring avavial rörande vissa underhållsbidrag § 9 Vårdnad av barn Föredrogs lagutskottets betänkande 1976/77:26 medanledning av molioner om vårdnad av barn m. m. 1della belänkande behandlades molionerna 1976/77:333av i Kumla m. fl. (s), 1976/77:334av herrar i (c) och i (c), 1976/77:652 av (), 1976/77:658 av fruLindquist (m) och (), 1976/77:666av i (vpk), vari yrkats atl beslutade införatillägg till 6 kap. 7 S av innebörd att domstolar och andramyndigheler vid handläggning av vårdnadslvister samt ärenden om överflyttningav vårdnad eller omhändertagande för sam-hällsvård i högre grad än vad nuskedde skulle ta hänsyn till barnets egen inställning, och 1976/77:944 av herrGahrion (fp) såvill nu var i fråga. Utskottet hemställde attriksdagen skulle 1. belräffande gemensam vårdnad a. avslå moiionen1976/77:333, b. avslå moiionen1976/77:652, c. avslå moiionen 1976/77:658, 2. beträffande resekostnader vid utövande avumgängesrätt avslå motionen 1976/77:334, 3. beträffande barns rättsliga ställning avslåmotionen 1976/77:666 saml moiionen 1976/77:944, såvill nu var i fråga. HenSVENSSON i (vpk): Modern rällsuppfallning, såväl borgerlig som socialislisk, fördömer iallmänhet den ena människans fysiska och rättsliga förfogande över den andra.Livegenskap, riänstehjons- och legosladga, statarsyslem eller liknanderättsliga relationer, vilka medger ingrepp i en människas personliga liv, ansesoförenliga med ell civiliseral samhälle och ell däremol svarande mått avpersonlig inlegrilet Påvissa områden har denna respekl för inlegrileten dock aldrig slagit igenom. Ettav de områdena är barns och minderårigas rättsställning. Atl i synnerhet mindrebarns rättsliga frihet inte kan vara oinskränkt är en sak och en självklarhet.Men atl la sig räll till grova integritetskränkningar och godtyckliga personförfoganden är för den skull varken önskvärt eller nödvändigt. Man kan slällafrågan hur många barn som Ivingas in på uibildningsvägar som de inle frivilligtfått välja. Hur många undanhålls inte en rimlig ulveckling av sin begåvning pågrund av föräldrars ointresse och kullurella lorftighet? inte i detla samhällerätten till ett vettigt sexualliv på grund av sina bigotta och småborgerligaföräldrar? Enkanske särskilt slötande sida av dessa oberättigade övergrepp mot minderårigautgörs av del godtycke vilkel utövas i fråga om myndighets beslut av djuptingripande nalur och vilkel gäller de underårigas personligarättsförhållanden. I ett flertal djupt kontroversiella fall, där barnets viljaoch anknytning har varil uppenbar, har myndigheterna likväl för-brutil sig utanhänsyn till varie rimlig och förnuftig regel. Ettfärskt exempel från en av landels storstäder: En moder får vårdnaden om tvåpojkar. Den äldste pojken flyttar när han fyllt självmant över tillfadern. Den yngre 13-årige brodern rymmer upprepade gånger från modern lillfadern och återförs tvångsvis därifrån. Fadern begär i del lägel att fåvårdnaden överförd på sig. Pojken rymmer då igen från modern och gömmer sig påtillfälliga tillflyktsorter, eftersom han inle vågar rymma hem lill fadern avrädsla för att tvångsvis bli återsänd lill modern. Pojken omhändertas församhällsvård. Dettasker alltså trots all lämplighelen inle har ifrågasalls för någon av de bådalänkbara vårdnadshavarna, de båda föräldrarna, vilkel borde vara enförulsällning för ell så drastiskl ingripande. Del beslutas av myndighelernaall han skall placeras i ell fosterhem i . Pojkens fader undanhållsvetskap om detta beslut. Pojken beräilar vid ell lillfälle grälande för andrasläklingar om att han skall sändas lill . Tröll av denlånga slriden och i förtvivlan över all avskäras från konlakt med pojken lar dåfadern sitt liv. Socialmyndighelen - här en apparal för en osedvanliglkvalificerad hänsynslöshei och inkompeiens - gör alliså försl ell barn tillrymningsfall, utövar tvång i slrid med barnels önskan och uppnår slutligen atlden ena föräldern begår självmord. Sådanafall kräver inle utredning av familjelagsakkunniga eller av någon annansegsliten svensk mammululredning. Sådana övergrepp skall över huvud taget intefå förekomma. Att de uppträder inom ramen för en lagstiftning, som officielltproklamerar barnels bäsla som vägledande princip, visar bara alt lagar på dettaområde som på så många andra åsidosätts av byråkratin. Sådana fall som dettaskall inte utredas. Det skall åtgärdas, och lagens auktoritet, anda och principskall hävdas. Detta skall ske genom atl som vpk fö.reslagil inskriva i lagen skyldighelatt i sådana fall utröna barnels inställning och beakla den saml all i fall därbarnet har uppnått lolvårsåldern eller molsvarande mognadsgrad inle utansynnerliga skäl fatta beslut emot barnets tydliga önskan. Tolvårsgränsenär enligl vår mening moliverbar med hänsyn till den långl tidigare mognad sombarn numera uppnår jämfört med vad som var fallet vid den lid då gällandepraxis formades. En sådan lagändring skulle dessutom kunna utgöra en hälsosamregel för myndigheterna. Som det nu är ser t. ex. en domstol som dömer i envårdnadslvist aldrig det barn som berörs. Socialnämnderna ser heller intebarnet eller talar med det. Deras utredare förskaffar sig endast iundantagsfall någon ! skåp om barnets verkligabehov och verkliga inställning. Jagyrkar bifall lill moiionen 666 med del tilläggsyrkandel att den däri föreslagnalagtexten skall kunna träda i kraft . Tillsisl en kort kommentar till varför vpk inte avser att stödja . har kanske känt rätt, men han har enligt vår mening tänktfel. a. tycks han vilja uppnå att, som det heter, elt barns relaliontill-en tidigare vårdnadshavare inte störs. Han föreslår därvid en mycketomfattande procedur, där barn skall företrädas av en särskild mer eller mindreoberoende förtroendeman osv. Vi menar att förslag innebär enklart reaktionär regel som i viss mån skämmer hans tankegångar i övrigt. Verklighetenär ju - och den bakgrunden måste man ha i minnet - all ett stortantal barn i , på grund av att domstolarnas värderingar i vårdnadsfrågorär , faktiskt har hamnal hos den sämre av två länkbaravårdnadshavare. förslag skulle försvåra en korrigering av gamla,felaktiga domslut och därmed också molverka de möjligheter som i något ökadutsträckning har yppat sig när det gäller att låta barn vara hos den bällrevårdnadshavaren, och förslaget skulle också förstärka en reaktionär praxis. i Kumla (s): I motionen 1976/77:333 har några socialdemokrater föreslagit enpositiv ulslagsregel i vårdnadsfrågan. Innebörden är att om två föräldrartvistar om vårdnaden och domstolen finner att båda i och för sig är lämpligavårdnadshavare, så bör den av föräldrarna anförtros vårdnaden som är mestberedd att få till slånd en fungerande gemensam vårdnad. När vi lalar omgemensam vårdnad syftar vi både på den juridiska vårdnaden och på den lagligavården av barnen. Vår utgångspunkt är således alt vi för barnens skull måstegöra allt för alt främja samarbetet mellan föräldrarna i vårdnadsfrågan. Meden sådan ulslagsregel som vi föreslår tror vi all många vårdnadslvister, tystaeller öppna, kan lösas upp - ibland t o. m. innan de ens böriatSkilsmässoföräldrarna behöver helt enkelt inte vara så rädda för varandra ochför atl motparten kanske skall missbruka situationen. De måsle då också fåmyckel lättare än nu att undvika att små och överkomliga meningsskiljakiigheterspårar ur lill bittra och långdragna slrider. Del som skapar vårdnadstvister ärju ofla föräldrarnas rädsla och panik inför hotet att kanske ivingas förlorakontakten med sina barn. Detär viktigt atl ge föräldrar som är ense om gemensam vårdnad goda möjligheteratt förverkliga denna, men ännu viktigare är del att ge föräldrarna rimligachanser att - för barnens skull - både bli ense och sedan också förbli ense omgemensam vårdnad. Barnensäger ofla själva: "Om jag skulle välja mellan mamma och pappa, så skullejag välja båda," Idebatten om vårdnadsfrågorna har föreslagits att barnet självt borde få välja,i högre grad än , vem av föräldrarna det föredrar i händelse 14 prolokoll 1976/77:117-118 av skilsmässa - alltå enenda av föräldrarna. Del kan se ul som elt framsteg, men frågan är väl ändå omman inle bör vara litet tveksam inför förslagen. Enligtmin mening förhåller det sig som sade här i kammaren för två årsedan om förslag i den rikiningen: "För de inblandade parterna uppnås juinle i del enskilda fallel någon jämställdhet. Det enda som förändras är, atldet i högre grad än nu är mannen som blir den utarbetade vardagspappan ochkvinnan som blir den halvt främmande person som barnet umgås med ibland påfritiden. För barnet innebär detla i realiteten ingen förbättring." Vimotionärer menar att hela vårdnadsfrågan är fel ställd redan från börian. frågar man när svarel borde vara: Båda -detta allra mest förbarnens skull. Barnen skiljer sig ju inte från föräldrarna, även om dessaskiljer sig från varandra. Det är möjligt att de som förespråkar att barnetsjälvt skall få välja också har resonerat så och hell enkell utgått från somsäkert atl även barnen i en sådan situation svarar: Båda föräldrarna. Men dåhade man ju kunnat utgå från och bygga vidare på gemensam vårdnadredan i de förslag man lagt fram. Det är naturligtvis med slor tillfredsställelse vi motionärer välkomnarutskottets positiva inställning lill våra förslag med avsikt att få till stånden utslagsregel i vårdnadsfrågan till förmån för gemensam vårdnad. Utskottethänvisar till siu betänkande 1975/76:33 med orden: "Ut skottet uttryckte i lagstiftningsärendet för sin del förhoppningen all ulvecklingen skall gåi den rikiningen att föräldrar i stor utsträckning UlnyUjar möjligheten tillgemensam vårdnad." Fortsättningsvissäger utskottet i det belänkande som vi nu behandlar: "Syftet medförslaget i moiionen 1976/77:333 ligger således helt i linje med denuppfallning som utskottet vid föregående gav uttryck för" så klart tar ställning för våra förslag innebär alt vi nu tarytterligare ett steg närmare den gemensamma vårdnadens familjepolitik. Detblir undan för undan alll lättare för allt fler föräldrar att för barnens bästavåga lita på varandra i den gemensamma vårdnaden. Delär dock litet förvånande all utskottet inte alls velal stödja vårl förslag lilllagteknisk lösning. Någon motivering lill avstyrkandet ger man heller inle ibelänkandet. Ändå är del väl så, atl man bekvämast och enklast informerar omdel nya synsättet på det här områdei genom atl ändra i skriven lag. Detär också litet förvånande atl ulskollel hänvisar lill all reglerna om möjlighellill gemensam vårdnad så har trätt i kraft. Redan vid riksdagsbehandlingenförra året uttalades tydligt av bl. a. utskottet självt det eftersträvansvärdai att närma sig ett läge där gemensam vårdnad blir det normala för allaskilsmässobarn. alltförförsikliga attityd riskerar alt fördröja ell reform- arbele som ändå de flestaav oss vill se genomfört . nu hänskjuier frågorna till regeringen är en ringa tröst Vad kanegenlligen komma för samlade insalser från del hållet i en fråga där vi mötermotstånd från , tveksamhet hos och en allmän men litet vagvälvilja hos ? Detblir nog även här vi socialdemokraier som får driva reformarbelel vidare, påsamma säit som vi undan för undan flyiiat fram positionerna frånen förlegad vårdnadslagstiftning allt närmare den lagstiftning dit vi förreller senare kommer och där gemensam vårdnad är huvudregel. Herrtalman!-Jag har ingel yrkandel - mot elt enigt utskott vore del intesärskilt realistiskt - men vi motionärer kommer alt uppmärksamt följa den härfrågan fram till dess lösning. Hen i (c): Jag vill med några få ord beröra lagutskottets slällningstagande tillde tre molioner vari det yrkas ändringar i vårdnadsreglerna. Frågan om barnsrättsliga ställning kommer senare alt ta upp. Enav de tre motionerna är motionen 333 av den föregående talaren, iKumla m. fl. Utskottet yrkar avslag på samtliga tre motioner.Del flnns anledning alt erinra om att möjligheten för icke gifta föräldrar attfå gemensam rättslig vårdnad tillkom först Del är alltså enmycket ny lagsliftning, som vi ännu inle fått någon större erfarenhel av. Innanerfarenheter vunnits anser utskottet del icke vara motiverat att ändra lagen,som i Kumla föreslår i sin motion. Inte heller anser vi det varalämpligt atl begära en ulredning, som föreslås i moiionen 652 - en utredningsom närmast skulle syfta lill att göra gemensam vårdnad till huvudregel i vissafall. Ulskollelvill inie heller återinföra den genom fjolårets riksdagsbeslut upphävda delenav en viss paragraf som reglerar beslut om vårdnad. Rättentill gemensam vårdnad infördes med hänsyn till barnets bästa. Just barnetsbästa måste vara riktmärke även för övriga ställningstaganden när del gällerlagstiftningen om vårdnaden av barn. Detär självfallet av intresse för alt få kännedom om hur nya lagarfungerar och hur nya rättigheter utnytrias av berörda personer. a. av denanledningen gjorde lagutskottet en kort studieresa. Vifick då tillfälle alt träffa bl. a. för barnavården ansvariga riänstemän. Detframkom vid samtal alt intresset hos föräldrarna för gemensam vårdnad hittillsvarit mycket litet, såväl bland föräldrar som skilts som bland ogiftasammanboende föräldrar 1 ett medelstort län hade avårel endast några enstaka par försökt få gemensam vårdnad. Detär egenlligen förvånande att så få föräldrar sökt gemensam vårdnad. Om mångahade önskat gemensam vårdnad borde del, när reformen träd- de i kraft den ,ha funnits ett stort uppdämt behov. Deekonomiska konsekvenserna kan i viss mån ha motverkat intresset för gemensamvårdnad. Bidragsförskott exempelvis ulgår enligl nuvarande regler inle vidgemensam vårdnad. Somfru i Kumla påpekade ullalade lagutskottet all vi hade enförhoppning om att den gemensamma vårdnaden skulle komma attutnyujas av så många föräldrar som möjligt. påpekade även viktenav att de ekonomiska frågorna löstes, så att människor inte av ekonomiska skälskulle avslå från atl pröva systemet med gemensam vårdnad. Inomfamiljelagsakkunniga övervägs de ekonomiska frågorna, och de sakkunniga kommeri vår atl i ell delbetänkande presentera förslag i denna riktning, vilkel vihoppas skall ekonomiskt jämställa föräldrar som vall gemensam vårdnad medövriga föräldrar. Närdet gäller i Kumla anförande och hennes försvar för motionenvill jag bara konstatera all utskottet av olika skäl funnit alt den lagtekniskalösning hon föreslagit inle är möjlig atl genomföra. Utskottels molivering ärkorl. Men om man böriar granska denna fråga inser man atl det är svårl altfastslå vem av föräldrarna "som är mest beredd att få lill stånd- engemensam vårdnad", när föräldrarna inte kan komma överens omden gemensamma vårdnaden. Utskottetsställningstagande innebär atl den gemensamma vårdnaden är en rättighet somföräldrar skall få utnyuja när de är överens. Utskottet har däremot inte gållin för all den gemensamma vårdnaden skall vara huvudregel. Med hänsyn till familjelagsakkunnigas aviserade förslag och med hänsynlill den myckel korta lid som reglerna om gemensam vårdnad har gälll föreslårulskotiet all motionerna avslås, och jag yrkar bifall till ulskotlelshemslällan. i Kumla (s)kort genmäle: Jag skulle vilja säga till i att det är hellklart all den nya synen på gemensam vårdnad har påverkal många familjer. Jag ärhelt övertygad om atl genomslagskraften är större än vad Slatisliken visar. Denvisar ju bara de fall där rättslig vårdnad har begärts. Underförra årets deball lalade man om aitilydförändring, och man kan väl säga atlden attitydförändringen är här . De krav som ställs kommer inte uringenting. De kommer allt kraftigare, och det beror på unga föräldrarserfarenheter. Vad jag menade med att lagulskoilets försiktiga allilyd kanfördröja reformarbelel är atl möjligheten inte är utesluten att man ganskasnart kan skönja en lösning på de ekonomiska frågorna. Då kvarstår, om jag harförstått del hela rätt, den positiva utslagsregeln, som vi har föreslagit ivår molion, för ell fullföljande av reformarbelel. Jag har lolkat ulskolieisskrivning så, både och , att löser sig de ekonomiska problemenså kommer vi också att lösa resten av problemen. i (c) kort genmäle: i Kumla inledde sin replik med alt lala om den gemensammarättsliga vårdnaden med viss tveksamhet. Det är ju den gemensamma rättsligavårdnaden som lagen gäller och inle den gemensamma faktiska vårdnaden. Påtal om det vill jag erinra om de uppgifier som vi har fått från berördariänstemän, där de bl. a. påpekar att människorna tyvärr missuppfattar detla.Många tror alt gemensam vårdnad innebär atl man delar den faktiska vårdnaden,så all barn är halva tiden hos den ena föräldern och halva tiden hos den andra.Men det är väl en informationsfråga. Omman strävar efter reformer - och med reformer i del här fallel menas alt manskall utvidga möjlighelerna för gemensam vårdnad -tror jag att man snarare skadarreformarbetet om man böriar ändra en lag som just har böriat tillämpas, innanman har vunnit erfarenheler, Ivad gäller de ekonomiska förhållandena, som familjelagsakkunniga arbetar med,kommer förslaget , och det kommer väl som andra betänkanden att gå ut påremiss och prövas av regeringen samt utmynna i proposilion lill , Idet fallet har vi ju möjlighet att återkomma till dessa frågor. Jagtror att del är viktigt atl försl de ekonomiska frågorna löses och all vi sedanfår ytterligare erfarenhel av syslemet, Försl därefter har vi anledning atlpröva i vad mån den nuvarande lagstiftningen behöver ändras, Ifråga om det förslag till lagstiftning som har i sin motion villjag påpeka all det är ett enigt utskott som står bakom yrkandet om avslag påbåde motionen i dess helhet och lagförslaget. Jag vill änen gång yrka bifall lill utskottets hemställan. Jag vill bara säga några ord beträffande gemensam vårdnad. Jag harfortfarande samma uppfattning som och jag har ytterligare stärkts iden uppfattningen, att det för barnets bäsla inle är någon fördel med gemensamvårdnad. Jagvill sedan undersiryka det som i har sagt om motionen333, all den lagtekniskt är svår atl förslå, men jag tycker alt tanken bakomden kan vara nog så riktig: att ett samförstånd föräldrar är mycketviktig. Det är också viktigt i en vårdnadsfråga, t. ex. när det är en mammaeller en pappa som är villig atl medverka lill alt barnet kan umgås med denandra parten, atl avgöra vem som skall ha vårdnaden. Därför flnns det tremotioner i denna fråga, varav två är moderata - en är min egen. Vi tyckte iutskottet att vi kunde avstyrka alla dessa, därför att lagen har varit i kraftmycket . Det är av mycket slorl iniresse och del är inte bararegeringen som följer ulvecklingen, det gör i allra högsta grad. Jagskall också säga någol om barns rättsliga ställning. Barn är en enormt slorgrupp i - det flnns 1 700 000 barn. Det är inte bara en stor grupp utan det ären tyst grupp som inte organiserar sig, inle sluter sig samman och inte kandemonstrera. Därför är det särskilt viktigt alt vi när vi lagstiftar tänkermycket på hur vi utformar lagreglerna för denna grupp. Jaghar i viss mån samma uppfattning som i , att barn oftakommer i kläm, särskilt i konfliktsituationer. Det var anledningen lill altjag förra årel väckte en motion, och jag har verkligen ingen övertro påeffekterna av lagregler. Jag tyckte ändå att det kunde vara viktigt all man sågöver området för barns rättsliga ställning. Ett enigt utskott tyckte att manskulle göra detta och begärde att en arbetsgrupp skulle lillsällas. Jag ärglad att har denna inställning, för hade faktisktvpk en ljummare inställning. Då sade socialdemokraterna och vpk i ett särskiltyttrande atl man inte ville motsätta sig en utredning, men man var intespeciellt för en sådan. Kommitténhar i alla fall tillsatts och har, såvitt jag förslår, böriat arbeta. Det ärviktigt från många synpunkter, därför atl del som måsle komma till stånd är enattitydförändring och just att man skall uppfatta barnet inle som föräldrarsegendom, inte som någon ägodel. Med risk för all låta patetisk vill jag läsaupp någonling som jag såg i en bok av en författarinna som ägnar sig ål della.Hon sade: Barnet tillhör inle någon, barnet tillhör sig självt, livet, världen.Det är ungefär så jag menar att man skall uppfatta barnet och även utformalagreglerna i enlighet därmed. har ett speciellt yrkande beträffande en paragraf och ändra några andra paragrafer. Utskottet anser all alla dessa frågor kommeratt las upp av denna kommitté, och vi vill alliså inte nu binda oss för någotsärskilt, ulan vi förutsätter atl kommittén tar upp dessa frågor. Därför, herrtalman, yrkar jag bifall till utskottets hemslällan. i (vpk): Herr lalman! Några kommentarer till vackra principenom barnets bästa är elt honnörsord som i synnerhet professionella politikerskjuter framför sig. Bakom sådana manövrer kan dölja sig någol olikavärderingar och olika motiv. Atl vpk visade en viss skepsis till detvarma intresset för barnets bäsla från konservativt håll hade sin grund just iatt vi inte var säkra på vilka värderingar det var som man egenlligen villefrämja. Vi ifrågasatte inte den goda viljan hos personligen. Menvi vet ju att det svenska domarskråel har en myckel könsrollspräglad syn påvårdnadsfrågor. Ofla försöker man med hänvisning jusl lill den höglidliga principenom barnets bästa dölja en konservativ familjesyn, en konservativ syn påföräldrarollerna. Man vågar numera inte säga rent ul t ex. all man tycker attmamma är den bästa vårdnadshavaren eller atl mamma är den bäsla vårdnadshavarenför små flickor - det var man naiv nog all säga rent ut . Nulalar man i stället om barnets bästa, barnels behov av att varakvar hos den vårdnadshavare där barnet har rotat sig och använder andra meraallmänna fraser för all dölja sina värderingar. Denskeptiska och kanske litet cyniska syn vi har på dessa ling efter alt ha setthur del i verkligheten går lill i elt slort antal fall var alltså anledningenlill alt vi inle kände någon överväldigande entusiasm för all stödjamoderaternas förslag. Men vår skepsis erhåller ett visst slöd genom all fruLindquist som representant för domarskrået tydligen inte känner någotbehov av atl understödja det förslag som vpk framlagt om en konkret förändringav en lagregel som skulle utvidga barnets rättsställning, dvs. barnels rätt allbli hört och få sina synpunkler beaktade. Denna förändring skulle i varie fallha undanröjt möjligheterna lill sådana grova fall som det jag här anförde somexempel på hur del ännu i della nådens år kan gå lill här i landet. bara enkommentar till frågan om gemensam vårdnad. Utanatl spekulera över i vad mån man hade kunnat vänta sig något överväldigandegenombrott i den frågan efler så korl tid vill jag säga all jag tror atl detfinns flera negativa faktorer som lagstiftaren skall se upp med i den härfrågan. Förstoch främst har informationen varit synnerligen svag. Man skall också beakta alldet i ett par av de mest spridda pressorganen i , när lagändringen trädde i kraft, förekom redogörelser där de somnu är ensamma vårdnadshavare direkl och öppet avråddes från atl gå med pågemensam vårdnad. Dessa har alltså spritts i hundratusentals exemplar. Det ärvad många människor har läst om detla. De har inte fått någon effektivmolpropaganda. Jaghar mig också bekant alt ensamma vårdnadshavare som varit positivt inställdatill propåer om gemensam vårdnad och själva principiellt varit för sådaniarrangemang har blivit kraftigt avrådda från della av advokater som de uppsökt,och detta med hänvisning lill all de skulle utsätta sig för godtycke när det gälldedet ekonomiska stödet. Dessa advokater har alltså spritt misstro mol självainstitutionen, och det är inie så märkligt med tanke på den grundinställningsom tidigare redovisat Också domarkåren tror jag viskall se upp med.