prot · G00992 · 1976-12-31 00:00:00 — Vihar ställt kraven därför atl ett sätt alt ge idrotten bra anslag och fortsattökning av desamma är en koppling mellan tipspengar och anslag, och vi harställt kraven därför atl det behövs icke-professionella idrottsledare ochinstruktörer för att stimulera en breddning av idrottsutövandet till ettmeningsfullt motionsuiövande för alla. Alladessa intentioner och förslag har utskottet avstyrkt och binder därför upp sigtill den kommersialiserade och elitbetonade idrotten. Del klingar falskt närutskottet påstår atl man ställer sig bakom en målsättning om idrott åt alla. Delflnns anledning att närmare gä in på de olika förutsättningar som betingar ettidrottsligt utövande i . Miljontalsmänniskor i bedriver något slag av idrottslig verksamhet. Dennamassrörelse har en betydelsefull social funktion och tar till vara den leklust somfinns bland ungdom och andra. Denna verksamhet bidrar även till fysisk hälsa,om den utövas under rätta förhållanden. En bra fysisk hälsa bygger också uppen bättre psykisk balans som i dagens stressande samhälle är nog så behövlig.Men en förutsättning för della är alt utövandet kan ske i sådana former att ettekonomiskt beroende inle kommer in och stressar, och därför motverkar, denpsykiska balansen. Idrottenär utsatt för dessa ekonomiska beroenden, och de till spekulerande ekonomiskaintressen, som då i själva verket motverkar det ursprungliga motivet. Inomidrottsrörelsen pågår en i mänga stycken lika hård uislagning - om inte härdare- av utövarna som i arbetslivets härda verklighet. Det finns många exempel pädella, och de utgör i sig ett gott bevis på vilka tendenser somkommersialiseringen skapar. För det är kommersialiseringen som är den ulanjämförelse största orsaken till utslagningen. Kommersialismenhar skadat idrotten. Den har skadat såväl dess innehåll som dess anseende. Denhar fört bort från idrotten viktiga sociala uppgifier och den har förstärkt dekonservativa och auktoritära krafternas grepp om idrottsrörelsens ledning. Kommersialismenär givetvis i främsta rummet en följd av de allt starkare kapitaliniressenasagerande. Idrotten har blivit en marknad bland andra marknader. Storfinansenhar sett den som ett reklaminstrumenl och ett redskap för marknadsföring.Därför har den velat skaffa sig ell grepp om idrotten. Meni denna process har också staten ett ansvar. Det har varit på modet länge atlfrån statligt håll tala i högtidliga fraser om idrottens fostrande betydelse,om dess sociala och hälsopolitiska roll. Det har varit mycken tom fraseologi.Staten har i verkligheten indirekt hjälpt fram kommersialiseringen. Dethar skett på flera vägar. För det första har staten, regeringen och ,aldrig tagit upp någon diskussion om idrottens syften och ändamål medmänniskorna. Man har accepterat överbetoningen på elit och konkurrens. Man hartigande åsett direktörernas allt starkare makt över Riksidrottsförbundel. Ochman har tigit om såväl kvinnoidrotten som handikappidrotten och - för den delen- den självständiga arbe-taridrotten, som har en gammal fin tradition här ilandei. Man har visat ringa intresse för del tysta oavlönade arbete som mängaidrottsidealisler utfört. Självbelåtet har man låtit idrottens innehållurholkas under en falsk skylt av ideologisk neutralitet. Fördet andra har man byggt upp en administration av det statliga engagemanget somhar gett loppen i Riksidrottsförbundel alldeles för stor makt. Därför ser viockså hur kvinnoidrolten, handikappidrotten och arbetaridrotten kommit påundantag i den statliga satsningen. Därför har också reaktionära värderingarkunnat breda ut sig, som är ell hån mot idrottens folkförbrödrande idé. Menstatens kanske största indirekta ansvar för kommersialiseringen ligger pä delekonomiska planet. För bakom alla uppskattande fraser, som kommit idrotten ochdess mänga ärliga idealister lill del, ligger det faktum att idrotten alls intekunnat hävda sig då det gäller pengar från det allmänna. Ingenfara på taket - säger idroitsledarna om bidragen frän firmorna - bidragen gesutan villkor och vi är självständiga atl besluta hur vi vill. Men är manverkligen det? Utvecklingentalar för en annan bedömning. Ta exempelvis sexda-garsloppei på cykel, som frånbörjan mest handlade om cykelsport men som förknippas med en av de störstadagstidningarna, därför att denna tidning står som sponsor. De medarrangerandeidrottsorganisalionerna har försvunnit ur bilden. är det bara denna tidningför hela slanten. Om tidningen sedan tappade intresset för loppet, skulle ocksådel försvinna. Lösnummerförsäljningen ger tillbaka de ullagda pengarna samtidigtsom tidningen framstår som idrottens stora gynnare. Nästanlikadant är del över hela linjen. Var finns den idrottsutövare som intespringer, åker eller på annat sätt framträder som en reklampelare, annat än densom idrottar i motionssyfle? Ta bara problemet med nummerlapparna! protesterademot atl vara reklampelare ål något förelag genom att vika undan namnet på detföretag som stod pä hans lapp, och han hotades genast med atl inle fä vara medoch tävla, trots atl han tillhör det absoluta loppskikt som lands-lagselitenutgör. Del var inte idrotten som bestämde del här utan de som hade köptreklamen. Ettannal exempel är idrottsarenorna. De är inramade med reklam i sä storutsträckning atl det inte finns en chans atl undvika den, och det somegentligen skall visas, idrotten, försvinner nästan i all reklam-frossa. Enkännetecknande sammankoppling av storföretagsintressen är Volvos uppköp avJofa. Ett ston multinationellt industriföretag går in iidrottsredskapsbranschen för atl i dubbel bemärkelse profilera på detidrottsliga utövandet. Huromfattande idrottsaffärerna verkligen är tycks ingen kunna säga. Möjligenkan del påvisas lill en del genom riksidroltsstyrelsens utredning, men knappasti sin helhet. Deltafår för idrotten menliga följder. Del är idrottsklubbens tävlingsframgångarsom bestämmer dess reklamvärde och hur mycket pengar den kan få in lill sinverksamhet. Del är också detta som bestämmer i vilken grad klubben kan satsa påverksamhet bland ungdomen. Pengarna räcker heller aldrig till för atl satsa påen allsidig verksamhet i den meningen att man bedriver arbete i större skalabland de äldre - de som så att säga har passerat del intressantalävlingsstadiet men som idrottar eller skulle behöva idrotta för alt förbättrasin hälsa. Påledande idrottshåll fortsätter man att bagatellisera betydelsen av del härsamröret. Ledarna säger alt deras organisationer kan utan bidragen som demenar, alt etl borttagande av dessa skulle medföra en kraftig inskränkning avidrotisverksamheten. Detta resonemang är uttryck för en dubbelmoral och gårinle ihop. Attunderstödet kan förenas med påtryckningar visas ju klart genom skidpoolens hotatt dra in elt stöd ål Skidförbundel på , om inle delta slutar atlsamverka med för all försöka få fram billigare skidor. Andrakopplingar mellan storkapitalet och idroltsklubbarna är när förelag direkt gårin och styr klubbarna i någon sorts samarbetsanda och sätter sill namn påklubben. Sådana exempel är i handboll och fotboll och basketsektionen iGamlestads IF, som övertogs av NJA och åsattes NJA:s byggdivisions namnPlannja. Vi har också det kända ishockeylaget , vars fadder är Mo ochDomsjö AB. Delta,herr talman, är bara några exempel och synpunkter på idrottens beroende avstorföretagen. Bland de senare inslagen i denna flora är alla dessaleasingbilar, som rullar pä vägarna som rena reklampelare dels för det företagsom "lånar" ut bilen, dels också för en mängd andra företag. Beroendetav en välvillig inställning hos sponsorerna bara ökar. Ävenmatchannonserna i pressen börjar få en sådan utformning alt det ibland överhuvud tagel inle är möjligt att gissa atl det rör sig om en föreståendeidrottslävling. Lät mig bara hänvisa lill del exempel som just nu visas påbildskärmen! Detär inle lätt att se att det rör sig om en annons för en baskeimaich mellan tvålag, utan det verkar snarare vara en väl lillbökad samlingsannons. Inle ens isjälva den ruta där meddelandet om matchen framställs kan reklamprofitörernahälla sig borta. Kom sedan inle och säg atl idrotten inte står iberoendeställning lill förelagens pengar! Nuär del också pä det viset atl dessa reklaminslag av alla de sorter genom sinakostnader undandrar samhället inkomster i skatter, som i stället skulle kunnatfördelas efter ett rättvist mönster och efter en annan prioritering än den somde kommersiella intressenterna gör. En prioritering som skulle kunna ske påbasis av behov inom olika områden och inte efter företagens profiterandegottfinnande. Till de kommersiella intressenas möjligheter atl styra idrotten bidrar,förutom deras egna insatser, också det relativt dåliga ekonomiska stödet frånsamhället. Ett bifall till vpk:s motion 1142 skulle underlätta för idrottsklubbarnaatt göra sig oberoende gentemot kommersialismen och ge en större möjlighettill satsningar inte bara på de områden som är kommersiellt lönande utan ocksåpå sådana där de säkert mer skulle behövas. En utredning av en pariamentariskgrupp om hur idrotten skall kunna ta sig ur kommersialismens grepp är nödvändigför idrottens framtid. Vpkhar i motionen också tagit upp frågan om kvinno- och handikappidrotten. Dessafrågor kommer i (att beröra som han mer ingåendetar upp den ekonomiska delen av denna problemalik. Vi har även berört frågan om icke-professionella ledare och kommunaltanställda instruktörer och tränare i vår motion. Idrottsledarei dag måste i de fiesta fall själva betala för alt kunna fungera i sinaorganisationer. Det är inte tillfredsställande och har också diskuterats iidrotlsulredningen. Utskottet anser att frågan om kommunalt anställdainstruktörer och tränare bara är en angelägenhet och därför skallbehandlas i kommunen och inte i . säger man all frågan ärlöst pä vissa håll i landet. Jag betecknar detla resonemang som ett bypolitisktsnack. Det är väl ingen ovanlighet alt fastställer ramar förkommunerna och deras verksamhet, och det är också ell underligt resonemang atlriksdagen inle skulle kunna besluta om vad som skall prioriteras i samhället. Nuär det inte heller i vår motion tal om att skall anställainstruktörer och tränare för kommunernas räkning. Del vore intressant omutskottet hade svarat med utgångspunkt i de krav vi ställde i motionen och intesom nu i stället med några svävande ord i ren bekvämlighet avstyrkt. Vi kräveri motionen att den här frågan om kommunalt anställda idrottsinslruktörer ochtränare skall utredas, så atl man sedan kan framlägga förslag till riksdagen.Det gäller inte att sätta sig på kommunerna utan att ge dessa, och då samtligakommuner och inte bara vissa, ekonomiska möjligheter till den här satsningen. Vadgäller idrottsledare anges i motionen skäl som talar för att dessa skall gesekonomiska resurser för alt kunna utöva sin verksamhet. Del är vanligt ivårt samhälle att måste tas i anspråk för atl man skall kunna organiseraoch leda även idrottsliga verksamheter. Inom bildningsverksamhelen harstudieledaren statligt ekonomiskt stöd, och det är en lösning som kanske ocksåskulle kunna komma i fråga inom idrotten. Vi föreslår att regeringen framläggerförslag i denna fråga. Jag vill med delta anförande i alla delar yrka bifall till motionen 1142. Underdetta anförande övertog herr andre vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. Hen (): I motionen 745 lar och jag upp frågan om skapandet av ensärskild lånefond för att underlätta för bålorgani-sationer att själva byggaoch driva småbåtshamnar. Antaletfritidsbåtar har ökat myckel kraftigt och uppgår i dagtill ca 600 000, och allt talar för all denna utveckling kommer atl fortsätta.I många kommuner är del nästan omöjligt att få tag pä en förtöjnings- ochuppläggningsplats för fritidsbålen, och mänga bålälskare får vänta med attförverkliga sin dröm om en egen båt i avvaktan pä alt man skall lyckas hitta enplåts för bålen. Med hänsyn till att båtsporten i stor utsträckning har enutpräglad familjekaraktär och fått allt vidare spridning bland olika slagsmänniskor är det befogat atl samhälleti större utsträckning än engagerar sig för att förbättra båtsportens villkor.Della engagemang bör i första hand inriktas pä atl stödja och uppmuntra dellivaktiga föreningsliv som finns inom bålsporien. Den speciella verksamhet somdel här är fråga om passar avgjort bäst att drivas i föreningsregi. Dessutom ärdel naturligtvis viktigt atl det kunnande och intresse som finns blandbåtfolkel utnyttjas såväl vid byggandet av en ny anläggning som vid drift ochunderhåll av färdiga hamnar. Demöjligheter som finns att få hjälp av staten för byggandet avsmåbåtshamnar är helt otillräckliga. De anslag som har tillsitt förfogande för detla ändamål är ytterst blygsamma, och ansökningarna ombidrag överstiger vida de medel som finns anvisade. Detta i sin tur medförstora förseningar i byggandet av nya småbåtshamnar. Detär mot denna bakgrund som inrättandet av en särskild lånefond skall ses. Denskulle göra del möjligt för fiera bålklubbar alt snabbare realisera planerna påbyggandet av nya hamnar. Utskottetsäger i sitt yttrande över motionen bl. a. all frågan naturligen bör prövas vidden fortsatta behandlingen av frilidsbålsuiredningens förslag om statligt stödlill frilidsbålsirafiken. Det är min förhoppning att denna behandling, somutskottet talar om, snabbt kommer att ske och alt vi snart kan se konkretaåtgärder. Eftersomjag tycker mig kunna se en positiv inställning till frågan frän utskottetssida, nöjer jag mig, herr talman, med atl yrka bifall lill utskottetshemställan. Hen i (vpk); Varför skall man idrotta? Vad är del som kan och bör befrämjas genomidrotisverksamheten? Fråganär berättigad ur två synvinklar. För det första därför att man här i riksdagenaldrig har brukat diskutera idrottsrörelsens djupare målsättning och innehåll.Ytliga och allmänt hållna fraser har fått ersätta ordentliga resonemang om vadidrotten egentligen skall främja hos människor. Fördet andra därför alt staten har åtagit sig ell visst politiskt och ekonomisktansvar inför idrotten och dess utövare. Därför är del etl rimligt krav att mannågon gäng frågar sig: Hur utövas della ansvar? Vad får statens handlande föreffekt pä idrottens innehåll och idrottens villkor? Såvitt jag kunnat finnaställs sädana frågor aldrig till diskussion. Och ändå rör del sig om enaktivitet av utomordentlig storlek, bredd och mångfald. Detkan kanske vara dags atl ställa frågorna om idrottens sociala och ideologiskainnehåll. Det är hög tid med tanke på de kommersiella intressenas våldsammaframmarsch, som min partikamrat just har belyst. Meningen med idrotten äralt öka den sociala kontakten, att stärka 7 protokoll 1976/77:92-93 och utveckla kamratskap.Det skall däremot inte vara meningen att främja prestalionstänkandel somsådani, all avgränsa elitgrupper från deras egentliga ursprung och derassamband med den breda rörelsen. Meningenmed idrotten skall vara att främja laganda och solidaritet, inte avund ochkonkurrens. Meningen skall vara all öka kontaktytor, inle all separera i enmansvärld och en kvinnovärld, i en värld för klubbar som har pengar och enannan för dem som måste kämpa under små omständigheter. Meningenmed idrotten skall vara folkförbrödring över gränserna -inle intriger,besinningslös medaljhunger och nationell prestige. Idrottenskall vara en folklig verksamhet. Den skall inte vara tummelplats föraffärsintressen och bingokungar. Den skall vara demokratisk - dvs. den skallinte döma den breda verksamheten lill glömska och tystnad och lyfta fram etlfätal förelagsdireklörer och bossar framför den stora mängden entusiastiska ochintresserade lokala ledare som gör det verkliga jobbet. Idrottenskall inte vara en marknad - vare sig för reklamslogans eller människohandel.Men dithän går det mer och mer - och ingen på politiskt ansvarigt håll har hittillsvägat la en verklig diskussion om detta. Detär här som statens ansvar kommer in. För vad är det som gjort del lätt förstorfinans och kommersialism alt erövra mark inom idrotten? Del är statensovilja atl se idrottsrörelsens verkliga ekonomiska problem i ögonen. Detär lätt alt som politiker uttala ytliga fraserom idrottens samhälleligabetydelse - bara man slipper definiera vad del kräver av ekonomiskt stöd ochvad det kräver av kamp mot urartningar och reaktionär ideologi. Serman till den kalla ekonomiska verkligheten, står sig nämligen de officiellafraserna slätt. Sanningen är atl idrotten klart har fallittillbaka i statens politik. Budgetåret1970/71 var statens samlade utgifter för alla ändamål 42 miljarder. är deuppe i 110 miljarder. Del är drygt 2,6 gånger mer. Men ökadeidroltsanslagen från 57 miljoner till 143 miljoner. Det är ca 2,5 gånger mer.Alltså en mindre ökning. Idrotten har minskat sin andel av statens samladeutgifter. Den har i verkligheten prioriterats ner. Det har skett trots attkraven på t. ex. del lokala le-dararbetel ökat, trots atl myckel av det tystaarbetet alltjämt är obetalt, trots all behovet av anläggningar fått en heltannan betydelse än . De särskilda anslagen till anläggningar har f ö. ökati en takt som inte ens kunnat bevara deras realvärde. För att hålla realvärdetfrån 1971/72 hade anslaget till idrottsanläggningar bort öka med minst 90 %fram till nu - i verkligheten mera, eftersom materialpriser av olika slag iregel Stigit snabbare än konsumtionspriser i allmänhet. Men den faktiska ökningeni anslagen är bara . Delär uppenbart alt denna relativa och absoluta eftersläpning av statsanslagen ihög grad måste ha varit en faktor som har röjt vägen för en hårdarekommersialisering och försatt idrottsrörelsen i en skärpi Ingaofficiella lovsånger i världen kan bortskymma detla faktum. Kommersialiseringenuppmuntras genom statens politik. Ochdet ynkligaste avsnittet uppvisas kanske av statens attityd tillkvinnoidrolten. Utskottet kommer här med ell ganska magstarki yttrande. Manhänvisar lill alt kvinnoidrotten fått en särskild del av organisationsstödet.1 - säger en - miljon av totalt 89 miljoner i organisationsslöd! Och delta motbakgrund av den massiva mansdominans som på alla plan redan är rådande. Det ärden verkliga aningslösheten utskottet ger uttryck för här. Utskottet drar siginte ens för alt i utlåtandet öppet skryta med sin egen futtighet. Del visarhur litet man tydligen vill förstå av dagens verklighet, av det tysta obetaldaarbetet, av kvinnoidrolten, handikappidrotten, arbetaridrotlsföreningarna,korpidrollen - alli detla som både ideologiskt och ekonomiskt skjuts ibakgrunden i diskussionen. Jaghävdar att staten här har svikit och att den medvetet undviker atl diskuterakommersialismens problem, att den intar en falsk neutralitet, som får bliförevändning för en styvmoderlig behandling av idrotten i stort, atl densvältföder delar av idrotten som är särskilt viktiga ur social och folkligsynpunkt, att den förväxlar idrottens verkliga ansikte med . Somfolkligt och demokratiskt parti med rötter i svensk arbetarrörelse vill vi ivpk se en annan politik från staten gentemot idrotten. Därför yrkar vi bifalltill motionen 1142. Hen (): Frän att ha varit en sysselsättning för några få fantasier har idrottenutvecklats till vår i särklass största folkrörelse med drygt 3,7 miljonerorganiserade medlemmar. Förkortad arbetstid och ökad fritid har bland andrafaktorer påskyndat idrottens utbredning. Bara harRiksidrottsförbundets medlemstal vuxit med . Avmedlemmarna var 1,5 miljoner i åldern . Självfallet förekommerdet alt åtskilliga unga människor är medlemmar i mer än ett förbundoch därmed dubbelräknas, men även med hänsyn till denna reservation råder delinget tvivel om att idrottsrörelsen mer än någon annan folkrörelse lyckasengagera de unga. Idrotts-och friluftsliv bedrivs inte bara inom idrottsrörelsen. Många andra ideellaorganisationer har också idrotts- och friluftsakiiviteter på programmet. Inomskolan och försvaret har "gymnastik" eller "fysisk träning"sin givna plats. Kommunerna har ofta egen verksamhet, där de lokalaorganisationernas resurser är otillräckliga. Landstingen visar allt större intresseför fysisk aktivitet som ett medel atl förbättra det allmänna hälsoläget.Socialstyrelsens kampanjer för bättre kost och ökad motion har säkert förstärktintresset för fysisk aktivitet. Idrottenstotala omfattning, utformning och inriktning gör all i stort sett varie individkan finna en aktivitet som passar individuella för- utsättningar, behov ochambitioner. Allmänhetensintresse för denna folkrörelse är myckel stort. Sportevenemangen har storpubliktillströmning. I press, radio och TV ägnas idrotten större uppmärksamhetän varje annan folkrörelse. Idrottensbetydelse i samhället låter sig inte mätas bara i pengar. I sin bästa form geridrotten utlopp för en leklust och livsglädje som inget mätinstrument kanregistrera. Den fyller för många människor det behov av lek, avkoppling,spänning, omväxling och frilufisliv som det moderna samhället skapat. Idrottenerbjuder med andra ord en aktiv fritidsmiljö. Delta gäller också i viss mån deåskådare som i miljontal söker sig till de olika idrottsevenemangen. Idrottenfyller uppenbarligen en rad vikliga behov i vårt samhälle. Individen behöver enökad fysisk träning som motvikt till allt stillasittande. Människor behövertillfällen till rekreation som motvikt till del höga och stressandearbetstempot. Mänga behöver hjälp till spontana kontakter i tätortensboendemiljö för att bryta isolering och främlingskap. gjordaundersökningar visar att-90 % av det svenska folket har förståelse för nyttanav regelbunden fysisk aktivitet. Man är också positiv till motionsuiövande. Menundersökningarna visar också alt högst är fysiskt aktiva. Om man följerfysiologernas krav på minst 30 minuters träning tvä tordeprocenttalet sjunka till . Liksomövriga folkrörelser ger den organiserade idrotten många av sina medlemmar enskolning i föreningsteknik, administration och organisation som kommer tillanvändning på andra områden i samhället. Idrottsrörelsenssamhällsnytta behöver emellertid förtydligas i många sammanhang, inle minst närdet gäller de sociala effekterna, dvs. dess betydelse för gemenskapen mellangrupper av människor och mellan generationerna. Det är också viktigt att spridakunskapen om idrotts-verksamhetens värde till beslutsfattarna, sä att de kantillvarata verksamhetens alla positiva sidor i full utsträckning. Regeringenhar under jordbrukets huvudtitel för /78 föreslagit 107 130 000kr. som organisationsstöd till idrotten. Regeringen har alltså prutat drygt 5 milj. kr. Men trots denna prutningär anslagsökningen jämfört med föregående år 18 milj. kr. eller , vilketär det högsta procentuella påslaget efter det atl lade fastidrotlsulredningens målsättning "Idrott åt alla". Undersamma huvudtitel finns också det s. k. anläggningsslödet till mindreidrottsanläggningar, som ökats med 6 milj. kr. till 36 milj. kr. /78.Del totala stödet under jordbrukshuvudtiteln blir alltså 143 milj. kr., vilketinnebär en ökning med totalt 24 milj. kr. Underutbildningshuvudtiteln kan idrottsrörelsen /78 tillgodoräkna sig ca55 milj. kr. som utgår frän anslaget Lokalt aklivitetsstöd. Det lokalaaktiviietsstödet betalas ut direkt till föreningar på grundval av derasaktiviteter. Detta anslag har nästan fördubblats frän tidigare Anslaget har höjts persammankomst från 9 lill , och har åldersgränsen sänkts fråntolv till i enlighet med beslut i samband medSIA-proposilionen. Av det totala anslaget lill lokalt aktivitetsstöd går till idrottsföreningarna, vilket ger ca 55 milj. kr. Jämfört med föregåendebudgetår är det en höjning med 20 milj. kr. Isamma huvudtitel under anslaget Utbildning föresläs alt man skall inrättaförsöksverksamhet med kombinerad idrott och utbildning i 13 kommuner i landetoch alt SÖ svarar för kostnaderna under timpla-nebunden lid. I och med alt mannu inför s. k. idrollsskolor har pojkar och filekor som vill kombineraelitidrott och studier möjlighet till delta. Möjligheten finns f n. i 13kommuner med 148 elever per läsår i 13 olika grenar. Del är bara bönan.