prot · G00947 · 1976-12-31 00:00:00 — De nya bidragsvillkoren förhalvskyddad sysselsättning, däri inbegripet det särskilda stödet för svårthandikappade ungdomar, skall nu noggrant följas upp så att vi kan se effekternapå sysselsättningsmöjligheterna för personer med handikapp. Sysselsätlningsutredningenkommer också i sill fortsatta arbete alt ägna mycket tid ät just dearbetshandikappades möjligheter, och man bedriver nu försöksverksamhet påskilda håll. Menockså den offentliga sektorn måste ta etl ökat ansvar för att erbjudaarbetstillfällen för arbetshandikappade. Som jag antydde i mitt tidigare anförandehar jag därför medgivit sysselsätlningsutredningen att i samråd medarbetsmarknadsverket och statens personalnämnd genomföra en försöksverksamhetför alt främja nyanställningen av arbetshandikappade inom den statliga ochkommunala sektorn. Dessa försök, som skall pågå t. o. m. /78,är alltså en metod all öka anställningen av arbetshandikappade vid bl. a.statliga myndigheter och verk. Del gäller, precis som iFalköping sade, att finna olika former för all öka sysselsättningen bland dearbetshandikappade. Detta gäller inte minst ungdomar inom den offentligasektorn. Jag tror att den här försöksverksamheten kommer att ge osserfarenheter som blir av värde när vi längre fram försöker förbättraarbetsmöjligheterna ytterligare för dessa människor. Sedanvill jag vända mig till . Plötsligt ett tag undrade jag om det varnågon konservativ av gammalt märke som stod i talarstolen, för när ihop statistiken verkade det som om beredskapsarbeten för ungdomegentligen var något slags arbetslöshet. Han tog inte uttryckligen avstånd frånarbetsmarknadsutbildningen, men den var inte mycket värd den heller. Egentligenvar de människor som dellog i den dolt arbetslösa - det var litet av den andansom genomströmmade anförande. Jagtar avstånd från en sådan bedömning. Om vi lyckas alt med arbelsmarknadspolitiskamedel få ett antal unga människor all vårda äldre människor som behöver vård,då är det ett arbete och del är ett nyttigt arbete. Det kan inte förringas medallmänna klyschor av det slag som strödde omkring sig. Om vi medolika stimulansåtgärder kan få ungdomar lill barnomsorgen, att praktisera pådaghem etc. är det en viktig insats dels för att ungdomarna sedan kan få ettarbete av mera fast slag, dels för alt vi kan få en bättre barnomsorg. Deninsatsen går inte heller att förringa med ett sådant här allmänt talesätt. HerrWerner frågade om jag ansåg att antalet arbetstillfällen måste öka. Det ärklart att jag anser det. Jag talade ju om anledningen till att demåste öka, vilka grupper som har undersysselsättning och vad man kan göra föratt få antalet jobb att öka. Efterett antal allmänna ord säger att felet ändå är del kapitalistiskasystemets. Del var innebörden i hans anförande. Delsäger alltid kommunister, vare sig del är en högkonjunktur med i stort settfull sysselsättning - felet att del inte gått ännu bättre är del kapitalistiska systemets.- Eller i en lågkonjunktur, då man får gripa in med beredskapsarbeten ochsatsningar på vissa branscher och arbetsmarknadsutbildning - felet är detkapitalistiska systemets. Om man verkligen försöker få människor som tidigareicke har en tillräcklig yrkesutbildning att skaffa sådan - felet är detkapitalistiska systemets. Om vissa branscher får svårt alt exportera därför attandra länder, inkl. de socialistiska länderna, inte har lika lätt som lidigarealt la emot varorna - felet är del kapitalistiska systemels. Pådel viset är det väldigt lätt att lösa alla arbelsmarknadsmässiga problem. Manhar en enda formel som klarar problemen. Men vi som har ett ansvar för althålla sysselsättningen uppe, för att hjälpa bl. a. ungdomar lill jobb, kan interesonera så lättsinnigt. Då skulle det inte bli särskilt mycket gjort. Sålill detta med garantin för ungdomar: De skall nås av erbjudanden om arbete,utbildning eller praktik. Det talar kommunistledaren rätt föraktfullt om. Vikommer att fortsätta del arbetet i alla fall. Förall erbjuda arbete krävs i första hand individuella förmedlingsåtgärder. Del ärgrunden för att en ung arbetssökande skall kunna erbjudas utbildning ellerpraktik. Idealet är att en arbetsförmedlare arbetar med varje arbetssökandesärende ända till dess han eller hon får ett fast jobb. Förmedlaren bör alltsåinte släppa laget när en arbetssökande, som ett led i sina ansträngningar attfå stadigt fotfäste på arbetsmarknaden, deltar i arbetsmarknadsutbildning, tarett beredskapsarbete eller en praktiktjänst. Intensivaindividuella förmedlingsinsatser är alltså grunden för ungdomsgarantin. Omförmedlaren inte kan hjälpa en ung arbetssökande till ett fastarbete står en rad arbetsmarknadspolitiska medel till förfogande. Det gällerutbildning eller praktik. Arbetslösa ungdomar kan få gå in påvakania platser i arbetsmarknadsutbildningen. De som i övrigt uppfyller kravenför kontant arbetsmarknadsstöd men saknar karensliden, kan redan efter en månadfå delta i arbetsmarknadsutbildning. De arbetslösa ungdomarna kan fä särskildabidrag för s. k. ALU-kurser. Om kommunall anställda vidareutbildar sig ochungdomar las in som ersättare betalar staten av ersättarlönen. På sammasätt kan företag som utbildar en anställd och anställer en ungmänniska få bidrag på . AMS kan ordna betydligt fierstatliga praktikjobb för ungdomar. Antalet bör kunna ökas . Tillkommunala beredskapsarbeten i form av praklikjobb utgår stora statliga bidrag.Man bör kunna öka antalet ungdomar som får jobb den vägen. Till enskiltberedskapsarbete i form av praktik i förelag och organisationer kan utgå bidragpå . Utbildningsbidraget för flertalet ungdomar iarbetsmarknadsutbildning har höjts eller kommer alt höjas. Jag vill fråga: Vad är hans eget recept? När vi har haft dehär debatterna i kammaren, när vi har diskuterat investeringsavdrag ochlagerstöd och allt möjligt annat, då har talat om en"gåvopolitik" gentemot kapitalet, och att sådant är fel. Närvi alltså ger företagen en chans all producera på lager för all hållasysselsättningen uppe också när de har svårt all sälja ute på världsmarknaden - är del en gåvopolitiksom vi inte skall ha längre? Närman hjälper företagen att utbilda människor i stället för alt de per-mitteras -är det en gåvopolitik som kommunisterna vänder sig emot? Ochnär man ger ett särskilt stöd när företag anställer och utbildar ungdomar, såatt man ger fier ungdomar chansen till en praktik som ökar deras möjligheteratt få ett fast jobb, är det också en "gåvopolitik" gentemotkapitalet, som kommunisterna vänder sig emot? Omdel är på det viset så vänder sig kommunisterna mot den politiksom i praktiken har räddat jobben för tiotusentals människor i det här landetunder av stora svårigheter i den internationella ekonomin. HerrBÖRJESSON i (c) kort genmäle: Jag skulle gärna vilja understryka vad arbetsmarknadsministern sägerhär, att det gäller att se till all det ökade stöd lill den halvskyddadesysselsättningen som vi nu skall besluta om noggrant följs upp och utvärderas.Sedan är det självklart att det är angeläget att man inte särbehandlar dehandikappade i förhållande till andra arbetstagare. Det finns dock skäl tillatt vissa grupper av handikappade - gravt handikappade -blir och måste blisärbehandlade. Därmed inte sagt att inte dessa också skall kunna ha möjlighetatt få ett meningsfullt arbete. Vadsedan gäller den offentliga sektorn: Det är rätt märkligt egentligen; mantycker att den offentliga sektorn borde kunna föregå med gott exempel i detavseende jag här tänker på, nämligen så till vida att den skulle kunna anställabetydligt fier handikappade än den gör. Det finns därför anledning attfortsättningsvis förvänta sig att den offentliga sektorn i större utsträckningän som sker anställer handikappade, speciellt ungdomar. Dehandikappade har rätt att kräva alt deras handikapp inte direkt skall utgöranågot hinder för dem att få ett arbete som de har alla förutsättningar attkunna klara av. De vill ha en chans - det är helt enkelt bara fråga om del. Menom de skall fl det vill det till en attitydförändring i vårt samhälle. Vi skallalla försöka medverka till att skapa en sådan attitydförändring, som når uttill arbetsplatserna och lär arbetsgivarna att etl handikapp inte behöverutgöra etl direkt hinder för vederbörande att anställa en i övrigt braarbetskraft. Man har anledning att kraftigt understryka: Det somvi beslutar om måste vi fl ut till företagarna informationsvägen. Jagvill fråga arbetsmarknadsministern: Vad ämnar arbetsmarknadsministern vidtaför åtgärder för att få ut informationen till verkstadsgolvet, ut tillarbetsgivarna, så att de inte kan skylla på att de inte känner till de beslutsom nu kommer alt fattas? Det gäller att se till att de beslut som vi fattar verkligen når fram lill dem som de berör. (vpk) kortgenmäle: fortsätter sill mycket abstrakta resonemang när del gällerkonkreta åtgärder mot ungdomsarbetslösheten. varm för den politik som förts och som och den gamla regeringen varit överens om, gåvopoliliken lill företagen och den svenska storfinansen. Men det visar sig ju att den inte har löst sysselsättningsfrågorna. Han säger att vi är kritiska mot arbetsmarknadsutbildningen. Ja, vi tror sysselsättnings- och inte på att arbetsmarknadsutbildningen i sig klarar sysselsättningsfrågorna. regionalpolitik Viär kritiska mot den under vissa förutsättningar, och vi är positiva lill den under vissaförutsättningar som vi har redovisat. Ahlmarkförsöker ge sken av att han nu verkligen tar krafttag för att försöka lösaproblemen med ungdomsarbetslösheten. Han hänvisar till propositionen omsamordnad sysselsättnings- och regionalpolitik som skall ta ställningtill . Men vad är del man gör i den proposilionen? Jo, man försöker fåungdomsarbetslösheten att framstå som i första hand ett informations- ochkontaklproblem! En intensifierad arbetsförmedlingsverksamhet föreslår man.Försök med en sådan verksamhet har lett till tillfälliga - men ingavaraktiga - förbättringar av ungdomarnas sys-selsältningssitualion. Manhänvisar också lill statliga och kommunala beredskapsarbeten. Sådana kan varabra, men då måste del också stå klart att de beredskapsarbetena ger enyrkespraktik som gör att de ungdomar som tar dessa beredskapsarbeten kan kännasig säkra på att inom rimlig tid få ett fast jobb på den öppna marknaden. Kan garantera attberedskapsarbetena får en sådan inriktning? Och kan han garantera att jobbkommer att finnas? Nej, det kan han uppenbarligen inte - eftersom inget av deförslag som presenterats i den föreliggande propositionen kommer att ökaantalet arbeten på den öppna marknaden. Dessutom kommer beredskapsarbetenaenligt regeringens förslag inte all få lill syfte att ge yrkeserfarenheter,ulan de begränsar sig lill att bli uppehållande åtgärder i väntan på eneventuell ändring i sysselsättningsläget. Vad finns del då för skäl alt väntasig en sådan omsvängning? Vi har haft en minskad tillväxtinom sysselsättningen. Det handlar här om en ny tendens som vi kunde se deförsta tecknen på under senare hälften av 1960-talel - vi, dvs. de som lillskillnad från inte var förblindade av den kapitalistiska ekonominsförträfflighet och självläkande krafter. Ökningen av ungdomsarbetslösheten ochförtidspensioneringen är en av konsekvenserna i det nya skede som denkapitalistiska ekonomin är inne i. Jagvill avsluta med att ställa en fråga lill . Det finns 25 000ungdomar som går arbetslösa. Det finns 51 000 i AMU-utbildning. Och det finns16 000 i beredskapsarbeten. Det gör tillsammans 92 000 ungdomar som slårutan arbete på den öppna marknaden. Hur har tänkt sig all derasrätt till jobb skall kunna garanteras? Jag vill återigen hålla med i del i Del är myckelviktigt att de nya regler för halvskyddad verksamhet, 76 som jag hoppas all kommer att besluta om , når ut som information lill företagoch på arbetsplatser. Här har naturiigtvis arbetsförmedlingarna enhuvuduppgift. Och vi måste allesammans se till att kunskapen om dessamöjligheter ökar så all det blir fler jobb för arbetshandikappade än vihittills haft i del svenska samhället. När inte har någonting mer att säga i sakfrågankommer han fram lill klyschan "de självläkande krafterna". Här har vinu i diskuterat hur vi skall kunna gå in med statliga ochkommunala insatser på olika sätt därför att vi inte litar enbart på desjälvläkande krafterna. Vi måste se till att det blir stimulanser av olikaslag, att jobben byggs ut så att sysselsättningen kan hållas uppe. verkar som om hela debatten och hela utskotisbetänkandet gått förbivänsterpartiet kommunisterna. De tycks fortfarande tro att man på något slags1800-talsmässigt sätt håller på att tala om de självläkande krafterna. Sedanfortsätter vpk-ledaren alt betrakta dem som är sysselsatta i beredskapsarbetensåsom arbetslösa. De har inga rikliga jobb, tycker , ulan hanlägger ihop dem med de arbetslösa. Det är, precis som jag sade i mitt förrainlägg, gammal konservativ agitation att säga att beredskapsarbeten i vårdeneller beredskapsarbeten i barnomsorgen eller en väg som byggs ett eller två årtidigare än som från början var avsett egentligen är andrahandsjobb. Vidarepåslår all beredskapsarbeten eller praktikjobb inte brukar ledatill fasta arbeten. Jaghar t. ex. fått några rapporter över hur det har gått för de ungdomarsom fått praktikplatser i enskilda beredskapsarbeten. Jag skall bara la någraexempel ur dem. Jag tror inte alls alt jag lyckas övertyga för hananser att allting är kapitalismens fel och alt det är ett slags biandekonomisklikgiltighet om man kan skapa jobb genom sådana här insatser. Men del är ändåviktigt för de ungdomar som del gäller alt man lyckas. IHalland har länsarbetsnämnden följt upp 146 ungdomar som haft praktikjobb i 90olika företag. 90 av dessa 146 kommer att fä stadigvarande arbete hosarbetsgivaren. Bara 20 behöver sluta arbetet efter praktiktidens slut. Av deövriga går några lill militärtjänst, några går till studier, medan andraeventuellt kommer att få stadigt arbete hos den arbetsgivare där de harpraktiserat. Jagharsetl en annan rapport, från . Där har funnits 51 praktikplatseri 20 förelag. 46 ungdomar har här erbjudits fortsatt anställning. IVästerås har på 80 praktikplatser 42 ungdomar fåll fast anställning hosarbetsgivaren . Ytterligare 20 kan komma i fråga men har ännuinte fått definitivt besked. Bara 9 har fått definitivt nej lill fortsattanställning. 1Västernorrlands län med dess allvarliga sysselsättningsproblem har det funnits245 beredskapspraktikanter. Av dem hade 142 fåttbesked om att de skulle få fast anställning. Dethär är en typ av de arbetsmarknadspolitiska åtgärder som vi går in med. Jagräknade i mitt svar till upp mer än ett tiotal olika åtgärder somär viktiga inslag i arbetsmarknadspolitiken för unga arbetssökande. Vi kommeratt fortsätta att bygga ut den politiken därför att vi måste på olika sätt setill att unga människor som vill ha jobb också kan fä det. Jag vill upprepa:inget slöseri är värre, samhällsekonomiskt och mänskligt, än att människor somvill ha jobb inte kan få det. HenWERNER (vpk) kort genmäle: Arbetsmarknadsministern talarom att jag använder klyschor som"de självläkande krafterna". Det är inte jag som har uppfunnit detuttrycket. får väl tala med ekonomiministern och honom närståendepartivänner i regeringen om de självläkande krafternas förträfflighet, som herrAhlmark nu talar sig så varm för. Vaddet rör sig om är en djupgående sysselsättningskris, som man inte kan råda botpå genom att skumma på ytan eller smörja maskineriet med litetkontaktverksamhet och samrådsorgan. Frånvårt partis sida har vi i flera motioner visat på vilka åtgärder som ärnödvändiga därför att privatkapitalet inte kan tillgodose lönearbetarnas kravpå trygga och säkra anställningar. Därför måste stålen gå in och la över ochutveckla ytteriigare delar av näringslivet, bl. a. för att trygga sysselsättningen. Jag vill avslutningsvis säga att trots denmångordighet som är mäktig så står han ju med två tomma händer närdet gäller att konkret tala om vad han tänker göra åt ungdomsarbetslösheten.Det är ju mest snömos som har presenterats här i kammaren . Det är inteens sociala reformer med liberalism som hen har talat om. Det är bubbelutan innehåll som har presenterats i den här debatten. Jag är ledsen att tydligen inte alls har lyssnat på vad denhär debatten har handlat om. Härhar man från både utskottsmajoritetens och utskottsminoritetens sida talat omen rad praktiska åtgärder som kan vidtas för att öka sysselsättningen för demsom har del svårast att få jobb, t. ex. för ungdomarna. I mitt näst senasteinlägg gick jag igenom, tror jag, ett tiotal olika insatser man kan göra föralt tusentals ungdomar skall få nya arbeten. HerrWerner bara viftar undan allt detta med några föraktfulla ord om att det ärlitet "kontaktverksamhet" och att det inte räcker alt "smörjamaskineriet". Såär det alllid, så har det alltid varit. När reformistiska politiker har gåttin, sett en brist i samhället, lagt ett reformförslag, mildrat eller helt tagitbort bristerna, då har kommunisterna kommit rusande och sagt: "Det härbetyder bara att man putsar litet på ytan, att man smörjer maskineriet, alt manhar litet kontaktverksamhet." Jag kan försäkra ordföranden i vänsterpartietkommunisterna att vi kom- Nr 47 mer alt fortsätta med denna reformverksamhet steg för steg. Syftet kommer Torsdaeen den all vara all bereda arbete åt alla dem som vill ha det. Hen i (s): I ett av sina första framträdanden efter regeringsskiftet talade dennye industriministern . Åsling i ; del var i mitten av novembermånad. Jag ber att få citera några ord av vad han sade i sitt anförande, somdet återges i ett pressmeddelande; "Ettviktigt tillfälle för regeringen att leda utvecklingen i decenlralisiiskriktning kommer när proposition nr 211 skall behandlas av . Det är enproposition framlagd av den gamla regeringen om regionalpolitiken. -Riktlinjerna för regionalpolitiken som de framställs i denna proposition skallavvisas, sade industriministern. I stället ska regionalpolitiken grundas padepunkter i regeringsdeklarationen som pekar fram mot ett decentraliseratsamhälle, menade industriministern." Detär just propositionen 211 som vi diskuterar . Därför vill jag böria med attställa frågan: Blev del så, som förutspådde för en månad sedan, attutskottets förslag blev märkbart avvikande från förslaget i proposilionen? Nej,det blev inte på det sättet, . 1 stället godkände även denborgerliga utskoltsmajoriteten de väsentliga riktlinjerna i den härproposilionen; del har arbetsmarknadsministern f ö. alldeles bekräftat häri debatten. Detär sant alt utskottsmajoriteten har vissa avvikande meningar och skjuter övernågra frågor till kommande utredningar, och på de punkterna återflnns desocialdemokratiska reservationerna. Men i de stora dragen har man accepteratden socialdemokratiska propositionen, och det tycker jag är väldigt bra. Målsättningenför regionalpolitiken kan man väl uttrycka på olika sätt. Jag skulle viljabeskriva den sä, att det skall vara möjligt för var och en att medverka iarbetslivet efter sin egen förmåga. I detta ligger ju även målet att skapaarbete åt alla människor. Jag är medveten om all det är en mycket högambitionsnivå som man uttrycker i den här propositionen. Det förutsätter enligtmin uppfattning att samhället har ett mycket kraftigt grepp omsysselsättningsplaneringen, alt man samordnar sysselsättningspolitik,regionalpolitik och näringspolitik. Det förutsätter framför allt att de mångaarbetshandikapp som människor har undan för undan avskaffas. Del kan gällalånga resor till jobbet, det kan röra sig om dålig utbildning för mångamänniskor, del rör sig givetvis om bristande barnomsorg som blockerarkvinnornas inträde på arbetsmarknaden. Det finns en hel rad orsaker som vikallar arbetshandikapp som vi måste undanröja för att ge människorna den härmöjligheten. Bådeindustriministern och jag vet att vi framför allt i de stora glesbygdslänennonut har en rad väldigt små och isolerade arbetsmarknader som har svårt att fåkontakt och har svårt att skapa det utbud av arbete som människorna i dagkräver. Jag vill också passa på att säga att jag tror att det är enförutsättning för regionalpolitiken att man lyckas skapa ett syslem av storaoch väl differentierade arbetsmarknader i vae län. Alternativet, om vi intelyckas med den uppgiften, blir att de ungdomar som har skaffat sig en bra ochspecialiserad ulbildning inte kan få ett jobb inom det egna länet och är dåtvungna att flytta söderut. Det är detta vi vill motverka. Dethar talals myckel om de handikappade i den här debatten. Det förtjänar attunderstrykas alt här har vi en stor grupp människor som bör ha samma rätt som de friska. Jag tror att del statsbidragssystem, som vi äröverens om i utskottet och som innebär ett mycket högt statsbidrag i början förden som anställer handikappade människor, skall stimulera den här verksamhetenoch ge större möjligheter för de handikappade att komma ut i förvärvslivet. Sammanfattningsvisvill jag säga att socialdemokraterna i utskottet helt ställer sig bakompropositionens allmänna riktlinjer och uttalanden och vi hoppas all dessa blirvägledande för den fortsatta sysselsättnings- och regionalpolitiken. Men vikan från socialdemokratiskt håll inte följa den borgerligaulskottsmajoritetens skrivning på de punkter där man aviserar alt den regionalaplaneringen i en oviss framtid skall överflyttas på landstingen. Jag ställerfrågan; Vad skall detta tjäna lill? Är det meningen att man skall flytta över dendukliga planeringspersonalen på länsstyrelserna till landslingen eller skall desitta kvar på länsstyrelserna men ändå lyda under landstingen? Vem skall avlönade här människorna och vad vinner man med den omflyttningen? Såvitt jag kanbegripa kommer man bara all skapa en oreda och en ovisshet under enövergångsperiod, både för företagare som skall söka lokaliseringsstöd och förandra människor som vill ha kontakt med de här personerna. Delär kanske för tidigt att ta upp den här diskussionen och jag skall bara snuddavid den. För vår del är det väsentliga att vi i den samhälleliga planeringenhar etl statligt huvudmannaskap och att vi i planeringsomgångarna får in etlkraftigt inslag av fackliga organisationer och även nä-ringslivsorganisalioner.Det är ju de människorna som vet hur livet fungerar ute på arbetsplatserna. Detär de som har erfarenheter av de praktiska verkningarna avlokaliseringsstödet, och det är de människorna, knutna lill fackligaorganisationer och näringslivsorganisationer, som vi även i fortsättningenskall engagera i det länsplaneringsarbete som jag vill påstå har ett mycketstarkt inslag av decentralisering. Ireservationen 4 från socialdemokratiskt håll tar vi upp stödområdesindelningen.Del är, som alla vet, på det sättet all indelningen i ett inre stödområde ochett allmänt stödområde tjänar som ett styrmedel för sysselsättning lill deregioner som har del svårast i vårt land. Jag lycker personligen att vi skallvara väldigt rädda om detta styrmedel. Utskottetsäger, och på den punkten är vi eniga, alt sysselsätlningsutredningen bör fllilla på stödområdesprinciperna. Kan utredningen hitta etl bättre förslag såall righl - kan den inte det så hoppas jag alt vi får använda det nuvarandesystemet även i fortsättningen. utreda denna fråga och påden punkten är vi eniga. I det sammanhanget gör utskottet i full enighet ettbra och riktigt tillägg och säger all del finns goda skäl att låta detillgängliga resurserna i första hand komma skogslänen och då främst de inredelarna till godo. Jag vill understryka detta. Jagär mycket starkt medveten om att vi har sysselsättningsproblem praktiskt tagetöverallt i vårt land, men vill jag påstå att i de sju skogslän som vitalar om är sysselsättningsproblemen av alldeles speciell karaktär. Vi får levadär uppe, oavsett om det är högkonjunktur eller lågkonjunktur, med en myckelhög och arbetslöshet. torde vi i skogslänen ha ungefärdubbelt så hög arbetslöshet som man har i andra län. Vi har en mycket skevålderssammansättning. Vi har långa avstånd mellan de stora tätorterna. Vi harsvårt att skapa arbete åt människorna därför all arbetsmarknaderna är små ochensidiga.