prot · G00918 · 1976-12-31 00:00:00 — Den gångna sommarensoroligheter i , som också spritt sig till andra delar av , haråterigen klart demonstrerat regimens brutalitet. Flera hundra människor hardödats, sårade och arresterade räknas i tusental. Vi har läst om hur student-och kvinnoledare arresteras, bl. a. den modiga Win-nie , hustru tillANC-ledaren , själv fånge på . Vadsom hänt har rivit av Vorsterregimen den slöja av framstegsvänlighet som denvelat skruda sig i. Man har talat om samförståndspolitik, om sin strävan attupprätta goda förbindelser med självständiga stater. "Pettyapartheid" skulle bort, "Ge oss en chans", har man sagt,"Ge oss och ska inte längre förbli detsamma",förklarade man i FN, MenSoweto och vad därefter följde visar att detta var dimridåer. Kraven påreformer har man mött med en massiv insats av vapen och polis och med enupptrappning av våldet. Vi som lever i fria, västerländska demokratier måsteklart ta ställning och stödja afrikanernas kamp mot rasdiskriminering ochförtryck. Här gäller det ett försvar av de mest elementära mänskligarättigheterna. Justdärför att den vita minoriteten slår så hårt vakt om sina ekonomiska ochpolitiska privilegier är det väsentligt att ett ökat tryck från omvärlden motVorsterregimen och dess politik kommer till stånd. och dessapartheid är unikt i.sin ondska. Det finns inget annat land som säger: "Duhar svart hudfärg och därför får du inte påverka vårt samhälles styre - därförfår du inte sitta i vårt parlament." Det är i ljuset av detta som man börse planerna på att inrätta Bantustans, s. k. oberoende stamländer. Det ärvälgörande, , att den nya regeringen klart förklarat att man intekommer att erkänna några sådana länder. Låt mig också beröra en annan del av , där folket förvägrats sinrätt till självbestämmande och där den socialdemokratiska tidigare regeringeninte tagit så klart till orda som man kanske kunde förmoda när man lyssnadetill . Men hon nämnde inte , f d. Varje årsedan 1965 har FN förutsatt i sina resolutioner att det här området, liksomandra kvarvarande kolonier, skulle uppnå självständighet. Denna rätt tillsjälvbestämmande bekräftades så sent som av den internationelladomstolen i . Vadhar då hänt? Det här området, som rymmer väldiga fyndigheter av fosfat ochharen av väridens fiskrikaste kuster, har regelrätt ockuperats av ochMauretanien. , när låg för döden och spanjorerna varhelt inriktade på sina egna problem, drev man igenom ett trepartsavtal medSpanien i . förband sig att lämna senast den 28 februari1976 och att överiämna området till och , som kom överensom att dela på det - en tredjedel för och två tredjedelar förMarocko. Ett främmande välde hade ersatts med ett annat. ochMauretanien tog plats. Detviktiga är att allt detta skedde över huvudet på befolkningen i området. Folketklargjorde ändå sin reaktion genom att motsätta sig ockupationen. Först flyddeman ut i öknen från städerna. När sedan marockanerna attackerade med flyg ochnapalmbomber flydde man vidare i stora skaror över gränsen till . ITindoufområdet i finns nu ca 50 000 flyktingar, 80 96 kvinnor och barnoch åldringar. Islutet av juli hade jag tillfälle att besöka flyktinglägren och att också takontakt med befrielserörelsen . Flyktingarnas situation är svår. Det behövs tillskott avytterligare medel, och jag förutsätter att kommer att fortsätta att geflyktingarna ett humanitärt stöd, mer frikostigt än andra länder. Det gjordeockså - det erkännandet vill jag ge - den förra regeringen. Menden politiska frågan är: Hur länge skall dessa människor behöva leva i exil, iflyktingläger i öknen? Jag är övertygad om att och får varaberedda på ett långvarigt, dyrbart och kraft-förödande gerillakrig.Förbindelselederna kommer ständigt att attackeras; Man får allt svårare medunderhållet av truppförläggningarna. Det kan alltså bli långvariga strider, ochdet gör att omväriden - inte minst - borde utöva tryck på berörda staterså att en politisk lösning söks som låter befolkningens önskemål bliutslagsgivande. Även ett litet folk, herr talman - i det här fallet rör det sigom en befolkning på ett par hundra tusen invånare - har rätt att själv bestämmasin framtid. Den ståndpunkten har all anledning att förfäkta. () kort genmäie: Jag tar inte så hårt på kritiken om att vara patetisk, för densituation som vi diskuterar när vi talar om t. ex. , ellersödra är i sanning patetisk. Så till ett par punktersom tog upp: försökte göragällande att vi står för någon sorts planhushållning av östeuropeisk modell somlösning på väridens problem. Det var inte så jag sade. Jag talade om denplanerade hushållning med världens resurser under demokratisk kontroll som visocialdemokrater är så stolta över ätt företräda. Det är nog väldigt svårt attförneka att det behövs i världen . Vad har vi gjort för kraven påen ny ekonomisk världsordning? vet mycket väl att iutrikesutskottets betänkande om biståndspolitiken finns det en mycketomfattande redovisning för alla de åtgärder som den socialdemokratiska regeringenhar vidtagit för att utfästelserna också skulle bli praktisk politik. Jaghänvisar till det betänkandet. Sedansade glädjande nog att han för sin del ansåg att minstskulle få det stöd som vi redan förbundit oss att ge. Det är ju bra. Men herrWirmark gör sig ju skyldig till samma dubbelspel som . Han talar för sig själv när han i själva verket utgör en del av detborgeriiga regeringsunderlaget. Då är det viktigt för oss att veta vilken fotni vill stå på. Vi slår också fast att ni inte här skall försöka blanda bortkorten och företräda både eventuellt från den borgerligaregeringens skiljaktiga politik och regeringens. OlleWästberg försökte göra gällande i debatten att det skulle varanågon skillnad mellan och regeringens politik i fråga om svenskaföretags investeringar i södra , och han hänvisade till ert landsmötesställningstagande. Men det är väl alldeles uppenbart, , attfolkpartiets politik åtminstone torsdagen den 21 oktober var den politiksom redovisade på regeringens vägnar, för den varsjälvfallet också godkänd av vice statsministern och biståndsministernUllsten. Därför har i den borgerliga kompromissens namn övergivitden politik som landsmötet fastställde . Jagmenar att det är djupt omoraliskt att här försöka spela dubbelt. Därför villjag för säkerhets skull fråga: Är politik när det gäller södraAfrika den som har fastställts av landsmötet eller den som företräds av denborgerliga regeringen? Jagvill också fråga , eftersom och hör tillde mest framträdande representanterna för FNLA-lob-byn: Är ni beredda att taavstånd från ert förfiutna i den frågan? () kortgenmäie: Först skulle jag vilja säga beträffande , att får välge sig till tåls tills den nya regeringen kommer med en proposition ombiståndet till . Jag har här redovisat min egen ståndpunkt, eftersomBirgitta också redovisade sin ståndpunkt i debatten. Beträffandesödra har vi samma fenomen, nämligen att socialdemokratin i dagförsöker visa upp väldigt stora skillnader, som inte alls existerar, mellanopposition och regering. Man kan gå till det broderskapstal som höll,där han framförde sex olika krav. Jag vill hävda att allt detta var krav som vifrån har drivit under . Undersökmöjligheterna till statlig bojkott av , uppmanade förgäveshandelsministern . Byggut hjälpen till och småstaterna i södra ! Det har vi pläderat föri . På den punkten, det skall erkännas, har vi haft en vissframgång. Svenskaföretag får inte investera i , sade redan för flera årsedan. Och i utrikesministerns tal inför FN upprepas att regeringen är bereddatt stödja förslag om ytterligare åtgärder på detta område. Det gäller förbudmot utländska nyinvesteringar i och . Regeringens politik äralltså inte alls så vag som har gjort gällande. Låtmig säga beträffande befrielserörelserna i södra att vi harkrävt ett ökat stöd. Vi har från liberalt håll krävt flerårsplanering. Detkravet har socialdemokratin avslagit. försöker vrida det till attde partier som sitter i regeringen har, generellt, angripitbefrielserörelserna. Tillslut vill jag säga att vi har ingenting att ångra när det gäller . Det ärett faktum att det fanns flera rörelser i landet . Denståndpunkt som vi försvarade, och som även hela intog vid ett vissttillfälle, tycker vi var korrekt. () kort genmäie: Jag konstaterar att vad nu säger bekräftar de värstafarhågor jag framförde både i mitt anförande och i repliker . HerrWirmark uttrycker sin personliga ståndpunkt och jag min. Men skillnaden är attvi inte alltid vet om kan tala för regeringen eller inte. På flerapunkter vet vi att han inte kan göra det. Men jag stöder mig på mitt partistidigare politik i regeringsställning och den politiska deklaration och detpolitiska program som partiet står bakom. Ingen kan säga att det finns någonskillnad däremellan. HerrWirmark säger att jag försöker spela ut stora skillnader som inte existerar.Men jag har ju pekat på en rad punkter, och det lustiga är att dem. Jag har framhållit att regeringsdeklarationen bara lamtuttrycker en vilja att stödja aktioner som andra tar initiativ till, medan vikräver att skall ta initiativ, vara aktivt. Sedanbekräftar att det är till och andra småstater i södraAfrika som ni vill ge ert bistånd. Och det är inget fel i det, men det är ännu viktigareatt ge bistånd till befrielserörelserna. Därvidlag har vi hur mycketdokumentation som helst om vilket motstånd ni har bjudit . Det endaöverbud ni har kommit med gäller biståndet till FNLA och UNITA, som harsamarbetat med det fria värsta fiender. Jag noterar att nuklart och tydligt sade att han står fast vid den ståndpunkten, och jag antaratt han inte är ensam om det inom borgerligheten. Detär ett allvarligt uttalande, som kommer att kraftigt minska trovärdigheteninom den tredje väriden hos varje handling från den nuvarande svenskaregeringens sida. Det var mycket beklagligt att ville hålla fastvid den ståndpunkten. () kortgenmäie: gör sig skyldig till en helt falsk historieskrivning när honsäger att vi inom vårt parti icke har förordat ökat stöd till befrielserörelsernai södra . har vi haft reservation, har vi begärt attstödet skall utgå i ökad omfattning. En del år har vi begärt planer för det.Det senaste året begärde vi att befrielserörelserna skulle få löfte omflerårsstöd. Socialdemokratin medverkade till att avslog det kravet.Det skorrar onekligen falskt när försöker dra upp väldigt storaskiljelinjer och framställer oss som negativa. Jagtycker att den här attityden från sida är beklaglig från självaverksamhetens synpunkt. Det gäller ju ändå stödet, vårt gemen samma stöd tillde krafter som vill verka för en förändring i södra , som vill få tillstånd majoritetsstyrelse, som i södra vill förverkliga principen en man,en röst. Då försöker här konstruera upp skillnader som inte existerar- mer än i så måtto att socialdemokratin, när den var i regeringsställning,inte gick med på alla våra förslag. Herrförste vice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet fåantecknat att hon inte ägde rätt till ytteriigare replik. HerrROSQVIST (s): Jag skall inte fortsätta den utrikespolitiska debatt som vi har lyssnattill utan återgå till frågor som rör vår inhemskaenergiförsörjning. Debattenom vår energiförsörjning är inte ny. En ständigt ökad efterfrågan på energi,ändrade förutsättningar för energiproduktion, miljöfrågor och krav på högsysselsättning har varit huvudorsak till debatten. Underde har vattenkraften och dess utbyggnad tilldragitsig stort intresse. Viljan att för framtiden bevara outbyggda älvar och forsarhar framförts med skärpa. Oljansanvändning för energiframställning är inte längre lika problemfri som dentidigare ansetts vara. Svårigheter att få tag på olja av politiska skäl, pågrund av prissättning, farhågor för olyckor i samband med transporter,rubbningar i naturen genom förstörelse av luft, mark och vatten med svavel,tungmetall- och sotnedfall vid förbränning har aktualiserats. Påsenare år har också kärnkraften och energiproduktion, och följder härav, kommitin i debatten på ett speciellt sätt. Kärnkraftens vara eller inte vara harblivit frågan. Hushållningoch sparsamhet med energin har av olika skäl blivit ett starkt energipolitisktkrav, men detta till trots vet vi att efterfrågan på energi ändå kommer attöka. En viss del av behovet kanske kan täckas med nya, ännu i stor utsträckningokända energikällor, som kräver och också fått stimulans för vidare forskning.Men än så länge får vi klara oss med de möjligheter som verkligen finns. Ochdet betyder att vi också måste utnyttja kärnkraft och försiktigt bygga ut ochutnyttja dess möjligheter. Kännetecknandeför kärnkraftsdebatten har varit svårigheten för "den vanligamänniskan" att kunna den invecklade teknologi som omspänner kärnfysik ipraktisk tillämpning, rädsla och respekt för kärnkraften efter den militäraanvändningen i slutet av och alla atombombsexperimentendärefter. ISverige började vi projektera och bygga för kärnkraft för mer än femton årsedan. Vi såg det som en väg att göra oss mindre beroende av olja. Vi kundespara älvar från utbyggnad. Vi gjorde detta i politisk enighet. Hittillshar kraftproduktionen vid kärnkraftverken motsvarat förväntningarna. Men ändåhar vi debatten kärnkrafi eller inte. Riskerna på olika nivåer har kommit in. Debattenhar efter hand blivit alltmer förvillande. Även för den som är lekman på dettekniskt komplicerade området, har debatten om kärnkraft framstått som merägnad att skapa ovisshet än klarhet. början var det fara för reaktorn, som kunde explodera likt Hiroshimabomben.Det stadiet av debatten är förbi . Ingen, inte ens aktivakärnkrafismotståndare, vill längre hävda att så kan ske. Men tanken liggerändå och gror hos en del människor. Jag har träffat på även framträdandecenterledamöter i denna kammare som har den tron - och inte bara det, man försina tankar vidare. Sedankom argumenten om all den energi som åtgår för att bygga en reaktorenhet. Denenergin skulle aldrig kunna återproduceras, sades det. Med andra ord, varjekärnkraftsreaktor skulle genom sin tillblivelse bli en evig energiförlust.Dessa argument är inte obekanta för den som försökt lyssna och lära avkärnkraftsdebatten. Men de hörs inte heller . Rapporter ochredovisningar om kärnkraftsproduktionen efter reaktorenheternas igångsättninghar visat något helt annat. Såhar också uppgifter om alla fel och ofullkomligheter i den tekniskautrustningen vid kärnkraftsproduktion haft sin del av debatten. Aggregatenskulle stå oanvändbara för det mesta. Utnyttjandegraden för de färdigareaktorerna skulle ligga långt, långt under den beräknade. Och det är jusjälvklart att man - om det nu vore på det viset - ställer sig mycket skeptisktill varför kapital och resurser skall bindas till något som inte fungerar. Menockså den här sortens argument har lämnat debatten. Det har kunnat redovisasmycket bra resultat i vad gäller energiproduktionen från kärnkraftverken närväl inkörningen har gjorts. 1en debatt om energiförsörjning och kärnkraft här i 1973 sadecenterpartiets talesman i näringsutskottet i Glömmingeföljande. Man ställer sig frågan: Hur kommer det att gå den gång man kanframställa en a-bomb i garaget och den kommer i händerna på olämpliga människoroch organisationer? Fleraandra inlägg har framförts mot kärnkraften, ofta med stort intresse från pressoch massmedia. Men efter hand har även dessa argument tynat bort efter kontaktmed praktik och verklighet. Och så finner då åter den som försökt följadebatten att mot-kärnkraftsargumenten inte stämt. Menalla människor har inte följt de olika debattfaserna till deras respektiveslut. Det är fortfarande många som har den uppfattningen att kärnkraftverk kanexplodera som atombomber, att det innebär enorma energiförluster att byggakärnkraftverk, att energiproduktionen på grund av felaktigheter är så låg attden är betydelselös och att vi i är de enda i världen som av någonanledning i rask takt och utan hämningar bara bygger vidare för fullt. Medden uppfattningen hos många människor har vi gått in i debatten om avfalletfrån kärnkraftsproduktionen. Avfallsfråganär kanske den viktigaste av de frågor som rör kärnkraflen. Skall avfalletupparbetas för återanvändning eller inte? Kan restprodukten - det högaktivaavfallet - i så fall förvaras på ett säkert och tillfredsställande sätt? Ärproblemet löst eller inte? Somliga vetenskapsmän och forskare säger attproblemet är löst, andra åter att det inte är löst ännu men kommer att lösas,och somliga hävdar att problemet är olösligt. Allt detta är ju mycket,mycket viktiga frågor. Och här gäller i hög grad för politiker attfatta beslut, grundade på tekniska, vetenskapliga bedömningar. Besluten måstefattas på sådant sätt att tillräckliga garantier ges om säkerhet för människor,natur och miljö. Det är en självklarhet. Fråganom kärnkraftsavfall har utretts och förslag har lämnats av den enhälligaparlamentariska fempartiutredningen - Aka. Jag tror att det har varit enambitiös utredning. Som målsättning har man haft att alla steg ihanteringskedjan för använt kärnbränsle och radioaktivt avfall måste utformasmed hänsyn till skyddet av människan och hennes omgivning nu och i framtiden.Och vidare kravet att säkerhetsfrågorna i samband med hantering, transport ochförvaring måste tillmätas en avgörande betydelse. Jagkommer från en kommun med två i drift varande kärnkraftsreaktorer. Denkommunen har också föreslagits som ett av flera alternativ för en lokaliseringav upparbetnings- och lagringsanläggning för använt kärnbränsle och radioaktivtavfall. Kommunen skulle avge sitt yttrande över utredningen, främst med tankepå utredningens förslag att vidare undersökning av markområden och berggrundskulle få företagas. Dettaär en fråga som kan få utomordentligt stor betydelse för kommunen. Kansäkerhetskrav ur alla aspekter verkligen uppfyllas för en anläggning som denna?Kan säkerheten bli tillfredsställande för såväl anställda som kringboendebefolkning? Utredningenhade angett antalet sysselsatta för anläggningen till ett tusental. Det ärstora siffror för ett utflyttningslän som län. Det är i linje med gamlakrav och ett gammalt riksdagsbeslut om industrilokaliseringar tillsydöstra . Det kunde ju också tänkas vara en början på de 20 000 nyajobb som har lovat till länet av de för hela landet totalt utlovade 400000 nya jobben. Kommuninvånarnainbjöds till information om förslag. Alla politiska partiervar eniga om sättet för informationen och kallelser till den.Informationsmötet hölls och expertpanel fick förklara och svarapå frågor om sina tankegångar. Även tillresta kända och okändaanti-kärnkraftsförespråkare fick tillfälle att delta i debatten.Helhetsintrycket för oss i var att värdefull och saklig informationgavs om utredningsförslagen och frågor kring dessa. Mennågra dagar före valet hade en av de till mötet i tillrestakärnkraftsmotståndarna en stort uppslagen artikel i omAka-utredningen och mötet i . kom med lögnaktigapåståenden och undvek konsekvent att exemplifiera haverier och riskpotentialsom en upparbetningsanläggning innebar, sades det. Vidare: Informationsmötet iOskarshamn var tillkommet i all hast och diskret utlyst, men utredningenavslöjades mycket effektivt, påstods det också i artikeln. Det verkligaförhållandet var snarare att vederbörande frågeställare fick klarlagt att hanhade fel utgångspunkter för flera av sina inlägg, och,därmed fann han för gottatt inte på nytt ta upp frågorna vid mötet. 1 artikeln i kom påståendenaigen - men där slapp de granskning och bemötande. Inläggsom andra deltagare gjort förvanskades, och så drevs det i artikeln polemik motmeningar som aldrig framförts. Tillvägagångssättet är tyvärr inte okänt. Nukanske någon undrar vad detta har med vår riksdagsdebatt att göra. Men det ärväsentligt så till vida att även , när vi diskuterar de allvarliga frågornaom kärnkraftsavfallet, kommer så här påtagligt de mer eller mindre medvetetoriktiga påståendena kring kärnkraften fram. De tycks i viss mån följa sammamönster som gällt ända från kärnkraftsdebattens början här i landet. Och jag skall återgå tillden omtalade artikeln i . Författarenslutade med att säga, att nu är det inte kärnkraftsexperter eller politiker somskall avgöra frågorna åt oss. Utan det är vi som har avgörandet i vår hand. Dåmåste man fråga sig: Vilka är v/? Det är alltså inte experter. Det är intepolitiker. Då måste det vara någon form av utomparlamentariskt beslutförfattaren menar. Ett beslutsfattande som inte vill veta av den representativademokratin. Det är på den nivån författaren tydligen befinner sig. Även ettbeslut efter en eventuell folkomröstning måste nämligen fattas av folkvaldapolitiker, om inte beslutsgången i vår demokrati skall ändras. Men - och dethär är intressant - författaren är också enav dem som angett som medarbetare för utformningen av sin energipolitik. - vart bär det hän? - sades det en gång. Detkan vara dags att fråga det igen. IOskarshamn har centerpartisterna varit med och tillstyrkt byggandet av trereaktorer vid Simpevarp. Det vill man inte kännas vid . Närkommunen skulle yttra sig över och dess förslag om eventuellaanläggningar i hade den lokala sagt nej redan innanutredningen var färdig och hade presenterats. Man sadevidare att i den mån det använda bränslet inte kunde placeras utomlands skulledet lagras vid resp. kärnkraftverk. Men ingen upparbetningsanläggning och ingenanläggning för slutförvaring får projekteras i kommunen enligt . Logikenhade krävt att man hade begärt ett stopp för produktionen avelkraft från verket och därmed också stopp för avfallet. Men det har integjorts. Medstor majoritet antog kommunfullmäktige ett yttrande där man inte motsätter sigvidare undersökningar för etablering av sådana anläggningar somAka-utredningen föreslagit. Det betonas att en förutsättning för förläggningenär att de av kommunen framhållna kraven på säkerhet för människor, natur ochmiljö måste uppfyllas. Arbetetför reaktorn , som är nummer 11 av de av beslutade, ärberäknat att påbörjas . Företag, kommun och länsmyndigheter har dettainlagt i sin planering. Det är ett stort projekt även ursysselsättningssynpunkt. Beställningar för 2 miljarder har redan lagts ut hosföretag inom landet. Successivt stiger antalet tekniker samtbygg- och montagearbetare till 1 200 man. Men regeringens oklara ställning hargjort att markarbetena ej kommit 4 protokoll 1976/77:18-19 Det är enformalitet som först behöver av. är det många, länsmyndighet, kommun,företag - stora och små - samt byggarbetskraft som väntar på definitiva beslut. fråga till arbetsmarknadsministern har jag bett om besked, och det behöverkomma snart. Det är en arbetsmarknadsfråga, och den har ställts så att denenligt normala regler i borde ha besvarats avarbetsmarknadsministern. skall svaret dröja ochlämnas av energiministern. Tre riksdagspartier står bakom beslut om att åtminstone bygga elvakärnkraftsreaktorer i . Försiktighet och rigorösa säkerhetsbestämmelserär riktlinjer som ligger i ställningstagandet för samtliga. Noggrannaöverväganden har föregått besluten. Men det utesluter inte fortsatt debatt ochstudium av landets energiförsörjning. Det är att hoppas att den debatten blirsaklig och vederhäftig. Förs den som delvis i sneda och vinkladebanor, riskerar vi inte bara energiförsörjning och sysselsättning utan ocksåtrovärdighet och anseende för allt vad politik och politisk handling heter. Underdetta anförande övertog herr andre vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. i (s): Permitteringar och varsel om permitteringar från industrier har varitmånga . De områden som mer än någonsin behöver stöd ärorter med ensidigt näringsliv och glesbygdsområden. Enutveckling som oroar mig är kraven från skilda håll på att få bygga utskogsindustrin. Ytteriigare utbyggnad av skogsindustrin befarar jag kan få ickeönskade konsekvenser - överavverkning eller nedläggning av redan i driftvarande industrier. En stor fara är att inlandssågar utan egen råvara drabbasav nedläggningar. Skogenär en av de få naturresurser vi har i det här landet som är förnyelsebara. Vihar en industrikapacitet som - om den utnyttjas helt - förbrukar mer än den åriiga tillväxten i våra skogar.