prot · G009149 · 1976-12-31 00:00:00 — Samhället kommer alltid att ha behov av yrkesulbildad arbetskraft - arbetskraft som kan 106 göra en insats litet varstans i arbetslivet ochalltså inte endast på varven. där den utbildas.Arbetslöshet är någonting av det värsta som Nr149 kandrabba en människa, och sådan bör med alla till buds stående medel Fredaeenden Det hoppasjag att vi kan vara överens om. 3 : (-j-j Med detanförda ber jag att få yrka bifall lill samtliga-------- reservationer som ärfogade till detta näringsutskotiets betänkande. HerrSIEGBAHN (m); Jag måsle väl som alla föregående talare inleda milt anförande med attunderstryka att den kris som f. n. råder både inom den svenska varvsindustrinoch sjöfartsnäringen knappast är någonting specifikt för , utan en delav en världskris. Krisen har självfallet flera orsaker. De viktigaste, bådepsykologiskt och reellt, är 1973/oljekris och dess följdverkningar, inteminst i planeringen för framtiden. En annan faktor är den delvis ogrundadeoptimism som tidigare rådde i världen och som föranledde en överproduktion avtonnage och uppbyggnad av varv i länder som inte haftfartygsproduktion i större skala. En faktor som har komplicerat en normalanpassning till verkligheten är de förtäckta stöd och subventioner som påolika håll lämnas. Ingångna överenskommelser, bl. a. genom , på detta områdehar heller inte alltid respekterats. Delär uppenbart all en nedtrappning av byggnadskapaciteten måste äga rum, och delär också naturligt att den drabbar ett land som särskilt hårt medhänsyn till den förhållandevis stora fartygsproduktion svensk industri undergångna år lyckats skapa. Man kan också konstatera alt den hårdast träffatGöteborg. Detta har flera orsaker. En av dem är den inriktning somGöteborgsvarvens produktion och ekonomi haft. En annan är denotillfredsställande arbetskraftssituation som rått. Vifår dock hoppas och utgå ifrån att det kommer att finnas utrymmeför fortsatt svensk fartygsproduktion och svensk rederinäring. Vad densistnämnda beträffar är det nog nödvändigt att etl visst omiänkande på allahåll äger rum om formerna för dess bedrivande, och ett sådant synes också underden ha påbörjats. Samma sak gäller varvsnäringen, i all synnerhetför del. Men det kommer alt kräva en omfattande teknisk forskningoch en anpassning av produktionen till de fartygstyper för vilka harspeciella förutsättningar, dvs. hög teknik och skicklig arbetskraft utgörspeciellt viktiga faktorer. Jag vill på den punkten alltså helt instämma i vadherr i sagt om betydelsen av fortsatt tekniskforskning för att möjliggöra framtagandet av sådana fartygstyper. Vadpropositionen beträffar kan man konstatera alt regeringen begär anslag dels för att skapa ett stort statligt varvsföretag, där fiertalet av landets varv ingår, dels för att helt överta äganderätten lill . Vad beträffar skulle jag här vilja göra en radanmärkning. Det är anmärkningsvärt hur olika den socialdemokratiska regeringen handlat när del gällt förhandlingarna om övertagande av 107 Nr 149 för något är sedan resp. Eriksbergsvarvet. Inom båda företagen hargjorts p |, j storainsatser för att bygga upp svensk varvsindustri även utanför den ,. . ,07-7 egnaregionen. De svårigheter som drabbat dessa varv har varit av likartat 3juni19// b b mentrots detta har den finansiella uppgörelsen som socialdemo- Vlssa vaiysfrågor kraterna gjort och som barafullföljts av regeringen kännetecknats av en mannamån som kan omräknas . Möjligen kan detta delvis förklaras av attEriksbergsvarvskrisen först aktualiserades, men del är heller inle uteslutetatt någon del av förklaringen är hur förslående olika näringsrepresentanterställt sig lill socialdemokratiska strävanden. Här ligger en av de storafarorna för s. k. mygel och liknande ting vid alltför omfattande statligtengagemang i näringslivet. Förmoderata samlingspartiet -jag utgår från att detsamma gäller.de övrigaregeringspartierna - är förstatligandet av enskilda förelag och än mer av enhel eller en del även förelagsbransch åtgärder.so i-n vi principiellt ochideologiskt betraktar med utomordentlig skepsis. Jag kan sålunda på denna punkthelt instämma i och bekräfta den förmodan av denna art som uiiryckte. Vi anser inte att staten är bättre skickad än det enskildanäringslivet att driva förelag, och vi lar bestämt avstånd från önskemål avkommunister och vissa socialdemokrater på vänsterkanten att utnyttja den härsituationen och liknande situationer inom andra branscher lill att genomföraeller försöka genomföra fullständiga socialiseringsaktioner. Varvsindustrinutgör emellertid ett specialfall. Den är utomordentligt kapitalkriivande ochvarje enhet är uiomordeniligt dyrbar. är säkerligen ett för litet landför att kunna finansiera en varvsindustri av den storlek .som vi harhaft. Dessutom är varven i eminent grad - som del också har framhållits här -beroende av utländska konjunkturer och beställningar, och detta på ett områdedär konjunkturerna svänger speciellt myckel. Vårt godkännande av statligtsamgående mellan vissa varv får sålunda inle betraktas som någotprincipmedgivande utan som en nödvändig lösning av ett speciellt problem. Delär därför naturligt alt utskollsmajoriieien lar avslånd från kravel i densocialdemokratiska motionen 1634 och reservationen 4 till utskottets betänkandeom att man skall begära en utredning av statlig fraktfart. Molionen är endastlill formen en försiktig upprepning av tidigare motioner frånsocialdemokratiskt håll om att skapa ett stort statligt rederi. Del får ankommapå den aviserade sjöfarlspolitiska utredningen att i ett större sammanhanggranska frågor av hithörande art. Nuantydde någon av de föregående talarna att detta var etl skenar- gumenl som man ställde sig bakom, men sade i sill anförande alt del ändå var nalurligi all man undersökte hur man skulle kunna driva den sjöfart som ändå måste förekomma genom den nya ägarstrukturen. Han erkände all en sådan utredning kunde ske inom regeringen eller kanske allra helst genom den nya statliga varvs- 108 koncernen, och del är precis vad jag tycker ärriktigt och naturligt. får frågansina räiia proportioner. Del är självklari att en koncern som Nr 149 får medelulan egen önskan till vissa fartyg som man måsle driva får den göraden undersökning soni del praktiska probleniei innebär. 3 :,.|j q-j-j De tre övrigareservationer som fogats till näringsutskottets betänkande ---- nr 53 ärav förhållandevis mindre vikt och förefaller mera falla inom Vissa varvsfrågorden nu gängse socialdemokratiska politiken att på alla punkter söka misstänkliggöraregeringens förslag och ge sken av att man vill ha en annan uppläggning avfrågorna. Den analysgrupp, vars arbete legat till grund för propositionen, harexempelvis föreslagit - som här har nämnts - att 100 milj. kr. skulleanvisas lill den nya varvskoncernen för all undersöka möjligheterna alt la uppannan verksamhet. I proposilionen föreslås nu au t. v. 35 miljoner anslås fördenna verksamhet men att man noga skall följa utvecklingen för att se i vilkenutsträckning ytterligare pengar bör anslås. En sådan medelsanvisning i etapperförefaller mig vara ett rimligt uttryck för önskan att kontrollerautvecklingen. Socialdemokraterna har av någon anledning ansett dennainställning "förefalla halvhjärtad" och vill ösa ut 100milj. Utskottet har anslutit sig lill propositionens försiktigare bedömningav hur man skall handlägga frågan. Vidare önskar man höja anslaget till Styrelsen för lekniskutveckling med II milj. kr. utöver propositionens förslag att användas lillskeppsteknisk forskning. Synpunkterna i molionen sammanfaller i väsentligadrag med vad som sägs i propositionen, och har en ökning förskeppsteknisk forskning beslutats. Ulskoltsmajoriielen anser emellertid attdet är principiellt olämpligt att anslaget till STU i ökad omfattningöronmärkes och förutbestäms för vissa användningar. bör ankomma på STUatt handha prioriteringen av anslagen inom sitt område. Principiellt vill jaghelt hålla med i , som underströk vikten av att viforskar vidare och i stegrad takt när det gäller fariygskonstruktioner. Våreventuella framlid inom varvsindustrin måsle. som jag sade, ligga i attvi genom vår höga tekniska standard kan åstadkomma nya lösningar på fartygenstransportproblem. Det är nödvändigt för att kunna upprätthålla vårkonkurrensförmåga. Bland de åtgärder som propositionen föreslagit för attunderlätta beställningar vid svenska varv ingår ett belopp på 1 300 milj. kr.för avskrivningslån lill sverlska fartygsbeslällare. Detta belopp har man frånsocialdemokratisk sida velat skära ned med 100 milj. kr. för att i ställetanvändas i enlighet med det förslag som jag här tidigare berört. Det måste dockvara en viss skillnad mellan pengar som anslås som ram för en verksamhet,vilken ram sålunda eventuellt kan underskridas med större eller mindre belopp,och anslag som med säkerhet kommer au utnyttjas. Ulskottsmajoriteten har inleansett den föreslagna nedskärningen och överföringen av pengar till ett annatområde lämplig. Jag konstaterar vidare socialdeniokraten iLandskrona ivriga förespråkande för decentralisering av vcrksaiiiheien inomvarvs- .Man är mer van vid all från socialdeniokratiskihåll höra talas 109 Nr 149 om betydelsen av centralisering, planhushållning och liknande. Fredaeenden '' ' punkten kan jag och utskottets övrigaborgerliga ledamöter helt 3 iuni 1977 instämma.Det är självklart att man skall ta lill vara de affärskontakter och detspeciella kunnande som finns i de olika varven, vilka nu har Vissa varvsfrågor slagits samman i en koncern. Detvore en dålig koncernledning om den inte gjorde det. Därför tror jag man kanöverlämna till den nya koncernledningen och den nya företagsledningarna vid degamla varven alt lösa det problemet på etl vettigt sätt och endast medsändariksdagens välsignelse i den verksamheten. i Glömmingetog upp frågan om sjöfarten på , men jag vill något nyansera hansuttalande. Det är väl inte bara så alt bemanningskostnaderna är lägre i t. ex.Sovjetunionen, det land det framför allt gäller. Det kan man alllid klara medolika medel om man vill erbjuda billigare frakter. Det allvarliga är enavsiktlig politik från alt till varje pris underskrida svenskaoch andra europeiska sjöfartskostnader. Det är så myckel märkligare som man kankonstatera att inte använt några metoderför att försöka dumpa priset på varor eller tjänster i sina kontakter medVästeuropa. Här finner vi ett ganska allvarligt exempel på motsatsen. Det ärinte underligt att det har skapats en stark oro inom svensk och andraeuropeiska staters sjöfartsnäring. Det är alltså inte kostnaderna i och för sigsom jag tror har varit avgörande i det här sammanhanget. Jag vill emellertidockså omnämna två kompletteringar som utskottet under behandlingen avproposilionen föreslagit och beträffande vilka vi med glädje kan konstatera attenighet uppnåtts i utskottet. Båda gäller ett vidgat bemyndigande förregeringen att i speciella fall träffa överenskommelse änefter de i propositionen föreslagna fem åren om hur man skall förfara med de avstaten lämnade avskrivningslånen. Utskollel anser att ett sådant bemyndigandei vissa situationer kan resultera i fartygsbeställningar som under andraförhållanden inle kommer till stånd och alt detta sålunda ligger helt i linjemed propositionens syfte. Medanledning av att både i Glömminge och i Ljungbyendast nämnde möjligheten till förlängning av tiden utöver skulle jagvilja tillägga att det också finns en möjlighet till förkortning, som kan gåända fram lill det lilirälle då kontraktet underskrivs. Det tror jag arenganska väsentlig komplettering av skildringen av utskotlsbelänkandetsinnehåll. Slutligenvill jag med några ord beröra den för och hela oerhört vikliga frågan om den framtida dispositionen av området vid . Såväl propositionen som motioner från socialdemokraterna och de tre regeringspartierna uttrycker önskemål om all föreslagen teknisk undervisning där skall komma till stånd. Redan av propositionen framgår att denna fråga nu är föremål för snabb behandling, och utskottet har utgått från all ett definitivt förslag om 110 genomförande av kan föreläggasriksdagen redan i början av nästa riksmötei höst. Del är inte rimligt att man redan Nr 149 nu föregriper regeringensbehandling av detta ärende. Detta utesluter Fredaeen den dock inte altlångtgående förberedelser för att genomföra ett sådant beslut 3 : j q-i-i kan vidtasoch att verksamheten kan komma i gång på etl mycket tidigtstadium. Med det sagda ber jag att få yrka bifall lill näringsutskottetshemställan och avslag på samtliga fyra till betänkandet fogade reservationer. HerrJOHANSSON i (s) kort genmäle: Beträffande utredningsuppdraget har jag förut förklarat att det bordevara möjligt för närmast industriministern alt uppdra åt den nya varvskoncernenall låta utreda eller granska denna fråga i huvudsaklig överensstämmelse medde riktlinjer som vi har angivit i vår motion. Tillherr vill jag säga att han lät tungan slinta litet väl lätt. Jag harunder åren uppmärksammat att det händer då och då. Att utkasta en beskyllningom mygel och mannamån i ett så här stort ärende är i högsta grad oförsiktigt. Denöverenskommelse som presenteras av industriministern bygger självklartpå de förhandlingar som genomfördes av dem som hade delta uppdrag. Det skeddenaturiigtvis en granskning av föriustriskerna för fartygsbyggandet som fanns iorder och en värdering av de substanser som är användbara i den verksamhet somman skall fortsätta med i . 1 näringsutskoltet går vi inte i detalj inpå frågan om årets avtal är sämre eller bättre än det som träffades . Vinoterar att det är en förhandlingsuppgörelse som vi är beredda att godta ochatt man inle kunde komma längre. Delvar ju samma sak med den förhandlingsgrupp som arbetade med . Av Eriksbergsvarvets anläggning kunde vi emellertid inteförvänta oss att använda mer än en mycket liten del. Förlustriskerna där varutomordentligt stora. Därför var det nödvändigt att söka förhandla sig tillett så stort ekonomiskt bidrag som möjligt från Broströmkoncernen. Dettaär den faktiska bakgrunden. Att del skulle ha något samband med de kontakter vihade n-ied den ena eller andra parten är ju rent nonsens, . Jagskulle än en gång vilja varna för sådana påståenden. Det enda parti som på delsättet skulle kunna ha någon kontakt är ju , som - om jag är rikligtunderrättad - i har fått bidrag både från Broströmkoncernen och frånSalénkoncernen. Vi har dock inle sagt alt detta påverkar ertställningstagande. I varje fall är vi tillräckligt försiktiga för alt inte göraetl sådant uttalande. HerrBENGTSSON i (s) kort genmäle: Herr talman! sade att han finner del inte så liiei för vånande att jag och andra socialdemokrater förordar en decentralisering 111 Nr 149 när del gäller organisationen. Jag ser emellertid rent praktiskt pådenna Fredaeen den fråga.Det gäller här att tillvarata allt det kunnande som finns i före- 3 jupj jg-7-7 tagsledningarnai dag och hos de anställda vid företagen. --------------- alltsåinte dogmatiskt på frågorna. Etl enhälligt utskott har ju också vida- Vissa varvsfrågor reuivecklat det resonemangsom industriniinistern har tagit upp i propositionen. Vi är helt överens iutskottet på denna punkt. Vadsedan forskningen angår vill jag också där säga några ord i anledning av herrSiegbahns kommentar. sade att det är principiellt riktigt attforska, och om forskningen kan leda fram till att svensk varvs- ochsjöfartsnäring får vissa fördelar, så har han ingenting emot det. Men, herrSiegbahn, för att det skall kunna leda någonstans är det ju nödvändigt alt vitillför det forskningscentrum vi har i , alltså forskningslaboratoriet,ytterligare pengar. Del kan medverka lill ati svensk varvsnäring verkligen fården hjälp som den behöver i en besvärlig siiuaiion. Under detta anförande övcriog herr försie viceUllmannen ledningen av kammarens förhaiidlingar. HerrSIEGBAHN (m) kort genmäle: Jag är inte säker på att jag uttryckte det så att del var förvånandeall en socialdemokrat talade om decentralisering. Däremot kommer jag ihåg attjag framhöll hur glädjande det var all man nu kunde inse värdet av alt imöjligaste mån decentralisera. Där är vi alltså överens, och del är inte mycketatt diskutera om i fortsättningen. Viär också överens när det gäller forskningen. Vad jag sade var att det niåsieankomma på STU att själv öronmärka, göra prioriteringen av medlen. Mennaturligtvis kan man tänka sig au vid nästa års budgetbehandling la störrehänsyn till del mycket stora behov som finns av en fortsatt och fördjupadforskning på det skeppslekniska området. Tillherr vill jag sedan säga all det kan hända att min tunga slinterdå och då i olika sammanhang. Men vad jag sade i mitt förra inlägg var nog intealldeles oöverlagt. Om man granskar de överenskommelser som träffats - och nuavser jag inte den nya regeringen ulan den regering som satt fram lill valet;det var ju då son-i principbesluten i båda fallen träffades - så finner man enoerhörd skillnad. 1 någon mån kan denna skillnad naturligtvis ha berott på enannan vär-deuppskatlning, men det kan också ha spelat in hur man ville utnyttjaförhandlingslägel. Och skillnaden kan också ha berott på alt råkadekomma först med upptäckten av varvsnäringens problem. Det kan ha gjort all denöverenskon-imelsen fick en alldeles speciell karaktär. Och min uppfattning äratt det var en förhållandevis mycket oförmånlig uppgörelse som där träffades.Men om den saken kan man ha olika uppfattningar. Idet sammanhanget varnade jag också för den risk som finns vid 112 stora förhandlingar, nämligen den alt mångaindustrimän är mycket rädda för alt ge uttryck ål förregeringen besvärande synpunkter, därför alt Nr 149 det kan komma surt efter,t. ex. när det gäller att frigöra investerings- den Del finns mångabevis på sådana risker, men de hör inte lill 3 - -j-j Och det varjust sådana tendenser som jag ville peka på-- ---- i mitt anförande . HerrBENGTSSON i (s) kort genmäle: Herr talman! Bara ett par ord tillherr med anledning av frågan om de forskningspengar som vi diskuterar.Herr säger att han inle har någonting emot att forskningen får pengar,men han vill inte ha dem öronmärkta. Pengarna skall gå över STU. Men vi diskuterarju här ett stort problemområde inom del svenska näringslivet, och skall svenskvarvsnäring få de pengar som är ett villkor för att den snabbt skall kunna resasig och stärka sin konkurrensställning på den internationella marknaden, dåmenar vi att det är nödvändigt att öron-märka en del av pengarna. Vivet att kampen inom STU när det gäller tillgängliga pengar förforskningsändamål är oerhört stor, och all som vi föreslår tillföra statensskeppsprovningsanstalt ytterligare 11 miljoner tror jag därför innebär enriktig satsning. HerrJOHANSSON i (s) kort genmäle: Herr talman! Jag vill bara säga till herrSiegbahn att den förklaring han nu avgav inte gör hans uttalande i del förraanförandet om mannamån bättre. Det hade varit bäst för honom själv om delaldrig hade blivit uttalat. Herr förste vice talmannen tillkännagav alt anslagutfärdats om sammanträdets fortsättande . HerrHOLGER i (fp): Det vore i och för sig lockande, men onödigt tidskrävande, att påminnaom varvskrisens historia enligt riksdagsprotokollen - det har varit många turerunder årens lopp - men jag skall avstå från del. Det är viktigare att lösa dagensproblem och att försöka visa färdriktningen för framliden. Hur ser då de principiellautgångspunkterna ut för dagens problembeskrivning? Jag skulle vilja beskrivadem så här-Vi har först alt konstatera alt världens totala varvsindustri kännetecknasav en avsevärd överkapacitet. För del blir dock problemet särskiltbekymmersamt därför att varvsindustrin i vårt land utgör en väsentligt störredel av näringslivet än den gör i övriga stora varvsländer. Till detta skallläggas den osäkerhet som råder om den framtida efterfrågan på varvsindustrinsprodukter. Menvi skall också ha klart för oss att det finns vissa tecken som kan tyda på en förbättrad internationell marknadssituation. Om den pro- 113 8 protokoll 1976/77:149-150 gnosen skulle slå in, ärdet för vår planberedskaps skull angeläget att framhålla den allmänt omvittnadeuppfattningen att svensk varvsindustri har goda förutsättningar all hävda sig. Inteens en optimistisk marknadsprognos kan emellertid dölja det faktum alt en visskapacitetsminskning syntes oundviklig för svenslTvarvs-industri. Dennakapaciteisminskning måste dock ske med beaktande av den svenska varvsindustrinskvalitéer internationellt sett. Vi får inle rasera sådana högkvalitativaenheter i vår varvsindustri - etl bra exempel är Arendalsvarvel - som vi kan hastor glädje av i en internationellt förbättrad marknadssituation. Men,som sagt, även en optimistisk marknadsprognos tvingar oss till konstaterandetatt en kapacitetsminskning är oundviklig. Det är mot den här blandadebakgrunden av förhoppningsfull varvskvalitet och bekymmersam varvskapacitetsom vi i kortare och längre tidsperspektiv skall se föreliggande konkreta förslagoch framtida viljeinriktning. Närdet gäller de mera konkreta och konventionella stödformerna handlar det om attlindra smärtan av en akut åkomma. Därför är de i tiden avgränsade. På siktmåste de stödformerna göras överflödiga. Annars blir de något av Döbelnsmedicin. Därför måste den akuta smärtlindringen på ett kraftfullare sätt äntidigare kompletteras med mera friskvårdande åtgärder. En grundtanke ipropositionen är därför att statsmakterna på olika sätt skall underiätia förden svenska varvsindustrin att anpassa sig till den ändrade marknadssituationengenom en neddragning av den samlade kapaciteten. Denna kapacitetsminskningmåste göras på ett sådant sätt att en mjuk övergång kan ske till nyasysselsättnings- och produktionsförhållanden. Föralt lösa varvsindustrins problem är det av en avgörande betydelse attall kraft sätts in på att finna alternativa verksamheter för varven. Del finnsstora möjligheter att använda deras produktionsanläggningar och kunnande ocksåi annan produktion än fartygsbyggande. Vid sidan av ett stort tekniskt kunnandeför främst stålkonstruktioner har varven särskilt goda arbetsförutsättningar ivad avser att planera och samordna stora och komplexa tillverkningsprojekt. Fördetta finns en omfattande administrativ erfarenhet, som med fördel bör kunnatillvaratas för andra stora och komplexa tillverkningsprojekt än fartyg. Detkan röra sig om allt från broar till vindkraftverk. Detkrävs kraftfulla och okonventionella åtgärder för att påskynda tillkomsten avsådan kompletterande, alternativ verksamhet. Beloppsmäs-sigt föreligger här iutskottet delade meningar. I sak torde vi dock stå på samma linje. Detavgörande är inte storleken på den första medelstilldelningen. Det avgörandeär i stället hur arbetet organiseras och inriktas. Idet sammanhanget vill jag särskilt påminna om det färska beslutet om ettproduktionsuivecklingscentrum i . Delta utvecklingscentrum i närasamarbete med koncernledningen och den nytillsatta s. k. Göieborgsdelegationenborgar för uppmärksamhet och aktivitet när det gäller att ställa omproduktionen för alt trygga sysselsättningen. Idelta sammanhang är det relevant all också nämna det s. k. Lind- Fredaeenden holmenprojeklet. Det är ett nytänkande i linje med den radikala om- 3 . q-j-j strukturering som måslehöra varvsindustrin till för alt vi skall kunna ----- ta vara på den industrinspersonella och materiella resurser. Hela idén Vissa varvsfrågor medLindholmenprojektet bygger på att man skall producera utbildning och utvecklingför den tunga industrins behov. Meningen är att förena utbildning ochutveckling med produktionsuppgifter, alltså i anslutning lill en realistiskproduktion i full skala. Som framgår av utskottets skrivning är del nu frittfram för detta projekt. Utskottet föreslår ett uttalande lillregeringen all definitivt förslag skall föreläggas nu lill hösten.Det är glädjande att etl så pass radikalt nytänkande som Lindholmenprojektethar kunnat förankras i verkligheten. Det är med stor tillfredsställelse som man noterar den breda enigheteni fråga om åtgärder för den svenska varvsindustrin. i Ljungbygjorde samma konstaterande.