prot · G00999 · 1976-12-31 00:00:00 — Ja, det ärinle därför atl vi vill bedriva någon sorls säng-kammarartat tittande genom nyckelhål,utan därför att gör en huvudpoäng av att socialdemokratin avmoraliska skäl är starkt emot en anslutning till IDB. Men moral är inlenågonting som ändras från dag lill dag. Moral skall vara en styrka och enledning i en människas inre liv, inte någonting som man flaxar omkring med idebatten av taktiska skäl. Av den anledningen finns det stora skäl att funderapå vad den tidigare regeringen faktiskt hade tänkt. Del är inte därför all jagoch regeringen inle vågar slå pä egna ben - för det vågar vi verkligen göra -utan därför atl man i någon mån behöver belysa den moraliska Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt hallen i vad 1. ex. herrLidbom nu går omkring och fäkiar om. Delsäger sig självt att en tillträdande departementschef informerar sig om vad detär för något arbete som har bedrivits i departementet och vad det är för sortsställningstaganden som bör göras. Det är också självfallet att endepartementschef som tillträder försöker informera sig om vad företrädarenungefär hade för uppfattningar, särskilt i ett sådant sammanhang som gällerhandelspolitik, och än mer naturligtvis när del gäller utrikespolitik, efiersomdel finns ett starkt intresse av kontinuitet i denna verksamhet. ju själv förslå att del alltså inle bara är av någon sorls osäkerhet ellernyfikenhet som jag dä intresserar mig för vad den tidigare handelsministern härhade för utgångspunkt. Ensak är absolut säker, herr lalman. Endera är en mästare i attförsöka lura svenska folkel, eller också var han som departementschef enmästare i alt försöka lura dem som fanns på departementet om vad som är hansuppfattning i den här frågan. Del är bara all välja mellan de tvåmöjligheterna. Och jag, herr talman, väljer för min del atl tro alt en mästare i att försöka lura svenska folket. regeringsdeklaration som avgavs om handelspolitik konstateradesdel alt regeringen arbetar på ett program för ålgärder för att befrämjaexporten till . Vad var det för slags åtgärder ni egentligen hade itankarna dä? Jag tror säkert all det är rikligt alt tänka sig att man då, imars eller april eller när del nu var, kanske arbetade med idén att vi skullese om man skulle gå med i IDB men senare kunde ha bestämt sig för atl del inlevar det lämpliga. Men i fanns ju ändå den härpromemorian, som argumenterar för alt borde gä med i IDB. Och varieperson som har någon erfarenhet av hur ell departement arbetar vet att det ickeligger departementspromemorior färdiga atl skickas utanfördepartemenlsväggarna om del inte är så all departementschefen har varit ganskaengagerad i de förslag som läggs fram i departementspromemoriorna. Men någonnödvändighet för att promemorian visar att han verkligen har tagit slutligställning - det skall jag gärna erkänna - behöver del inte vara. Mendet har sagts mig att regeringen resonerade om dessa ting vid enlunchberedning. försöker alltid säga atl regeringen har ej"beslutat". Det har jag aldrig sagt att den gjort, för regeringen iregeringssammanträde är en helt annan sak. Men regeringar tar ställning ävenpå andra sätt, t. ex. - som mycket väl vet - vid de luncher som dengamla regeringen hade och som den nuvarande också har, där manresonerar om många frågor och där man alltså tar ställning. Jaggör således gällande atl den tidigare regeringen vid ett sådant sammanträde -eller vid en sådan lunch - fattade beslut om att man skulle söka inträde iInteramerikanska . Vid della sammanträde var, såvitt jagbegriper, alla de s. k. tunga statsråden närvarande, utom . Att dennaidé inte kan vara alldeles förfiugen visas väl också av att statssekreteraren ibiståndsavdelningen på utrikesde- partementet, som varmotståndare lill del här, som tyckte atl regeringen hade tagit en tokigställning, ju skrev en promemoria som har varit citerad i pressen. Därkonstaterar alltså att regeringen har vid lunchsammanträdebeslutat all skall ansöka om medlemskap i . Det är en promemoria, dalerad . Socialdemokraternaförsöker bara, när del här kommer på tal, all svänga sig med att undervalrörelsen, när man hade ont om tid, resonerades det om della, men man komaldrig till någon slutsats och man skulle vänta till efter valet. Sakfrågan färvi tillfälle att debattera i börian av juni. Men , som går omkringoch moraliserar, har ju haft flera tillfällen att ge elt mera entydigt svar änvad han har gjort i debatten om hur han själv och den tidigareregeringen sett på delta. Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Herrandre vice talmannen anmälde all anhållit alt lill protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt lill ytterligare replik. HenSVENSSON i (vpk); Jag vill börja med alt notera atl det är en oerhörd de-battekniskövermakt som i den här deballomgången ges gentemot herrLidbom. Jag tycker inte att det är korrekt. Utrikespolitik har förblivit ell reservat för ganska små grupper uröverklass och etablissemang. Demokratiska strömningar har där aldrig riktigtbrutit in. Utrikesdepartementen i väst har blivit samordningscentra för mycketav kampen mot sociala förändringar och mot folkens frigörelse ute i väriden. Utrikespolitikär också en klassfråga. De konservativa ville krig mot 1905.Arbetarrörelsen ville folkförbrödring. tävlade i välviljamot general . Svenska arbelarungdomar stupade för den spanska republiken.Svensk arbetarrörelse sympatiserade med . Bakomden svenska neutralitetspolitikens formella mask har därför pågäll en ständigstrid. Engagemanget för folkens frigörelse hos breda skikt av arbetarklassenhar stått i motsättning lill de mäktiga ekonomiska intressenas uppknytning lillUSA och EG. Den svenska utrikespolitikens prestationer i detta fäll av spänninghar väl inte alltid hört till de n.est ärorika frän progressiv ståndpunkt. Molden bakgrunden var det med överraskning vårt parti tog del av den s. k.Söderdoktrinen, utrikesministerns utspel härförleden. Söderdoktrinen säger sighävda de mänskliga fri- och rättigheterna. Vänstern här i har fält lärasig hur viktiga de rättigheterna är. Varenda gäng de har inskränkts har det iförsta rummet varit vänstern som det gått ut över. Därför frågar vi oss: Vad ärdenna Söderdoktrin? Söderdoktrinenhävdar att hot mot de mänskliga fri- och räitigheierna också är etl hot moiavspänningen. Det kan vara helt riktigt. Men Söderdoktrinen går ut på atl delenbart är händelserna i vissa socialistiska Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt länder som hotaravspänningen. Något annat hot vill inte Söderdoktrinen erkänna. Deltaär ju inget annat än en kopia av ;s diplomatiska spel. Men president ju den ursäkten all han har en reaktionär hemmaopinion, inför vilken hanmåsle legitimera sig för alt sedan kunna gå med i avspänningspolitiken. FruSöder har däremot inget sådant skäl för att gä med i elt diplomatisktdubbelspel. Vänsterpartietkommunisterna menar alls inle att inte kritik kan riktas mol förhållandena isocialistiska länder. Men går man in för de mänskliga fri- och räitigheiernaskall man göra del pä ett äriigt, konsekvent och trovärdigt sätt. Det är vårkritik mot regeringen. Den är inle trovärdig. Den kritiserar ål ett håll ochskyler över ål andra. Den gör heller inle klart från vilken grundvärdering denkritiserar. Allting är bara spel. Vietnamkrigetvar etl grovt förlrampande av mänskliga rättigheter. Ändå tog ledandeborgeriiga politiker här i landet parti mot det vietnamesiska folkel. Kuppeni ledde till att 700 000 civila vänsteranhängare mördades. Jag hördealdrig att de borgeriiga dä var oroade över de mänskliga rättigheterna.Handelsministern besökte scha-hens sedan. Jag hörde aldrigalt någon företrädare för regeringen talade om dödsdomarna, tortyren, terrornmol de fattiga, de politiska fångarna i del fruktade fängelset . Mendet ingår inle i det diplomatiska spelet all visa intresse för de mänskligarättigheterna i schahens land. Han är ju etl bålverk mol den förfäriigasocialismen. Därför måsle han behandlas med särskild tolerans. INordirland trycks en hel befolkningsgrupp ner och förmenas viktiga mänskligarättigheter. Hundratals personer sitter internerade på obestämd lid. Man slåroch misshandlar dem under förhören. Jag har aldrig hört all dessa brott mot demänskliga fri- och rättigheterna bekymrar den . Jag haraldrig hört den kritisera premiärminister för hans Iriandspolitik. Ochsamma sak är det över hela linjen. Yrkesförbudet i Tyska för-bundsrepubliken.De nya straffbestämmelserna mot förgripliga yttranden i tryck. Skådeprocessernamot vänsteranhängare i för alt täcka över de fascistiska attentaten.Förhållandena för de politiska fångarna i det israeliska fängelset i ,som rapporterats i svensk press. - Inget av della har någonsin intresserat densvenska regeringen. Nyligenkidnappades ett barn pä öppen gata i av agenter för en amerikanskdetekiivbyrä. Är man ärligt intresserad av att familjemedlemmar återförenas -då är en diplomatisk framställning lill om detta grova brott mot elt barnsfrihet och integritet naturiig. Men när man frågar utrikesministern om falletlåter hon en annan minister svara. Någon aktion är inte påtänkt. ILatinamerika kränks grovt demokrati och mänskliga rättigheter. Men det hindrarinte regeringen atl föreslå slöd ät , ettorgan för ;s utrikespolitik, en uppbackning ål internationellafinanstruster och åt de fascistregimer de vill stärka. kommunisterna godkänner inte detta slags dubbelspel.Mänskliga fri- och rättigheter är inte leksaker för diplomatin. Del är fråga omkonsekvens och grundläggande ideologiska principer. Därför skall de försvarasöverallt. Hurser då ett parti som vårt på de socialistiska länderna och deras problem? Jagtänkte, herr lalman - även om del faller en aning utanför ramen - beröra det,därför alt jag tror alt det intresserar allmänheten. Desocialistiska länderna är en mäktig progressiv kraft i världen. Deraslandvinningar på det ekonomiska, sociala och kulturella området, dendemokratiseringsprocess som pågår där, kommer i desto skarpare relief motbakgrund av hur tillståndet i dessa länder var före socialismen -på ,, Antonescus eller Ulmanis lid. och de socialistiskaländerna var det vietnamesiska folkets enda verkliga stöd . m. , som dock 1965 talade klartext, gjorde inte sä förrän krigethade pågått . var del land som på den revolutionära folkregeringensbegäran ställde upp för att slå tillbaka de sydafrikanska legoknektarna iAngola. Det socialistiska blocket är redan genom sin blotta existens ett stödät tredje världens frigörelsesträvanden. Imperialisternas krigspolitik hade iannat fall totalt saknat hämningar. Vpkär solidariskt med alla människor som arbetar för socialism och nationellbefrielse. Del är själva grunden för vår politik. Detla är vad vi kallarproletär internationalism. Men det vore en märklig form av proletärinternationalism ifall den lät ansvaret för socialismens innehåll och kvalitetstå tillbaka för hänsyn till enskilda partier, partiledningar elleradministrativa intressen. Vårkritik har inget gemensamt med den borgeriiga. Den borgerliga kritiken villskada socialismen och gynna imperialismens ståndpunkter. Vår kritik däremot ärinte ullryck för avståndstagande utan för ansvar. Den vill befordra en sådanöppen syn på brister och felaktigheter som kan främja socialismens innehåll ochslagkraft. Socialisteroch kommunister i alla länder är våra bröder och systrar. Inför en bror ellersyster känner man alltid tillgivenhet, förbundenhet och omsorg. Man visar dåligomsorg om man tiger inför vad man menar vara en felaktighet i sin brors ellersysters handlande. Förirolighet och solidaritet förutsätter öppenhet.Öppenheten gör i verkligheten förbundenheten ännu djupare. Delfinns nu de som menar atl vårt parti borde tiga om problem i socialistiskaländer. Att vi borde iaktta en lystnadens solidaritet om sådant som intetaktiskt passar oss. Desom resonerar så har ingenting förstått av marxismen och av den kommunistiskavärldsrörelsens villkor. De har heller ingenting förstått av de svenskaarbetarnas tänkesätt och politiska tradition. Skullevi slå inför arbetare och säga: "Här och skall vi slåss fördemokratiska fri- och rättigheter, men under socialismen skall Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debalt vi godta begränsningar idem"? Sade vi pä det sättet, skulle del vara en moralisk och politiskbankrutt. Marxismenär en vetenskaplig teori. I all vetenskaps natur ligger alt den måsle kunnaerkänna även sädana sanningar som är obehagliga och kontroversiella.Undanglidande och tigande medför djupgående skador på teorins utveckling. Denkommunistiska världsrörelsens partier är likaberättigade och självständiga. Dehar alla en skyldighet att göra självständiga analyser utifrån sina resp.erfarenheter. Delta måste vi ta pä allvar. Ty självständigheten kan ju integälla bara sä länge man håller tyst. Enhetenmellan kommunistiska partier främjas inte genom tigande och undvikande. Denfrämjas inte av lakejens solidaritet. Enhet förutsätter öppenhet. Fanns inleöppenheten skulle påfrestningarna pä enheten bli övermäktiga. Alltfler människor världen över ser kapitalismens orimlighet. Dess rovdrift,kortsiktighet och ansvarslöshet. Dess ökade klasskillnader. Dess lillaöverklass av finanstruster som när sig på mänsklighetens elände. Dess befordranav fascism, krig, egoism och likgiltighet för andra. 1den situationen vänder sig människorna, trevande och frågande, tillsocialismen. Med förhoppningen all den skall kunna föra upp den mänskligacivilisationen på en ny nivå. Vimenar all socialismens förmåga all engagera, dess slagkraft, enbart kan vinnapä att den äriigt och utan inskränkningar gör upp med sina fel. Socialismenvinner på att frige de politiska fångarna i . Den vinner på attinte utsätta enskilda oppositionella för byråkratiska småakligheter. Den vinnerpä att låta konstnärer uttrycka sig i en fri och utvecklande konslnäriig stil.Den vinner pä atl ta en öppen debatt med sina kritiker. Avskaffande av privatkapitalmakt, av pengarnas makt över åsiktsbildningen, skall också leda tillökad personlig frihet. Kollektiv demokrati förutsätter stärkta möjligheter tillindividuell frigörelse - individens fria utveckling genom allas friautveckling, som uttryckte del. Somdet i är det vårt självklara ansvar att drivadiskussionen om socialismen och dess problem vidare. När övergången lillsocialismen kommer här i landei - och den dagen är inte avlägsen - då skall i dess uppbyggnad på etl sådani sätt alt vi kan se kommande generationeri ögonen ulan fruklan för deras dom. Man skall vara konsekvent i sin kritik av dem som bryter mot demänskliga rättigheterna, sade . Jag vill hälsa ochdel renade vpk välkomna i den krets av partier som myckel länge hävdat just denprincipen. är f n. den världsdel som på etl alldeles särskilt sätt står icentrum för vår uppmärksamhet. Det har inte minst debatten visat. Inomflera regioner av den afrikanska kontinenten präglas situationen avinstabilitet och förändring. Vad allt delta vittnar om är givetvis all Afrikabefinner sig i etl dramatiskt utvecklingsskede i sin politiska historia. Vi uppleveroch kommer länge än att få uppleva åtskilliga konvulsioner innan de nyastaterna utvecklat mera stabila samhällsstrukturer. Dettaskede av förändring märker vi nu i stora delar av östra . Etiopiengenomgår en plågsam process i brytningen mellan ett föråldrat feodalt samhälleoch någonting nytt. utsätts den etiopiska statsbildningen för svårapåfrestningar till följd av inre slitningar och spänningar i regionen överhuvud laget. I utsätts en värnlös befolkning för upprörande behandlingsom åsidosätter de mest elementära mänskliga rättigheter. Huvudintressetknyts dock till södra , där kränkningar av de mänskliga rättigheternaaccepterats och legaliserats som en del av själva samhällssystemet. Alltmerdesperata krav från befolkningsmajoritelen i dessa länder och ett tilllagandeopinionstryck frän omväriden har inle lett till någon ändring. Genom atlupprätthålla elt bålverk av raslagar, som alla bygger på skillnaden i hudfärg,har de vita försäkrat sig om fortsatt dominans pä samhällslivels alla områden. Menden politiken bär inom sig fröet lill sin egen undergång. 1950-och 1960-talenbetydde kolonialmaktens sönderfall i större delen av . Med 1970-taletsinbrott avslutades den process som inneburit en långsam söndervillring av delportugisiska väldet. självt blev fritt frän den fascistregim som intelängre förmådde slå emot en ny tids krav. väntar vi på atl förändringen iförsta hand skall nå och . Ändåär del, herr talman, som utgör kärnan i problemkomplexet södraAfrika. Detär där vi möter apartheidsystemeis värsta uttrycksformer, men färgenom sin ekonomiska och militära styrka ett avgörande infiytande även påutvecklingen i och . lanSmith i hade givetvis aldrig kunnat hålla ul så länge mol en samladomvärids försök alt helt isolera den rhodesiska ekonomin, om han inte haft ettlivsviktigt ekonomiskt stöd från regimen i . Situationeni skulle tett sig hell annoriunda för majoriteten av landelsinvånare, om inte i strid med upprepade FN-beslul utövat en faktiskadministrativ och ekonomisk dominans i det området. Detär därför situationen i själva och de förändringar som sker därbetyder sä myckel för regionen i dess helhet. Vihar länge men förgäves väntat på förändringar i apartheidsystemel. Kansketrodde vi att den blodiga , då polisen öppnade eldmot och dödade fredliga demonstranter, skulle ha blivit en klar och tydlig varningför de vita makthavarna. Men Sharpeville blev inget uppvaknande förapartheidregimens bärare och försvarare, bara Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt en ny symbol för ondskaoch rashat. Förtrycket fortsatte, förnedringen förblev lika outhärdlig. Manfortsatte atl fängsla människor, vars enda brott var atl de talat för enfredlig förändring. Manfortsatte att fösa samman majoriteten av landets befolkning lill förslumningoch förnedring i tron atl det skulle gå att bevara ett syslem där de svartaförvägrades rätten att bo i sitt eget hemland. Manfortsatte att förslärka bålverket av raslagar och man förblev fånge i den egnaföreställningen om den andra rasens underlägsenhet på alla områden. Istället för att söka utveckla landet till den nalion med välstånd för alla somSydafrika har så rika naturliga förutsättningar atl bli, har den vila regimenenvist vall att snöra in sig i den förkvävande tvångströja som rasälskillnadeninnebär. Detla har inle bara lett till minskad rörelsefrihet och frånvaro avnaturiig samvaro mellan landels medborgare. Det har också fåll lill följdotaliga mänskliga och sociala tragedier. Det har betytt i längden helt omöjligaförhållanden pä del ekonomiska samhällsområdet. Det har medfört en ökadbrutalisering av polisvåldet. har del ocksåresulterat i hot om allvarliga inskränkningar i den relativt friasydafrikanska pressen. Motdenna mörka bakgrund hjälper det sedan föga alt den sydafrikanska regeringenförsöker framhålla vissa små ljuspunkter i form av närmast kosmetiska åtgärderför att få rasåtskillnaden att verka mera smaklig utåt. Man lar bort skyltarfrån parkbänkar, man öppnar ett och annat lyxhotell för de få svarta som harråd att besöka sådana, man låter en och annan icke-vii få avancera ettbegränsat stycke på samhällsslegen. Men alla inser att detta inte räcker, attvad som krävs är en förändring i grunden av hela del sydafrikanskasamhällssystemet. Någonting annat kommer aldrig att accepteras av majoritetenav svarta och färgade. Delta blev efter Sharpeville ettövertygande och brutalt bevis för. MenSydafrikas dominerande roll i hela området gör också, som jag redan har sagt,all dess hållning till utvecklingen i och är av vitalbetydelse. SkulleSydafrika välja att fortsätta att stödja , kanske t. o. m. genom militärintervention, riskerar man all hamna i bäde en blodig upptrappning ochspridning av konflikten. Ensådan utveckling borde vara elt fruktansvärt perspektiv också för Sydafrikasjälvt. Även de vita i borde vara bäst betjänta av att övergångentill majoritetsstyre och självständighet sker och i sä ordnade formersom möjligt. Del borde därför ligga i intresse att medverka tillrealistiska lösningar på problemen i såväl som . Kanskefinns det också kretsar inom den sydafrikanska regimen som inser att detta ärden enda rätta hållningen. Premiärminister tidigare försök tillavspänning med vissa och hans ac- cepterande av tanken päelt formellt självständigt kan kanske också ses som ansatser i denriktningen. Men syftet bakom den politiken har föga överraskande visat sig baravara att söka bevara de vilas maktställning och dominans i hela området. Ettbelägg för detta är ju att vid den s. k. Windhoek-kon-ferensen, därNamibias enda nationella poliliska parti SWAPO ej deltar, förbehållit sig attäven kontrollera alla de viktigaste samhällsfunktionerna inomutrikespolitik, försvarspolitik, finanspolitik etc. Ettannat belägg för detla är att , trots att man säger sig vilja geNamibia självständighet, anser det nödvändigt all hålla en ockupationsstyrkapå upp emot 50 000 man i för att slå ner de befrielsestyrkor som sökeråstadkomma en seger för SWAPO;s nationella krafter. Detär ju också klarl atl , i den mån man alls är beredd att sätta nytttryck pä lan för all fä honom att acceptera någon form avmajoriletsstyre, bara gör det i sitt eget intresse i tron att man den vägen kange sill eget apartheidsysiem ännu en lidsfrist. Enfortsättning av denna polilik kommer - den saken torde vara hell klar - attomöjliggöra varje försök till en fredlig förändring. Den har redan lett lillatt befrielserörelserna i desperation gripit till vapen. Det är ändå miltintryck, efter de samtal som jag har haft med befrielse-rörelsernas ledare idessa områden av , alt man tvärtemot vad som ofta sägs i pressen utanförAfrika är beredd att fortsätta att diskutera som man givetvis ärinställd pä atl betala del höga pris som en forlsalt väpnad kamp innebär. Idenna uppfattning stöds befrielserörelserna av frontstaierna och deraspolitiska ledningar, som dessutom under senare lid har lagt ner sloraansträngningar på all stärka strävandena lill enighet mellan de olikabefrielserörelserna i dessa områden. Om man till fredliga förändringar skallutnyttja denna beredskap, som finns både hos befrielserörelserna själva och hosde omgivande staternas poliliska ledningar, mäste det ske en omläggning avpolitiken ganska snabbi. Smiths förhalningslaktik i , de egendomligakonstitutionella förslagen i och den omfattande polisterrorn iSydafrika har redan gjort läget mycket explosivt. Voerster borde inse att denpågående processen innehåller alltför många pådrivande krafter för all hanskall kunna lyckas i sina strävanden atl bevara något slags status quo. Insiktenom vad denna dynamik kommer alt innebära för de vita borde fä dem att ändra sinpolitik, innan det är oåterkalleligt . När förhoppningarna hosbefolkningsmajoriteten väl har länts, när fördämningarna bakom vilkaapartheidsystemel upprätthålls har börjat brista, när det upptrappadegerillakriget lett till allmän fruktan hos den vita befolkningen, när siffrornaöver vit utvandring börjat stiga sä som sker i , när det utländskakapitalet börjar sky dessa marknader som sker i och när.hotet ominternationella sanktioner rycker närmare, dä påbörjas en process med en egen dynamik.Till slut måsle denna process tvinga de vita inse de bittra följderna av många Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debalt års försummelser och enförvriden människouppfattning. har genom ett starkt opinionstryck och på många andrasätt sökt tvinga fram denna insikt hos de vila rasist-regimerna. deltaraktivt i dessa anslrängningar och försöker au mera direkt bistå demsom direkt eller indirekt drabbas av de vita minoritetsregimernas polilik. Delär därför som regeringen har koncentrerat en mycket stor del av biståndet lillde s. k. fronlstaterna; , , , och . Detär därför som regeringen krafiigt har höjt anslagen för humanitär hjälp tillbefrielserörelserna och gjort betydande extrainsatser för att klara de svårafiyktingproblem som finns i det här området.