prot · G00949 · 1976-12-31 00:00:00 — För alt de frågor som vi nu behandlar skall bli mera begripliga förkammarens ledamöter tror jag det är nödvändigt med en liten historiskbeskrivning. Före1971 var fördelningen av inkomsten mellan makar inget skatteproblem, då makarsinkomster ändå samtaxerades. När den obligatoriska särbeskattningengenomfördes och alla fick betala skatt efter en enhetlig skatteskalaförändrades dock förhållandena. Genom den progressiva skatteskalan kunde detbli stora skatteskillnader, om den samlade inkomsten kunde delas upp mellanmakarna eller om en av makarna tvingades uppta hela inkomsten på sig. För attförhindra godtyckliga uppdelningar mellan makarna, som kunde leda lill skaltenykl,behölls sambeskailningen för makar som hade gemensamt lantbruk eller annanrörelse eller där en av makarna arbetade i den andra makens företag. Särskildaregler infördes för det s. k. förvärvsavdraget. Barn kunde ocksåpåföras lön med vissa begränsningar. Denhär sambeskattningen gällde och behölls dock bara för enskild firma. Omförelaget drevs i bolagsform gällde andra regler. Dä upprätthölls principenatt bolaget och ägaren var två skilda rättssubjekt, och lön kunde utbetalastill alla famiOemedlemmar från bolaget. Underårens lopp har stark kritik riktats mot den faktiska sambeskailningen, ochkrav har rests att makarnas inkomster skulle få delas mellan makarna om bådautförde arbetsinsatser i företaget. Å andra sidan har från fiskal sida riktatskritik mot den mera godtyckliga uppdelningen av inkomsterna som skedde omfamiOeföretaget drevs i bolagsform. 1972års skatteberedning och företagsskatteberedningen har båda undersöktmöjligheterna att få likartade beskattningar för famiOemedlemmar oberoende avföretagsform, och framlade utredningarna förslag som kunde sägasvara en kompromiss mellan de olika regler som gällt förde olikaförelagsformerna. Regeringen kom med en proposition till i huvudsakefter utredningarnas förslag, och fattade beslut isaken. I de flesta frågorna var enig, men på fyra punkter skeddebeslutet efter lottdragning. I tre fall utföll till propositionensfördel. Det gällde två regler om hur fördelningen av inkomsterna skulle skemellan makar och en regel om när barn skulle kunna avlönas av föräldrarna ochdessa skulle medges avdrag därför. Dennu aktuella propositionen 41 tar ånyo upp de frågor där de borgerligaförlorade vid vårens lottdragningar. Den borgerliga utskoltsmajoritetenansluter sig till propositionens förslag, medan vi inom den socialdemokratiskaminoriteten anser att den lagstiftning som togs är bra som den är. Enligtden socialdemokratiska minoritetens uppfattning kan man dela uppfrågeställningen på två sätt; Vilka regler är berättigade att ha ur allmännarättvisesynpunkter både mellan olika företagsformer och i förhållande tillandra som har inkomster på grund av tjänst? Vilka regler måste man ha för att kunna förhindraskatteflykt, och kan man tumma på rättviseprincipen i något avseende just föratt förhindra skattefiykten? Utskottetär enigt dels om att man skall ha samma beskattningsregler förfamiOemedlemmarna, oberoende av i vilken form företaget drivs, dels om attvissa inskräkningar i millimeterrättvisan får göras för att kontrollmyndighetenskall ha en chans att ingripa mot alltför stora missbruk. Det är dock storskillnad i åsikterna om hur de här inskränkningarna skall vara och vad somegentligen är rättvisa. Lätmig, herr talman, redovisa hur reservanterna ser på de här sakerna. Vi anserprincipiellt att avkastningen i det företag som drivs av makarna gemensamt ärmakarnas gemensamma egendom eller gemensamma ersättning. Inkomsten skall dåfördelas mellan makarna i förhållande till den insats som resp. make gör iföretaget. Om båda makarna gör samma arbetsinsats, bör också inkomsten delaslika, och så är också reglerna konstruerade . Om två makar t. ex. driveren liten affär och båda gör samma insats eller om två läkare har ett företag,får alltså inkomsten delas lika. Men i de flesta fall gör inte makarnalikvärdiga insatser, utan en av dem är företagsledare, medan den andre ärmedhjälpande make. Enligt de bestämda reglerna skall den medhjälpandemaken då ha en marknadsmässig ersättning för sin arbetsinsats, men fortfarandegäller att företagets gemensamma inkomster skall fördelas mellan makarna.Dagens lagstiftning utgår från att en gemensam inkomst inte får fördelas så,att det blir marknadsmässig lön till medhjälparen, medan chefen i företaget fåren mindre del för sin insats. Det ideala skulle naturiigtvis vara alt man ivarje enskilt fall kunde avgöra vad medhjälparens insats är värd i förhållandetill företagsledarens. Det har dock bedömts som en hell omöjlig uppgift, ochdärför beslöt att en schablon skulle användas. Denmedhjälpande makens insats skulle ge marknadsmässig lön, men denna lön fickaldrig överstiga en tredjedel av makarnas gemensamma inkomster från företaget.Förelagsledarens insatser i förhållande till den medhjälpande makens insatserbedömdes således som två till ett. Den här schablonen är kanske intefullkomligt rättvis i alla lägen. kunde en annan fördelning vara merakorrekt, men med tanke på företagsledarens stora betydelse för det lillaföretaget vågar jag ändå påstå att schablonen är väl avvägd, och för alla demsom Ändradebeskatt-ningsreglerJÖr egenföretagare, m. m. Ändradebeskattningsregler för egenföretagare, m. m. har etl företag som lämnarnormal avkastning, som ger utrymme för två marknadsmässiga löner, och då ägarnaockså tar ut denna normala avkastning genom uttag av normala löner, är detinget problem alls. Man får nämligen också räkna med att företaget även skallavkasta en hel del på insatt kapital, och det får ju också tas ut som sådanvinst som får delas. 1proposilionen föreslås nu att tredjedelsregeln skall slopas och att medhjälpandemake skall få ut en marknadsmässig lön för sin arbetsinsats, oberoende av denersättning som den andre maken, som är företagsledare, tar ut. Företaget skalldock inte få lämna underskott på grund härav, men företagets hela vinst skallfå betalas till medhjälparen och chefen skall helt kunna bli ulan, om alltsåden medhjälpande makens ersättning inte överstiger marknadsmässig lön. Enligt proposilionenskulle på detta sätt den medhjälpande maken i stället för all vara delägare blivad man kan anse som anställd arbetskraft. Men genom olika regler upphäver mansedan del här anställningsförhållandet, varefter det åter blir fråga om ettgemensamt förelag. Under alla omständigheter gällde del dock i propositionenetl obligatoriskt uttagande av marknadsmässig lön för den medhjälpande maken.Sedan är det en annan sak - och så har det varil även tidigare - att ingen harkunnat fullfölja kontrollen av detta, ulan den marknadsmässiga lönen har ipraktiken kanske blivit ett tak. Utskoltsmajoritetenhar dock inte accepterat det av regeringen föreslagna obligatoriet. I ställetföreslår man att makarna godtyckligt skall få dela upp makarnas gemensamma inkomsterpå vilket sätt som helst upp till en marknadsmässig lönenivå för denmedhjälpande maken. I normalfallet kommer detta givetvis all betyda attfamiOeinkomsten kommer att delas mitt itu. Det betyder alt skatten blir 2 300kr. lägre än om tredjedelsregeln tillämpats och makarnas gemensamma uttag ur rörelsenför två fulltidsarbetande hade varit . Men skattevinsterna kan blimycket större än så om det finns inkomster av annat slag utanför rörelsen, somgör all rörelseinkomsten i sin helhet kan fiyttas till en av makarna. Ävenom jag inte tror att majoritetens förslag i sak kommer all betyda så förfärligtmyckel - därför all jag tror alt detta redan förut har varil omöjligt altkontrollera - så låt mig ändå använda rätt starka ord: har jag varil medom att man så öppet legaliserar möjlighet till skatteflykt för en gruppmänniskor. Alla vägar skall alltså lämnas öppna! Blir det fördelaktigt medmarknadsmässig lön tar man den, blir det inte del så gör man något annat. Alltblir lika rätt. Det här betyder en hel del ur socialförsäkringssynpunkt också. Denkritik som har riktats mot uppdelningsspärrarna har varit av nästankänsloladdad karaktär. Man har menat att den som var gift med en företagareoch arbetade i dennes företag var diskriminerad i förhållande lill dem som gickut på öppna arbetsmarknaden och då självfallet fick skatta för sin löneinkomstulan samband med makens inkomst. Den som framfört den kritiken har enligt minuppfattning gjort sig skyldig till fiera felbedömningar.Till att börja med går del inte att jämföra löneinkomster på en främmandearbetsplats med förelagarinkomster, som del rör sig om i del egna företaget.Med de gynnsamma företagsbeskattningsregler som vi håller oss med i det härlandet kan företagaren skaffa sig avsevärda skattekrediter. Det finns ingettvåpartsförhållande inom det egna förelaget och inom rätt rimliga gränser kanföretagaren själv bestämma det uttag som skall göras - antingen man vill kalla detlön eller företagarvinst - både för sig och sin famiO. Om det är någon som ärdiskriminerad i detta fall så är det givetvis den vanlige anställde somknappast har någon chans till vare sig inkomstutjämning eller skattekrediter. Jagkan inte finna annat än att reservanternas förslag i alla avseenden fyllerstörre krav på rättvisa än vad som föreslagits i propositionen, ochreservanternas förslag är oändligt mycket rättvisare än den skrivning somutskoltsmajoriteten föreslagit med ändring av propositionen. Jaghar här uppehållit mig vid hur man utformat reglerna för attuppnå likställighet mellan olika grupper. Liksom företagsskatteberedningen påsin tid anförde i sitt utredningsförslag har säkeriigen de fiesta företagarelojalt föOt de regler som gällt, men det hindrar inte att ett avsevärt missbrukändå förekommit. Företagsskatteberedningen har lämnat en katalog över exempelpå hur en företagsinkomst delas mellan olika famiOemedlemmar och visat attavsevärda skattevinster tagits hem genom mer eller mindre lovligatransaktioner. Företagsskatteberedningens erfarenheter gäller förstås företagi bolagsform därför att de här reglerna inte gälll enskilda firmor. Beredningenhar också efter kontakter med olika taxeringsorgan kommit fram till att detvarit närmast omöjligt att bestrida uppdelningar som gjorts. Man har tvingatsacceptera de av de skallskyldiga gjorda fördelningarna, trots starkaindikationer på att de varit oriktiga. Dei våras föreslagna lagändringarna satte till en del stopp för de felaktigauppdelningarna i fåmansbolagen som man förde enskilda firmornaavskaffade den faktiska sambeskattningen. Men vill utskotts-majoritetenluckra upp de spärrar som infördes för att förhindra skattefiykt. Denviktigaste av dessa är självfallet den s. k. tredjedelsregeln. Jag hartidigare anfört att den fyller en stor uppgift som fördelare av inkomstenmellan företagsledaren och den medhjälpande maken på ett rättvist sätt, menregelns värde är också stor ur kontrollsynpunkt. Den sätter på ett effektivtsätt stopp för alla otillbörliga överföringar över en viss nivå, och den är denenda regel som kontrollmyndigheten med framgång kan använda. Alla andrakontrollmöjligheter vilar på skälighetsbedömningar, men i fråga om tredjedelsregelnfinns klara siffror att gå på. Kritikerna mot regeln har ansett deldiskriminerande att medhjälpande makes ersättning görs beroende avföretagsledarens uttag ur rörelsen. Utskottsmajoriteten- har anslutit sig tillden kritiken, och man har t.o. m. anslutit sig till propositionens uppfattningatt regeln kan få orimliga effekter. Det enda exempel som propositionen tagitfram är i Ändradebeskalt-ningsreglerfÖr egenföretagare, m. m. Ändradebeskattningsregler för egenjöretagare, m. m. och för sig orimligt ochvisar i vilken verklig argumentnöd propositions-författaren varit. Del exempelsom tagits fram gäller en företagsledare som varit sjuk ochinte uppburit någon lön alls från företaget men som ändå skall påföras tvåtredjedelar av del samlade uttaget. Jag ifrågasätter om en person, som inte gjortett enda handtag i en rörelse som han skall stå som ledare för ,skall betecknas som företagsledare. bra utan den sjuke är ju ipraktiken den andre maken företagsledare. Skulle så ändå inte i rättspraxisbli fallet, finns del plats för justeringar av sådana detaOer i lagstiftningen.Men sådana exempel har departementschefen och utskottsmajoriteten tagit somintäkt för att avskaffa en regel, som dels på ett någorlunda rättvist sättfördelar en famiOeinkomst mellan makarna, dels är en effektiv spärr förskattefiyktslransaktioner. Detta lycker jag är att kasta ul barnet medbadvattnet. Denandra regeln till hjälp för kontrollarbetet gäller del minsta timantal som denmedhjälpande maken har måst arbeta i företaget för all få tillgodoräknasersättning som beskattas hos denne. Såväl utskottsmajoriteten somreservanterna är överens om att någon tidsgräns behövs av kontrollskäl, och idetta fall har alltså rättvisesynpunkterna fått vika ur bådaåsiktsriktningarnas synpunkt. Åsiktsskillnaderna gäller om den tidsgränsenskall vara , som majoriteten föreslår, eller 600 somreservanterna föreslår. Del rådde f ö. bred enighet om gränsen perår i de båda utredningar som från början kom med förslaget. Reservanternamenar att vid så lågt timantal som 400 finns det knappast någonmöjlighet att kontrollera någonting. Av naturliga skäl finns praktiskt tagetingen annan kontrollmöjlighet än de egna anteckningarna att gä på, och medendast per är blir det svårt för taxeringsmyndigheten att bestridariktigheten av yrkandena även om de är felaktiga. gerytterligare en liten marginal, men jag är medveten om att för den som vill göragodtyckliga uppdelningar är inte heller den regeln till fyllest. ärdock bättre än 400, men den viktigaste kontrollregeln är, som jag harsagt, ändå tredjedelsregeln. Närdet sedan gäller hur barn som arbetar i föräldrarnas rörelse skall avlönas ochbeskattas så tror jag det är mindre som skiOer reservanter och majoritet frånvarandra än när det gäller makar. På den här punkten rör del sig om vilkakontrollmöjligheter som finns för att förhindra missbruk. Statsrådetoch utskottsmajoriteten anser att av kontrollskäl bör för barn inkomster från föräldrarnas rörelser beskattas hos föräldrarna.Reservanterna instämmer i detta ställningstagande, men man anser att samma skälför att förhindra missbruk finns även för hemmavarande barn som är äldre, omdessa är fulltidssysselsatta genom studier på heltid. Dagens studiearbete ärså hårt, att det inte kan bli mera tid över till förvärvsarbete när man kommitin i gymnasieskolan än det var på högstadium. Ersättningtill barn som skall beskattas hos barnen själva bör därför inskränkas tillferier eller liknande ledigheter som omfattar minst en månad, och så ärreglerna konstruerade . Detta ger en garanti för att godtyckligauppdelningar av famiOeinkomsten kan begränsas i mycket hög grad. Jag medgergärna att det kan förekomma fall då arbetsinsatser i rörelsen görs även vidandra tillfällen, men omfattningen därav är säkerligen inte större än altskattens uttagande på föräldrarna i stället blir en mycket måttlig pålaga iförhållande till de kontrollvinster som göres. Jag tror f ö. inte heller attdet kan röra sig om belopp som är större än de som man förbjuder den som ärunder att ta upp som egen inkomst. 1 princip kan det alltså inte varanågon skillnad. Den särskilda regeln för 16-18-åringar, dvs. att de självamåsle ha beskattningsbar inkomst för all få ta upp inkomst från föräldrarnasrörelse, kan lyckas vara i hårdaste laget, men den fyller säkert en storkontrollfunktion för att förhindra godtyckliga överföringar, som då skulle blihelt skattebefriade. Idebatten har kritik riktats mot dessa regler om skatterna för barn somtillfälligt gör insatser i föräldrarnas jordbruk och rörelse, och man menar attdet är en diskriminering av dessa i förhållande till de ungdomar som tartillfälliga jobb på den vanliga arbeismarknaden. Utskottsmajoritetenhar instämt i den kritiken. Vad man då bortser ifrån är att det på den öppnaarbetsmarknaden finns två parter, men för barn i den egna rörelsen finns detbara en part. Det ligger i den partens intresse att minska föräldrainkomstenoch överföra den till barnen där den kan bli helt skattefri elleri varje fall få betydligt lägre skatter. På öppna arbetsmarknaden finns enmotpart som bedömer arbetsinsatsen. I det egna företaget kan den bli hellgodtycklig. Alla jämförelser med den vanliga arbetsmarknaden hallar såledesbetänkligt. Enannan faktor som man alltid bortser ifrån i debatten är att några sådana härmöjligheter inte finns beträffande andra inkomster. Om barn hjälper sinaföräldrar i deras tjänsteutövning torde det vara mycket svårt att få överförainkomst av tjänst till barn. Om barn lill ägare av scha-blontaxerad villa utförreparationsarbeten, går det inte att föra över inkomster från villan tillbarnet, medan det går alldeles utmärkt i fråga om en av föräldrarna ägdjordbruksfastighet. Av delta framgår alt den här frågan redan nu är löst på ellsätt som inte är så moraliskt upprörande. Ett visst pris får man också lov attbetala för att taxeringskontrollen över huvud taget skall fungera. Det finns fiera frågor att ta upp med anledning av detta betänkande,men lill dem återkommer andra talare. Meddet anförda ber jag, herr talman, att få yrka bifall till de reservationer somfinns fogade till utskottsbetänkandet. Ändradebeskattningsregler för egenföretagare, m. m. Hen (vpk); Utskottsbetänkandetbehandlar fiera olika frågor. Jag tar upp dem i tur och ordning. Belräffandebeskattningen av företagare och medhjälpande familjemed- Ändradebeskattningsregler för egenföretagare, m. m. lemmar för inkomster förföretaget: De lättnader i fråga om den s. k. faktiska sambeskattningen sombeslutades hade föreslagits av skatieutredning. Denna var intehelt enig, men jag erinrar mig att nuvarande budgetministern i enreservation tillsammans med centerpartisten skrev så härpositivt: "Med delta förslag anser vi all de väsentligaste orättvisornaifråga om beskattningen av makar som båda arbetar i ett gemensamt företag kommerbort."" Mot denna bakgrund anser jag det vara uttryck förklåfingrighet av regeringen att nu vilja riva upp delar av ett beslut från ivåras innan detta ännu trätt i kraft. Jagerkänner gärna att det här handlar om ett svårt avvägningsproblem. Å ena sidanstår intresset av all genomföra principen om individuell beskattning, å andrasidan står nödvändigheten av att ha en betryggande kontroll av att reglernaicke utnyttjas fbr skattefiykt. har här utförligt belyst derisker som föreligger i det avseendet, och jag skall inte upprepa vad han harsagt. Vianser att den avvägning som gjordes kan försvaras och motsätter ossdärför de förslag till ändringar som har lagts fram i den nya propositionen. Beträffandeförslaget att företagarnas för grupplivförsäkring skall varaavdragsgilla; Det måste anses mindre lämpligt att utvidga avdragsmöjligheternai ett läge när hela avdragssyslemet prövas av skal-leulredningarna. Vi villemellertid inte motsätta oss förslaget, men vi anser att detta måste begränsasså att företagarna inte ges otillbörliga förmåner. Del kan ske genom strykningav ordet "väsentligt" i lagtexten. Beträffandeförslaget om höjning . av den avgiftsfriainkomstdelen för egenföretagare vid erläggande av allmän arbetsgivaravgift:Propositionen motiverar förslaget med alt man vill, som man säger, "beredaegenföretagarna ytterligare lättnad". Det är naturligtvis också det sakengäller. En sådan speciell skattelättnad för en viss samhällsgrupp får iverkligheten betalas av andra skattebetalare, främst av lönearbetarna. Redanden nuvarande frigränsen, , är generös. Vi kan inte finna att någothållbart skäl anförts för en ytterligare höjning. Häromdagengenomdrev det borgerliga transportkompaniet särskilda skattelättnader för 25 %av inkomsttagarna - de med de högsta inkomsterna. vill man genomdriva enextra skattelättnad för företagarna. Det är borgerlig politik i dess prydno!Gruppegoism från dem som ligger i de högre skikten när det gäller inkomster ochförmögenheler är den borgerliga politikens kännetecken som den framträder i deskalteförslag som vi har haft till behandling . Förslaget bör avslås. Slutligenbeträffande förslaget om utvidgning av den s. k. 80/85-pro-centsregeln; Dennafråga utreds f n. av de sittande skatteutredningarna. avslogriksdagen en rad förslag med hänvisning just till detta förhållande. På den härpunkten struntar man alltså blankt i sitt eget argument, som var så viktigt häri kammaren bara i förrgår! är med den borgerligamajoriteten precis som skrev om den engelska högkyrkan, att denhellre föriåter ett angrepp på 38 av sina 39 trosartiklar än på entrettioniondel av sina penninginkomster. 80/85-procentsregelnbör över huvud taget inte utvidgas, utan i stället begränsas, framför allt påså sätt att förmögenhetsskatten inte inräknas. Skatt på förmögenhet har ju ioch för sig inget samband med skatt på inkomst, utan den bör vara en skatt påförmögenheten. Då den socialdemokratiska reservationen tar upp tre av de fyra förslagsom ställts i vpk-motionen yrkar jag dels bifall till reservationen av herrWärnberg m. fl., dels bifall till punkten 4 i molionen nr 31, den punkt somgäller 80/85-procentsregeln. Ändradebeskattningsregler för egenföretagare, m. m. Herr andre vice talmannenMAGNUSSON (m): har ju mycket noggrant gått igenom de bestämmelser som vihar på det här området när det gäller famiOefö-retagens beskattning. Vi harsedan åtskilliga år, alltsedan år 1970, hårt kritiserat det system som man dåskapade för denna kategori av inkomsttagare. Del berodde ju på detförhållandel att vi det året tog bort den egentliga sambeskattningen ochinförde en särbeskattning. När vi då jämför dessa två olika system finner viatt man lidigare har haft två olika skatteskalor, där det var en som gällde försambeskattningsfallen och en som gällde för särbeskattningsfallen. På det visethade man skapat någorlunda rättvisa mellan de två grupperna. När vi emellertidsedan fick ett system som i princip innebar en särbeskattning och vi därmed ocksånöjde oss med en enda skatteskala, fullföOde man inte någon konsekvens här,nämligen att man då också rimligen hade bort se till att de personer somtidigare varit sambeskattade och som även i fortsättningen skulle sambeskattasicke gavs möjlighet att dela upp sin inkomst. Detär detta som har gjort att vi har bedrivit enutomordentligt orättvis beskattning mot alla de stora grupper av jordbrukareoch en mängd småföretagare i vårt land som på det sättet har måst betalaorimligt höga skaller genom att man har beskattat inkomsten gemensamt för detvå i företaget arbetande makarna. Vi lyckades inte få till stånd någon ändringtrots en oändlig massa motioner i . har vi emellertidfått en förändring, och det kanske främst berodde på den utredning som bådeherr och jag var med i, nämligen företagsskatleberedningen. Vi logdär, som mycket riktigt redovisat, upp problemet attaktiebolagsformen kommit att användas på ett sätt som man inte hade avsettfrån början. Man kom att t. o. m. sätta tjänster på bolag. Därmed uppstod enskattefiykt som vi inte kunde acceptera. Det var också därför det rådde enighetom att täppa lill dessa möjligheter till oskälig uppdelning. Meni det förslag som framlades föregående år fuIlföOde man inte - och detförvånade mig - den här principen och skapade rättvisa för de stora grupper.som hade beskattats helt felaktigt. De lidigaresambeskattade skulle nu kunna dela upp sina inkomster. 9 proiokoll 1976/77:49-50 Ändradebeskatt-ningsreglerför egenföretagare, m. m. men då införde man denmycket snäva begränsningen att den medhjälpande maken skulle arbeta minst 600timmar för att man skulle få göra en sådan uppdelning. Vierkänner också att det är nödvändigt med någon liten begränsning. Därförföreslog vi som en kompromiss . Men det är klart att man inte kan gåhur långt som helst här. Människorna tycker att det är egendomligt om de trotsatt de arbetar två och en halv månader - det motsvarar - inte självaskall få deklarera för den inkomsten; det skall den s. k. företagsledandemaken göra. Vid ganska vanliga inkomster ligger marginalskatten nu på omkring70 %.