prot · G00923 · 1976-12-31 00:00:00 — Denmotsatta missuppfattningen finns inte lika klart uttryckt men torde ändå vararätt vanlig, nämligen föreställningen om att den lagliga möjligheten all dömasamtliga de personer som dömdes i IB-affären är helt självklar och tillhör ettdemokratiskt samhälles ofrånkomliga inskränkningar i tryckfriheten. Men så ärinte heller fallet. Låtmig citera en sammanfattning av ett remissyttrande från hovrätten över Skåneoch som finns intaget i iryckfrihetspropositionen: "Hovrättenanser att man bör lägga märke lill att det egendomliga resultatet avtryckfrihetsrättens tillämpning i IB-fallet främst beror på de ändringar i TFsom gjordes på förslag av straffrätlskommiitén och i anslutning tillbrottsbalkens ikraftträdande. Hade i stället TF gällt i sin ursprungligalydelse skulle ansvar för innehållet i tidningen endast ha kunnat utkrävasgenom åtal mot den ansvarige utgivaren. Vid sidan därom skulle åtal endast hakunnat riktas mot den av de åtalade som varit anställd i allmänbefattning och där erhållit kännedom om de förhållanden som röjts. Någotansvar för de båda medarbetarna i tidningen hade däremot inte kommit i frågaoch någon husrannsakan på redaktionen hade inte varit lagligengrundad. angivna iakttagelser ger enligt hovrätten anledningifrågasätta 1965 vidtagna ändringen var riktig. I varje fall anserhovrätten all motiveringen inte är övertygande. Meddelarskyddet kan intereserveras enbart för situationer då några viktiga värden inte står påspel." Elleruttryckt i klartext: Med de regler som gällde skulle journalisten inte ha kunnat dömas för spioneri; han skulle ha klarat sig eftersomspioneribrollet inte bröt genom meddelarskyddet. Skulle detha varit rimligt? Ja, hovrätten över och anser i varje fall det,och tydligen också riksdag . Menäven utan alt gå så långt skulle man kunna reglera tryckfriheten på ett sättsom skapar större frihet för kritiska journalister att fritt granska samhälletsolika inrättningar. beslutade en sådan ändring avdefinitionen av spioneribrollet att IB-avslöjarna knappast skulle kunnadömas som spioner. Däremot finns en annan broltsrubrik som sannolikt skullekunna tillämpas: "obehörig befattning med hemlig uppgift". Detintressanta med denna brottstyp är all den inte finns med i den uppräkning itryckfrihetsförordningens 7 kap. 3 § av säkerhetsbrott som bryter genommeddelarskyddet. Däremot införde , som iEskilstuna också har nämnt, en särskild straffskala med en grov variant avdetta brott. Och denna variant, "grov obehörig befattning med hemliguppgift", finns med i tryckfrihetsförordningens uppräkning av brott somgenombryter meddelarskyddet. Iremissarbetet - och detta har sitt intresse eftersom i Eskilstunaflera gånger har åberopat pressens organisationer - protesterade , inom och detta brott skall bryta igenom meddelarskyddet. Ocksåhovrätten över och var kritisk. Såvittjag kan finna har 19 kap, 8 § om "grov obehörig befattningmed hemlig uppgift" bara ett syfte - alt tillåta genombrytning avmeddelarskyddet för en del av de brott som inte längre definieras somspioneri. Om man avskaffade den paragrafen skulle man inte förändramöjligheterna att ingripa med straffansvar mot människor som ägnar sig åtobehörig befattning med hemlig uppgift. Men man skulle undvika att människorsom gör delta t. ex. i legitimt intresse att för en ovetande allmänhet ochriksdag avslöja konstigheter i samhällsap-paralen går miste om meddelarskyddet. Jagvill på detta sätt peka på hur en av de häftigast kritiserade bristerna iföreliggande förslag utan men för rikets säkerhet skulle kunna plockas bortutan grundlagsändring genom att brottsrubriken grov "obehörig be- fattning med hemliguppgift" togs bort i 19 kap. och därmed motsvarande formuleringi tryckfrihetsförordningen förlorade allt materiellt innehåll. Jag delar iövrigt uppfattning och instämmer i hans synpunkter. Med dessa kommentarerkommer jag all rösta för det vilande förslaget. frågade mig om jag var beredd alt framlägga förslag tilllagstiftning på den punkt i det nu vilande förslaget som avser det politiskaansvaret för anhängiggörande av tryckfrihelsålal. Jagvill erinra om att i det vilande förslagets 9 kap. 2 § står det nu för detförsta atl regeringen äger hos justiliekanslern anmäla skrift till åtal förtryckfrihetsbrott och för det andra att i lag må föreskrivas att allmänt åtalför tryckfrihetsbrott må väckas endast efter regeringens medgivande. Ibåda dessa fall kommer alltså det politiska ansvaret för ett åtal att kunnautkrävas av regeringen. Förslagtill en lagstiftning i anslutning till den andra punkt som jag läste upp,alltså en lagstiftning som föreskriver att det för åtal gällande vissa tryckfrihetsbrottfordras ett medgivande av regeringen, utarbetas, såsom iEskilstuna nämnde, f n. av massmedieutredningen. förslagväntas , och det är min avsikt att för framläggaett förslag i ämnet i sådan tid att lagstiftningen kan träda i kraft samtidigtsom de nu vilande förslagen till grundlagsändring, nämligen den 1 januari1978. HerrTARSCHYS (fp) kort genmäie: Jag ber alt få tacka justitieministern för ett mycket positivt besked.Vi kan alltså vänta ett förslag till lagstiftning i sådan lid, atl vi samtidigtsom den partiella reformen träder i kraft också har en lag som återgerregeringen det politiska ansvaret för åtal i vissa fall. Det tycker jag ärutmärkt. Närvi nu går lill beslut förefaller det vara så att alla partier utom vpk kommeratt rösta för de föreliggande förslagen. Vpk har råkat ut för denpersonlighelsklyvningen att man hade en uppfattning och har en annanuppfattning . Partiet har naturiigtvis i och för sig full rätt att tänka om,och det har partiet gjort. Jagvill, herr talman, sluta med att instämma i ett uttalande som tidigare i debatten. Han sade atl frågan om fri- och rättigheterna intekan ses som isolerad från det ekonomiska och sociala systemet. Jag vill varmtinstämma i den synpunkten. Del finns sociala och ekonomiska system där demedborgeriiga fri- och rättigheterna är myckel begränsade. Hert (vpk): Jag begärdeordet närmast därför att i gav ett något ofullständigtreferat av mitt särskilda yttrande till belänkande nr54 . 1yttrandet sade jag: "Det finns i förslaget vissa oklarheter som kan lämnaöppet för godtycklig tolkning och delar som kan ses som förändringar till detsämre." Jag betecknar vidare formuleringen i den paragraf som reglerarförfarandet vid beslagtagandet av tryckt skrift som suddig, nämligen när deltalas om tryckt skrift "som skäligen kan antagas äga betydelse förutredning i tryckfrihetsmål". Attjag ändå godtog propositionens förslag berodde bl. a. på att del aviseradesolika utredningar. talar i mycket litet omdessa utredningar som skulle reparera de brister i detta förslag somframkommit. Han för tvärtom ett mycket engagerat försvar för bristerna i detföreliggande förslaget. Redani debatten här i kammaren påpekade jag för iEskilstuna del naturliga i atl en partigrupp fortsätter att studera ettkomplicerat ärende - vi var ju alla ense om att detta är ett komplicerat ärende- och alt man reagerar om det framkommer allvarliga brister, som inteklart framstått. Jag vill påstå atl mitt särskilda yttrande var en naturligutgångspunkt för vpk alt företa ett sådant studium av denna fråga. Vårt studiumhar lett till all vi kommit till ståndpunkten att vi inte kan biträda dettaförslag. Jagvill också peka på att vi under den förra riksdagsbehandlingen yrkade pååterremiss. Visseriigen var tiden knapp, men konstilutions-ulskotlel hade ialla fall haft på sig all se över tveksamma punkter. Jagvill till slut säga, atl i bugning mot den kritiskadebatt som har uppstått tydligen mer var en artighet än en uppskattning av atlkritiska strålkastare har riktats mot förslaget, 1 varje fall kan jag intefinna att i har tagit något intryck av den debatt somförts. Hert i (vpk): Låt mig lämnanågra kompletterande synpunkter. Varförför vpk den här kritiska diskussionen? Varför har vi sådana betänkligheter? Jo,det beror på alt vi inte delar den helt verklighetsfrämmande och idealistiskaföreställning, som skiner igenom i vissa anföranden här , om vadmyndigheter och byråkrati är för någonting. Grundlagarliksom andra lagar är ju inte till för atl skydda dem som redan har makt, somär utrustade med officiella befogenheter, utan lagarna är lill för att dessabefogenheter skall veta sina bestämda gränser. Man har inte lagarna till destarkas skydd, utan till de svagas skydd. Så är det i synnerhet medtryckfrihetsförordningen och andra grundlagar. Omman har den idealistiska uppfattningen att myndigheter är fullkomliga och integör några fel, i varje fall bara rent marginella och helt oavsiktliga fel, då kanman inte heller se några oklarheter och faror i lagtexter, i förarbeten ellerpå tveksamma punkter. Men det är hela denna förutsättning för debatten, dennaidealisering, sotti är så felaktig - delta sätt att akademisera och idealiserahela föreställningen om vad samhället är för något. Man behöver inte ha någonnegativ inställning till tjänstemän i största allmänhet, därför atl man ärmedveten om att de lider av samma svagheter och ofullkomligheter som alla andramänniskor. De sitter dessutom ofta i positioner där de är utsatta förpåtryckningar av olika slag. De kan naturligtvis också råka ut för subjektivabedömningar, som gör att de tillämpar lagar och föreskrifter på ett sätt somlagstiftaren icke har avsett och som strider mot sådana principer som liggertill grund för det konstitutionella livet i ett parlamentariskt demokratisktsamhälle. Jaghar anfört ett exempel på detta här . En journalist, som helt nyligenbesökte en statlig myndighet och begärde alt få del av sådana handlingar somdet står envar fritt att begära och få del av, blir alltså fotograferad, ochfotografiet översändes till försvarets säkerhetsorgan. Delförekom liknande sätt att skaffa sig en egen praxis i strid mot grundlagensanda och lagstiftarens ursprungliga avsikt när det gällde IB-affären. Man togdå i beslag stora mängder material, uppenbart långt större mängder än vad somvar nödvändigt för atl säkra bevisningen för brottsutredningen. Man passade påalt lägga sig till med extra material som man ville granska av annan anledningän för all klarlägga om brott hade förekommit. Dessutom gav man inte kvitto påplatsen åt dem som man gjorde till föremål för beslaget, vilket också enligtbestämmelser och praxis skall ske. Jagkan räkna upp fiera exempel på hur myndigheter kan bortse ifrån grundlagensanda och föreskrifters bokstav, hur man skaffar sig sin egen praxis. Det ärdelta som är så farligt när det gäller oklarheter i grund-lagsstadganden. Dessaoklarheter leder nästan automatiskt till att det uppstår en praxis som bil förbit förändrar sig och blir någonting helt annat än vadgrundlagsstiftarna avsåg. Denna fara finns i varje land, även där myndigheternai och för sig kan ha ambitionen att hålla på fri- och rättigheterna. Detär denna fara som debatten egentligen gäller, och det är den vi har velat pekapå. Det är medvetandet om dessa risker som gör att vi inte kan godkännaförslaget i dess helhet. Vi menar att bristerna klart överväger de förtjänster,vilka vi i och för sig erkänner. Hert i (s): Jag skall inte i onödan förlänga debatten. i Malmösenaste inlägg var mer nyanserat, och i det kan jag i stort sett instämma. Det är ingalunda så atl vi inte beaktarmissförhållanden och underlåter att förändra lagstiftningen. Tvärtom har ju såskett i anslutning till den s, k, IB-affären, Beträffandevad senast sade om beslag och husrannsakan på redaktioner vill jagframhålla all jag själv har deltagit i en utredning, som har föreslagitsärskilda garantier för meddelarfriheten. Man har alltså byggt upp en ökadtrygghet. Men det förutsätter ju att man, om man exempelvis inför domstolskontrolloch krav på godkännande från domstol, har respekt för all domstolarna därvidtjänar lagstiftningens syfte. Det räknar jag med atl man kan utgå ifrån. i (vpk): Jag konstaterar kort att i och jag harideologiskt olika syn på auktorileter. Jag anser i likhet med många teoretikeri historien, inte minst liberala och borgerliga, att man skall utgå från eninställning av misstro mot alla som får makt. När någon får makt finns alltid -oavsett om goda eller onda avsikter ligger bakom - risken för att maktenbehandlas fel och missbrukas. Från den utgångspunkten får man alllid det bästaskyddet för dem som är utsatta för makten. De är alltid, i varje fall enligtvår mening, viktigare än de som har makten. Överläggningenvar härmed slutad. : De vid betänkandet fogade förslagentill grundlagsändringar upptas vart för sig. Förslagom ändring i regeringsformen enligt bilaga 1 Propositioner gavs på delsanlagande av detta förslag, dels förkastande av detsamma, och förklarades denförra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Förslagom ändring i regeringsformen enligt bilaga 2 Propositioner gavs på delsantagande av detta förslag, dels förkastande av detsamma, och förklarades denförra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Förslagom ändring i tryckfrihetsförordningen enligt bilaga 3 Propositioner gavs pådels antagande av detta förslag, dels förkastande av detsamma, och förklaradesden förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Förslagom ändring i tryckfrihetsförordningen enligt bilaga 4 Propositioner gavs pådels antagande av detta förslag, dels förkastande av detsamma, och förklaradesden förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammarenantar det i konstilutionsutskottels betänkande Nr 23 nr 1 intagna förslaget omändring i tryckfrihetsförordningen enligt bilaga 4 röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenförkastat förslaget. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då herrSvensson i begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Ja- 304 Nej - 13 Föredrogs betänkande1976/77:2 med anledning av justitieombudsmännens redovisning av sin verksamhettill 1976/rtksdag. atl den av utskottet verkställda granskningen avjustitieombudsmännens verksamhet inte gett anledning lill anmärkning. (vpk): I samband'medgranskningen av statsrådens verksamhet diskuterade vi här ikammaren den uppseendeväckande affären vid sjukvårdsförvaltningen i ,Från kommunisterna riktade vi då anmärkning motjustitieministerns bristande kontroll över säkerhetspolisens agerande. Redan iden debatten hänvisades till justitieombudsmannens granskning av händelserna.1 justitieombudsmännens ämbetsberättelse redovisas nu detta ärende. Det finnsdärför anledning att återkomma till denna affär. Detär inte min avsikt atl rekapitulera alla de märkliga saker som blottats i dennaaffär. Låt mig bara nämna sådana saker som förnekandet av alt varinblandad ena dagen och bekräftelsen på atl så var fallet ; demotsägelsefulla uppgifterna om vem som tog initiativet, ; de underliga turerna i somallvarligt försvårade utskottets granskning av affären. Attnågon ljuger i denna affär är uppenbart. Efter en redogörelse för demotsägelsefulla uppgifterna från inblandade ansvariga konstaterar också JO:"Den enes uppgift kan därför inte på något avgörande sätt anses framståsom mer trovärdig än den andres." För att belysa hurmotsägelsefullt de ansvariga agerar vill jag peka på några uppgifter somredovisas i JO:s utredning: Säkerhetspolisenhar hävdat att sjukvårdsförvaltningen har tagit kontakt med hävdat atl tagit första kontakten. Denna motsägelseförsöker man bortförklara med atl f d, kriminalkommissarien "led av dåligt minne". Minnesföriusttycks dock vara en smittosam åkomma hos de inblandade. Även Säpochefen undan en besvärlig fråga med all förklara sig "inte ha något minnedärav". En annan Säpomedarbetare - i rapporten kallad B - "villminnas" hur han fick namnet på en tänkbar kontaktman. Rapporten vimlar avsådana uttryck: "vill minnas", "Öriendahl villminnas", "har den uppfattningen" osv. Oenigheten ärstor om vem som visste vad och vad som sagts vid olika tillfällen. När ,och ånyo hördes vidhöll att det inte varit någottal om säkerhetspolis eller förbindelser med utländska terrorislorganisationer.Öriendahl förklarade att han hade en ganska bestämd uppfattning om attAndersson inte sade något om säkerhetspolisen. förklarade att han"inte kunde gå i god för hur han uttryckte sig" men var säker på attsäkerhetspolisen varit på ta! "eftersom ringde till honom dagen eftersamtalet och frågade vad Säpomannen helte". Vidgemensamt förhör med de tre personerna kvarstod motsägelserna, de suddigaminnesbilderna och de glidande formuleringarna. Redovisningen av de olikaförhören leder JO till slutsatsen att det inte torde vara möjligt atl klariäggavad det var fråga om vid telefonsamtalet mellan och dagenefter deras och samtal med varandra. Därefter drar han slutsatsenatt den enes uppgift inte kan anses som mer trovärdig än den andres. Beskrivningarnaav den anställde agenten uppgifter kan inte sägas präglade av störretrovärdighet. Den som läser JO-ulredningen kan inte bli lugnad i fråga ommisstankarna om åsiktsregistrering. De föregivna sabotagen visar sig inte varanågon grund för särskilda åtgärder. När uppgift står mot uppgift redan i frågaom vem som tog initiativet till anställningen av särskild kontaktman, liksomuppgifterna för denna, kvarstår intrycket atl det här handlar om all kartläggavissa personer utifrån en politisk bedömning. Vadgör då JO åt denna motsägelsefulla härva? Han finner inte anledning lill någonkritik mot säkerhetsseklionen i och talar bl, a. om att det rör sig om"ett jämförelsevis mycket litet antal" anställda som man från Säporiktal uppmärksamheten på - vad nu antalet har med den principiella frågan altgöra. Nästafråga blir då om det var tillböriigt att använda sig av en kontaktman, JOfastslår all det är uppenbart att "metoden med kontaktmän medför stor riskför inlegriteiskränkningar". Han pekar också på den oro som naturiigtskapas vid misstanke om alt säkerhetspolisen har en kontaktman på enarbetsplats. JO kommer dock tillföljande märkliga slutsats: "Enligtmin mening måste det godtagas att säkerhetspolisen i viss utsträckning använderkontaktmän på arbetsplatser, även om det av naturliga skäl ter sig olustigtför de flesta människor," Omman godtar delta system, så öppnar det enligt min mening vägarna för attmetoden med Säpoagenier på arbetsplatserna sätts i system. Då uppstår heltvisst den oro och den olust som JO talar om. På praktiskt tagel varjearbetsplats kan man fråga sig om har kontaktman och vem denne i så fallär. Detär anmärkningsvärt alt JO gör ett sådant ställningstagande. Men det är intemindre anmärkningsvärt att tiger på denna punkt. Ännumera anmärkningsvärt vore om saken passerade opåtalad. Vi föreslårdärför kommunisterna att i anslutning lillJO-berättelsen gör ett uttalande, JOfinner heller inte belägg för att någon form av åsiktsregistrering förekommitbeträffande anställda vid sjukvårdsförvaltningen. Misstankarna härom är dockinte tillfredsställande skingrade. Med de uttalanden - i vissa avseenden ganskakritiska - som JO gör anser han inkomna anmälningar tillräckligt besvarade, JOhar sedan mottagit en skrivelse från tjänstemän vid sjukvårdsförvaltningen iGöteborg som begärt kompletterande utredningar och därvid bl. a. föreslagit atlvissa fackliga förtroendemän borde höras för att tillföra utredningen nyttmaterial och att det borde utredas i vad mån socialdemokratiska partiet ochregeringen haft tillgång till åsikts-register, liksom om den s, k,sjukhusspionen haft tillgång lill register och om detta register ärolagligt. Härtillanför JO atl ett privat register inte faller under JO:s tillsyn liksom ejheller regeringen och ett politiskt parti. Dettaborde dock inte ha utgjort hinder för JO att i övrigt företa de kompletterandeutredningar som begärdes i skrivelsen. Tvärtom borde det vara angeläget atlgöra allt för att skapa klarhet i denna dunkla affär. Sammanfattningsvisvill jag framhålla att vad som i JO:s ämbetsberättelse redovisas rörandesäkerhetspolisens verksamhet vid sjukvårdsförvaltningen i visar attmånga punkter är myckel dunkla i den här affären. Redan JO:sutförliga redovisning av förhören belyser en rad anmärkningsvärda förhållanden,JO:s uttalanden bör kunna tolkas som kritik mot vissa företeelser. Det är dockenligt vår mening anmärkningsvärt att JO godtar all säkerhetspolisen anlitarkontaktmän på arbetsplatserna. Jagber mot denna bakgrund, herr talman, att få yrka att antar följandeuttalande, som delats i kammaren: "utredning av händelserna vid sjukvårdsförvaltningen iGöteborg framgår att säkerhetspolisen anlitat en kontaktman. 1 anslutninghärtill anför JO atl metoden med kontaktmän medför stor risk förinlegriteiskränkningar och skapar oro och olust. JO anser likväl all det måstegodtagas att säkerhetspolisen i viss utsträckning 7Riksdagens protokoll 1976/77:21-24 anlitar kontaktmän påarbetsplatserna, även om det av naturliga skäl ter sig olustigt för de flestamänniskor. På denna punkt föreligger emellertid starkt delade meningar.Riksdagen anser därför, atl JO inte borde ha underlåtit att underställa fråganom säkerhetspolisen förfarit felaktigt rättslig prövning. sig till vad utskottet anfört." HerrJOHANSSON i (s): Det intressanta i den ämbetsberättelse från JO som kommit äratt vi kan konstalera att de organisationsförändringar som genomfördes inomJO-ämbetet efter beslut har slagit väl ut. Del äran hoppas all denfortsatta organisationsutvecklingen inom också får ett lyckosamtresultat. HerrBerndtson har tagit upp en speciell fråga i ämbetsberättelsen. Låt mig då slåfast: gäller det för alt granska justitieombudsmännensämbetsutövning. Del finns därför ingen anledning att gå in på den sakfråga somhär tagits upp. Jagvill emellertid erinra om atl JO efter sin grundliga granskning kommit till ettannat resultat än . Det sammanfattas på s. 88 iämbetsberättelsen: "Jagvill då först framhålla att jag inte finner anledning lill någon kritik motsäkerhetssektionen i för alt man där haft sin uppmärksamhet riktad påvissa anställda inom sjukvårdsförvaltningen i kommunen - ett jämförelsevismyckel litet antal. Med hänsyn till förhållandena har det i enlighet med dearbetsuppgifter statsmakterna ålagt säkerhetspolisen ankommit påsäkerhetssektionen att ägna uppmärksamhet ät dessa anställda," Somherr redan påpekat har del inte kunnat visas atl det har förekommitnågon åsiktsregistrering. Del är väl helt naturligt att man i vissa sådana härfall helt enkelt försöker skydda de sjuka mot de risker som kan föreligga. Nuanmärker på det system med kontaktmän som kan användas.Justitieombudsmannen ger en myckel nyanserad bild av förhållandena. Även om densedan inte stämmer med den uppfattning som har så har både herrBerndtson och JO rätt att ha sina uppfattningar. Men om jag fattade NilsBerndtson rätt så menade han alt genom alt godkänna det tillägg hanhär har lagt fram helt enkelt skulle vända sig mot detta system. Riksdagenskulle alltså i anslutning lill ombudsmännens berättelse - utan prövning inomdel utskott som handlägger frågor om säkerhetspolisen, justitieutskotiei -intaen ståndpunkt. Det måste ändå vara fel. Denna fråga får väl prövas på vanligtsätt inom del utskott som handlägger dessa frågor. HerrBerndtson har inte kunnat visa att säkerhetspolisen har trätt utanför sinabefogenheter enligt de beslut som har fattat. menadeatt justitieombudsmannen borde ha gett sig in även på andra områden. Detbetyder att anser att justitieom- budsmannen skulle ge sigin på områden där han enligt beslut av inte får företa granskning. Delär inte justitieombudsmannen som underkastar regeringen granskning. Det skergenom och genom . De politiska partierna ärinte underkastade justitieombudsmannens granskning. Får vi uppfatta herrBerndtsons yttrande på det sättet att han önskar utsträckajustitieombudsmannens verksamhetsområde till att innesluta även de politiskapartierna? Skall de ställas under justitieombudsmannens tillsyn?