prot · G009149 · 1976-12-31 00:00:00 — Om också den förra regeringen saknade strukturpolitik, blir deborgerligas ansvar för denna försummelse inte mindre - de var under tidigare årlika initiativlösa. Särskilti kan man i skarp relief se följderna av bristen på region-ochtrafikpolitiska perspektiv. har vpk krävt ett statligtplaneringsprogram för . Det har avvisats av både de borgerligaoch socialdemokraterna. Ingen har velat la något grepp om de strukturproblemoch det planeringspolitiska kaos som utvecklats i . drabbas nu avvarvskrisen. saknar regionen ett fungerande kollektivt transportnät.Vad hade inte en aktiv politik för att skapa ett enhetligt sådant kunnat betydaför varvens sysselsättning? Men en sådan tanke uppkommer givetvis inte hos demsom saknar en självständig syn på både regionalpolitiken och trafikpolitiken. Centernhar varit kritisk mot tidigare planer på bilbroar över . Vad skulle enjärnvägsbro vid betyda för färjetrafikens behov och struktur iandra Öresundsrelationer? Och vad skulle detta kunna betyda för de skånskavarven? Den frågan borde ha ställts. Det är en bland flera intressanta och konstruktivafrågeställningar. Men den frågan ställs alltså inte. Det talas om projekteringav alternativ verksamhet vid varven. är sent påkommet, även omdet ändå är något. Vad man har anledning Nr 149 att vara orolig för ärinte bara att det kommer sent utan även att del den över huvud taget intetalas något om på vilka områden denna alternativa 3 j|.p,j g-jj produktion skall röra sig.Det gäller nämligen att hitta mycket specifika --- typer av produktion, somkan tänkas expandera på en smula sikt även Vissa vaiysfrågor när denstrukturella krisen inom världskapitalismen fortsätter på de flestaindustriella områdena. Denavgörande bristen är just alt den beramade alternativa produktionen inte sättsi någon som helst relation till samhällsekonomin i övrigt. Låt oss t. ex. sägaatt varven skulle kunna tillverka vissa typer av maskiner och apparatur ellerrullande materiel och annan utrustning för landlrafiken. Dessa produkter måsteju då beredas en marknad. Det i sin lur förutsätter dels att man är inriktad påatt allmänt vidga den nationella marknaden för industriella produkter, delsatt man för en medveten upprustningspolitik när det gäller det storakollektiva trafiknätel. Regeringen gör veterligen varken det ena eller detandra. Det är tankar som tydligen är den fullständigt främmande. Regeringensaknar en självständig handelspolitik. Det hade ju annars varit bra altveta vilka nationer med underskott i sin egen sjötransportkapacitet som varitintresserade att beställa i . Må vara att kanske vissa av tredjevärldens länder inle kunnat ta de svenska priserna. Må vara attComecon-länderna har egna expanderande varv. Men under borde detändå finnas ett visst utrymme för svenska insatser. Denna del av problematikenhar lämnats helt åsido . Slutligenlyser den borgerliga regeringens borgerlighet grovt igenom på etl specielltavsnitt. Det finns inte ett ord om varvsarbetarnas och tjänstemannakårens rolli den framlida varvsindustrin, bortsett från intetsägande tal om medinfiytandeoch sådana ting. Vi vet ju vad med-infiytande betyder vid statsindustrierna.LKAB och NJA är ju de vackra exemplen på arbetarnas medinflytande. Justkunskapen, diskussionerna samt den tekniska och organisatoriska kapaciteten hosde arbetande -allt detta som hållils nere av redarkapitalets ledningar - måsteuppmärksammas. Det.flnns inga möjligheter all skapa en framåtsyftande varvsindustriom man inte från bönan bygger på de arbelandes kapacitet. Och att bygga påderas kapacitet förutsätter att de får del ledande inflytandet i de styrandeorganen. Entusiasmkan aldrig väckas av maktlöshet som innebär att man underkastar sig en kapitulations-och nedskärningspolitik. Tänkande kan aldrig stimuleras av den resignation somi dag präglar både varvsindustrin och regeringens varvsproposition. Kapacitetkommer heller inle till sin rätt om den inle klart får tjäna självständigheteni arbetet och kamratkollektivets kamp för sysselsättning och framlid. Typisktär hur regeringen - och f. ö. i stor utsträckning socialdemo kraterna i - bortser från detta. Man hade kunnat skapa etl dugligt kampinstrument förde arbelandes framlid. Man kommer i stället 133 Nr 149 med vad som i stort sett är ett olycksfallsförsäkringsbolag för inkom- den P'"'redarfamiljer. Vissa varvsfrågor Herrtalman! Jag är den förste alt beklaga att detta interpellationssvar har dröjt så . Menman skall kanske komma ihåg, i , att interpellationenframställdes analysgruppen avlämnade sitt betänkande. Arbetet medpropositionen hade redan startat. Vi var angelägna om att i så god tid som detöver huvud taget var möjligt när det gäller detta stora paket framlägga etlförslag för kammaren, eftersom frågan om varvens framtid måste tas upp underdenna vår. Det fanns alltså inga möjligheter att på etl meningsfullt sätt taupp denna fråga lill närmare besvarande medan proposilionsarbetet pågick.Därför föreföll det vara en logisk lösning av problemet att ta upp debatten häri dag, när vi ändå diskuterar regeringens förslag beträffande varvspolitiken. Detär alltså ingen avsikt att undvika debatt bakom dröjsmålet medinterpellationssvaret - tvärtom vill vi försöka få in debatten i dess logiskaoch meningsfulla sammanhang, när vi diskuterar varvspolitiken. Tillvad anfört sagt som kommentar till mitt svar har jag kanskeinte så mycket all säga. har följt sitt vanliga mönster att taupp frågan mer från allmän och principiell synpunkt. Det har blivit ett tal omkapitalismens fördärv och socialismens välsignelser, och där har jag väsentligt avvikande meningar. Men det intressanta är att i egentlig mening tar upp någon konkret diskussion om varvspolitikenutifrån den proposition och det förslag vi förelagt kammaren. Jagvill bestämt proteslera mot omdöme om att det i proposilioneninle sägs någonting om arbetare och tjänstemän i varvsföretagen. Ambitionen idetta mycket stora och kostsamma branschprogram är ju helt enkelt att räddakvar så mycket som möjligt av den kompetens och det kunnande som finns blandvarvsarbetare och tjänstemän och låta detta bli det man kan bygga den framtidavarvsindustrin i landet på. Del är mycket viktigt att inte bedriva anpassningenav den svenska varvsindustrin till världsmarknaden så snabbt att det väsentligakunnande som finns i våra svenska varv går till spillo och inte kan nyttiggörasi den framtida varvsindustrin. HerrSVENSSON i (vpk) kort genmäle; Jag har precis motsatt uppfattning om det meningsfulla i att vi skulle ha fört denna interpellationsdebatt tidigare, därför att just när de här ensidiga och betänkliga slutsatserna från dem som gjorde förarbetena kom fram hade det varit viktigt all föra en obunden dis kussion innan industriministern band upp sig i en proposition. Ingen hade begärt att han skulle komma med förpliktande uttalanden. Vi kunde 134 ha haft ett öppnare resonemang som kanske hade gettvärdefulla kom- plement till det kommandepropositionsarbetet. Jagskulle vilja ställa en fråga till apropå hans protest mot Fredaeen den min kritik av att man alltför mycket lämnar de arbetande åsido: Ivilket 3 tg-j-j organ i den nya statligavarvsindustrin - och över huvud tagel i detta komplex - skall dearbeiande ha det ledande och styrande inflytandet? Vissa vaiysfrågor Vivet att det icke existerar något sådant organ. HerrÅsling försöker komma ifrån dessa resonemang genom att anklaga mig för att diskuterai termerna kapitalism-socialism. Jag har veterligen inte använt vare sig denena eller den andra termen. Jag har kritiserat redarkapilalet, men jag har intenämnt de båda samhällssystemen och vad som skulle kunna åstadkommas med enindustripolitik inom det ena eller andra samhällssystemets ram. Jag har intealls diskuterat på de villkoren. Detär litet märkligt att jag blev beskylld för brist på konkretion, när jag justhar tagit upp hur bristen på självständig handelspolitik, självständigregionpolitik, självständig och skapande trafikpolitik gör problemen förvarvsindustrin ännu större. Jag har just genom det efterlyst en diskussion omatt ge konkreta möjligheter lill alternativ produktion. Det är ochregeringen som genom att tala om alternativ produktion i största allmänhet,vagt och svävande, inte ger någon konkretion, inte ger någon anvisning om vaddenna alternativa produktion skall syfta till eller vad villkoren är för attdet över huvud taget skall kunna bli en marknad för sådan produktion. Helaregeringens ekonomiska politik präglas av två drag som gör del mycket svårt attsätta tilltro till att det skall kunna bli någon marknad för alternativproduktion någonstans i ekonomin. För del första har ni i alla strukturdrabbadebranscher lagt upp en krympningspolilik. Det är krympning i den ena branschenefter den andra - hela politiken går ut på att krympa. Man sätter sedan inteupp några statliga planer för expansiva industrier. För det andra är den typav s. k. antiinflationspolitik som regeringen för sådan all den icke går in pånågon verklig priskontroll eller spekulationskontroll, utan den försöker - somett av de medel den använder för att komma åt inflationen - skapa arbetslöshetoch krympa sysselsättningen. i frågar var del slår att arbetarna skall ha ettavgörande inflytande på varvens utveckling och drift. Vår svenska riksdag harantagit en medbestämmandelag som tillförsäkrar de anställda i privatägda ochstatliga företag ett avgörande inflytande över produktionsförhållandena påarbetsplatsen. Dessutom har jag redan tidigare i debatten här i kammarenberättat att jag har inlett överläggningar med de fackliga organisationernabeträffande den nya koncernledningens sammansättning. Det borde tyda på enberedvillighet att verkligen se till alt de anslällda i varven har ettinflytande på utvecklingen. Beträffande denalternativa produktionen har analysgruppen visat på 135 Nr 149 vissa möjligheter som är under övervägande - del gäller bådealternativ Fredaeen den produktionpå transportsidan och utveckling av alternativ produktion 3 iuni 1977 annan karaktär. Vi har också varit beredda att anvisa medel för att gå vidarepå den vägen. Vi är beredda att ge koncernledningen speciella 1/550 vaiysfrågor uppdrag för att undersökamöjligheterna att nyttiggöra varvens produktionskapacitet för alternativaproduktionsinriktningar. Inom den möjliga ramen har alltså redan vidtagits väsentligadispositioner för alt försöka styra över ledig kapacitet i varven på alternativproduktion. Närherr i säger att regeringen inte är intresserad för expansivasektorer av näringslivet, vill jag påminna honom om att vi i den nu aktuellaGöteborg-Uddevalla-regionen har gjort en myckel stor satsning på det s.k. vid . Det innebär en satsning på den expansivasektorn petrokemi med en väsentlig ökning av sysselsättningen som följd.Häromdagen underrättade vi allmänheten om en klart framåtsyftande satsning pådataindustri och återkommer till med mer konkreta förslag. Men attsatsa på en expansion inom varvsnäringen, när världsmarknaden ser ut som dengör , vore ju att föröda resurser som ändå är begränsade och som kandisponeras på ett bättre sätt, om man är angelägen om bästa möjligasysselsättning. HerrSVENSSON i (vpk) kort genmäle: Vår industriminister lider i eminent grad av yrkespolitikerns sjukdom,nämligen att använda ord som han inte vill definiera. "Avgörandeinfiytande", vad är det egentligen, ? För en normalsvenskbetyder del att en viss grupp har mera inflytande än någan annan grupp, ettdominerande inflytande. Mig velerligt har inte de arbetande något dominerandeinflytande i någon del av den här statliga varvskoncernen eller i statligvarvspolitik över huvud taget. Del vet , och då skall han inteanvända sådana där vaga och sladdriga uttryck som "avgörandeinflytande". Såtill frågan om den alternativa produktionen. Även här var svarmyckel vagt. Här har vi sett frågan i del större perspektivet, och här har vien strukturdrabbad bransch som skall dras ner. Stålindustrin är en annanstrukturdrabbad bransch som också skall dras ner, skogsindustrin en annan somav allt att döma kommer att tvingas till neddragning. Och vi harflera sådana branscher. Talar man i ett sådant sammanhang om alternativproduktion, som delvis skall kunna användas för alt bereda de strukturdrabbadebranscherna, däribland varvsindustrin, en lättnad när del gäller attupprätthålla sysselsättningen, förutsätter detta naturligtvis alt man viddenna alternativa produktion kan räkna med en expansion, alt man gör insatserför att öka den typ av produktion som i det här fallet delvis kan läggas påvarven. Dit hör t. ex. transportsektorn. Frånvpk:s sida har vi länge försökt föra fram tanken på att en upp- 136 rustning av den stora kollektiva trafikapparatenskulle under en lid fram- över trafikpolitiskt,miljömässigt och naturligtvis framför allt sysselsätt- Nr 149 ningsmässiglkunna utgöra en sådan expanderande bas. Man kan givetvis Fredaeen denockså tänka sig många andra sådana sektorer, t. ex. den sociala sektorn. 3: j 10-7-7 Vad jag saknar hosindustriministern är någon form av konkretion: ------- Var finns del expansivamomentet, som alltid måste finnas i en plan- Vissa varvsfrågor mässig ochvettig strukturpolitik, och hur skall verkningarna härav kunna kanaliseras tillvarven? I stället för den krympande marknad som hotar att drabba varven, måstedet finnas en expanderande marknad. Kan den inte vinnas på det utrikespolitiskaplanet, vilket förefaller en smula orealistiskt just , måste den kunnavinnas på det inrikespolitiska. Men det förutsätter ju en helt annan typ avstatlig investeringspolitik och över huvud tagel en helt annan typ avekonomisk-expansiv politik än den regeringen för, som är en krympningspolitikoch en antiinflationspolitik, som förvisso icke åstadkommer någon dämpning avprisstegringarna, tvärtom. Men man tror sig kunna åstadkomma detta genom atthålla tillbaka sysselsättningen. HerrBENGTSSON i Göleborg (c): Redan när vi 1974 här i behandladeproblemen vid Göiaverken ansåg vi från vårt håll att det med all sannolikhetfanns en överkapacitet inom varvsindustrin såväl i som internationellt.Staten gick då in med insatser för att bevara sysselsättningen ochproduktionskapaciteten vid . 1975 blev situationen vid Eriksbergsvarv akut, och samhället gick då in även där med åtgärder. Vadär då anledningen till alt vi har kommit i denna silaulaion? I första hand ärdel naturiigtvis en följd av den kris som kom vid ingång i samband medden chockartade höjning av oljepriserna som då ägde rum. Det gjorde all dentotala förbrukningen av olja i världen minskade markant. Detta i sin tur ficktill följd att oljeiransporterna reducerades. På senare lid har därtill kommitalt nu äntligen öppnats. Den påverkar också transportbehovet genomatt erbjuda kortare iransportsträckor från de arabiska oljefälten till de storaavsättningsområdena i och . FörSverige har detta naturligtvis medfört speciella besvärligheter på grund av allvåra storvarv i stor utsträckning satsade på och är specialiserade på mycketstora tankfartyg. Genom seriebyggnation kunde man uppnå hygglig konkurrenskraftgentemot övriga varv i världen, men är efterfrågan på dylika fartygminimal. är det förhållandena vid som fokuseras, men propositionen beröri realiteten direkt eller indirekt praktiskt taget samtliga svenska varv. Idebatten har ibland hävdats att vissa varv skulle gå myckel bättre änGöteborgsvarven. Jag tror att dessa påståenden baseras på en missuppfattning. Huruvidaett varv har gått bra eller inte är i regel avhängigl av vilket värde man har satt på den lagerproduktion I37 Nr 149 som man har tvingats till. Del är dock ett faktum att så gott somsamtliga Fredaeen den storvarvhar tvingats att bygga på lager . 3 iuni 1977 åsatta värdet på dessa lagerbyggda fartyg som avgör rörelseresultatet för detaktuella verksamhetsåret. Såvitt jag kan finna torde samtliga stor- Vissa varvsfrågor varv dras med samma problemsom de aktuella varven i . Varvspropositionen 1976/77:139 har mötts medtillfredsställelse från så gott som alla insiktsfulla berörda bedömare. Jagansluter mig lill denna uppfattning och tror att de i propositionen framlagdaförslagen kommer att leda till en lugnare utveckling . Mendetta får i sin tur inte leda till att varvsledningarna slår sig till ro.Tvärtom måste det vara uppenbart för samtliga varvsledningar att imillen av 1979 måste man ha gjort klart för sig huruvida man ävenfortsättningsvis kan upprätthålla den nedskurna varvskapacitet som man nusiktar på att ha åstadkommit vid utgången av 1979. Förutsättningen för dettaär ju att man kan trygga en avsättning för sina produkter. Det är uppenbart attvi inte i längden kan bygga på lager, utan de fartyg vi producerar måsle kunnasäljas till ett pris som ger täckning för kostnaderna. De lösningar vi nutvingas acceptera är nödlösningar, som inte kan få bestå alltför länge, ominle hela svenska samhället skall råka i allvarliga svårigheter. Detär därför synnerligen angeläget att varvsledningarna på allt sätt utnyttjar denrespittid man nu har fått till alt undersöka möjligheter till alternativproduktion. Jag vet att varvsledningen vid har mycket avanceradeplaner på alt bl. a. försöka få avsättning för sina produkter inom ångteknikområdet,där ju varvet har tillgång till erkänt duktig personal på alla nivåer.Sannolikt kommer den petrokemiska industrin att expandera . Det är därför troligt att ett varv som med despeciella kunskaper som finns representerade vid företaget skall kunnakonkurrera när det gäller all la fram lämplig utrustning för petrokemiskindustri. Detfinns vid varven en skicklig yrkeskår. Det finns stora värden i varvensanläggningar. Det är därför angeläget all man kan utnyttja detta till andra ochlönsamma produktioner. Lyckas man med detta, lättas de nuvarandesysselsättningsproblemen i , som man behåller enkapacitet för framtiden, om det skulle förhålla sig så alt den bedömning vi i daggör av varvssituationen skulle vara för dyster. Menvi har också ett annat allvarligt problem som vi i detta sam manhang måste beakta, och det är den svenska rederinäringens svårig heter. Även här är del uppenbart att konkurrensen från vissa länder med liberalare regler för bemanning och utrustning ombord på fartygen har lett till att de svenska fartygen fåll allt svårare att hävda sig. Vissaåtgärder föreslås nu i regeringens proposition, och jag vill uttrycka förhoppningen att dessa åtgärder skall leda till att den svenska rederinäringen åter skall kunna bli konkurrenskraftig på världsmarknaden. har ju sedan 138 länge haft förmånen att få ett kraftigt tillskottlill sin valutabalans genom Dettasjöfartsnetto har dock tenderat att minska. Det finns Nr 149 en allvarlig risk för attdet kan försvinna helt, om vi inle på olika sätt Fredaeen den kan ge de svenskarederierna en möjlighet att konkurrera och hävda 3 - gj-j sig på den internationellafraklmarknaden till havs. Ettspeciellt allvariigt konkurrenshinder är i detta sammanhang den Vissavarvsfrågor s. k. UNCTAD-koden. Denna innebär alt avgångs- och adressländernaför en viss vara vardera förbehåller sig av de aktuella frakterna isamband med leveransen. Bara 20 96 av dessa frakter skulle därefter kunna ståtill övriga sjöfartsnationers förfogande. , och i kanske ännu högre gradNorge, har tagit in största delen av sitt sjöfartsnetto just genomatt ombesörja dylika transporter mellan länder som inte själva har haftkapacitet all klara transporterna. UNCTAD-koden har dess bättre ännu inle trätti kraft, utan de försämrade sjöfartsintäkterna beror på rederinäringens ökadesvårigheter all av andra skäl konkurrera med övriga sjöfartsnationer. Men detär angelägel att den på alla plan söker att hävda en frikonkurrens på fraklmarknaden. Tillsist, herr talman, några ord om det s. k. . Detta är junoggrant beskrivet såväl i proposilionen som i några av de motioner somavlämnats - däribland vår motion 1976/77:1611 - varför jag inle tänker närmaregå in på vad innebär. Låt mig bara i all korthetunderstryka att projektet skall skapa en utbildningsenhet för varvsyrkena pådet nedlagda Lindholmenvarvets område men att man avser att utnyttja lokalernaäven för annan utbildning. kommer föraruibildning att starta ilokaler som man hyr på . För detta krävs inga särskildaåtgärder på vare sig del ekonomiska eller administrativa planet frånregeringens sida. Men däremot krävs beslut och anslag för all manskall komma i gång med den gymnasieutbildning på yrkesskolområdet m. m. som beräknasbörja /79. Förläggningen av denna gymnasiala utbildning tillLindholmen eliminerar behovet av att bygga ett nytt gymnasium på . Detär också av stort värde för både koncernledningen och - ja,för hela - att vi möjligt genomförLindholmenprojektet, så att viss personal som riskerar att bli friställd vidvarven kan sysselsättas med lämpliga arbetsuppgifter inom . Under hänvisning lill vad jag anfört och då våra motionskrav synes blitillgodosedda av regeringen ber jag att få yrka bifall till utskottetshemställan i här aktuella frågor på alla punkter. HerrNILSSON i (s): Låt mig först notera all industriministern gått ut ur kammaren -tyvärr, får jag väl säga, eftersom jag har en del frågor att ställa till honom.Han kanske sitter vid någon högtalare och lyssnar och kan komma in och besvarafrågorna när jag är färdig med mitt anförande. Jag får också notera attefter vad jag kan se finns ingen av utskotiets 139 borgerliga talesmän inne ikammaren. Del är beklämmande, tycker jag, att man är så nonchalant motriksdagen att man inle ens kan vara i kammaren och lyssna på och eventuelltbemöta de synpunkter som kan komma fram under debatten. Förnågra år sedan pågick en debatt om den s. k. överhettade . Del drevsen propaganda om alt bromsa utvecklingen så att inle fabrikerna fick breda utsig utefter hela . Denna diskussion var helt främmande förmänniskorna i , som fått uppleva helt andra problem.Stenindustrin, teko, fisket och konservindustrin är några exempel på strukturproblemen.Under det senaste har sysselsättningstillfällena minskat med 40 96i'norra . Andelen pensionärer bland befolkningen är ca en tredjedel ivissa kommuner. Medelinkomsterna är låga jämfört med övriga landet. Förväntningarpå tilltänkta industrier med anknytning till oljan har spruckit. Detta ärverkligheten i dagens . Därför är del med förvåning man kan konstatera,när man läser regeringens proposition, att där inte med ett ord nämns denproblemalik och de svårigheter som finns i och norraBohuslän. Vivet alt landet upplever problem med varvsnäringen. I arbetarungefär hälften av de industrisysselsatta vid Uddevallavarvet. Dessutomtillkommer många människor som är direkt eller indirekt beroende avvarvsverksamheten. Det är mot denna bakgrund som jag och några kamrater imotionen 1633 tar upp sysselsättningskonsekvenserna vid en eventuellnedskärning av antalet anslällda vid Uddevallavarvet som ställer krav påregional- och arbetsmarknadsinsatser i denna region. Närdel gäller nedskärningen av antalet anslällda vid varven kommer inle riksdagenatt ta ställning. Men i propositionen och i utskottets betänkande redovisasändå riktlinjer för neddragningarna. För Uddevallavarvets del handlar del omca 250 personer. Vad som är underligt i detta sammanhang är att analysgruppeninte redovisat och utförligt motiverat var och hur dessa nedskärningar skallgöras. Del verkar ibland som om man enbart spelat på lotteri när man fastnatför ett visst antal nedskärningar vid resp. varv. Enligt min mening börnedskärningarna grundas på sakskäl och ingenting annat. 1 de fall därnedskärningar behövs är det naturligtvis helt enkelt samhällets skyldighet attskaffa fram alternativ sysselsättning. Enannan fråga som oroat oss i och som också hänger ihop med trygghetenär formerna för del statliga stödet till beställare av fartyg. Uddevallavarvelsproduktion går nästan uteslutande till utländska beställare, framförallt iNorge. Enligt riktlinjerna skall stödet utgå till svenska beställare.