prot · G00982 · 1976-12-31 00:00:00 — Om svenska varor skallframgångsrikt kunna konkurrera med andra länders varor ute på världsmarknaden,måste vi hindra en ytteriigare kraftig höjning av våra exportpriser.Kostnadsläget för den svenska exportindustrin är alltså av avgörande betydelsebåde för möjligheterna att ta igen den konsumtionsökning "pä kredit",som vi haft , och för våra möjligheter att öka vårtinhemska välstånd. Detär mot den bakgrunden ganska förvånande att man från socialdemokraternass\dajust nu föreslår åtgärder som skulle lägga ytterligare bördor päexportindustrin, försvära dess kostnadsläge och kunna leda till en höjning avpriserna pä svenska exportvaror. Jagtänker då i första hand på det socialdemokratiska förslaget om en ytteriigarehöjning av socialförsäkringsavgiften frän . Isocialdemokraternas partimotion fanns ett resonemang om att den här höjningen av arbetsgivaravgifteninte skulle påverka förelagens kostnadsläge pä grund av motsvarandeåterhållsamhet från löntagarnas sida. Denna del av det socialdemokratiskatrollerinumret utförs i pluskvamperfektum. I den socialdemokratiskareservationen sägs nu all socialdemokraterna hade överenskommit medorganisationerna och att dessa '"hade förklarat sig beredda att beaktahöjningen av denna avgift i årets löneförhandlingar". Detta uttalande hade nämligen ett samband med frågan om hurskatteomläggningen från skulle genomföras, och det saknar fn. Effekten skulle ju annars kunna bli att organisationerna ändåfick mycket små löneförhöjningar, helt fick avstå från kontantlönehöjningareller kanske rent av i några fall fick acceptera löneminskningar till föOd avatt arbetsgivaravgiften höjdes utan att löntagarna i övrigt kompenseradeshärför. Skattebeslutet för året har ju redan fattats, och hela dettakom-pensalionsresonemang har därför i bästa fall ett historiskt intresse. Effektenav socialdemokraternas förslag om en höjning av arbetsgivaravgiften från den Iapril kommer därför i stället, om det antas av , att bli enytterligare höjning av kostnadsnivån för företagen och då givetvis också för exportindustrin.Det kommer att minska våra möjligheter att öka exporten på importens bekostnad.Det kommer att leda till ett ytterligare underskott i bytesbalansen och tillytterligare upplåningsbehov i utlandet. I denna, mening är socialdemokraternasförslag pä den här punkten ett mera gigantiskt överbud än vad som tidigarepresenterats här i från oppositionens sida. Attsocialdemokraterna inte själva kommer till denna slutsats har en enkelförklaring. I sin reservation säger de kort och gott att exportökningen 1977bör bli större och importökningen mindre än vad regeringen kommit fram till.Detta allmänt optimistiska antagande har inget stöd i nu tillgänglig statistik.Tvärtom, vi fick handelsstatistiken för , och den visarall utvecklingen går i rakt motsatt riktning. Det blev ett importöverskott pä 1miOard kronor . Detkan också vara värt att hålla i minnet att socialdemokraterna även iregeringsställning tenderade att överskatta exportutvecklingen för svensk del.1 den reviderade finansplanen 1976 beräknades handelsbalansen för geett överskott pä nära 3 miOarder kronor. Slutfacit för visar nu atthandelsbalansen, tvärtemot att ge det överskott som socialdemokraterna tidigareräknade med, gav ett betydande underskott - på över 3,5 miOarder kronor. Denexakta siffran visar sig vara 3,8 miOarder. Denna felbedömning pä mellan 6,5och 7 miOarder borde stämma den socialdemokratiska oppositionens prognosmakaretill en viss eftertanke. Det finns annars i och för sig mycket i den socialdemokratiskareservationen som man kan instämma i. Den är ju också delvis identisk medmajoritetsskrivningen. Det gäller påpekandet om att den speciella försämringenav kostnadsläget för svensk del uppnåddes just under är 1976, detgäller riskerna med ett permanent underskott i bytesbalansen och en slorutländsk upplåning för vår egen ekonomiskpolitiska utveckling. Däremot har jagsom sagl svårt alt förslå argumentet i den socialdemokratiska reservationen ochde argument som redovisade för all höja arbetsgivaravgiften med 2 96från . Jag vill sammanfattningsvis kommentera den delen avsocialdemokraternas förslag pä föOande sätt. Antingenkommer höjningen av arbetsgivaravgiften att beaktas av löntagarorganisationernai de nu pågående löneförhandlingarna och då leda till lägre eller rent avuteblivna kontantlönehöjningar eller också kommer höjningen avarbetsgivaravgiften inte att beaktas av löntagarorganisationerna. Då kommerden i stället att få ett genomslag i exportindustrins kostnadsläge, leda lillytteriigare svårigheter för försäOningen av svenska exportvaror påvärldsmarknaden och därmed till ett ännu större underskott i våra affärer medutlandet. Det är tvärtemot vad socialdemokraterna och säger sigsträva efter. Jagvill också göra det tillägget att en höjning av arbetsgivaravgiften, sombeaktades av löntagarorganisationerna i den meningen att det blev lägrelönehöjningar eller inga lönehöjningar alls, inte skulle ge staten, och inteheller kommunerna för den delen, den inkomstförstärkning som man syftar tillmed en höjning av arbetsgivaravgiften. Inkomstförstärkningen skulle ungefärhalveras jämfört med vad socialdemokraterna räknar med. Utvecklingen av bytesbalansen, alltså av balansen i våra affärer medutlandet, är enligt utskottets mening oroväckande. 1 finansplanen förutses ettunderskott 1977 på drygt II miljarder kronor. Detta byggdepå ett beräknat importöverskott på 2,7 miOarder kronor. De faktiskasifforna för handelsbalansen , som utskottet redovisar pä s. 29 isill betänkande, ger emellertid enligt min mening anledning till en revideringav denna prognos. Handelsbalansenför 1976 kom att visa ett underskott på 3,8 miOarder, medan motsvarande siffrai finansplanen beräknades till 1,9 miOarder. Jag talar nu om årets finansplan.Som jag nämnde tidigare beräknade den förutvarande socialdemokratiskaregeringen att handelsbalansen skulle ge ett överskott.Bytesbalansunderskottet, alltså del totala underskottet i våra affärer medutlandet, beräknades i finansplanen lill drygt 11 miOarder kronor och kan nuberäknas till drygt 13 miOarder. Det finns mot den bakgrunden all anledning attinstämma i finansplanens uttalande att "det är en tvingande nödvändighetatt den ekonomiska politiken inriktas på att reduceraunderskottet. kan inte fortsätta att leva över sina tillgångar ochbygga sin standard på utländska lån." Denna uppmaning i finansplanen måstegivetvis prägla den offentliga sektorns verksamhet i dess helhet. Ocksåi framtiden har vi anledning all räkna med en betydande belastning påminussidan av vår betalningsbalans. Jag tänker på utfiödet av turisivalula,höjd u-hjälp och räntor och amorteringar på den utlands- skuld som etablerats undersenare år och som kommer att öka och sannolikt också underåterstoden av 1970-talel. Delta ställer givetvis betydande krav på vår förmågaall utveckla vår export, och del finns anledning att se framtiden an med vissoro i det här avseendet. Måletatt nå balans i våra utrikesbetalningar ler sig därför inte längre likasannolikt att uppnå, och både regeringen och den socialdemokratiskaoppositionen har anledning att mer än beakia den ogynnsammautvecklingen av bytesbalansen. Vi kan annars komma i en ekonomiskberoendeställning lill utlandet, som skulle kunna få långt större politiskabindningar än svenskt medlemskap i olika ekonomiska samarbetsorgan. För egendel anser jag detta successivt stigande underskott i bytesbalansen som detmest alarmerande inslaget i den aktuella ekonomiska bilden. Itidningen nr 10 finns en uträkning som bidrar lill att illustreraallvaret i situationen. Man har räknat ut att del för att återställa balansen ivåra affärer med utlandet skulle bli nödvändigt alt uppnå elt överskott ihandelsbalansen på ca 20 miOarder kronor - dettaatt jämföra med ett faktiskt underskott på 3,5 miOarder. För att ettsådant exportöverskott skall uppnås krävs ganska drastiska förändringar. Manskulle t. ex. behöva få till stånd en exportökning på tre är på eller ettstopp för all imporiökning under fiera är framöver. Även om beräkningsmetodernaför detta exempel på någon punkt möjligen skulle kunna ifrågasättas, är dettaändå en uppenbar illustration till det just nu bekymmersamma läget. Huvudlinjerna i regeringens budgetförslag tillstyrks avfinansutskottet. Detta förslag syftar till att hålla sysselsättningen uppe ochatt förbättra förhållandena för eftersatta grupper såsom barnfamiOer ochpensionärer. Det socialdemokraliska motförslaget till regeringens budget harpresenteratssom elt sätt att minska statens budgetunderskott. Flera av posternai del socialdemokratiska budgetförslaget är emellertid luftposter, som inteändrar det reala underskottet. Huvuddelenav de utgiftsökningar som medverkar lill budgetunderskottet är av automatiskkaraktär, och övriga förändringar har koncentrerats till några få prioriteradeområden. Det beräknade budgetunderskottet på 15,7 miOarder är f ö. iförhållande till budgetens totalsumma inte slörre än det underskott som vi haratt räkna med i budgeten för innevarande budgetår, en budget som föreslogs avden tidigare, socialdemokratiska regeringen. Iutskottsbetänkandet påpekas att den i finansplanen beräknade ökningen avindustriinvesteringarna kan bli svår att uppnå. Om avtalsrörelsen drar ut påliden och om ingen ändring sker i det förväntade orderläget, måste man räknamed en mindre positiv utveckling av industriinvesteringarna än vadfinansplanen räknat med. Invesieringssii-mulerande åigärder av olika slag ärdärför påkallade. Det gäller givetvis bl. a. de av regeringen föreslagnafortsatta investeringsavdragen och investeringsbidragen. Låt mig något beröra kostnadsutvecklingen på det offentligaområdet. Den offentliga sektorn har oavbrutet expanderat sedan början pä dethär århundradet. De totala offentliga löneutgifterna tog vid sekelskiftetungefär 5 96 av den samlade produktionen och lar . Det mestsuggestiva måltet på den offentliga sektorns tillväxt är dock den andel deoffentliga utgifterna lar av våra samlade utgifter. fram till fördubblades den offentliga sektornsandel frän . Därefter har uppgången stigit än brantare, och vid1970-taleis början nådde den . Sedan har uppgången ytterligare stigit, ochi dag tar de offentliga utgifterna i anspråk mellan 55 och 60 96 avbruttonationalprodukten. Dennautveckling är i och för sig inte specifik för . Överallt i världen offentliga verksamheten och därmed den offenlliga förvaltningen expanderatunder detta århundrade. Ingenting tyder på att tillkomsten av en ny regeringkommer att drastiskt ändra denna utveckling. Ambitionen att genom offentligainsatser förbättra den sociala omvårdnaden och samhällsservicen är minst likastor i den nuvarande regeringen som i den gamla. Jagär medveten om att i de här redovisade siffrorna över den offentliga sektornsexpansion ryms vissa dubbelräkningar pä grund av transfereringar från statentill kommunerna, men det är ändå uppenbart att den offentliga sektorn tar enallt större andel av vår samlade produktion i anspråk. Utrymmet för en ökningav den privata konsumtionen måste i motsvarande grad bli mindre och i relativatermer ganska ointressant. Dennautveckling kommer emellertid att leda lill hårda begränsningar i detoffentligas åtaganden. Det gäller inte minst kommunerna, som har möjligheteratt "övervintra" genom att använda del relativt storalikviditetstillskottet på grund av den eftersläpandeskatteinbetalningen från staten till kommunerna. Här finns en möjlighet förkommunerna att temporärt förbättra sitt likviditetsläge, om man avstår från nyautgiftsåtaganden. Därefter kommer dock enligt min bedömning situationen förkommunerna på nytt att bli mycket besvärlig, speciellt naturligtvis om mananvänder de inströmmande likvida medlen 1977 till att öka ut verksamheten ochinte till att konsolidera likviditetsläget. Kommunernas likviditetsunderskottär alltså under alla omständigheter en oroande faktor och utrymmet för enytterligare ökning av den kommunala verksamheten därmed sannolikt ganska litet,vilket i sin tur bör framtvinga en mera handfast prioritering mellan olika kommunalaverksamhetsgrenar - detta särskilt med tanke pä att kommunerna är huvudmän förså viktiga delar av samhällsverksamheten som sjukvården, åldringsvården ochbarnomsorgen. har också när det gäller den statliga delen av deoffentliga utgifterna uttalat sig för en betydande återhållsamhet. Någonytterligare budgetförsvagning för /78 kan inte accepteras annatän som ett led i en kedja av medvetna ekonomisk-politiska åtgärder. Vi utgåralltså ifrån alt behandling av budgetförslaget inte leder lill någonförsvagning av statsbudgeten. Jag ber att på samtliga punkter fäyrka bifall till finans- Onsdaeen den utskottets hemställan. o n. iott HerrFELDT (s) kort genmäle: Finansdebatt hade - jag uppfattade del så - som enda invändning mot vadjag sade att vårt förslag om höjd socialförsäkringsavgift inte skulle varavärt någonting. Som vanligt har litet svårt att bestämma sig för vadhan menar. säger han att det här är bara en luftpost - det förstärkerinte budgeten, för det kommer att leda till en motsvarande mindre lönehöjning,och då föriorar staten skatteinkomster. säger han att det här inte allskommer att motverkas av en lägre lönehöjning utan i stället höjaexportföretagens kostnader, och då är det farligt för vår bytesbalans. Feleti resonemang är - som jag försökt inskärpa vid etl par lillfällennär vi diskuterat detta - att han argumenterar som om inte någonting annatinträffade när budgetunderskottet minskar med 5 miOarder kronor. Men se det gördet, . Om statsbudgetens underskott minskar från 15 till 10 miOarderhar del en läng rad verkningar på vår ekonomi. Framför allt skapar det ellannat klimat i vad gäller infiation samt utrymmet för löneglidning ochvinstökningar i förelagen. Det är så - annars skulle inte ha varitmed lidigare och röstat för avgiftshöjningar för att kompensera förskattesänkningar eller vara med om att acceptera en avgiftshöjning den Ijanuari 1978 för att finansiera höjda socialutgifter. En minskning avbudgetunderskottet skapar ett annat klimat i ekonomin som gör attförutsättningarna både för en bättre bytesbalans och för mindre inflationuppstår. Sedanär det ganska ointressant att tala om huruvida detta var en"luftpost" i statens budget. Det som räknas är resultatet. Jagkanske också skall försöka upplysa och andra intresserade om hurdet förhåller sig med det här märkliga alt LO och TCO faktiskt föredrar höjdarbetsgivaravgift framför andra åtstramningsåtgärder, främst indirektaskattehöjningar. Det är ju på del enkla sättet att del är mycket lättare förlöntagarorganisationerna att i sitt förhandlingsarbete planera in enavgiftshöjning. Den vet de exakt vad den innebär fördelningspoliliskt, ochderas stora problem är att indirekta skattehöjningar - de skattehöjningar somherr går och hotar med - slår fördelningspoliliskt så, alt det knappastgör del möjligt för löntagarorganisationerna att på förhand lägga upplönerörelsen pä ett frän organisationernas synpunkt rimligt sätt. HerrMolins resonemang när det gäller exportutvecklingen är lika felaktigt. Det äringet annat anlagande vi gör om exportutvecklingen, utan vi gör en annankalkyl, baserad på en annan ekonomisk politik, och det är det som leder tilldetta resultat. Iövrigt, herr talman, kunde jag bara notera att undvek varje debatt om regeringens ekonomiska politik. () kortgenmäle; Det är socialdemokraterna som inte har bestämt sig för hur de räknarmed att den föreslagna höjningen av arbetsgivaravgiften skall verka. Nihar inte kunnat svara på om återhållsamheten från organisationernas sidapåverkar löneutrymmet och därmed ger ett långt lägre inkomst-tillskott förstaten än det som ni räknat med, eller om höjningen skall få hell och fullt slåigenom i företagens kostnadsläge och därmed försvåra situationen förexportindustrin. Vadjag sagl är - och på den punkten har uiskottsmajoriteten och regeringen sammamening - att etl förslag som skulle drabba exportindustrins kostnadsläge ärolämpligt just nu när den svenska exportindustrin har sädana svårigheter ikonkurrens med andra länders exportindustri. Och bemötte inte mittunderstrykande av att åtgärden är särskilt olämplig just . Ni har i och försig inga argument för er tro all importen lill kommer att bli lägre ochvår export lill utlandet högre än vad man räknat med i finansplanen. Det härsägs på fyra rader, och det är klart att det, sedan man har gjort detta optimistiskaantagande, är lätt alt föreslå ett antal åtgärder. Men det vore farligt allbasera den ekonomiska politiken pä sädana antaganden. Vi skulle komma i ännustörre ekonomiska svårigheter, om vi föOde era råd men fann att eraoptimistiska antaganden om exportutvecklingen inte slog in. Härtill bör läggasatt ni har tenderat att överskatta den svenska exportutvecklingen,vilket jag visade i mitt huvudanförande. () kortgenmäle; Jag tror all jag i det här resonemanget måste börja på etl ännutidigare stadium och hoppas dä att fä med mig i tankegången. Vihar sagt att det antagande om löneutvecklingen som görs i finansplanen ärhopplöst orealistiskt. Observera att säger att lönerna i Sverige1977 inte får stiga med mer än 5 96. skall vi ha full sysselsättningoch gå in i en uppåtgående konjunktur. Ärdel någon i denna kammare som tror att med regeringens ekonomiska politikdetta kommer att bli slutresultatet av utveckling? Vi har dragit denslutsatsen - och det har i själva verket också gjort, för han ärmycket oroligare än han här ger sken av - att alla prognoserna i finansplanenkommer att slå fel, både i vad gäller bytesbalansen, därför att efterfrågankommer att stiga snabbare, och i fråga om prisstegringarna, därför attkostnadsutvecklingen går snabbare. Alll detta beror på att diktatlill löntagarorganisationerna om en lönehöjning på 5 96 ju inte kommer atthålla, särskilt som inte vågar be ställa sig bakom herrBohman och ge order om att lönerna inte får höjas med mera än 5 96. Eftersomherr inte vågar detta, är det uppenbart att lönehöjningarna inte kommeratt stanna vid 5 96. Visäger, att om man går in med en avgiftshöjning plus det andra vi vill göra ibudgeten, skapar vi förutsättningar för en lugnare kostnadsutveckling, intelugnare än den som anges i finansplanen, för del är räkneslycke ochingenting annat, utan lugnare än den som i realiteten skulle bli föOden avregeringens politik. Jag vill varna för alt nu göra någraförutsägelser om vare sig bytesbalansen eller prisutvecklingen som bygger påfinansutskottets majoriletsuitalan-de. I själva verket tror han inte på dessaprognoser, för då skulle han inte hoppas på att regeringen introducerar enannan ekonomisk politik. Dethar förOudils att organisationen just nu håller på att granska Sverigesekonomiska affärer och all man vid den granskningen lär ha kommit fram till attden svenska statsbudgeten behöver förstärkas. Enligt dessa obekräftadeuppgifler skulle behovet av förstärkning uppgå till varken mer eller mindre ände 5 miOarder kronor som vi föreslår i vår reservation. Så om ni inte lyssnarpå oss, , blir ni kanske tvungen all lyssna påOECD-sekretariatet, när ställs ut på världsscenen som del land somhåller på alt föra en för andra länder farlig inflationspolitik. HerrMOLIN (fp) kort genmäle: Varken regeringen eller finansutskottets majoritet ger några order tilllöntagarna. Det finns inga uttalanden från vårt håll om den exakta storleken pålönehöjningarna. Däremot har socialdemokraterna sagt något om löneutrymmet. Nisade i er reservation att ert förslag om en höjning av arbetsgivaravgiften med2 96 borde beaktas av löntagarorganisationerna vid deras beräkningav löneutrymmet. Jagsade i mitt huvudanförande att ni inte längre uttrycker er rikligt på detviset. Ni säger i stället att löntagarorganisationerna hade förklarat sig varaberedda att beakta en sådan höjning, och jag tror att det är en riktigtempusväxling. De är inte längre beredda att göra det. Det är därför som ertförslag fär en sådan effekt på kostnadsläget. Det innebär en höjning avkostnadsläget . och det kommer att leda till svårigheter för densvenska exportindustrin när den skall konkurrera med andra länders exportindustrierute i världen. Oberoende av hur man ser pä den bakomliggandeutvecklingen borde man kunna enas kring samma slutsats - som i ochför sig inte har bestritt - nämligen att industrins kostnadsläge just nu äroroande och all, eftersom exporten bör stimuleras för all vi skall få balans ivåra affärer med utlandet, exportindustrins kostnadsläge inte bör pressas uppytterligare genom statliga åtgärder. Jag tycker att det är riktigt att markeraenigheten pä den punkten. Felet med resonemang är att han intemedger all de åtgärder som socialdemokraterna föreslår kommer att motverka desyften som vi alla är ense om. Hen (vpk): Vi har hört representanter för social- demokraterna och de nyaregeringspartierna diskutera hur man bäst administrerar del kapitalistiskanäringslivet. De har varit eniga i myckel - eniga i sak, som sade,men oeniga om formuleringar. tror jag inte att det är formuleringar somallmänhelen är intresserad av utan av ställningstagandena i sakfrågorna. Kampenmol arbetslösheten måsle vara en avgörande fråga. Jag tycker då att det ärväsentligt, särskilt mot bakgrund av vad vi fått höra ,att understryka att kapitalismen aldrig kan skapa varaktig full sysselsättning.Kapitalismen skapar ekonomiska kriser, arbetslöshet och utslagning. Det ärdess sätt att vara, dess sätt alt fungera. Och märk väl - det är dess enda sättatt fungera. Deförsta årtiondena efter det var en grogrund för illusioner idel svenska samhället. Kapitalismen tycktes ha växt ifrån sina problem.Regeringen trodde sig ha lärt en teknik som gjorde det möjligt alt mildra . o. m. avskaffa kriserna och arbetslösheten. Vi minns ännu hursocialdemokraliska statsråd, borgerliga nationalekonomer och reformistiskaLO-ekonomer sade: "Vi lever numera i fullsysselsättningssamhället.Arbetslöshet är inte längre tilläten. Massarbetslösheten kommer aldrigtillbaka." Dessaillusioner hade inte läng blomstringslid. Det behövdes bara några frostnätterpå för att teorin om det färdigbyggda fullsysselsättningssamhälletskulle sloka. ligger den på sophögen. Om statsråd och ekonomer nu skulleresa ut till varvsarbetarna i , till textilarbetarna iSjuhäradsbygden, till byggnadsarbetarna i , till arbetarna i ,till arbetarna och tjänstemännen hos LM och predika attfullsysselsättningssamhället är infört och arbetslöshet förbjuden skulle debli ulbuade. Teorinorn den krisfria kapitalismen våren myt, en illusion. Eftersom varken borgareeller revisionister kan ge en vetenskaplig och korrekt förklaring av krisernasorsaker, måste de ständigt hitta på nya myter om de ekonomiska förloppen. Nuhar det blivit modernt all skylla både arbetslöshet och prisstegringar på"oOekrisen", pä arbetarnas lönekamp, på den regering som satt förraåret eller på den regering som sitter . Bytetvid regeringsmakten har medfört en förskjutning i argumentationen sornpåminner om skraltspeglarna i "Lustiga huset". är socialdemokraternade mera optimistiska om kapitalismens "självläkande krafter" och omatt en högkonjunktur väntar runt hörnet. var del tvärtom. Då var detde borgerliga som gav uttryck för den starkaste tron på kapitalismen. kräversocialdemokraterna alt man skall vara återhållsam med statliga insatser för attstötta den ekonomiska utvecklingen. var det tvärtom. Då var det deborgerliga som krävde begränsning av statsutgifterna. är det somvarnar för underbalansering av statens budget. var det tvärtom. Då vardet som utmålade underbalansering och statlig skuldsättning som ensäker väg till helvetet. Så växlar argumentationen. lyser bristen på verkligteori och analys. Opportunism får ersätta en konsekvent och långsiktig politik. borgerliga regeringens politik saknas insikt både om de svårigheter som pressar majoriteten av människorna i del svenska samhällel och om degrundläggande orsakerna till vad som händer. Regeringens politik är djuptfientlig mot de arbetande människornas intressen liksom mot de krav somSveriges utveckling ställer.