prot · G00921 · 1976-12-31 00:00:00 — Jaghar i väktarutbildningens direktiv inte funnit någonting direkt omhundutbildningen eller därav följande reglering av hundverksamheien inombevakningsföretagen. Jag vill därför efterlysa justitieministerns uppfattning:Är det över huvud taget rimligt att utnyttja hundar med sämre träning änpolishundar för direkt personsökning? Ytterligare en stor och viktig fråga har uppmärksammats i debatten,nämligen frågan om bevakningsföretagens internationella relationer. Detstörsta svenska bevakningsföretaget - - är dotterbolagtill med säte i , I koncernen ingårbevakningsföretag i , , Stor- Ombevakningsföretagens roll i samhällets kontrollpolitik Ombevakningsföretagens roll i samhällets kontrollpolitik , ochPortugal samt installationsförelag i och bu-tikskontrollföretag i , Man skulle naturligtvis kunna säga att den multinationellaaspekten i delta sammanhang inte i första hand är något svenskt problemeftersom förelagets verksamhet, såvitt jag kunnat utröna, styrs från ,Ändå kan bl, a, dalatekniken i framliden skapa svårigheter ur såvälintegritets- som totalförsvarssynvinkel. Enligt uppgifter från Securitasförekommer inget samarbete mellan koncernens olika företag på verksamhetsnivå.Dataregister inom del svenska dotterförelaget förekommer på personalsidan, men,sägs det, inte när det gäller skyddsobjekl. Utanatt vilja hävda att det föreligger några allvarliga olägenheter med justSecuriiaskoncernens multinationella karaktär vill jag från principiellutgångspunkt, med tanke på en eventuell framtida utveckling av en verksamhetsom sysslar med känsliga personuppgifter-en verksamhet som utövarpersonalkontroll genom säporegister och kriminalregister och som även sysslarmed försvarskänsliga skyddsobjekt - ställa följande fråga: Avserjustitieministern att genom tilläggsdirektiv eller på annat sätt närmareundersöka konsekvenserna av internationell förgrening av verksamhet inombevakningsbranschen? Med anledning av det anfört vill jag framhålla att enkomplikation i sammanhanget, som gör del svårare all överblicka väktarnasverksamhet, är att den allra största delen av deras verksamhet utgörs av vadman brukar kalla traditionell bevakning, t. ex. av industriföretag. Den del avderas verksamhet där enskilda kan komma i kontakt med den är den mindre delenav bolagens verksamhet. Menjag vill gärna vitsorda att det uppkommer åtskilliga principiella frågor närdet gäller alt bedöma vaktbolagens verksamhet. Och jag vill särskiltunderstryka att i väklarutbildningsutredningens uppdrag ingår bl. a. att göraen närmare kartläggning av omfattningen och frekvensen av olika förekommandetyper av bevakningsuppdrag. Del är angeläget all se efter i vad månbevakningsförelagen under senare lid kommit all ägna sig åt uppgifter av annatslag än som tidigare hört till deras normala verksamhetsområde och att söka fåen uppfattning om den framtida utvecklingen för branschen. Det är medanledning därav som det i direktiven till väktarutredningen understryks all detär angeläget alt frågan om gränsdragning mellan bevakningsförelagensverksamhet och sådana arbetsuppgifter som bör ankomma på polisväsendetuppmärksammas särskilt. Nuär utredningens arbete inne i sitt slutskede, så förslag kan väntas snart.Väktarutbildningsutredningen befinner sig också i ett framskridet stadium, ochför min del anser jag inte att del behövs något tilläggsuppdrag till denutredningen. I varje fall ärdet klart att man,närmanbedömerdessa utredningar,kommer att bli tvungen att ta ståndpunkt till alla de separata frågor som herrGahrton har nämnt. Påherr fråga vem man skall vända sig till när en väktare har begått ettfel vill jag svara att man i första hand skall vända sig till det bolag som harfått auktorisation och i andra hand till , som ju är detkontrollerande organet. Hert (): Jag får väl,liksom i gjort tidigare, konstatera att justitieministernsannerligen är knapphändig med beskeden. Jag kan instämma i att det är rimligtatt utredningar som befinner sig i ett slutskede inte får tilläggsdirektiv. Mendå måste jag formulera den fråga som handlar om ordningsvakterna på detta sätt:Bedömer justitieministern det möjligt att på grundval av del material somfinns och kommer att föreligga inom departementet förutsättningslöst ta uppfrågan om huruvida ordningsvaklsinstitutet över huvud laget skall få finnaskvar? Kan vi alltså räkna med en prövning av den frågan? Såvitt jag har fattatdirektiven till utredningen rätt, kommer man där all utgå från att ordningsvaklsinstitutetskall finnas kvar. Men en tanke som har väckts i del förarbete som jag här harbedrivit är att ordningsvaktsinstitutet kanske är en principiellt sett viktigstötesten. Man behöver kanske inte institutet längre, eftersom vissa skäl tilldess existens har bortfallit. Man löser kanske en hel del viktiga problem genomatt ta bort det. Jag skulle alltså gärna vilja ha ett svar på frågan huruvidadet sakläge som råder innebär att den frågan förutsättningslöst kommer altprövas. Närdet gäller tillsynsmyndigheternas möjligheter att fungera är jag faktiskt intealls särskild nöjd med svaret, eller frånvaron av svar. Det finns ingenting somjag har kunnat utläsa av de nuvarande direktiven som innebär att man skall gå inärkamp med tillsynsmyndighetens sätt att fungera. Den ena utredningen handlarom ordningsvakterna, den andra handlar i första hand om väklarutbildningen.Det är inte som justitieministern i en felsägning uppgav en väktarutredningutan en väk-tarutbildningsulredning, och det innebär väl att del är där mankommer att koncentrera sitt arbete. Men tillsynsproblemaliken - som också harframkommit i debatten, bl. a. i inlägg av den för tillsynen närmast ansvarigeinom länsstyrelse - är ju en kärnpunkt då det gäller att överhuvud tagel kunna acceptera den typ av funktioner som bevakningsföretagen har.Framför allt är det en kärnpunkt, om auktorisationen skall ha någon mening,att vi har en tillsyn som fungerar. Något besked på den punkten skulle jagvilja ha, antingen att justitieministern - vilket jag inte hoppas - är nöjdmed nuläget eller att justitieministern är beredd att vidta någon form avåtgärd. Beträffandeallmänhetens klagomöjligheter tackar jag för upplysningen, såväl i egenskap avriksdagsledamot som av en person tillhörande allmänheten. Att vi skall gå lillbevakningsföretaget finner jag trots allt, utan att vilja misstänkliggöra någotexisterande bevakningsföretag, mindre tillfredsställande, och att vi skallvända oss till , som är en i princip acceptabel möjlighet, anserjag vara meningslöst. Ombevakningsföretagens roll i samhällets kontrollpolitik Ombevakningsföretagens roll i samhällets kontrollpolitik eftersom blottatillsynsfunktionen inte fungerar. Detta är ju en förutsättning för all mandärutöver skall kunna la sig an allmänhetens klagomål. Fårviett klart beskedbeträffande tillsynsfrågan, skulle jag emellertid kunna vara nöjd med svaret ivad del avser allmänhetens klagomöjligheter, annars knappast. Vadgäller hundarna kan väl den frågan synas vara marginell, men ser man litetnärmare på den, finner man alt saken inte är så obetydlig, för en icke tränadhund är faktiskt något av det allvarligaste våldsmedel som bevakningsföretagenhar lill sitt förfogande. Jag vet att del inom bevakningsförelag är regel meden mycket nära personlig bindning mellan hundförare och hund - ofta ägerhundföraren själv sin hund. Man kan visserligen se fördelar med del, men mankan också se farorna, nämligen att det ligger mycket nära till hands för enväktare som har sin egen personligt ägda hund - som har den lagstadgadeutbildningen - med i tjänsten att använda den för personsökning.Därför är det viktigt med ett principbesked i den frågan: Får väktarhundar, medlag-stadgad träning men med mycket sämre träning än polishundar, användas förpersonsökning? Densista frågan är möjligen på gränsen till justitieministerns verksamhetsområde,men det vore ändå intressant med någon sorts principiell kommentar. Jag vill taupp de internationella aspekterna, eftersom vi bör vara ute . Även omingenting med saklig tyngd har direkt framkommit i debatten, som visat attmissbruk eller faror skulle föreligga , är del uppenbart att man framförsig kan se en utveckling där dalaregister som bygger på personuppgifter frånsäkerhetspolisens register och kriminalpolisens register - och ävendalaregister som har detaljerade uppgifter om skyddsobjekt med intresse urtotalförsvarssynpunkt - kan organiseras så, att de kan komma all utnyttjas avfrämmande makt. Jag vill bara ha en signal om att man inom regeringen äruppmärksam på de problemen , innan de har kommit så långt att vi intelängre kan hindra en oönskad utveckling. sade att det var en tydlig felsägning när jag talade om väktarutredningen.Det var faktiskt inte en felsägning utan ett något förenklat uttryck för vadväktarutbildningsutredningen har i uppdrag att göra. Jag citerade en hel del avvad den har att arbeta med, bl. a. karlläggning av väklarbolagens uppgifter ochde principiella synpunkterna. Jag vill tillägga att del i slutet av direktivenstår: "Densakkunnige bör vara oförhindrad att ta upp även andra frågor som aktualiserasunder utredningsarbetet." Enligtmin mening ger dessa direktiv stöd för uppfattningen att alla de aktuellafrågorna kommer upp i det här sammanhanget. Beträffandedet som sade om bedömningen av det förslag som kommer att läggasfram från ordningsvaktsutredningen vill jag gärna anföra att jag anser detsjälvfallet alt det, när den utredningen kommer. blir en förutsättningslösbedömning av om del föreligger behov av personer med ordningsvaktsförordnande.Det är kanske för tidigt att ingå i diskussion om delta , men vi har intenågon förutfattad mening i den delen. Vidare:Om del är rikligt all man använder hundar på det sätt sägerförefaller det mig olämpligt. Jag betvivlar påintet sätt justitieministerns seriösa intresse för dessa frågor, och medhänsyn till det tidigare omnämnda restriktiva uttryckssättet får jagkonstalera all jag nu fått del svaret att ordningsvaktsproblematiken kommeratt prövas förutsättningslöst. Oberoende av att det i direktiven lillutredningen förutsattes att institutet skulle finnas kvar kommer man i varjefall inom departementet att pröva tanken att inte längre ha del kvar, vilketsjälvfallet inte är detsamma som all man skall ta bort det - en ståndpunkt somjag inte heller med del anförda har bundit mig för. Jagfinner också att justitieministern tolkar direktiven till väktarutbildningsutredningenså att alla de av mig här upptagna frågorna kommer att behandlas. Det är svårtatt finna någonting i direktiven i del fallet. Jag har självfallet läst dessadirektiv innan jag fann del nödvändigt att via interpellation få ökad klarhet.Men jag får väl utgå från alt den största delen av denna problematik kommer attbehandlas. En del av den, som jag dock finner det ganska osannolikt att mankommer att behandla i direkt samband med väktarutbildningsutredningen, är deninternationella aspekten som jag här tagit upp. Jag skulle vilja ha någotslags signal från justitieministern om i vilken ordning eller i vilket sammanhangman kan tänka sig att denna aspekt kommer att prövas. Omregeringens linje i kärnkrafts-frågan Överläggningenvar härmed slutad. § 10 Omregeringens linje i kärnkraftsfrågan erhöll ordet för att besvara i (vpk)anmälda interpellation, 1976/77:7, och anförde: i har frågat mig dels hur regeringen ser påkärnkraftens framtida roll i , dels hur det energipolitiska avsnittet iregeringsdeklarationen konkret skall tolkas. Iregeringsdeklarationen anges bl. a. att kärnkraftsaggregat, som f n. är underbyggnad, inte får tas i drift, om inte det berörda kraftföretaget dels kanförete godtagbart avtal om upparbetning av utnyttjat kärnbränsle, dels kan visahur och var en helt säker slutlig deponering av det högaktiva avfallet kan ske.Barsebäck 2, som är färdigt, tas ur drift om avtal om upparbetning ickeföretetts före . Förslag i dessa frågor Om regeringens linje i kärnkraftsfrågan Somsvar på första fråga vill jag anföra följande. Av regeringsdeklarationenframgår klart att om kraftföretagen inte kan klara de nya skärpta kravenrörande hanteringen av det använda bränslet och det radioaktiva avfallet, såstoppas en ökad användning av kärnkraft i vårt land. Det kan f n. inte angesnär ett stopp av utbyggnaden i så fall kommer att ske. Itilläggsbudget I till statsbudgeten för innevarande budgetår kommer regeringenatt föreslå att statlig borgen skall kunna ställas för Forsmarks-bolagetsupplåning på den allmänna kapitalmarknaden. Därigenom ges bolaget möjlighet attskaffa medel för ett fortsatt byggande. Jag vill dock framhålla att det ärbolaget som har det primära ansvaret. Således har del att i första hand taställning till om byggnationen skall fortsätta, bl. a. mot bakgrund av en bedömningav möjligheterna att uppfylla de skärpta kraven för att få ta kärnkraftverk idrift. Innebördenav regeringsdeklarationens energipolitiska avsnitt är att det ställs nya ochhårdare krav än på företag som vill utnyttja kärnkraft om att en kraftfullsatsning på hushållningsåtgärder samt utveckling av alternativa energisystemskall ske. Ett flertal sådana åtgärder förbereds f n. Jagvill vidare nämna att den , som jag räknar med att inom korttillkalla, kommer att ha som en av sina huvuduppgifter alt utreda olikamöjligheter till energibesparing inom industri, bosläder, lokaler ochtransportsektor samt effektivare energiutnyttjande genom exempelvisspillvärmeutnyltjande och produktion av elkraft och värme i s. k.mottrycksanläggningar. Hert i (vpk): Jag tackar statsrådet för svaret. Det är emellertid ett fögaupplysande svar. Kanske statsrådet har missförstått eller velat undvika de frågorsom jag har ställt. Jagär nämligen inte alls ute efter att upprepa den enkelspårigasocialdemokratiska diskussionen om s. k. svek, F, ö. menar jag attsocialdemokratins ledning stod för det stora sveket, när den försökte påtryckalandet det största kärnkraftsprogrammet i världen utan att ha grundläggandeproblem lösta. Minavsikt med interpellationen var i stället att få de långsiktiga riktlinjernaför regeringens energipolitik utredda. Hur tänker man egentligen inomregeringen? Hur vill man, sett i stora drag i varje fall, uppnå sina mål?Svaret ger inga som helst hållpunkter härför. Jag vill insistera på att vidiskuterar dessa riktlinjer. Den nuvarande oklarheten och förvirringen fårinte fortsätta. Låtmig först ta och Forsmark. Där går det ju inte att bara säga, attregeringen föreskriver skärpta villkor för drift, och sedan blir detkraftföretagen som får la ansvaret. Kan de inte uppfylla villkoren, får delägga ner. Såkan man rimligen inte göra. Det borde ha stått klart för regeringen ochenergiministern, att det hela inte är en sak för kraftföretagen. Går man in föratt stoppa eller dämpa kärnkraftsutbyggnaden i nuvarande läge, uppstår ju enrad omedelbara omställningsproblem. Då måste man ha någon form av plan för attla hand om problemen. Varför finns det ingen alternativ sysselsättningsplan?Man hade ju t, ex, kunnat säga: Bygg påbörjade anläggningar färdiga och läggdem sedan - som det brukar heta - i malpåse. förbereder vi ettprogram för fortsatt sysselsättning, t. ex. genom att påfordra ombyggnad avnuvarande slösaktiga oljekraftverk, genom att på statens bekostnad göraspeciella insatser för de större tätorternas barndaghemsulbyggnad och genom attprovbygga kraftanläggningar av ny typ. Meninte ett ord om sådana alternativa program har man kunnat geanläggningsarbelarna. Därmed har regeringen faktiskt bjudit kärnkrafts-ivrarnai landet på alldeles onödiga galisargumenl. Jagskall övergå till de långsiktiga frågorna, dem som statsrådet inte tar upp. Hurskall regeringens villkor om upparbetning och avfallsdeponering tolkas? Tvåsätt är här tänkbara, om jag förstått saken rätt. Antingen satsar man medvetetpå att lösa problemen. Det betyder i praktiken en svenskupparbetningsanläggning och deponering av högaktivt avfall på svensktterritorium. Och om detta löses, är man beredd att tillåta fortsatt utbyggnad.Såvitt jag förstår måste två av koalitionspartierna hysa åtminstone önskningari sådan riktning och därför ha ett intresse av att man kan presentera en - omockså skenbar och subjektiv - lösning på upparbetnings- ochdeponeringsfrågorna. Hur står regeringen här? Vad ämnar man göra med deframskridna planerna på en svensk upparbetningsanläggning? Skall de skrotaseller fullföljas? Och vilka krav är man beredd all godta för en svenskavfallsdeponering? Det är som bekant i hög grad en fråga om vetenskapligtolerans. Det som kallas rimlig säkerhet är ett tänjbart begrepp. Denandra tolkningen skulle då vara att man från början räknar med att deuppställda villkoren för kärnkraftverken icke kommer att uppfyllas. Det menarjag för min del kanske är den mest sannolika utvecklingen. Men då uppslår igengäld verkligen en serie helt nya problem, som regeringen inte alls berört iregeringsdeklarationen eller i interpellationssvaret. Stopppå kärnkraftsutbyggnad och en framtida helt kärnkraftsfri hushållning iSverige ställer krav på mycket bestämda och medvetna riktlinjer. Såvitt man kunnatutläsa har regeringen ingen som helst bild eller samlad filosofi på dettaområde. De tre koalitionsparlierna förefaller över huvud laget aldrig hadiskuterat detta problem sinsemellan. Man talar allmänt om bättre hushållning,talar dessutom allmänt om alternativa energislag. Men frågan gäller jumer konkret: I vilka proportioner? Inom ramen för vilken total nivå avenergiutnyttjande? Till vilka sysselsältningsmässiga konsekvenser? Och medhjälp av vilka politiska Omregeringens linje i kärnkraftsfrågan Omregeringens linje i kärnkraftsfrågan Härråder tystnad från regeringen. Bakom tystnaden anar man osökt oenighet ochförvirring. Denfråga som först måste ställas är: Vilken utveckling förutser regeringen denärmaste 15-20 åren, när det gäller nivån av det totala energiutnyttjandet?Riksdagens riktlinjer förutsåg en ökning från ungefär 430 till 540TWh fram till 1985-1990 och därefter en stabilisering. Ärregeringens bedömning, att denna ökning är en rimlig prognos? Eller förutserman en mindre ökning? Hur är motsvarande syn i fråga om elenergin? Närman väl har fastställt detta kommer en ny fråga: Vad måste på basis därav görasför att kompensera för bortfallet av kärnkraft? Hur stort blir över huvud tagetdetta bortfall? För att den sistnämnda frågan skall kunna besvaras krävs attregeringspartierna haren enhetlig inställning till om de nu befintligakärnkraftverken skall avvecklas . Det har dessapartier för dagen inte, såvitt jag har förstått. Föratt kompensera ett bortfall av kärnkraft - någonting som ju i och för sig ärfullt möjligt - kan man agera på tre olika områden: för det första besparingaroch effektiviseringar, för det andra utnyttjande av alternativa energislag ochför del tredje olika slag av ekonomiska strukturförändringar som påverkarenergiåtgången och energibalansen. Detmåste då klarläggas i vilka huvudsakliga proportioner som dessa olika typer avåtgärder skall kombineras och vad som poliliskt-organi-satoriskt krävs förderas genomförande. 1centerns valagitation spelade fastighetsuppvärmning och isolering av bostäderen oproportionerlig roll. För det första kan detta genomföras endast gradvis,och kostnaderna måste slås ut över och fås att inte belastahyresgästerna. För det andra är det framför allt fel att framställa bostädernasom någon stor energislukare. Hushållens energiförbrukning förefaller avstickprovsundersökningar att döma stiga mycket litet, förmodligen därför har börjat närma sig en mättnadsnivå - man kan ju inte ha det hur varmtsom helst inomhus och hur mycket apparatur som helst. Talet om hushållenavvänder - enligt min mening i varje fall - uppmärksamheten från de storaförbruknings-och slöseriproblemen, som finns på helt annat håll. Energiministernpekar själv antydningsvis på spillvärme, utnyttjande av mottryck osv. Menvarför finns det ingen ungefäriig uppskattning av hur stor del av bortfalletsom indirekt skulle kunna täckas den vägen? Och hur skall detta praktisktuppnås? Det är den mest intressanta frågan. Skall man utnyttja spillvärme och mottryckkrävs enligt vad jag begriper en långtgående och mycket noggrann samordning avplanering och administration i industri och i kommuner. Detta kräver en heltannan lagstiftning än dagens. Det kan inte lämnas till godtycke ellertillfälligheter eller till den privata industrins goda vilja. Man måste ha somregel att all industri, från vilkenspillvärme eller mottryck kan utvinnas, i berörda stycken är obligatorisktsamplanerad med allmän och privat byggpla-nering. Delta är i och för sig fulltpraktiskt möjligt. Men är det förenligt med den syn på det privata näringslivetsom de tre koalitionspartierna i så många andra sainmanhang säger sig slå för? Vikommer till frågan om alternativa energislag. Den lid är nu förbi när man kundetala om dessa alternativa energislag i de allmänna, svävande termer sominterpellationssvaret gör. En regering måste nu bestämma en huvudsakligframgångslinje. Om man också inte har det hela klart för sig i detalj, vilket kanskevore att begära det orimliga, så måste man ändå ha de allmänna riktlinjernaklara. Vad skall man satsa och vad kan man få ut av soluppvärmning av hus underde kommande 15-20 åren? Vad kostar och vad ger vindkraften ?Det är några exempel. Såvitt jag förstår har vindkraften ryckt fram som enkälla av helt andra dimensioner än man föreställde sig . Menman måste ju då också börja fastlägga riktningen för de alternativaenergislagen, och del kan inte heller överlämnas till kraftförelagen. Utanstatlig styrning blir ingen vindkraft överförd till det befintliga elnätet.Utan statlig styrning och statliga initiativ skapas del ingen marknad förexempelvis naturgas. Utan mycket starkt accelererade forskningsinsatser och enytterst medveten byggplanering blir det heller inget större inslag avsolenergi, vare sig för uppvärmning eller för elproduktion i det längreperspektivet. Utan myckel medveten styrning blir det vidare ingen ny-ellerombyggnad av oljebaserade kraftanläggningar enligt den kombineradekraft-värmeprincipen. Ännutydligare blir detta stora planeringsproblem när man kommer in på frågan om denekonomiska strukturen i samhället och dess betydelse för energiförsörjning ochenergiåtgång. ex. trafiksektorn skall göras energimässigt effektivare kräver detsynnerligen ingripande planeringsåtgärder. Det betyderatt privatbilismen måsteavsevärt dämpas i alla större tälortsregioner. Kollektivtrafikens effektivitetmåste drastiskt ökas och kollektivtrafiken måste bli kvitt sin tekniskaefterblivenhet, som är följden av snedvriden liberaltrafikpolitik. Det får i sin tur betydande konsekvenser för stadsplaneringen.Det går inte att längre bygga utspridda villaförorter med s. k. marknäraboende. Man måste då bygga i höjden eller bygga i någon sorts bandformation.Man måste helt gå ifrån den absurda principen att varje trafikslag skall bärasina kostnader. Man måste styra väldigt stramt i riktning mot denenergipolitiskt bästa irafikstrukturen, och de kollektiva trafikslagen måste fåbetydande injektioner för sina investeringar i materiel, tekniska hjälpmedeloch forskning. Änklarare framträder dessa frågor när det gäller produktionsliv och industri.Vill man bli kvitt kärnkraftssamhället - och det har ju sagts vara en avcenterns målsättningar - eller åtminstone nedbringa kärnkraftsberoendet tillmåttligare proportioner än , då kan man inte ha den nuvarande ogynnsammaproduktionsstrukturen kvar . Omregeringens linje i kärnkraftsfrågan 3 protokoll 1976/77:21-24 Om regeringens linje i kärnkraftsfrågan kan inte fortsätta att hasom en ekonomisk målsättning i det svenska näringslivet alt bl. a. ösastålämnen och råmalm i gapet på världens privata ståljättar. Man kan intebedriva rovdrift på skogen för all hålla en massa-och pappersindustri i gång,där varje sysselsättningstillfälle skall kräva 15 gånger så mycket elkraft somi verkstadsindustrin och dessutom 40 gånger så mycket olja. Mankan inte ha en så energislösande industristruktur som .