prot · G00964 · 1976-12-31 00:00:00 — Hurvanligt del senare är vet vi inte, men genom alt följa tidningsannonserna kanman få den uppfattningen att det trots allt inte är särskilt ovanligt. Denmöjligheten har emellertid nästan uteslutande de mer väl-situerade. Och undertiden vänder sig den fortsatta daghemsulbyggnaden enbarl till de småfamiljerna, vilket jag uppfallar som en diskriminering av flerbarnsfamiljerna.Ett tredje barn ställer sådana krav på familjeekonomin all barnet inte kommertill. Om den ensidiga inriktningen på daghemsutbyggnad fortsätter blirflerbarnsfamiljerna allt färre, och vår befolkning kommer atl minska enligt deprognoser som ar gjorda. Och om så blir fallet måsle vi inrikta vårsamhällsplanering på detta. Då måsle kommuner och landsting ha tillgång tilluppgifter och prognoser av ett helt annat slag än vad de har . a.detta är bakgrunden till vårt krav på tillsättandet av . Jag vill bara erinra om den ökade belastningen på denförvärvsarbetande delen av befolkningen när allt fler pensionärer skallförsörias. Menjag vill återkomma till familjepolitiken i detta sammanhang. Man kan fråga sigom del är rikligt alt samhället genom familjepolitiska ål-gärder skall styrafamiljernas storlek. Borde inte i slällel samhället så fördela sitt stöd attdel kommer alla lill del? Varför skall tillkomsten av ett tredje och kanskeefterlängtat barn innebära att familjen går miste om det stora stöd som denkommunala barntillsynen innebär? Moderata samlingspartiet har krävt införandeav etl vårdbidrag, och ett sådant skall komma. Del löser delar av problemen fördem som själva vill vårda sina barn. Men det löser inte problemen för dem somvill fortsätta att förvärvsarbeta även när familjen växer utöver två barn. Flerbarn i lill-synsåldern måsle vårdas i hemmet. Vi har från moderata samlingspartietssida krävt rätt till avdrag för barniillsynskostnader, vilket skulle ge flermöjligheter att ha anställd personal i hemmet. Vihar också i den motion som jag här har berört konstaterat alt den totalapersonalstyrkan för daghemsverksamheten är en vuxen per 3,13 barn. För barn somvårdas i hemmet har samhället inga kostnader för investeringar, mal ochlekmaterial, och det skulle alltså ställa sig mycket billigare alt ordnakommunal tillsyn i det egna hemmet när del gäller flera barn i en familj. Men socialdemokralernahar så ensidigt drivit den kollektiva vårdens företräde att ell sådantresonemang tidigare inte ens har förts fram. Det ligger nära till hands atljämföra med åldringsvården. där man alltmer från allapartiers sida inser det riktiga, humanitära och ekonomiskt fördelaktiga i altlägga så myckel som möjligt av vården i den gamles hem. Men när del gällerbarnen har man ensidigt stirrat sig blind på institutionsvård. Vi anser att vibör tänka om för att föräldrarna skall få den valfrihet som de har rätt lill.Barntillsynen måste byggas ut, men den skall komma alla familjer till del,oberoende av familjestorleken. Jag vill här gärna säga något också om aborterna. Självklart påverkarsåväl prevenlivlekniken som den nya abortlagen nedgången i fruktsamheten. Dettycks inte vara allmänt bekant atl ungefär var Oärde graviditet i delta landavbryts genom legal abort. avbröts 32 526 graviditeter, och det skallses i relation lill antalet födda , ca 98 000. Alla barn skall varaönskade, och jag skall här inte slå och lala mot den gällande abortlagen ävenom många av skäl upplever den som slölande. Men jag vill varna för altaborterna alltmer skall betraktas som preventivmedel och ge lill resultat enännu högre siffra för antalet aborter i vårl land. Vi vet nämligen inte hurmånga av dessa graviditeter som hade fullföljts om samhället i högre grad hadesatsat på atl ge stöd också lill familjer med många barn. Kanske är det justdet tredje barnet som inte får födas därför atl det inte går alt klarabarntillsynen och därför att föräldrarna vill fortsätta sitt förvärvsarbete. Utvecklingengår snabbt, och del måsle ligga i samhällets intresse att vi inte kommer dithänatt var tredje graviditet avbryts. Delfinns en tendens till att barnen i vårt samhälle betraktas enbarl ur ekonomiskasynpunkter, och då ofta som en belastning. Men att ha barn är också entillgång. Kvinnornas inträde på arbelsmarknaden kommer att fortsätta, och problemetär all organisera samhället och barntillsynen så atl förvärvsarbete skallkunna förenas med ett rikt och utvecklande familjeliv, i vilket barnen är detcentrala och där hemmet blir någonting mer än en tillflyktsort under nätternaför de olika familjemedlemmarna. Moderata samlingspartiels familjepolitiskaförslag, av vilka flera kommer att realiseras av vår regering, har delta syfte. Förändringarnär det gäller vår befolkningsutveckling måsle bli föremål för uppmärksamhet.Vi har etl politiskt ansvar för en utveckling som i hög grad förändrarförhållandet försöriare-försörida och därmed hela underlaget för den framtidasocialvården. Debatten här med statsrådet har kanske bättre än någotannat visal betydelsen av en långsiktig planering och en resursskapandepolitik. Jag har därför, herr talman, velat la upp befolkningsfrågorna i dagensdebatt. De kommer säkerligen au åierkomma. Fröken (): Del fanns en del intressanta synpunkter i anförande ochen del synpunkter som man skulle ha lust all gå i polemik mot. Jag troremellertid att liden härför inte är kommen . Vi får vänta tills de avregeringen aviserade förslagen på familjepolilikens om- rade kommer ochapril. Vi får då se vad vi skall kommentera och om förslag om de vårdbidrag somfru nämnde framläggs då eller . Jaghar nu i stället lust atl gå något tillbaka på talarlistan för den härallmänpolitiska debatten. Arbetsmarknadsminister kom i går i slutet avsitt anförande in på en del av jämställdhetsfrågorna. De kom också tillbaka ide repliker han hade under denna debatt. Han citerade den oerhört intressantasammanställningen av Krislianstadspro-jektel, där den förrajämställdhetsdelegationen med stor framgång log initiativ för all få ul kvinnori manliga arbeten. Ur den eftervärdering som gjorts av vad della projekt betyttför kvinnorna som individer, för familjen och för männens och barnensinställning citerade han en del av de mycket nedslående slutsatser, som de tresociologerna med i spetsen har noterat. "Hemmet ärfortfarande mödans lön för mannen, medan det är hustruns arbetsplats", somde säger. Menjag noterade också atl de tre slutsatser som sociologerna dragit av den härutredningen - krav på tre reformer - icke omnämndes, nämligen , bättre arbetsmiljöer och en upprustad barnomsorg. Både i går och har det talats en hel del om sextimmarsdag för småbarnsföräldrar. Viställer oss myckel skeptiska lill en sådan delreform. Men debatten även på denpunkten kan få anslå till dess vi sett del konkreta förslaget. Detman däremot måsle säga är att det vid sidan av denna principiella kritik finnsen risk för att man tar ett eventuellt genomförande av en dylik reform såsom enförevändning för att stanna av diskussionerna och målsättningarna kring densextimmarsdag för alla som vi från socialdemokratiska kvinnoförbundet harpläderat för alltsedan 1972. Vi vet all del är ett krav som det inte går att fågenomfört , vilket tidigare deklarerade. Vi vet atl delockså får ställas vid sidan av det mycket berättigade kravet på all man skallha rätt lill facklig utbildning på betald arbetstid. Men vi har alltså settsexiimmarsdagen såsom en förutsättning för vad vi kallar ett mjukare samhälle,där vi orkar räcka lill för människor också utanför den närmaste familjekretsenoch där lar vi ansvar för vår gemensamma miljö, både den närmaste och helasamhället - ett liv i solidaritet, säger vi, för både män och kvinnor men utandirekt ekonomiskt beroende av varandra. Vivet alla alt del inte alls är så . Många undersökningar visar i ställetalt människor lever i ensamhet och isolering. Även de som tillhör en familjlever ofta i en sluten tillvaro. Vi hävdar att man måste få tid för kolleklivgemenskap på sådana villkor alt alla, också barn, kan vara med. Delegationenför arbetslidsfrågor arbetar . Vi vet alt lång-lidsutredningen fick iuppgift atl för speciellt belysa vad enarbetstidsförkortning, om den kunde genomföras under denna lid, skulleinnebära. Delegationen för arbetslidsfrågor har presenterat ell delbetänkande,som heter "Kortare arbetsdag - När? verkligen inte innehållernågot svar på den första frågan. konstaterar lakoniskt attmånga av dessa problem, som synes åtfölja en arbetstidsförkortning, emellertidblir beroende av hushållens beredvillighet atl acceptera de ekonomiskakonsekvenserna av en sådan förkortning. Vivet atl det finns en opinion för en framlida arbetstidsförkortning ochall en sådan skall inriktas på en daglig förkortning av arbetstiden till sextimmar för alla. Det är egentligen när det gäller hur snabbi genomförandel kanske som meningarna går i sär. Delegationen för arbetstidsfrågor fortsätter sittutredningsarbete. Vi hävdar att delegationen borde få tilläggsdirektiv om attpresentera alternativa förslag utifrån olika lidsperspektiv för genomförande avsexiimmarsdagen. När man diskuterar standardavvägningsfrågorna är det viktigtatl sälla in dem i elt sammanhang. Vilket samhälle vill vi ha ? Villvi satsa mer på att öka den privata sektorn eller den gemensamma, på materiellaeller kulturella värden, på människan såsom skapare eller mottagare? Vill viha ett samhälle som hushållar med resurser eller ett slil-och-släng-samhälle? Detär intressant all notera all vid helt nyligenpresenterade en doktorsavhandling, som tar upp dessa avvägningsfrågor. Den ärvisserligen inte helt representativ men visar ändå att det finns en stor gruppmänniskor, som hellre vill förbättra sin arbetsmiljö och/eller minska sinarbetstid än få mer pengar för privat konsumtion. Ca 20 96 av människorna vart. o. m. beredda att sänka sin standard för samma syfte. Välfärdsbegreppethåller alldeles klart på att få ett annal innehåll. Vi anser emellertid attDELFA i sin rapport alltför litet tar upp diskussionen om vilka möjligheter somstår till buds för atl förverkliga elt samhälle som tar lill vara demöjligheter sexiimmarsdagen ger. Del gäller t. ex. hur folkrörelserna kan verkaoch villkoren för kullurskapande. Delspecialproblem som vi nu menar bör studeras är frågan om en bättre anpassningmellan arbetstider och servicetider. Barnomsorgen och i viss mån skolan är nuinte anpassade till människornas faktiska arbetstider. Det är möjligt att detbehövs en form av skiftarbete inom servicesektorn, något som för handelns delskulle kunna innebära all behovet av öppethållande på lördagar och söndagarminskar. Bristen på vissa nyckelgrupper av anställda, t. ex. läkare ochbarnstugepersonal, kräver en långsiktig planering. Det är denna långsikligaplanering, detta krav på alternativa förslag utifrån olika tidsperspektiv, somförbundets representanter i har krävt i en motion. Det kravet ingår iden folkrörelsekampanj kring bostadsfrågorna som vi har startat och som jagtycker är ett väldigt gott bevis på hur man verkligen kan driva denkonstruktiva opinion som företrädare i jämlikhetsfrågor i gårsnuddade vid. Vihar ända sedan 1930-talel knappast haft en riklig och klar bostadsdebatt. Dåfördes det en mycket radikal debatt, men vi har egentligen aldrig som konsumenter,som politiker, som individer och familjer frågat; Vad är det vi vill? Vartsyftar vår bostadspolitik? Debatten har huvudsakligen förts av teknokrater ochav de många intresseorganisationer som är inblandade i självabyggnadsprocessen. Därför har vi inom förbundet parli,sidoorganisalioner och alla som hör ihop med folkrörelserna böriat en debattdär vi diskuterar målen. Vi har för avsikt alt sedan ställa våra krav somteknokrater och andra måste kunna finna lösningar på. Vivill bygga etl samhälle där män och kvinnor är jämställda, där bostäder ocharbetsplatser ligger ganska nära varandra. Vi vill inte ha en bostadsegregalionsom man har i . Det nämndes senast i debatten här i går att isamhällenas utkanter, på fullständigt ny mark, växer småhusområdena upp somsvampar ur jorden - långt från arbetsplatserna, utan kollektivtrafik, utanservice. Den kvinna som vill la ett arbete, , måste då ordna sinbarnomsorg själv och skaffa sig en bil lill. Det stämmer inte med våra övrigamål. Delär dessa övergripande frågor som vi kommer atl diskutera och förafram i form av krav i . Det sades i TV-kommenlarerna i går, när manvisade etl avsnitt av den allmänpolitiska debatten, att en del avopinionsbildningen och en del av beslutsfattandet sker här, men myckel skerockså utanför denna kammare, bland de medborgare som vill känna sigmeddelaktiga av poliliken, ställa sina krav och få dem tillgodosedda. Vi haraldrig varit så många utanför denna kammare som vi är när vi samlas lilldebatten kring Kvarteret Framtiden. Vi har aldrig varit så många som verkligenvill ställa upp ett ordentligt alternativ till det samhälle regeringen nu villskapa. Kvarteret Framtiden är en av de stora och fina oppositionshandlingarsom nu diskuteras runt om i landet. I detta anförandeinstämde () och (). efterlyste några punkter med reformkrav i en utredning somjämställdhelsdelegationen har gjort i och somarbelsmarknadsministern enligt hennes uppgift inte nämnde i går. LisaMattson pläderar vältaligt för principen om sex timmars arbetsdag för alla. Detär utmärkt - det slår också på program. Men hon tillägger att delfinns åsiktsskillnader om hur snabbt genomförandet kan ske, och det är väl eltganska milt ullryck för att del förekommer insikter om alt delsamhällsekonomiska läget är kärvt. Del är i del läget som inte harvelat låta småbarnsfamiljerna vänta utan velat ge dem förtur. Men principen omatt arbetstidsförkortningen helst skall ligga på varie dag är vi rörandeöverens om. Bättrearbetsmiljö efterlyste också . Hon bör vara un-derkunnig om att detfinns en proposition på gång som kommer på riks- dagens bord om någraveckor. Ochnär det gäller upprustning av barnomsorgen har ochsocialdemokralerna tillsammans med stått bakom en överenskommelsemed som gör att man faktiskt bygger ganska kraftigt runtomkring i landet. Slutligenefterlyste en bostadspolitisk debatt, och jag skall gärna ge ettlitet bidrag lill den. Demokratin i vårt land är fast förankrad i medborgarnas medvetande. Mendemokratin är inte en och odelbar. Demokrati kan råda inom vissasamhällssektorer utan att för den skull prägla människornas liv på andraområden. I grunden ligger självfallet den politiska demokratin. Den är dennödvändiga förutsättningen för all annan demokrati. Också en social demokratii betydelsen omfattande social trygghet är oundgänglig för verkligt folkligtvälstånd. har allt fler insett viklen också av arbetsdemokrati.Etl viktigt steg på den vägen har tagits genom den medbestämmandelag som drevsigenom i av socialdemokrater och folkpartistertillsammans. Nuär det verkligen - det är jag överens med om -hög tid all påböriademokratiseringen av ännu en central dimension av människornas liv; bostadenoch boendemiljön. Förelt par år sedan, herr talman, var problemet med outhyrda lägenheterförstahandsstoff i nyhetsförmedlingen. Den dåvarande regeringen såg såallvarligt på saken att en särskild delegation tillkallades med"uppdrag atl bereda frågor rörande särskilda åtgärder i vissabostadsområden med uthyrningssvårigheter". har dessa "olägenheter"- för att citera den fyndiga titeln på en debattbok i ämnet -försvunnit från rubrikerna och den allmänna uppmärksamheten. Innebär det också attsjälva problemet har försvunnit? Nej, ingalunda. Visserligenvisar bostadsslyrelsens senaste tillgängliga statistik atl antalet outhyrdalägenheter minskar - från 4,1 96 lill 3,7 96 i nyare hus under halvårsperiodenden till . Det är naturligtvis en glädjandeutveckling ur många synvinklar. Men isolerad, utan att andra åtgärder samtidigtvidtas, medför denna utveckling ocksä en ytterligare skärpning av vissa problemsom andelen outhyrda lägenheter på intet sätt är orsak lill utan snararesymtom på. ISigtuna kommun minskade således antalet lediga lägenheter under tredjekvartalet 1976 med 167. hade kommunen en netlout-flyltning på 65personer. Förklaringen kan bara vara en; den befintliga befolkningen tar enallt större boendeyta i anspråk. annal exempel kan anföras: I Lunds kommunräknar man med atl ell tillskott på 400 nya lägenheter är nödvändigtför att kunna behålla oförändrad befolkning. Liknande erfarenheter finns frånlandet i övrigt. Dettabetyder å ena sidan alt utrymmesslandarden för många människor konlinueriigtstiger. Men betyder del atl hushållsstorleken genomsnittligtfortsätter att minska. Och med den fysiska ensamheten följerinte sällan psykisk och social ensamhet. Enannan effekt av den minskande lägenhelsreserven är alt redan befintligatendenser lill segregation skulle kunna skärpas. I ett läge med minskatöverskott på bostäder ökar naturligtvis hyresvärdarnas praktiska möjlighet attvälja och vraka mellan olika bostadssökande. En rapport inom Storstockholmsbostadsförmedling visar hur del kan gå lill och vilka sociala effekter del kanfå. Underen 10-veckorsperiod fann man att 3 96 av de reguljärt anvisade bosladssökandenekades av värdarna, av kategorin "Bostad genast". Engrundlig analys av siffermaterialet och intervjuer med personalen visar attden reguljära anvisningen bygger på en anpassning från förmedlingens sida lillkända önskemål från hyresvärdarna. Men eflersom gruppen "Bostadgenast", där del alltså finns ell akut bostadsbehov, inte kan"försorleras" av förmedlingen blir avvisningen där så mycket störrefrån värdarnas sida. Någon skillnad mellan olika kategorier värdar upptäcktesinte till en börian. Men analysen klargjorde all de allmän-nyltigabostadsföretagens nekanden vanligtvis beror på ell mättnadsfenomen - man harredan för många s. k. problemhyresgäster. De privata värdarna har tyvärr intesällan andra skäl. Jag citerar ur rapporten från Storstockholmsbostadsförmedling: "Sökande som har sociala problem av någon form(antingen det gäller reella eller misstänkta sådana p. g. a. atl sökande uppbärsocialhjälp, är ung sjukpensionär eller liknande) har enligt personalensuppfattning praktiskt tagel inga möjligheter atl bli godkända hos privatavärdar." Delheter i rapporten också att diskriminering på grund av nationalitet är sällsynthos alla värdar, men del finns ett undanlag; "De privata värdarna uppges(dock) aldrig godkänna zigenare." Resultatetav dessa förhållanden blir - naturligtvis - en skärpning avsegregalionstendenserna i bostadsområdena. närmast makabert uttryck för ensorts boendesegregation finns i förortsområdet i . Där allmänna segregationen lett till en mycket kraftig koncentration avinvandrare, bl. a. assyrier. Samhällsapparaten har inte tillräckligt snabbtkunnat anpassa sig, och trycket på befintlig service har blivit onormalt högt.Bl. a. gäller det skolan, som ju numera skall ge barnen tillfälle tillhemspråksundervisning. De fiesta assyrierna i har kurdiska somhemspråk. Men två av de assyriska familjerna kommer från och talararabiska. Men det klarar skolan inte av, varför - och jag citerar en rapport -"dessa barn i svensk skola får lära sig kurdiska, elt språk de intetidigare kunde lala". Del är en ganska makaber konsekvens av samhällsapparatensoförmåga att klara effekterna av segregationen i boendemiljön. Boendesegregationendrabbar alltså inte minst barnen - det framgår t. ex. av pockeltidskriften nummer "Barn, bovar och fyllisar", som målande och skrämmandevisar på skilda uppväxivillkor i en höghusmiljö och ett villaområde. Nekandehyresvärdar är naturligtvis bara en delorsak till boendesegregationen. Helasamhällsplaneringen är avgörande. Mende nekande värdarna är ell symtom på en motbjudande tendens i dagens -tendensen atl i osociala, asociala eller rent illegala former spekulera i ochsko sig på människors grundläggande sociala behov av en god bostad. har visat hur de nekande värdarna indirekt tvingarupp hyrorna hos de allmännyttiga bostadsföretagen och därmed - via rådandenormer för bruksvärdeshyror - i slutändan kantillgodogöra sig en hyresökning utan produktiva in satser. Spekulationen i människors boende måsle stoppas. Bostaden måste få karaktären av social rättighet! Fastighetshajar måste bekämpas! Själv klart skall det ske med rättssäkerheten som orubblig grundval. Men nog skär del i öronen när en ökänd fastighetsjobbare - så ökänd att han tvingat stifta en lag som i dagligt tal bär hans namn - offentligt hänvisar lill rättssäkerheten bara för alt en liberal kommunalpolitiker gjort elt aktivt försök all slävja hans osociala verksamhet. Mot speku lationer och svarta affärer i människors boende duger bara hårda ord och handfasta åtgärder - sedan må klaga över "den nya moralismen" hur mycket som helsl. Nufinns en hel del olika konkreta förslag i debatten som skulle kunna förbättrasituationen utan att skada en socialt styrd marknadsekonomis grundvalar. Jagtänker t. ex. på förslaget om anvisningsräll, som har förekommit i enutredning, och hyresrättsutredningens förslag till åtgärder mot svart handelmed bosläder. En bättre social styrning av hela bostadsmarknaden är engrundförutsättning för verklig boen-dedemokrati. Detär en grundförutsättning för något som etnologen kallar "Strategiför gemenskap" i en nyutkommen bok. En strategi för gemenskap, skriverDaun, är att planmässigt förorsaka interaktion i andra sociala sammanhang änfamiljen, vänkretsen, yrkesgruppen. Just planmässigt förorsakande avinteraktion - alltså samvaro, samtal, umgänge - utanför den allraintimaste umgängeskretsen är en av de viktigaste uppgifterna för de projekt bosladssociala delegationen driver i samarbete med tolv kommuner. Ur de lägesrapporter som böriar strömma in kan man dra två myckel allmänt hållna, men likafullt vikliga slutsatser: För det första - del går all initiera människorna också i de fysiskt mest sterila bostadsområden lill berikande sociala aktiviteter och kontakter. Men - för det andra - del måste i huvudsak handla om meningsfulla, målinriktade verksamheter som i sista hand förutsätter en verklig makt för de boende över sin bostad och dess omgivningar. Detförekommer också olika uppslag om hur boendedemokratin skall förverkligas. Eltuppslag - senast framfört i debattboken av och - är all låta hyresgästerna lösa in nuvarandefastighetsägare genom all direkt överta lånen i fastigheten samt ersättafastighetsägaren för hans insats av egen-kapital. Etlnäriiggande förslag vore naluriiglvis all låla hyresgäslerna la över sinabostäder i form av bostadsrättsföreningar. Ytleriigare en väg att gå fram är en lagstiftadförhandlingsrätt - t. ex. så som hyresräitsut-redningen föreslagit. Men- heter det i folkpartiels bostadspolitiska program -kraven påboendedemokrati måste gälla mera än vidgade förhandlings-möjligheter. Delyttersta målet för demokrati i boendet skall vara att med närdemokralin i delegna bostadsområdet som bas utveckla en social gemenskap mellan människorna ielt bostadsområde. Meden sådan ideologisk grundsyn som grundval är det självklart att vi med alltänkbar kraft kommer att fortsätta det närdemokratiskt inriktade projektarbetesom pågår i bostadssociala delegationens regi. En del socialdemokrater harantytt - dolt eller öppet - atl vi i grund och botten skulle vara ointresseradeav bostadssocial problematik. Ingenting kunde vara mer felaktigt. Liberalbostadspolitik i dagens kan aldrig bli en exercis i konkurrensteori medexempel hämtade från varumarknaden. Bostaden kan inte och bör inte utgöra envara som andra, bostaden är någonling speciellt och kan aldrig bli föremål förpolitiska åtgärder utan en socialt medveten grundsyn. Eller med ett avslutandecitat ur bostadspolitiska program: Folkpartiethar inget lill övers för den valfrihet som bara är en frihet för mäktiga företag eller för bostadskonsumenler med höga inkomster. - Den valfrihet som består i socialt handikappade människors rätt att bo kallt och dragigt är inte värd all försvara . Valfriheten skallskyd das genom alt alla människor får möjlighet alt efterfråga en bra bostad, genom en planering som motverkar boendesegregation och genom atl undermåliga bosläder utmönstras ur beståndet.