prot · G00943 · 1976-12-31 00:00:00 — Dessa hallickar är inte mottagliga för andra former av åtgärder änstraffsanktioner. Polisiära ingrepp måste göras för alt spåra upp derasverksamhet. Så länge vi inte kan komma åt dessa profitörer, som hänsynslöstutnyttjar kvinnor i sin tjänst, så länge måste vi räkna med att prostitutionenfortsätter i accelererad takt även när del gäller barn och tonåringar. Jagvet inte om justitieministern läste hörnartikeln i i går. Miggav den nästan en chock. Varför ingriper inte polisen? Min fråga tilljustitieministern är: Har polisen tillräckliga resurser för att ef fektivikunna ingripa' Av justitieministerns svar all döma övervägs resursfrågan inomdepartementet i budgetberedningen. Men om polisen inte har tillräckligaresurser, så ge den sädana! Jag anser att en sådan satsning är i högsta gradnödvändig och angelägen. Samhälletfår inte kapitulera inför de svårigheter som finns för att komma till rätta medrådande missförhållanden i samhället. Vad som närmast oroar mig är all vad somi dag är ett slorstadsproblem - för jag utgår från att det är ettslorstadsproblem - också kan bli ett lands-orlsproblem. Jag kommer ihåg när jagför ungefär lio år sedan i talade mot narkotika. Då sade man tillmig; '"Det iir ju bara ett problem för och de störrestäderna."" Ja, del var det då, men det har visat sig bli också ettlandsortsproblem. Underlåter man alt sälta in resurser för att bekämpaprostitutionen, innebär det i klartext att samhället sanktionerar dylikverksamhet. Meddet sagda vill jag poängtera vikten och nödvändigheten av en förebyggandeverksamhet för att förhindra prostitution. Men del räcker inte därmed -omedelbara åtgärder måste till. Jag tänker då framför allt Omåtgärder mot pornografi och prostitution Omåtgärder mot pornografi och prostitution på att polisiäraingripanden i ökad utsträckning måste sättas in för att bekämpakoppleriverksamhet och olukt. Om polisens resurser inte för dagen ärtillräckliga, måste vi från sida beredvilligt medverka tillskapandet av dylika resurser. De socialvårdande myndigheterna måste också fåökade möjligheter och kanske ökade resurser för att kunna medverka iförebyggande syfte. Jagfinner justitieministerns svar i allt väsentligt positivt och vittnande om attregeringen är villig medverka till åtgärder i syfte att begränsaprostitutionen, och då speciellt bland barn och tonåringar. Jag hälsar det medtillfredsställelse. Det är ett lugnande svar till en orolig allmänhet. Men vad jag saknar är närmast ett svar på min fråga i interpellationenhur man skall komma till rätta med den ohämmade kommersialism som har brett utsig på prostitutionens område. Jag har läst svaret , men jag kaninte finna att jag har fått ett godtagbart svar på den frågan. Jag noteraremellertid med tillfredsställelse att regeringen nu överväger möjligheterna attgenomföra en lagstiftning som i första hand tar sikte på förbud mot sadistiskaframställningar och barnpornografi. Härborde Pressbyrån och f. ö. alla som säljer tidningar och tidskrifter frivilligtmedverka genom att icke försälja dylika tryckalster - porrtidskrifter som ärförråande och sedlighetssårande och som framställer kvinnan enbart som enkönsvarelse. Märk väl att jag sade frivilligt - inget tvång. Jag vet att detfinns tidnings- och tidskriftsförsäljare som vägrar att sälja dylikatryckalster. De har min högaktning. Jag hoppas att de blir fler. Med det anförda har jag velat ge uttryck för allmänhetens reaktioninför massmedias redovisning av den alltmer tilltagande prostitution sombedrivs i vårt land. Jag vill i sammanhanget också ha sagt att reaktionenframför allt vänder sig mot dem som hänsynslöst utnyttjar kvinnor ivinningssyfte. De bedriver en verksamhet som bör stoppas. De utnyttjar t. o. m.barn och tonåringar i syfte att tjäna pengar- pengar som inte beskattas. Derasverksamhet är i allra högsta grad osund och måste med kraft bekämpas. Meddet sagda ber jag än en gäng att få tacka justitieministern för ett positivtsvar på min interpellation. Underdetta anförande övertog herr andre vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. Min fråga till justitieministern har jag begränsat till barnprostitutionen.I de tidigare debattinläggen har hela det komplex som rör denna förnedrandehantering behandlats. Denliberala synen på prostitutionen har mer och mer övergått i ett cynisktmänniskoförakt, och denna exploatering drabbar nu också barnen. I lärhundratals flickor vara prostituerade. T. o. m.I2-åringar säljer sig pågatan. har vi väl alla reagerat, när vi i massmedia sett den här verksamheten skymta förbi. Vi har blivit ganska ordentligt upprörda, men del har gått över. Efter vad som under de senastedagarna presenterats i TV och press av den härverksamheten torde huvudparten av svenska folket ha vaknat, och de flesta inseratt det nu har gått för långt. Vi har upprörts över att barnhamnat i del s. k. prostitutionslräsket.Barnprostitutionen är en ovanligt upprörande form av prostitution, och det finns mycket somtyder på att detta förhållande är ett växandeont som, om det får fortgå, innebäratt många barn och ungdomar kommer att gå under. Reaktionen efter TV-programmet för en lid sedan om barnprostitutionen har varitstark. Del finns knappast någonsom vågar försvara eller kan försvaraprostitutionen av minderåriga. Jag kan i varje fall icke troatt det finns någon vettig människa som pånågot sätt skulle vilja försvara det förhållandet altflickor i de tidigaste tonåren prostituerar sig. , , var detväl inte otänkbart alt det fanns personer som skulle vilja och våga träda fram tillförsvar för den härformen av prostitution. Det fanns damer och herrar som stred för en sexliberalism, där människoföraktet var närmasttotalt. Men del var då. har opinionen svängt. träderingen offentligt fram och försvararprostitution i allmänhet och barnprostitution isynnerhet. T. o. m. kvällspressen, som gärna"i frihetens namn" försvarade deinstitutioner som bedrev den härverksamheten, förstår att det kan fortsätta så här. Det finns en gräns för människornas levnadssätt i ett s.k. kultursamhälle. När filekor gårpå gatan och säljer sig, tycker den mest inbitne frihetsivrare attdel har gått för långt. Vem skall man nu ställatill ansvar för det uppkomna läget? Ja, man kan självfallet tala om hemmens och föräldrarnas ansvar. Man kan naturligtvis hänvisa till skolans försummelser och visa på samhällets utveckling mot stora tätorter och bebyggelsegellon med sociala svårigheter och bostadsproblem. Självfallet, herr talman, betyder hem, skola och bostadsmiljö mycket förhur barn och ungdom skall finna sig till rättaoch utvecklas. Men mycket av det som inte ärbra på det område som vi nu diskuterar beror på den i det härlandet förda politiken. Detta betyder, herrtalman, att frågan om hur vi skall komma till rätta med bl. a. barnprostitutionen är en politisk fråga,som vi - valda ombud för folk - skall söka lösa. Det är helt klart att den våg av pornografi som väller ut över landet främst hotar vårungdom. Jag tror att ingen kan förnekaatt tidigare av fattade beslut vad gäller pornografika har varit skadliga. Vi kan i debattprotokoll från , fördaför ett årtionde sedan, läsainlägg som på ett skrämmandesätt belyser den aningslöshel och nonchalans som många i ansvarig ställningvar besjälade av. Man visade ett lättsinne införutvecklingen. I frihetens namn och av andra svepskäl 4 protokoll 1976/77:43 Om åtgärder mot pornografi ochprostitution Omåtgärder mot pornografi och prostitution försvarade man enuppluckring av lagarna, en förändring som resulterade i förstörelse avomistliga värden. Den som i debatten då varnade för en icke önskvärd utvecklingbetecknades av många som moralist och mörkman, och opinionen föll många gångerför det här frihetsresonemanget. Men är del ett annat ljud i skällan, ochnu är opinionen en annan. ser man det allvarliga i situationen. ställerman sig frågan; På vilket sätt skall vi kunna sätta stopp för en otroligt tristutveckling där kanske lusentals hallickar mer eller mindre öppet agerar ochdär småflickor i 12-, 13-, 14-årsåldern är handelsvara? ,när hela denna fråga står i fokus, inte minst genom massmedias belysning,väntar sig många, för att inte säga alla, ute i samhället -i varje fallföräldrar och andra ansvarskännande människor - att vi här i skallgöra någonting. De som tjänar pengar på prostitutionen, hallickarna, och desamvetslösa individer som köper småflickor ute på galan kanske vill fortsätta,men det är en liten udda minoritet, som vi i det här sammanhanget kan lämnadärhän. Såtill min fråga och svaret pä den. Jag fick ett långt och i långa stycken brasvar av justitieministern, och jag ber att få lacka för det. Efter alt hapresenterat de olika frågeställningarna börjar justitieministern att besvaradessa med att först slå fast att "innehåller bestämmelsersom i och för sig ger ett godtagbart straffrättsligt skydd mot alt våratonåringar dras in i denna hantering". Justitieministernmenar alltså att det redan nu finns ett godtagbart skydd mot barnprostitution.Efter all ha slagit fast detta spetsar justitieministern till resonemanget vadgäller del straffrättsliga skyddet mot prostitutionen genom att formulera sigpå följande sätt: ""Redan att vid ett enstaka tillfälle t. ex.förmedla kontakt mellan prostituerad och kund är sålunda straffbart somfrämjande av otuki, om det sker för all förmedlaren skall bereda sig särskildvinning. Om någon vanemässigt eller för all bereda sig främjar ellerutnyttjar att annan har tillfälliga sexuella förbindelser eller om någonförfeder den som är till prostitution, inträder straffansvar förkoppleri."" Sedanslår justitieministern fast att den som har sexuellt umgänge med enprostituerad under mot ersättning gör sig skyldig till förförelse avungdom. Vad jag kan förstå är detta klara besked. Det finns alltså lagar här ilandet som klart utsäger var och när broitshandling inträder på det härområdet. Men då kan jag inte undgå att ställa frågan: Varför, herrjustitieminister, efterlevs icke de lagarna? Varför beivras icke en bevisligenbrottslig verksamhet som pågår öppet ute på galan? Självfallethar justitieministern rätt när han i svaret påpekar att barn-ochungdomsprosiitutionen, som utgör ett samhällsproblem, i allt väsentligtmåste mötas genom andra åtgärder än straffiagstiftning. Naturligtvis är delså. Jag vill understryka del. Men för den skull kan man inte utesluta att vibehöver lagar som drar upp rikllinjerna för vad som är tillåtet och icketillåtet. Och den lagstiftningen har vi ju, och den är till för att tillämpas. Ettfaktum är att de barn och de ungdomar som hamnar i det s. k. träsket går ensnabb social undergång till mötes. Hallickarna och deras kunder går fria, ochdetta trots att de begår brott som kan leda till årslånga fängelsestraff Detmåste, herr justitieminister, vara något grundfel någonstans. Naturligtvismåste man genom att använda de stipulerade lagarna kunna komma åt sådana somhänsynslöst utnyttjar minderåriga. 1svaret hänvisar justitieministern till en utredning om prostitutionen.Självfallet är det nödvändigt och bra att man utreder de bakomliggandeorsakerna. Men låt mig ställa en direkt fråga: Måste man innan man vidtagerkrafiåtgärder utreda och kartlägga en verksamhet som redan nu är förbjudenenligt lag men som trots detta pågår inför öppen ridå? Det vore intressant altfå justitieministerns svar på den frågan. Detta djupa elände med den mänskligatragiken i botten måste få ett slut, och där kan man enligt mitt förmenandegenom att aktualisera redan befintlig lagstiftning komma långt. Manmenar på vissa håll alt prostitutionen icke kan brytas loss och betraktas somen isolerad företeelse vid sidan av hela samhällsutvecklingen utan måste ses iett vidare perspektiv. Ja, formellt är ett sådant resonemang riktigt, men detkan också innebära att ingenting göres för att förhindra en utbredning av enverksamhet som bryter ned unga människor. Måste inte vi, herrjustitieminister, redan nu -med nuvarande lagstiftning - kraftfullare änhittills angripa detta samhällsproblem? långa svaret saknar jag en sak. Herr justitieministern nämner icke med ettenda ord sexualbrottsutredningens betänkande. Som de fiesta vet är man i dennautredning inne på en ytterligare liberalisering vad gäller sexuellt samröre medbarn. Där vill man ju sänka åldersgränserna - det som varitolagligt legaliseras etc. Jag kan inte förstå hur justitieministern kunnat undgå att kommentera dessa tankegångar i sam band med besvarandet av ett spörsmål om vad som skall göras i barn prostitutionsfrågan. Samhället- vi alla - står tydligen handfallet inför problemen, beroende måhända påbristande resurser - eller kanske beroende på dagens friare syn på de härfrågorna. Den synen har måhända lurat oss politiskt ansvariga att inför osssjälva reducera problemens omfattning. Jag sade i början av mitt anförande attdet är en uppgift för politikerna - för regering och riksdag - att vidtagaåtgärder som gör att den sociala situationen normaliseras. Jag tror att människornautanför det här huset följer denna debatt - de är intresserade avvilken vändning frågan kommer att ta. Och jag är, herr talman och herr justitieminister, helt övertygad om att de hoppas på en förändring som innebär en förbättring. Omåtgärder mot pornograf och prostitution Om åtgärder mot pornograf och prostitution Jag tänkte säga några ord här med anledning av att ju-stitieutskottethar ägnat de frågor som berörts i denna interpellations-debatt ett visstintresse. Närman för en lid sedan såg , förmedlades intrycket, tyckerjag, av yrvakna politiker som ställdes inför frågeställningar som de var heltomedvetna om. Jag tror för min del att det intrycket var felaktigt. Vi harnämligen i diskuterat dessa frågor. Jagnoterar nu att resultatet av diskussionerna kommer att bli en utredning förutvärdering av den allmänna ordningsstadgans regler om pornografiskaföreställningar och för kartläggning av prostitutionens orsaker, omfattningoch karaktär. Herrsocialministern gav i sitt svar utförligt besked om att detta var ett förslagfrån socialutskottet och justitieutskottet, men herr justitieministern har avnågon anledning underlåtit att nämna att del var ju-stitieulskottel somföreslog - och biträdde förslaget - att man i den här utredningenockså skulle få en utvärdering av den allmänna ordningsstadgans regler ompornografiska föreställningar, syftande till en skärpt lagstiftning. Jag villunderstryka att det var del förslag som justitieutskottet framlade och somriksdagen sedan ställde sig bakom. Jagtycker det finns anledning att understryka vad statsrådet säger i sittsvar, att man naturligtvis inte kan slå sig till ro med att tillsätta en sådanhär utredning, utan att man också måste göra något under liden. Och det finnssäkert en hel del att göra i avvaktan på de här utredningarna. Detär viktigt, som statsrådet säger, att man tar sig an de bakomliggande problemsom driver ut tonåringarna i prostitutionsträsket. Jag vet inte riktigt vad somåsyftas med "bakomliggande problem". Det är en formulering som vipolitiker ofta använder. Jag menar att de bakomliggande problemen i stortkanske är en fråga för politiker att bedöma. Men om statsrådet avser de bakomliggandeproblemen för just de speciella aktuella tonåringarna, så är det riktigt altdel är en fråga som de sociala myndigheterna och skolan i samarbete medföräldrarna måste ta sig an. Vissauppgifter som jag fått lyder på att de sociala nämnderna tyvärr inte särskiltmyckel kommer i kontakt med barn- och ungdomsprosiitutionen. Anledningen tilldel är, menar man, att de filekor som prostituerar sig har tillgång tillpengar, och ganska stora pengar, och därför inte söker kontakt med de socialanämnderna. Det är beklagligt om detta skulle vara allmängiliigi, därför alt desociala myndigheterna har rimligen inte bara till uppgift att varapenninguidelare ulan måste också, och kanske framför allt. ha liH uppgift attverkligen försöka skapa sig en bild av familjesituationen och hjälpa till alllösa de konkreta bakomliggande problemen. Jagtycker därför att - om jag återigen får åberopa det - vad socialministernsäger i sill svar om att den kommunala socialvården "bör a. genom etteffektivare fältarbete och genom att utnyttja de möjligheter barnavårdslagenger kunna hjälpa många av de prostituerade filekorna ur deras aktuellasituation", är värt att understryka. Somjag bedömer de här spörsmålen, är det kanske inte så mycket fråga om alt få enändrad lagstiftning - delvis är det så men inte i allt väsentligt - utan det äri huvudsak en lagtillämpnings- och en resursfråga. Detär viktigt, tror jag, att vi med insatser mot lonårsprostitutionenfåren effektiv kontroll av klubbverksamheten. I sexklubbarna döljs säkert mångaolika slag av kriminalitet, våld, perversiteler, narkotika, utpressning, ochbakom det hela slår ofta svåråtkomliga finansiärer som i alltför storutsträckning lyckats undkomma polisens spaningsarbeie. Ettpar företrädare för justitieutskottet besökte Malmöpolisdistrikt. Jag blev oerhört imponerad av det arbete som man inom Malmökommun - det gäller inte enbart polisen - har bedrivit för att försöka komma åtden här verksamheten. Ett bevis på det är väl att man hade 16sexklubbar men bara har en. Det betyder inte att problemen skulle vara löstai . Polisen har den inställningen alt del behövs en fortsallkontinuerlig bevakning för att vederbörande skall ha känslan att en ständigkontroll försiggår. Deslutsatser man kan dra av aktiviteterna i är emellertid att det till attbörja med behövs en långvarig spaning. Därför ställer man sig frågande införStockholmspolisens tankar.att nu göra en satsning på det här området som kanskeinte skulle kunna sträcka sig längre fram i tiden än ett kvartal, om deuppgifter jag har fått är riktiga. Jag förstår mot bakgrundav de ytterst knapphändiga personella resurser man har där. Men jagifrågasätter om det över huvud taget är lönt att göra en satsning om man räknarmed att behöva avbryta den efter så . Detskulle vara olyckligt om polisen tvingas arbeta så att man ger efter för alltmerhögljudda opinioner, än på det ena hållet och än på det andra, och sedansplittrar resurserna så det blir varken hackat eller målet av det hela. Delbehövs en genomtänkt policy från polisens sida, och jag påstår, herr talman,alt vi har en sådan policy till grund för polisens arbete, nämligen i deuttalanden som broltskommissionen gjorde och som vann gillande, bl.a. innebärande just att polisen också skall kunna prioritera åtgärder motkoppleribrollet. Redan där finns alltså en fingervisning om en extra satsningfrån polisen på det här området. Detär givet att delta är en resursfråga, och börjar vi se resultatet av gångnaårs underlåtenhetssynder när det gäller alt ge polisen de erforderligaresurserna för att klara av denna brottslighet, som får betecknas som ganskagrov. Det är bara att beklaga detta, men vi har anledning att förmoda all dennya regeringen kommer att kunna råda bot på de problemen. Om åtgärder mot pornografi ochprostitution Omåtgärder mot pornografi och prostitution Vadjag också lärde mig i var att det teamwork som bedrevs var viktigt. Detvar inte bara polisen som skulle svara för denna verksamhet, man måste hakontakter med brandväsen, industriverk, hälsovårdsnämnd och socialamyndigheter. Alla måste samarbeta, och det hade man gjort där nere. Minförhoppning är att man här i skall kunna åstadkomma samma goda samarbete. Vidaregav man inte tillstånd till sådan här klubbverksamhet annat än för mycket korttid, ett kvartal i taget, och kontrollerade hela liden att villkoren - som förövrigt var ganska stränga - uppfylldes. Närdet sedan gäller lagstiftningen kan man kanske uttrycka en förhoppning om attutlänningslagstiftningen skulle kunna tillämpas litet stramare. Del förekommerväl egentligen praktiskt taget inte att man f n. utvisar prostituerade med stödav utlänningslagens 29 ? ; om yrkesmässig otukt. Ändå ges utrymme för detta,och erfarenheten visar all många utländska filekor kommer hit och ägnar sig ålprostitution. Det förekommer egentligen inte heller att man förvisarutlänningar som ägnar sig åt den typ av grövre brottslighet som ofta följer iprostitutionens spår. En mera restriktiv tillämpning skulle här kunna vara påsin plals. En mera restriktiv tillämpning av ordningssladgan skulle också ha enviss betydelse. Ytterligareen sak som jag vill nämna är att man också kan spåra att en maffialiknande verksamhetbörjar organiseras. Det finns hallickar, kanske stödda av finansiärer högreupp, som placerar om sina prostituerade flickor på olika håll. Ena dagen gårde på gatan i , jobbar de på en porrklubb i , tredjedagen kanske de går på gatan i eller jobbar på en klubb där; ellerockså åker de på turné i landet. Man kan vidare spåra att hallickarna brukarväxla flickor sinsemellan. Allt det här gör de för att försvåra polisens spaningsarbete. Jagtror således att man måste ha klart för sig att del här inte är en fråga somgäller eller , utan en fråga som gäller hela landet. Skall mananlägga en effektiv moteld, måste man bedriva ett hela landet omfattande,genomtänkt spaningsarbeie. Del är lätt, herr talman, att säga tulipanaros -jagvet att resurserna inte räcker till men om jag får uttrycka ett önskemål skulledet vara alt man är mera vaken för behovet av en landsomfattande aktivitet. Jagskulle också något vilja kommentera del som statsrådet säger om pornografiskaföreställningar. Ni hänvisar i slutet av interpellationssvaret tillbetänkandet Yttrandefrihetens gränser och talar om, vad det betänkandetinnebar. Det finns emellertid en liten lucka i svaret, för där redovisas intevad sedan beslöt med anledning av det betänkandet. gick juemot tanken på att del skulle finnas en yttre gräns. Jag kan inte underlåta attnämna att i anslutning till dendel av det ärendet som behandlades av förstalagutskottet fanns en reservation av ledamoten av denna kammare herrSchöti och mig själv, där vi kritiserade att del skulle vara straffrili att haföreställning på enskilt område sominnebar alt man mot betalning för publik arrangerade samlag. (Örevisning avsexuella perversiieter eller våldsscener av sadistisk karaktär. T. o. m.föreställningar av denna art speciellt arrangerade för ungdomar skulle blistaffria. Samlag på offentlig plals, i parker och på gator skulle inte hellerkunna bli föremål för ingripande annat än som förargelseväckande beteende. Vikritiserade också att man i TV skulle kunna tänka sig varje slag avföreställning, även pornografisk, såvitt man i förväg hade tillkännagivitföreställningens karaktär. Riksdagenföljde inte vårt förslag utan anslöt sig till propositionen när det gälleravskaffande av bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen och omsårande av tukt och sedlighet. Jag skall inte stå här och vara eflerklok, herrtalman, men i sanningens namn har jag velat redovisa att i alla fallinte varit enig om att flytta fram den yttersta gränsen. Gentemotvad tidigare anförde om högsta domstolens dom, som haderefererats i , skulle jag vilja säga, att om man läsermotiveringen i domen finner man ingen hänvisning till sexualbrottsutredningensbelänkande. Jag har ett exemplar av motiveringen i min hand, och om herrSellgren är intresserad skall jag överlämna det . Det är en mycketnyanserad och inträngande analys högsta domstolen gör, men man hänvisar intetill sexualbrottsutredningens förslag utan mera allmänt till utvecklingen isamhället. Jaghoppas till slut, herr talman, att den debatt som vi nu har haft och som säkertkommer att fortsätta ändå kommer att tjäna som en väckarklocka i samhället, såatt vi snabbt skall faen bättre tingens ordning när det gäller de här svåramissförhållandena, som vi alla enstämmigt tar avstånd ifrån. Omåtgärder mot pornograf och prostitution (vpk): Prostitution i alla former är ett socialt problem, och man kan inteavskaffa den med rop på fler poliser, som de tidigare talarna tror. Polisen kanbara städa undan problemen från ytan; prostitutionen kommer att finnas kvar iännu mörkare källarhålor. Föratt lösa det här problemet behövs varken fier poliser eller predikningar elleren skenhelig indignation.