prot · G009144 · 1976-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1976/77:144 Förhandlingarnaleddes lill en början av herr andre vice lalmannen. § 1 Sjukvårdsutbildningför ambulansförare Föredrogs socialutskottets belänkande 1976/77:33med anledning av molioner om viss medicinalpersonal m. m. FruHÅKANSSON (fp): Med anledning av motionen 1976/77:361 angående sjuk-vårdsulbildning förambulansförare vill jag något kommentera denna vikliga fråga. Yrkandetinnebär atl all ambulanspersonal bör genomgå godkänd grundutbildning och altdenna ulbildning även skall komma vikarier lill godo samt allsjukvårdshuvudmännen upprättar en tidsplan för grundutbildning för redananställd ambulanspersonal och atl all ambulanspersonal borde blimedicinalpersonal. Trotsatt frågan om utbildning av ambulanspersonal varit föremål förintresse och även aktualiserats i har någonobligatorisk utbildningsplan ännu ej framlagts. Ej heller finns någrariktlinjer för vilken utbildning som skall krävas av de ambulans-ochsjuktransportfordonsförare av vilka landstingen köper tjänster. Enligt3 S tredje stycket sjukvårdslagen skall landstingskommun eller kommun som intelillhör landstingskommun tillse atl en ändamålsenlig organisation försjuktransporter finns inom sjukvårdsområdet Huvudansvaretåvilar alltså ytterst sjukvårdshuvudmannen - att man har etl ambulansväsendesom fungerar bra - och med del också ansvaret att se lill atl personalen har enadekvat utbildning för sina uppgifter både trafik- och sjukvårdsmässigt Delstora problemet är att långt ifrån alla sjukvårdsområden har en egenambulansorganisation där ambulanserna är sjukhusanknutna. Betydligt vanligareär tvärtom atl sjukhustransporlverksamheien för sjukvårdshuvudmannens räkninghell eller delvis ombesörjs av del kommunala brandväsendel, av taxi eller avenskilda företag. Någonomfattande undersökning av ambulansväsendets struktur har inte gjorts.Socialstyrelsen har dock insamlat vissa kvantitativa uppgifter omsjuktransporlväsendel avseende . Av totalt 608 ambulanser idrift var ungefär 170 - eller - sjukhusanknutna och således inordnade isjukvårdshuvudmannens vårdapparat medan ålerslående 72 96 "hyrdes in"från brandväsende, taxi eller enskilda förelag. Någonslörre förändring av dessa siffror har kanske inte skett lill dags dato, meneftersom någon statistik senare än den redovisade ej kunnal inhämtas, vill jaglåta detta vara ell antagande. Om sjukvårdshuvudmannen hade allambulansverksamhel sjukhusanknulen vore del kanhända enklare och lättare attställa samma krav på ambulanspersonalens sjukvårdsutbildning som pä övrigsjukvårdspersonals ulbildning och vidareutbildning. När del gällertrafikkunskaper och krav på trafikutbildning av ambulansförare har jag inhämtatföljande uppgifter. Förframförande av ambulans krävs körkort av lägst klass B, dvs. Förare med sådant körkort får framföra ambulans även underutryckning. Skulle ambulansföraren i del enskilda fallel vara anställd vid elltaxi- eller räddningsföretag och köra en ambulans som lillhör företaget, krävsdock förutom körkort av klass B även trafikkort. Frågorrörande körulbildning av ambulansförare har behandlats i den avtrafiksäkerhetsverket sammanställda ulredningen Utryckningsfordon - utbildningav förare. Denna utredning överlämnades till Kungl. Utredningsförslagetkunde emellertid inte godtas av , som föreslogs blihuvudman för verksamheten. Detta har inneburit atl inga konkrela åtgärderföretagits med anledning av förslaget. logs dock vissakontakter mellan bl. a. , irafiksäkerhelsverkei ochLandstingsförbundet. Regeringenbeslöt all uppdra åt atl inkomma med förslagtill kompetenskrav för personal som skall användas lill ambulanstjänsl samt allsöka lösa frågan om en enhetlig ambulans-förarutbildning. Något förslag frånsocialstyrelsen har ännu inte presenterats men väntas bli framlagt undersommaren eller . har som svar på en fråga om sjukvärdsulbildningför ambulansförare i denna kammare redogjort för socialstyrelsensutredningsuppdrag och anfört att hon räknar med all sedan lagtfram förslag i ämnet åtgärder därefter skall kunna vidtas för altförbättra situationen. Vadbeträffar organisationen på lång sikt av ambulansväsendet aviserar statsrådetetl överförande av ambulanserna till sjukhusen med personalen inlemmad isjukvårdsorganisationen. När del gäller vilka som skall betraktas som medicinalpersonalhänvisar statsrådet till medicinalansvarskommittén. Kan man på läng sikt fåden lösningen av ambulansväsendets organisation, är del givelvis del bästa.Men under den långa tid som återstår lill dess måsle något genomgripande"göras ät den katastrofala situation som råder. Somanförts i motionen har t. ex. samtliga länder i med undanlag avSverige lakar- och sjuksköterskebemannade ambulanser för omhändertagande avalla slag av akutfall. Liksom de nordiska grannländerna borde ha någonlakar- och sjuksköierskebemannad ambulans för testning av bilar och medicinskutrustning. Förutom läkarambulanseranvänder man sig i vissa länder av i Imponerande organisationer med räddningshelikoptrar harbyggts upp i exempelvis , där man har 16 stationer med myckel högberedskap. Även och har sädana räddningshelikoptrar med läkareoch sjuksköterskor. Ambulanssjukvårdenär en svår form av sjukvård son i många avseenden skiljer sig frånsjukvårdsinsatsen på sjukhusels akutmottagning. Atl exempelvis i mörker ochregn la hand om trafikskadade personer som sitter fastklämda är en myckel svåruppgift. Varjeambulansslation borde ha konsullläkare med skyldighet att organiseraambulanssjukvården och ambulanspersonalens ulbildning. De länder som liggerföre i fråga om transportmedicin har bedömt denna insats som myckelviktig, och de har kunnat rädda många människoliv genom en snabb ochmedicinskt sakkunnig behandling ute pä olycksplatsen och i ambulansen. ISverige lägger vi våra läropengar i människoliv. Gränsen för kvalificeradsjukvård går vid akutmottagningens dörr, och genom alt huvudmannen försjukvården hyr in så stor del av sina ambulans-transporter och en så blygsamdel som ca 30 96 är sjukhusanknulen finns det ingen samlad bild av hur dåligutbildningen i sjukvård är hos ambulansförarna. Det måste också vara svårt förambulanspersonal att stå inför uppgiften atl rädda liv och vidla förebyggandeåtgärder, när man ofta inte ens har fått en blygsam ulbildning för att klaradenna uppgift. Problemenär många och svårlösta. Tekniskt, medicinskt och ekonomiskl finns stora ochsvåra hinder. Utskottet framhåller att ambulanspersonalens ulbildning ärviktig. Likaså är del viktigt all ambulanserna är lämpligt utformade ochutrustade men också atl centrala, statliga organ utarbetar rikllinjer ochnormer för verksamheten, så alt sjukvårdshuvudmännen har något att arbetaefter i denna viktiga fråga. Utskottetframhåller också atl man inväntar utredningsförslag och alt de frågor som lasupp i molionen är under arbete. Därmed avstyrker man molionen. Jaganser dock atl frågan är av så stor vikt för den enskilda människan som drabbasav olycksfall eller svår sjukdom alt den kräver en så snar lösning som möjligt.Hur mänga människoliv skall fä spillas innan vi inser hur viktig denna förstasjukvärdande insats är? Hur många måste sä alt säga i onödan dö på våra vägaroch i ambulanserna pä grund av all personalen saknar ulbildning för sinaarbetsuppgifter? Förden del av ambulansverksamhelen som är sjukhusanknulen bör man redan nu vidnybesättning av tjänster kunna anställa sjukvårdspersonal. Dentrafikutbildning som krävs är, enligl vad jag tidigare redovisat, endastutbildning för körkort klass B, dvs. Vill man byggapå denna trafikutbildning kan man tydligen klara delta , om manväljer en ulbildning i ambulanskörning som anordnar.Den omfattar med teori och där- Nr 144 med träning i bl. a. nödmanövrering, landsvägs- ochtäi- Tisdaeen den ortskörningsamt körteknik vid transport av svan skadad. 31 mai 1977 °''' "' medmotionär kommer med intresse atl ta del av vad utredningen lägger fram för förslag angående de yrkanden som vär motion Vi kommer givetvis också all arbeta vidare för att få igenom förambulansförare våra förslag, om de ej blir tillgodosedda. Jagvill sluta milt anförande med en förhoppning om alt statsrådet i delfortsatta arbetet för alt förbättra hälso- och sjukvården inte glömmer bortdenna för mänga människor i vårt land oerhört viktiga fråga. I del härsammanhanget har det inte hänt någonting på åtskilliga år. Det är inletillräckligt med långsikliga program. Del måsle vara möjligt försocialstyrelsen att ge klara direktiv angående kompetenskrav och utbildningskravoch därmed också att under en övergångstid lämna nödvändiga dispenser försjukvårdshuvudmännen-landstingen. Jag vill inle framställa något särskillyrkande, utan nöjer mig med utskottets skrivning och detta anförande. Hen iOskevik (c): En ändamålsenlig ambulansorganisalion är givetvis av stor betydelse försjukvårdens effektivitet, och atl det för framliden behövs vissaminimibestämmelser för utbildningen av ambulanspersonal är vi väl överens om. säger alt på del här området har det inle hänt någol , mendet är kanske ändå en liten överdrift. Efter vad jag har erfarit pågår del inomprakliskl lägel alla sjukvårdsområden en fortlöpande utveckling avambulansverksamhelen, som tar sig uttryck i utbildning av ambulanspersonalsåväl närdet gäller att köra ambulans som när del gäller alt ta hand om sjukaoch skadade personer. Men att vi behöver en förbättrad utbildning kan vi varahelt överens om. Utskottethar, som jag ser det, behandlat den här frågan mycket seriöst och bedömer dengivetvis som viktig. Vi har emellertid pekat på de utredningar som pågår ochsom också nämnde. För det första skall jumedicinalansvarskommittén i sitt arbele beakta frågor om sambandel mellanbehörighets- och ulbildningskrav samt ansvarsfrågor för personal inom hälso-och sjukvärden. För del andra har regeringen uppdragit ålsocialstyrelsen atl, efler samråd med ,. och , dels utredafrågan om ambulanspersonal-utbildningens innehåll och omfattning, dels inkommamed förslag lill kompetenskrav i fråga om personal som skall användas tillambulanstjänsl samt lill erforderliga övergångsbestämmelser och dispensreglerför innehavare av sådan tjänst beräknas kunna lägga framförslag i del ämnet , alltså den sommar som harpåbörjats. Vidaresäger utskottet angående bemanningen av ambulanserna: "Utskollel utgårockså från att frågor om hur ambulanser skall bemannas medsjukvårdskunnig personal skall beröras i det utredningsarbete om bl. a.sjukvärdens framtida personalstruktur, som skall utföras av en tillsattkommitté med uppdrag alt utreda vissa frågor om sjukvärdens inreorganisation." Allade frågor som har berört i sitt anförande och som upptagils imotionen är alltså under utredning, och jag hoppas liksom attutredningsresultaten snart skall kunna göra det möjligt all beslul fattas iärendet. KulturprogramJÖr handikappade, m. m. FruHÅKANSSON (fp): Jag klandrar givelvis inte utskottsskrivningen. Jag ville bara med miltanförande understryka vikten av den här frågan, och utskottet har ju ocksåbehandlat motionen seriöst. Atljag sade att det inte har hänt så mycket på flera är är i alla fall ganskariktigt, för ungefär hälften av ambulanspersonalen saknar helt ulbildning, ochden utbildning många har är myckel kort och av ringa omfattning. Och eftersomdet är så svåra förhållanden som personalen skall arbeta under är det ytterstviktigt alt man får en bättre utbildad personal i ambulanserna och alt manockså får kompetenskraven klara. Detär givet att inte bara kan väja för ochlandslingens åsikter att landslingen inte kan åta sig huvudmannaskapet, fördet bör vara lättare att få fram klara regler för en bättre utbildning avpersonalen om man på landstingshåll är huvudman för hela ambulansväsendet. Jagkommer, som jag sagt i mitt anförande, atl med intresse följa frågan. Jaghoppas på en mycket snar lösning av de här problemen. har som svar på en fråga i del här ämnet , som jag ocksåanförde, använt uttrycket "på mycket lång sikt". Vad "på myckellång sikt" kan innebära vet vi ju inle rikligl. Jag vill bara tala om, attfrågan är av så stor vikt att vi kan inie nöja oss med della, ulan vi måste habestämmelser från och sedan etl dispensförfarande. Överläggningenvar härmed slutad. § 2 Kulturprogramför handikappade, m. m. kulturutskottetsbelänkande /77:44 med anledning av propositionen 1976/77:87 om insalserför handikappades kulturella verksamhet jämte molioner, såvitt proposilionenoch molionerna hänvisals lill kul-luruiskoilei, samt propositionen 1976/77:100i vad avser bidrag till kulturprogram inom föreningslivet m. m. jämle motionoch Nr 144 socialutskottets betänkande 1976/77:28 med anledning av propositio- Tisdagenden "" 1976/77:87 om insatser förhandikappades kulturella verksamhet, såvaipropositionen hänvisats till socialutskotlet, jämle motioner. handikappade, Kulturutskoltetsbetänkande nr 44 och socialutskottets belänkande nr m. m. 28 debatteras i elt sammanhang och yrkanden beträffande båda dessa beiänkanden fårframställas under den gemensamma överläggningen. I det följande redovisas endasl det betänkande, vidvilket under överläggningen framställts särskilda yrkanden. Ibudgetpropositionen (proposilionen 1976/77:100 bilaga 12) hade regeringenunder punkten B 3 (s. 21-23) föreslagit att 1. godkänna de rikllinjer för ändrade regler om bidragtill kulturprogram inom föreningslivet som förordats i proposilionen 1976/77:100, 2. lill Bidrag lill kulturprogram inom föreningslivetm. m. för /78 anvisa ett anslag av . Vidarehade i budgetpropositionen under punklen B 6 (s. 31-32) medel beräknats lillBidrag till de handikappades kulturella verksamhel. Därefterhade regeringen i propositionen 1976/77:87 () såvittpropositionen hänvisats lill kulturutskoltet föreslagit all delstill Bidrag till de handikappades kulturella verksamhet för /78under nionde huvudtiteln anvisa ett anslag av , delslill Bidrag lill kulturprogram inom föreningslivet m. m. för budgetåret1977/78 under nionde huvudtiteln med ändring av vad som föreslagils iproposilionen 1976/77:100 anvisa etl anslag av . 1detta sammanhang hade behandlats dels den under allmänna motionstiden vid 1976/77års väckta motionen 1976/77:1132 av m.fl. (m). dels de med anledning avpropositionen 1976/77:87 väckta molionerna 1976/77:1455 av iFalköping (c), såvitt här var i fråga (yrkandena 3 och 4), 1976/77:1464 av herrAndersson i m. fl. (s), vari yrkats atl 1. all bidragen för pedagogisk verksamhel blandhandikappade, till studiekonsulenier inom studieförbunden samt lolkverksamhelborde fördelas lill studieförbunden på grundval av lill demanslutna/samarbetande handikappförbund, 2. all bidragen lill kulturprogram bland handikappadeav Förmedlingsbyrån för kulturprogram borde fördelas direkl tillhandikapporganisationerna. 1976/77:1466 av herrarSvartberg (s) och i (s) samt 1976/77:1467 av m. (vpk), vari yrkats alt hos regeringen hemslällde om en skyndsamutredning med syfte att utarbeta förslag lill statliga bidrag med bestämmelserför kommunernas åtgärder för de handikappades kulturella verksamhet, varvidäven färdtjänsten borde behandlas i enlighet med vad som anförts i motionen. 1. atl skulle avslå motionen 1976/77:1455,yrkande 3, om utbildning av lallolkar, 2. atl skulle avslå molionen 1976/77:1467 omutredning av statlig bidragsgivning och beslämmelser för kommunernas åtgärderför handikappades kulturella verksamhel m. m., 3. atl skulle avslå molionen 1976/77:1455,yrkande 4, om viss avialsreglering av ansvar, 4. atl skulle avslå motionen 1976/77:1466 ominrättande av en produktionsenhet för lallidningar, 5. att skulle avslå motionen 1976/77:1464,yrkande 1, om ell uttalande angående fördelningen av bidrag lill pedagogiskverksamhel bland handikappade m. m., 6. atl till Bidrag till de handikappadeskulturella verksamhet för /78 under nionde huvudtiteln anvisadeelt anslag av , 7. alt skulle avslå molionen 1976/77:1464,yrkande 2, om ell uttalande angående fördelningen av bidrag lill kulturprogramför handikappade, 8. all skulle avslå motionen 1976/77:1132 omfördelningen av bidrag lill kulturprogram inom föreningslivet, 9. att godkände de riktlinjer för ändraderegler om bidrag till kulturprogram inom föreningslivet som förordals ipropositionen 1976/77:100, 10. allriksdagen med anledning av propositionen 1976/77:100 och med bifall lill proposilionen 1976/77:87 till Bidrag lill kulturprogram inom föreningslivet m. m. för /78 under nionde huvudtiteln anvisade elt anslag av . , m. m. Följandetvå reservationer hade avgivils av herrar i , ,, och , samt (samtliga s): I. belräffandefördelningen av medel ur anslagsposten Kulturprogram för handikappade, varireservanterna anselt alt utskollel under 7 bort hemställa allriksdagen med bifall lill molionen 1976/77:1464, yrkande 2, som sin mening gavregeringen till känna vad i motionen anförts om fördelningen av bidrag lillkulturprogram för handikappade. Kulturprogram för handikappade, m. m. 2.beträffande fördelningen av medel ur anslagsposten Kulturprogram inomföreningslivet, vari reservanterna anselt alt utskottets yttrande i viss delskulle ha av reservanterna angiven lydelse. Etl av de viktigaste inslagen i samhällets kulturpolitik måste vara attse lill atl kultur blir något som når och angår många fler. Kulturkonsumiionoch kullurskapande är en källa lill glädje, inspiration och gemenskap. Sämänga människor kan vittna om della, att. det blivit en uttalad strävan förkulturpolitiken atl samhället på olika sätt skall underlätta och medverka tillalt nya grupper upptäcker vad kulturlivet kan ge. Engrupp som måste ägnas särskild uppmärksamhet är människor med handikapp. Delbeslut kommer alt fatta på grundval av proposition nr 87 ochkultur- och socialutskottets beiänkanden utgör etl viktigt led i delta arbele. Delbeslul som kommer alt fattas här innebär en kraftig ökning av resursernaför olika former av kulturell verksamhet bland handikappade. Beslutet innebärockså ett ställningstagande till den principiella grunden för insatser påhandikappområdet. Från att tidigare ha sett handikapp som något som var knutettill den enskilde individen ser vi nu alllmer handikappet som en fråga omförhällandet mellan individen och omgivningen. Handikapp är en fråga om människorsskillnader i möjligheter. Handikappademänniskors situation måste förbättras främsl genom anpassning av samhället ochinte i första hand genom åtgärder som är relaterade till den enskilde. Måletför handikappolitiken måste vara att göra samhället tillgängligt för alla, attge alla människor möjligheter atl della i samhällsgemenskapen och atl leva påelt sätt som så långt som möjligt är likvärdigt med andras. För detta krävs altde handikappades erfarenheter tas lill vara. Vi måste bli mer medvetna om attmänniskor med handikapp har erfarenheter som är absolut nödvändiga i vårtfortsatta arbele med atl skapa ell bätlre samhälle. Enmer medveten handikappolitik och en ny attityd gentemot människor medhandikapp ställer också krav på samtliga i samhället. Vi måste alla lära ossatl bättre förstå handikappades problem. Handikappolitiken är en fråga omsolidaritet som följaktligen berör alla och inte bara dem som på grund avskador eller sjukdom har en funklionsbegränsning. Deproblem som människor med handikapp ställs inför måste behandlas i sillsakliga sammanhang och inle ges en särbehandling. Handikappades situation iutbildningshänseende måste tas upp när reformer görs inomundervisningsväsendet, handikappades transportmöjligheter måsle ses tillsammansmed trafikplaneringen i stort. Handikappaspekten måste redan från början tasmed i de bedömningar som görs och de beslul som fattas och inte föras in i etlsenare sammanhang i särskild ordning. Enviktig del i del synsätt jag här talat om är principerna för finansiering avåtgärder som behövs för alt en handikappad skall kunna ta del i en verksamhel.Vi skrev i propositionen att finansieringen först och främsl måste utformas päetl sådant säll atl förutsättningar skapas för atl tillgodose handikappadesbehov. Inom varje område bör man försöka till-lämpa principen atl åtgärdernaskall finansieras som verksamheten i övrigl. Delta är ell uttryck för dennormalisering som vi strävar efter för människor med handikapp. De skall kunnaleva med samma rättigheter, skyldigheter och möjligheter som andra. Del kanockså uttryckas på del sätt som en företrädare för handikapprörelsen gjorde fören tid sedan: "Sluta upp alt betrakta oss handikappade som främmandevarelser med alldeles speciella behov. Våra krav är desamma som dina. Det ärjusl det som är vårt problem. På grund av värt handikapp kan många av oss intetillfredsställa de mest elementära problem som du tillfredsställer ,ja, ." Självfalletkan det inte bli fråga om ett ja eller nej lill denna princip för finansieringav handikappinsatser. I mänga fall blir del troligen fråga om etl val mellanprincipen och en strävan alt snabbt uppnå resultat för handikappade. I densituationen bör det vara självklart alt de handikappades situation kommer iförsta hand. Styrkan med principen är atl det är en riktningsgivare som gällerför handikappolitiken i stort. Enmycket positiv faktor i arbetet med de förslag kammaren nu skall la ställninglill har »'arit del nära och förtroendefulla samarbetet medhandikapporganisationerna. En särskild referensgrupp följde fortlöpande arbeteti departementet. De synpunkter som framkom vid dessa kontakter kom i hög gradatt påverka propositionens innehåll. Vidden avslutande överiäggningen med företrädarna för handikapprörelsenkonstaterades all proposilionen inie ulgör någon slutpunkt för arbetet med atlförbättra de handikappades situation. Pä sin höjd kan de nu aktuella förslagenses som slutet på början, som en plattform för fortsatta insatser. Dessainsatser måste spänna över hela samhällsområdet Insatsernasom avser tar i alll väsentligt upp de synskadades och hörselskadadesproblem i kulluriivel, och jag vill här endast peka på några synpunkter. Litteraturförsörjningenför synskadade i form av talböcker och punki-skriftsböcker får etl ordentligtlyft. Den biblioteksverksamhet som svarar för får 10milj. alt röra sig med under nästa budgetär. Det innebär alt den statligasatsningen på della område överstiger del samlade statliga lilteralurstödel. Närdet gäller döva och hörselskadade görs en klar markering av teckenspråketsställning i undervisningen. Resurserna för ulbildning av leck-enspråkstolkarökar kraftigt Ett annat viktigt förslag är den teaterensemble för teckenspråk,mim och pantomim som kommer alt verka inom fr. o. m. nästabudgetår. Jag vill särskilt peka på atl en teaterensemble av det här slaget ärett fint exempel på hur vi kan utveckla konstnärliga uttrycksformer som ärsärskilt lämpade för handikappade Kulturprogram för handikappade, m. m. , m. m. och som kan varalill glädje för andra. Påen rad punkter innebär proposilionen en start för nya insalser, och jag villsom exempel nämna de försöksverksamheter med utgivning av dagstidning ilaltidningsform samt med lättläst tidningslexl som kommer att inledas. Vidarekan nämnas försöket med utgivning av böcker i punktskrift för försäljning tillsynskadade. Utbildningen av tolkar för döva och dövblinda kommer att ses över.Utgivningen av lättlästa böcker för läsovana och läshandikappade får kraftigtökade resurser. Erfarenheterna av den ökade utgivningen bör kunna ligga lillgrund för framtida ställningstaganden till formerna för stöd. Frågan om ettsärskilt stöd till utgivning av böcker med stor stil kommer atl prövas isamband med ställningstagandet lill utformningen av del framlidalitteraturstödet Enannan viktig fråga som blir aktuell är Radiosverksamhel. Jag skall inle föregripa remissbehandling och beredning avradioutredningen men vill framhålla all jag ser verksamhet förhandikappade som ett viktigt momeni när slällning skall tas lill riktlinjernaför den framlida rundradioverksamheten. fortsatta arbetet kommer givetvis de handikappades egna organisationer allinta en central roll. Inom organisationerna finns en unik kunskap samlad omolika gruppers situation, problem och behov.