prot · G00982 · 1976-12-31 00:00:00 — Alla vet att företagarens inkomster växlar år från är, ochetl fasthållande vid regeln alt marknadsmässig lön alltid skall utgå för gjordarbetsinsats skulle i vissa fall innebära, att den av makarna som ärföretagsledare skulle få mindre ersättning för sin arbetsinsats eller kanskeinte någon alls. Detvar ju för att möjliggöra en rättvis uppdelning av inkomsten i förhällande tillden gjorda arbetsinsatsen som vi i den borgerliga utskoltsmajoriteten genomlagstiftning ville göra det möjligt att dela arbetsinkomsten efter den gjordaarbetsinsatsen och all den medhjälpandes ersättning inte fick överstigamarknadsmässig lön. Beträffandebarnen gäller samma sak. Vill man förverkliga målsättningen att den som gjortarbetsinsatsen också bör beskattas för denna, kan man inte skapa en mängdsärbestämmelser som förhindrar det som man sagl sig önska förverkliga. Vadriksdagen beslöt var att sänka timgränsen , slopatredjedelsregeln, genomföra den nödvändiga föOdändringen från"marknadsmässig lön" till " högst marknadsmässig lön" - avskäl som jag tidigare anfört - samt att företa-garbarnen fick regler likvärdigamed dem som gäller för andra kategorier. Taletom godtycklig uppdelning och all syftet skulle vara att skapa gynnsammaförhållanden, gynnsammare än vad som motsvaras av den faktiska arbetsinsatsen,är enligt min uppfallning helt felaktigt. Jag tycker att socialdemokraternaborde bestämma sig. Står man fast vid den inledande meningen i reservationeneller vill man införa härdare beskattningsregler för egenföretagarna? Taletom orättvisa, som man också nämner i reservationen, är mer berättigat om manser på den särlagstiftning som gällt för egenföretagarna under åren 1971-1975.Förre finansministern uppskattade i fjolårets proposition att denändring han föreslog skulle innebära en inkomstminskning genom skattebortfallpå ca 100 miO. Och del säger oss all denna grupp människor under detsenaste året har betalat in närmare 100 miO- kr. mer än man skulle gjort om manhaft samma beskattningsregler som andra. Det tycker jag är en orättvisa, och vihar fåll svart på vitt av förre finansministern att inbetalningenuppgick till ett sä högt belopp. Dä tror jag man skall vara räll försiktig medatt tala om orättvisor i det nya förslaget. Enannan intressant sak som framkommer i reservationen är talet om att irörelseinkomst i allmänhet ingår en viss del som kan anses som inkomst avkapital. Jag har i motionerat om alt vid beräkning avsocialförsäkringsavgifter för egenföretagarna skulle ett visst grundavdragmedges just av de skäl som framhålls i den socialdemokratiska reservationentill skatteutskottets betänkande nr 22. Jaghar motionerat i denna fråga även , och jag hoppas att när frågan kommerupp i få stöd av er reservanter på den punkten, för ni har framförtprecis samma motiveringar som jag har gjort både och tidigare. Som utskottet framhållerfinns det inte någon anledning att nu ompröva Jag vill ändå hoppas att vi alla i som målsättning skallacceptera att likvärdiga beskattningsregler skall gälla för alla, oberoende avom vi är företagare eller löntagare. Vi behöver varandra på många sätt, vibehöver varandra alla. Vi har när det gäller skattepolitiken ett gemensamt mål,nämligen att motarbeta och förhindra skaltenykl. Men låt oss inte stämpla vissagrupper som mindre trovärdiga än andra. har beslutat omregler för egenföretagares beskattning som skall ge dem med andra grupper isamhället likvärdiga förhållanden. Jag anser det vara en hederssak för oss iriksdagen att stå eniga om all den principen skall vara gällande. Jag vill med delta yrka bifall till skatleutskollels hemställan ibetänkandena 22, 23, 24 och 25. Pä förslag av herr andre vice talmannen beslötkammaren att uppskjuta den fortsatta överläggningen till . §7 Upplästes följande till kammaren inkomna ansökan: Undertecknadanhåller härmed om tjänstledighet från riksdagsarbetét den 14mars-den 14 april 1977 för fullgörande av fackliga uppdrag. Herr andre vice talmannen anmälde att frökenJohansson (vpk) skulle inträda som ersättare för under hansledighet frän riks-dagsmannauppdraget. §8 Anmäldes och bordlades 1976/77:87 om insatser förhandikappades kulturella verksamhet 1976/77:92 om ändrade regler för skattetillägg enligt taxeringslagen (1956:623),m. m. 1976/77:94 om reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m.1976/77:97 om statens maskinprovningars uppgifter och organisation m. m. 1976/77:105 om åtgärder för textil- ochkonfektionsindustrierna § 9 Anmäldes och bordlades 1976/77:1418 av herrBöriesson i och 1976/77:1419 av henHörberg m.fl. med anledning avpropositionen 1976/77:64 om statligt personskadeskydd m. m. 1976/77:1420av hen Komstedt 1976/77:1421 av m.fl. 1976/77:1422 av hen Wernerm.fl. medanledning av proposilionen 1976/77:73 om föriängd tid för särskiltinvesteringsavdrag och statligt investeringsbidrag §10 Anmälan av interpellationer Anmäldes och bordlades föOande interpellationer somingivits till kammarkansliet 1976/77:112 av herrFågelsbo (c) till herr utbildningsministern om bi-behällande av Östaskolan iHeby; har vid i kommunbedrivits anpassningskurser för multihandikappade ungdomar. Skolan erbjuderutsökta möjligheter till återanpassning i en lugn och vacker miOö förrörelsehindrade och handikappade ungdomar. Skolan har genom sina goda resultatkunnat nå etl gott rykte över hela landel. Antalet sökande till skolan ärslörre än tillgängen på elevplatser. Skolöverstyrelsenhar nu tagit initiativ till en nedläggning av Östaskolan. Man menar attomställnings- och träningskursen bör fiyttas lill och ansluta tillAMU-cenlret där. Som huvudsakligt skäl har anförts vissa brister i skolansutrustning och möjligheter alt uppfylla kursplanen. Faktumär att skolan kan erbjuda en fantastisk miOöoch att den dessutom har den lillaskolans alla fördelar vad gäller trygghet och samhörighet mellan elever ochlärare. Detta är grunden för de goda resultat som uppnäs, vilka också vitsordasav länsarbetsnämnden i . Också från kommunalt häll vitsordasskolans stora sociala betydelse. Densociala träning, som är en viklig del i skolans verksamhet, dels genomatt man regelbundet genom bussresor besöker tätorterna i närheten, dels genomelt visst samarbete med andra skolor i omgivningen. Enligtmin mening utgör en liten skola som Östaskolan den allra bästa modellen förträning och anpassning av handikappade ungdomar. Det vore därför tragiskt omskolan skulle läggas ned i enlighet med SÖ:s intentioner. Medanledning härav vill jag till herr utbildningsministern ställa följande fråga: Är statsrådet beredd medverka till att Östaskolanbevaras med nu- Nr 82 varande verksamhet för anpassning och träning av rörelsehindrade och den handikappade ungdomar? 1976/77:113 av herrWennerfors (m) till herr justitieministern om rättssäkerheten påbyggnadslagstiftningens område: har ett antal lagar stiftats somådragit sig en utbredd kritik föratl inte i tillräcklig utsträckning tillgodosekravet på rättssäkerhet för den enskilde. Tolkningssvårigheter har iblanduppstått genom lagarnas allmänna utformning, och ibland har reglerna inteharmonierat med viktiga principer för lagstiftning på andra områden. Exempelpå nya lagar som kritiserats från rättssäkerhetssynpunkt är bevissäkringslagen,sophämtningslagen och reglerna om skattetillägg. Enförklaring till att fiera av de senaste årens lagar blivit utsatta för kritikär säkert bristande samordning i lagstiftningsarbetet. Önskan att tillgodosesamhällsintresset i en enskild sakfråga har kommit all överskugga viktigaprinciper för lagstiftningen, vilka har syftat till att garantera medborgarnasrättssäkerhet. Ettområde där kritiken för bristande rättssäkerhet ofta varit särskilt slor ärbygglagomrädet. Genom en oklar lagstiftning, vars tillämpning till stora delarkommit att bygga på praxis, har enskilda människors intressen mänga gångerkommit i andra hand i takt med att samhällets krav pä bebyggelseplanering ökat.Samhällets alltmer restriktiva syn pä den enskildes rätt imark- och planfrågor har resulterat i att kommunerna i viss utsträckninghandlat pä ett sätt gentemot den enskilde som endast med stor tveksamhet kananses styrkt i gällande lag. Att ensidigt se till samhällsintresset har oftapräglat kommunernas markpolitik, och den enskildes ställning har därmedförsämrats. Utvecklingengår nu myckel snabbi. Det är helt klart att den grundinställning om enopartisk intresseavvägning mellan den enskilde och det allmänna som präglatbyggnadslagstiftningen har luckrats upp påtagligt på senare är. En viktigorsak är uppenbarligen att kommunerna redan nu börjat agera i enlighet medstatsmakternas tidigare intentioner såsom dessa under hand framkommit i arbetetmed den nya bygglagen. Byggnadsnämndeni har således föreslagit byggnadsförbud för sä gott somsamtliga områden i kommunen som planerats för fritidsbebyggelse.Byggnadsnämnden föreslår att våningsytan i de bostäder som berörs begränsastill 60 m. säger i sitt yttrande att "förbudet föreslåsgälla i avvaktan på planändring i syfte att reducera byggrätten pä tidigarenämnt sätt". Byggnadsnämndensmålsättning med byggnadsförbudet är alt förhindra permanentbosättning iområden som är fritidsområden. konstaterar att"byggrätten reduceras i vissa äldre byggplaner i sådan grad allpermanentbosättning ej kan bli sannolik". Motivet anges vara: "Ensådan oreglerad omvandling kan medföra stora kommunal- och samhällsekonomiskaproblem." Kommunernahar inte rätt att med kommunalekonomiska motiv som bakgrund införa byggförbudom dessa inte är kortvariga. JO ingav en framställning tillKungl. Maj;t där frågan om provisoriska byggförbud behandlades. JO anförde dåföOande: "Om man icke med avseende å dylika fall skapar skydd förfastighetsägare mol skadeverkningar av långvariga förbud, innebär delta - för att förbilliga plangenomförandet för kommunerna - låter någon ellernågra fastighetsägare ensamma bära skadeverkningar som huvudsakligentillkommit i samhällets intresse och som blivit långvariga pä grund av oförmågafrän det allmännas sida att inom rimlig tid lösa planfrågorna. En dylik ordningär oförenlig med vad som bör gälla i en rättsstat." Ovanståendeuttalande frän JO kan inte tolkas pä annat sätt än att kommunalekonomiska skälinte är motiv för en sådan åtgärd som i föreslår. Vidareär del helt klart att del inte föreligger några hinder i gällande lagstiftningatt omvandla fritidshus til! permanenthus, vilket är heltmedveten om. I underiagel för beslutet finns en PM från stadsarkilektkontoretdär det sägs föOande: "Särskiltbyggnadslov erfordras icke för ianspråklagande av fritidshus tillpermanentbostad. Inget hinder finns heller mol att uppföra fritidshus i enstandard motsvarande byggnadsstadgans krav och Svensk Byggnorms krav på byggnadavsedd för stadigvarande bruk. Gränserna mellan fritidsbebyggelse ochpermanentbebyggelse är ofta ganska svävande." Vidareheter det: "Den i planbeslämmelserna fastställda byggnads-rätten medgiveruppförande av bostadshus i sådan storlek att de ur bostadsteknisk synpunktäven kan anses lämpade som permanentbostäder." "Byggnadsnämndensaknar möjlighet att styra bebyggelseutvecklingen sä länge den föOerbyggnadsplanen och dess planbeslämmelser. Del är således icke möjligt att medstöd av planen och dess bestämmelser förbjuda uppförande av byggnad i sådanstandard all permanentbosättning blir attraktiv så länge byggnaden genom sinstorlek och placering föOer planens bestämmelser." Eftersomdet är helt klart att det redovisade agerandet slår i strid med de regler som gäller, kan del finnas anledning all studera de utgångspunkter nämnden harhaft för att, trots detta, besluta som man gjort. Vid en närmare genomläsningav dokumenten finner man tvä formuleringar som klart antyder altbyggnadsnämnden helt enkelt har funnit del förenligt med sina intressen altanvända den nya bygglagens förväntade innehåll som ett förarbete. Istadsarkitektkontorets PM heter det: "Bedömningarna grundas dels pådefinitiva författningstexter och dels på en lokal tillämpning av allmäntformulerade författningstexter." Eftersom de definitiva författningstex- terna enligtstadsarkilektkontoret självt är entydiga, så måste den lokala tillämpningen avde s. k. "allmänt formulerade författningstexterna" vara av betydandeintresse. Tyvärr finns det ingen ytteriigare hänvisning till deras innehåll. Enviss vägledning ges dock i konstaterande all "förbudetföreslås gälla i avvaktan på planändring i syfte att reducera byggrätten påtidigare nämnt sätt", dvs. 60 m maximal våningsyta. Skall JO;s utlåtandeanses vara giltigt tillsammans med de lagar som gäller, kan enplanändring av så omfattande karaktär knappast nu genomföras. Därför har manförsökt föregripa behandlingen av en ny lagstiftning och i avvaktan på dennasökt genomföra ett provisoriskt byggnadsförbud, som man senare hoppas fä stödför i den nya lagstiftningen. Detkan inte vara rimligt att författningsutkast,.okända för allmänheten, tas tillutgångspunkt för inskränkningar i tidigare byggnadsrätt. En enskild medborgarehar i elt sådant läge ingen som helst möjlighet att veta vilka bestämmelser somgäller. Ett sådant agerande från en myndighet måste helt uppenbartskapa en slor rättsosäkerhet, inte minst när ett författningsutkast utnyttjastill att kringgå gällande bestämmelser som är avsedda att skydda medborgarna. ExemplelVaxholm är belysande för en oroväckande inställning som börjar sprida sig hosvissa myndigheter och som i korthet innebär allt större hänsynstaganden tillden anda som anses ha präglat lagstiftningsarbetet. Detta sker dä på bekostnadav en fast rotad praxis eller klara och entydiga lagar, som inte kan utsättasför alltför vidlyftiga tolkningar. Enfortsalt utveckling i denna riktning kan knappast vara acceptabel. Allmedborgarna skall känna lill både lagstiftning och praxis är svårt nog. Atttvinga dem att dessutom uttolka den anda som lagstiftarna i samhället har tordevara orimligt. Motbakgrund av del anförda hemställer jag om kammarens tillstånd att ställaföOande fråga till statsrådet och chefen för ; Anserjustitieministern det rimligt att författningsutkast, som är okända förallmänheten, sprids bland vissa myndigheter och åberopas som stöd för attföreslå långtgående restriktioner i tidigare medgiven byggnadsrätt? 1976/77:114 av () till herr statsrådet om biståndet till : var del land i som utsattes för demest förödande bombningarna. Stora tätbefolkade och bördiga delar av landetsom under alla tider spelat en betydande roll för hela landets försörjning,såsom t. ex. Krukslätien, blev totalt ödelagda. Kriget förde också med sig atten mycket stor del av befolkningen drevs på fiykt och att svåra sociala problempå grund av arbetslöshet, prostitution och narkotikamissbruk uppstod istäderna. 9 protokoll 1976/77:82-83 Deåteruppbyggnadsproblem som det befriade befolkning och regering ställdesinför var därför ofantliga. De försvårades ytterligare av alt landel relativtsett hör till de fattigaste och mest underutvecklade i världen. Så var t. ex.analfabetismen 85 96, bland kvinnorna så hög som 99 96. Den undervisning somöver huvud tagel förekom skedde på franska. När man därför som en av de förstaåtgärderna efter befrielsen skulle bygga upp en obligatorisk skola för allabarn och vuxenundervisning saknades läroböcker på landets språk och unikaalfabel hell -liksom papper och tryckeriutruslning för läroboksproduklionen. Landetvar också helt och hållet beroende av import från ullandel - t. o. m. för del av livsmedelsförsörjningen. saknar kust och är för sinutrikeshandel och sina kommunikationer nästan helt beroende av . Imyckel begränsad utsträckning kan förbindelserna gå via , som juemellertid självt är svårt krigsskadal. Närdärför inledde en blockad mot drabbade delta landet mycket svårt.Den omedelbara föOden blev bl. a. en svär livsmedelsbrist, som ytterligareförvärrades pä grund av all drabbades av missväxt genom torkaoch insektsangrepp. Blockaden utgör dessutom ett svårt handikapp iansträngningarna all förverkliga landets långsiktiga utvecklingsplaner. Laosär därför i stort behov av bistånd utifrån. I årets budgetproposition föreslåsendast en begränsad höjning från 30 lill 35 miO. Det är angeläget all detlångsiktiga utvecklingssamarbetet mellan och byggs utytterligare. Därtill bör nu omedelbara insatser kunna göras med anledning avmissväxten och den ekonomiska blockad som utsätts för från . Medelför en sådan insats bör, i enlighet med vad som skett i fiera fall tidigare,kunna anvisas från anslaget för katastroföistånd. Medanledning av vad som här anförts ber jag att till statsrådet fä ställaföOande frågor: Ärregeringen beredd all genom bidrag från anslaget för katastroföistånd göra ensnabb insats för att motverka föOderna av den missväxt och den ekonomiskablockad från , som drabbat ? Ärregeringen vidare beredd att genomföra en ytterligare utbyggnad av detlångsiktiga utvecklingssamarbetet med under kommande är? Meddelades att föOande frågor framställts den 9mars 1976/77:303 av henLundkvist (s) till hen jordbruksministern om ekonomiskt slöd till vissaidrotts- och nykterhetsorganisationer. Genomatt den borgeriiga regeringen inte velat lämna det stöd lill Riksförbundsbingosom den socialdemokratiska regeringen lovat bolaget tvingas Riksförbundsbingonu i konkurs, vilket medför att ett antal idrottsförbund och nykterhetsrörelserförlorar ca 2 miO. Med anledning därav vill jag fråga herrjordbruksministern vilka åtgärder regeringen ämnar vidla för att hjälpa deberörda organisationerna ur den besväriiga ekonomiska situation de genomregeringens beslut hamnat i. 1976/77:304 av fruAndersson i (m) till herr kommunikationsministern om upprustning avvägen : Vägen , , del av ,är i ett undermåligt skick. a. har körbanan en otillfredsställande bredd,fiera branta backar och låg plan- och profilstandard. Vägen aren viktig genomfartsledoch betjänar dessutom den lokala befolkningen. De regionala vägmyn-digheternaunderstryker angelägenheten av att denna väg blir föremål för upprustning. Motdenna bakgrund vill jag ställa föOande fråga till herr kommunikationsministern; Avserherr kommunikationsministern att vidta sädana åtgärder att vägenPelarne-Vimmerby kan bli föremål för snar upprustning? 1976/77:305av () till herr kommunikationsministern om bilarnasavgasrening; I ell uttalande i harkommunikationsministern sagt att de krav som skall ställas pä bilarnasavgasrening måste vara rimliga . Med anledning härav vill jag fråga;Vilka krav på avgasrening anser kommunikationsministern vara rimliga? §12 Kammaren åtskildes .