prot · G009149 · 1976-12-31 00:00:00 — lill Täckande av förluster vidEriksbergs på tilläggsbudget 111 tillstatsbudgeten för /77 under Irel- 89 Nr 149 tonde huvudtiteln anvisa ett reservationsanslag av , Fredaeen den '-beträffande konkurrensneutralitet hos varvsstödet all skullefinna motionen 1976/77:1621 besvarad genom vad utskottet anfört, --------------- 17.beträffande varvens produktionsinriktning att skulle av- Vissa varvsfrågor slå motionen 1976/77:1636yrkandet 3 i ifrågavarande del (programpunkten 4), 18. beträffandevarvens exporlinriktning all skulle avslå molionen 1976/77:1627 yrkandel2 i ifrågavarande del, motionen 1976/77:1636 yrkandel3 i ifrågavarande del (prograni-punkien 2), beträffande långfristigakrediter för viss farlygsexpori att skulle avslå motionen 1976/77:1627 yrkandet 2 i ifrågavarande del. beträffande anslag lillstyrelsen för leknisk utveckling att skulle avslå motionen 1976/77:1624 yrkandet4, motionen 1976/77:1634 yrkandet4, beträffande skeppslekniskforskning och utveckling all skulle avslå motionen 1976/77:1636yrkandet 3 i ifrågavarande del (pro-granipunkten 5), beträffande varvensunderleverantörer alt med anledning av molionen 1976/77:1626yrkandena 2 och 3 som sin mening gav regeringen till känna vad utskottetanfört, beträffande Lindholmenprojektetatt med anledning av motionen 1976/77:1611 i ifrågavarande del,molionen 1976/77:1628, molionen 1976/77:1632 och motionen 1976/77:1634yrkandet 6 som sin mening gav regeringen till känna vad utskottet anfört. beträffande inrättande av ettutvecklingscenier i all skulle avslå n-ioiionen 1976/77:1625, beträffande åtgärder försysselsättningen i all skulle avslå molionen 1976/77:1633 yrkandena 1 och 2. beträffande utvidgning avGöteborgsdelegalionens uppdrag lill all on-ifaiia att riksdagenskulle avslå motionen 1976/77:1630, beträffande utvidgning avGöteborgsdelegationens uppdrag till alt omfatta att riksdagenskulle avslå molionen 1976/77:1626 yrkandet 1, beträffande sysselsättningenvid Öresundsvarvei au skulle finna motionen 1976/77:1612 yrkandel 1.molionen 1976/77:1624 yrkandel 1 och motionen 1976/77:1629 yrkandel 1 besvaradegenoni vad utskottet anfört, beträffande lokalisering avindustriell verksamhet till Landskronaregionen att skulle avslå motionen 1976/77:1612 yrkandel2, molionen 1976/77:1624 yrkandel2. 30. beträffandetillsättande av en delegation för Landskronaregionen att skulle avslå motionen 1976/77:1629 yrkandet 2. 90 31. beträffande inriktningen av Karlskronavarvelsproduktion att riks- dagen skulle avslåmotionen 1976/77:1631 yrkandena 1 och 2. beträffande industripolilisktprogram för varvsindustrin all riks- Nr skulle avslå molionen1976/77:1636 yrkandet 3 i ifrågavarande Fredaeen den del (programpunkten6), beträffande förstatligande avrederinäringen att skulle --- motionen 1976/77:1627yrkandel 1 i ifrågavarande del, motionen 1976/77:1636 yrkandet2 san-il yrkandet 3 i ifrågavarande del (programpunkten 1), beträffande statlig etableringinom rederinäringen att skulle avslå molionen 1976/77:533 yrkandet 1, beträffande utredning omfraktfart i statlig regi alt skulle avslå motionen 1976/77:1634yrkandet 7, beträffande utvecklingsplan förden inrikes sjöfarten all skulle avslå molionen 1976/77:1636 yrkandet3 i ifrågavarande del (programpunkten 3). Följande fyra reservationer hade avgivits av herrarSvanberg, i , och , samt herrarHögström och i (samtliga s): 1. beträffandeanslag till avskrivningslån till fartygsbeslällare, vari re servanterna ansett all utskottet under 3 bort hemställa allriksdagen med anledning av propositionen 1976/77:139 mon-ienl 9 och med bifalltill motionen 1976/77:1634 yrkandet 5 till Avskriv-iiingslån lill svenskabeställare av fartyg för /78 under fjortonde huvudtitelnanvisade ett reservationsanslag av 1 , 2. beträffande medelstillskott lill moderbolaget iden statliga varvskon cernen, vari reservanterna ansett all utskottet under 14 bort hemställa altriksdagen med anledning av propositionen 1976/77:139 moment 14 och med bifalltill motionen 1976/77:1634 yrkandet 3 till Medelstillskoli lill moderbolagel iden statliga varvskoncernen för /78 under Ijortonde huvudtitelnanvisade ett reservationsanslag av . 3. beträffande anslag till styrelsen för tekniskutveckling, vari reser vanterna ansett all utskottet under 20 bort hemställa allriksdagen med bifall till motionen 1976/77:1634 yrkandel 4 och med anledning avmolionen 1976/77:1624 yrkandet 4 till Styrelsen för teknisk utveckling: Tekniskforskning och utveckling för /78 uiövertidigare anvisatbelopplNU 1976/77:26, rskr 1976/77:236) anvisade etl reservationsanslag av , 4. beträffande utredning om fraktfart i statligregi, vari reservanterna ansett alt utskollel under 35 bon hemställa allriksdagen med bifall lill motionen 1976/77:1634 yrkandet 7 son-i sin niening gav regeringen lill käi-ina vad reservanterna anföri. Nr 149 i (s): börjar sitt utlåtandeangående varvs- 3 iuni 1977 propositionenmed följande mening: "Tredje året i följd har -------------- nu allla ställning lill förslag om nya åtgärder som föranleds av varvs- l'755fl vaiysfrågor industrins alltmer kännbara problem." Dethade varit möjligt att teckna en bild av denna bran.schs utveckling under enlängre tidsperiod. Historieskrivningen från mitten av 1950-lalel fram till nuhade visat på uppgångsperioder lika väl som år med svårigheter för en del avde svenska varven: Uddevallavarvets kris i mitten av 1950-talel och nyasvårigheter etl årtionde därefter samt problem, också de i mittenav 1960-lalet. Och väl minns de flesta Oskarshamnsvarvets bekymmer . Gångefter annan har frågan ställts, om det svenska näringslivet har utrymme för enså tung industriseklor, som dessutom är så känslig för konjunkturvariationeroch som, sist men inte minst, binder uppsa myckel av kapital. Svaretpå frågan har vid varie tillfälle den ställts blivit: Vi behöverskeppsbyggeriet för de svenska och nordiska rederierna. De svenska varven är iallmänhet konkurrensdugliga, det finns väl utbyggd teknik och duktiga människori verksamheterna, och med en vettig anpassning av kreditgivningen till vadandra stater kostar på sig bör vi kunna klara oss. Ävenom de här svaren inte övertygat alla har de i allmänhet godtagits. Alternativenhar inte varit så enkla de heller. Var placerar man över 40 000 människor somhar arbete och utkomst i varvsrörelsen? Vad blir det av de kapitalvärden somfinns i varven? Inte heller de frågorna kommer man förbi i de härövervägandena. Menåtskilliga gånger har diskussionen kretsat kring frågan om del ändå inte behövsmera av samarbete eller samordning mellan de olika enheterna inomvarvsindustrin. Det är dock på en internationell marknad med hårda villkor sombranschen skall kämpa om utrymmet. Skulle man inle kunna vinna fördelar, om manpå vissa områden hade gemensam produktion av komponenter, delar avutrustningen, forskning och utveckling, marknadsföring osv.? Intresset härförhar ibland varit stort. Men konjunkturuppgångarna har på det här området som påså många andra förskjutit frågorna om samordning långt ned på dagordningen. Nuhar vi på nytt kommit in i ett förödande djupt krisläge. Man behöver endastnämna orden oljekris, minskad skeppsfart och varvskris för att bakgrunden tillnuläget skall stå klar. Denhär gången har emellertid övervägandena om hur vi skall ha del med varvens framtid haft tillgång till ett mera omfattande materialun derlag. gjorde ett bra utredningsarbete. Kontakten med de internationella utredningarna, främst inom , var god. De anställda har genom sina fackliga organisationer uträttat ett förnämligt arbete både utredningsmässigt och via kontakter med förelagen och myn- 92 digheterna. Allt detta tillsammans harbidragit till att den svenska debatten om- kring varvsindustrin harkunnat föras på ett ganska realistiskt plan. var de första somaccepterade den bedömning som gjordes inom , Fredaeen den alt den internationellavarvskapaciteten borde bringas ned med omkring 3 ,g-j-j Internt fogade vitill det ett villkor, nämligen det att en sådan neddragning skulle ske isocialt acceptabla former, dvs. vi måste få till- Vissa vaiysfrågorräckligt med tid för all genomföra minskningen, och direkla avskedanden avpersonalen måsle undvikas. Dessa åtgärder kunde inte av de tidigareägarna till och . Samhället, genom staten, måste ta på sighuvudansvaret för en sådan operation. Detär enligt min mening en förtjänst för politiken i vårt land alt detta statligaengagemang har kunnat ske med så bred uppslutning bakom besluten i riksdagensom fallet varit. Åtagandenaär stora men nödvändiga för att ge innehåll åt krav och åtgärder, för att getrygghet lill arbete och utkomst. Jag räknar inte med att de borgerligapartierna har godtagit socialismen i princip. Men ställda inför de anspråk pågemenskapen som en industri i svårigheter ställer på oss har man accepterat delösningar som är erforderliga, även om det inneburit brytningar med den principiellauppfattning man går och bär på. Densocialdemokratiska riksdagsgruppen ser inte statsingripanden som självändamålutan som angelägna inslag i politiken i en biandekonomi och i etl samhällestatt i demokratisk utveckling, nu in på det ekonomiska området. Det vore ettsteg framåt mot samförståndslösningar inom näringspolitiken om borgeriighetenockså i tal och propaganda kastade loss från den ideologiska belastning som ettenvetet fasthållande vid en liberalkonservativ ekonomisk politik utgör. Eftervarvsbesluiei läste jag i en ledare i en liberal göteborgstidning bl.a.: "Mennär politikerna ställs inför de konkreta avgörandena, väger de principiellaståndpunkterna ofta lätt. etableras för att skapasysselsättning i områden med kronisk arbetslöshet. Staten måste gå in ibranscher som kräver sådana kapitalresurser att den enskilda företagsamheteninte kan klara dem. Inom varvsindustrin är dessa giganliska kapitalinsatserdessutom förenade med osedvanligt höga risker som leit till att staten måsterycka in. I andra fall måste staten undsätta branscher som håller på alt slåsut i den internationella konkurrensen men som behövs för vår försörjning. Fördessa skäl böjer sig som regel de flesta förkämpar för ett enskiltnäringsliv." Ungefärligenvid och i det av varvskrisen hårt drabbade läste jag defolkpartistiska deviserna Sociala reformer utan socialism. Det är inte lätt att härfinna samstämmighet. Medintresse följer vi nu vad som sker i fråga om samordningen av dataindustrin. Vad som kommit ut från förhandlingarna förefaller inle skilja sig från vad den socialdemokratiska regeringen hade tänkt. Sak samma gällerdiskussionen om samordning av handelsstålinduslrin. Nr 149 Jag skulle, herr talman, vilja säga till de borgerliga kollegerna ikam- Fredaeen den maren:Bli nu inte förskräckta över att vi tycker del ni gör i det här 3 iuni 1977 avseendetär ganska så riktigt! Men stanna inte upp! Det borde inte vara --------------- så alldel skall till i del närmaste katastrofer inom vissa förelagssektorer Vissa vaiysfrågor för att man skall finnaanledning lill samordning under samhällelig ledning. Isamhällspolitikens vardagsarbete - och som etl sådant vill jag beteckna etlutskottsarbete - gäller det ofta att söka lösningar på de frågor omkring vilkaman kan bli överens. Vad som är ändamålsenligt, vettigt och praktiskt iförslagen i propositioner och motioner bör man kunna samla sig kring. Så hardel också enligt min uppfattning varit vid behandlingen av varvspropositionenoch till den hörande motioner. Regeringensförslag avviker inte på något nämnvärt sätt från den tidigare regeringensuppläggning av varvspolitiken med de allmänna utgångspunkter som jag erinratom. Man måste nu gå etl steg längre än tidigare i samhällsåiagandel. Principenom etl lagerbyggande av bålar för att klara sysselsättningen undernedtrappningsperioder konfirmeras, och stimulans lill rederierna förbeställningar av båtar vid de svenska varven föreslås. Utskottet tillstyrkerdetta enhälligt. Frånsocialdemokratiskt håll har vi emellertid riktal uppmärksamheten på alt en inteobetydlig förmögenhetsöverfiyttning från samhället lill enskilda och bolag kankomma till stånd. Detta gäller då i fråga om de avskrivningslån som skall kunnautgå lill ett belopp av . Grundtanken är ju att dessa lånskall bli föremål för återvinningsprövning. 1 princip gäller här skillnadenmellan produktionspriset i och priset på den internationella marknaden.Med kännedom om de väldiga variationer i såväl kostnader för fartygsbyggandelsom fraktpriser som vi upplevt under ett par årtionden har vi ansett att denföreslagna tiden för åiervinningsprövning, , är väl kort. Men vi har iutskottet enats om en uppmjukning av regeln som ger möjlighet för både statenoch beställarna att påkalla förhandlingar om förlängning av tiden för dennaprövning. Med detta nöjer vi oss, och de framtida erfarenheterna får visa omändringar påkallas. Närdel gäller etl annat område av förslag i propositionen har utskottet ocksåkunnat bli enigt om en skrivning som sträcker sig längre änre-geringsförslagei. Del gäller del s. k. . Andra talare kommerall närmare beröra såväl det förslaget som övriga förslag i propositionen ochi motionen. Jag vill enbart erinra om vad utskottet skriver omLindholmenprojektet; "Dettaprojekt innebär att anläggningarna vid skall utnyttjas för en samordnadverksamhet omfattande produktion, utbildning och arbetsmiljöforskning. I ettförsta skede beräknas ca 900 personer bli sysselsatta inomLindholmenprojektet." Varvskrisen drabbar mångaorter, men anställningsmässigt och till an talet hårdast . Del är därför förklarligt om fackliga intressen, 94 liksom kommunala, har sökt efter möjligheter tillförnyelse av närings- livet i regionen, då ocksåmed anknytning till lämnade arbetsplatser och Detta finnerutskottet så viktigt att del görs en formlig be- Nr 149 ställning till regeringen om att förberedelser för att genomföra projektet den skyndsamt vidtas och all ett definitivt förslag föreläggs kommande höst- 3 - g-j riksdag. Tyvärr,herr talman, kunde enigheten i utskottet inte sträcka sig så Vissavaiysfrågor långt som till en ökning av anslaget till försöksverksamhet ochprojektering med annan tillverkning vid varv. Regeringenoch ulskottsmajoriteten föreslår här 35 milj. kr. Analysgruppen rekommenderade100 milj. kr. Enligt vår mening, uttalad i reservationen 2, bör riksdagenmarkera sitt intresse för den alternativa verksamheten genom att från börjananvisa de 100 miljonerna. Vi föreslår inga ytterligare medellillskott, utananser att det är möjligt att minska beloppet för avskrivningslån från 1,3miljarder lill 1,2. Delsom i någon mån förvånat oss vid utskottsbehandlingen har varit majoritetensställningstagande till förslagen om utredning angående fraktfart i statligregi. Jag åsyftar nu närmast den socialdemokratiska motionen. Den har somutgångspunkt det faktiska förhållandet att genom statens övertagande avGötaverken överförs äganderätten till ett par rederier medhuvudsakligen förvaltande uppgift, dvs. de förvaltar båtar som varvet av skildaanledningar fått återta eller, antar jag, båtar som byggts utan beställning. Dehär båtarna har tidigare, om så varit möjligt, hyrts ut, och detta kommer väläven i fortsättningen att bli fallet. Vad vi föreslagit är ju helt enkelt attregeringen bör utreda om den här formen av förvaltning är riktig och ävenledesse på frågan om något statligt förelag planerar eller har intresse för fraktermed båt i egen regi. Enligtvår mening har en räddhågad utskoltsmajorilet funnit en räddningsplanka genomatt hänvisa till den aviserade sjöfartspolitiska utredningen. Nog borde detvara ett mycket starkare samband mellan staten som ägare av varv och båtar ochstaten som samtidig ägare av industrier som bryter malm, tillverkar stål,förädlar trävaror och producerar massa och papper, det mesta för export medbål. Med dessa kommentarer till utskottets betänkande, som komplement tilldet kunskapsinhämtande som varje riksdagsledamot självfallet har ägnat sig åtgenom att läsa propositionen, motionerna och utskottsbelänkandet, yrkar jagbifall till utskottets förslag utom i de delar där del avviker frånreservationerna. Där yrkar jag bifall till dessa. Under delta anförande övertog herr andre viceUllmannen ledningen av kan-m-iarens förhandlingar. HerrHALLGREN (vpk); De svenska storvarven har befunnit sig i en ständig kris. De anställda vid varven har tvingats leva i en ständig oro. Skall varvsindustrin bantas ned med 25, 35, 40 eller 50 ", - eller kanske mer'' Kommer stora delar av verksamheten all läggas ned, och hur blir det i så fall för alla dem som inte kan få arbete? De här problemen harvarvsarbetarna ständigt haft under de senaste Nr 149 fem sex åren, men också tidigare. Detta gäller inle minstvarvsarbetarna ''beror nu denna varvskris på? Har inle skeppsbyggnad någon fram- -------------- lid här ilandet, eller spelar andra orsaker in? Det kan ju inte vara det Vissa varvsfrågor förstnämnda, eftersom vihar en gammal god varvstradition, en stab av yrkeskunniga varvsarbetare ochduktiga tjänstemän och tekniker. Vadkan del då vara som har gjort all varvsindustrin hamnat i denna situation? Harredarkapilalet kallt räknat med alt offra en del av varvsindustrin och satsapå andra mer lönsamma projekt, exempelvis utländska transportföretag, som ivart fall regeringen måste ha klart för sig att rederierna har satsat på? Vänsterpartietkommunisterna har tidigare tagit upp dessa frågor i samband med att åtgärderfrån samhällets sida behandlats här i . Del har då alltid hetat måsle "rädda sysselsättningen". Vårt parti har i två motioner,533 och 1636, på nytt aktualiserat etl samhälleligt övertagande av samtligastörre varv. Vi påpekar återigen alt redarkapilalet helt måste kopplas bortfrån varvsindustrin. Vpk kräver också all rederinäringen förstatligas.Sjöfarten är en för landet alltför betydelsefull näringsgren för att den skallligga i några få privatkapilalisters händer. Rederiernasfelsatsning på större tanktonnage och en ensidig utveckling inomvarvsindustrin, där tekniken helt inriktades på stora serier supertankers, ären av huvudorsakerna till den dystra situation som varven befinner sig i. Dennaensidiga satsning har lett till alt en mer differentierad produktion har fåttstå tillbaka. Tanktonnagel gav både rederier och varv snabba pengar. Men någonframtidsplanering för annan produktion gjordes inle. Nödvändiga investeringari ny utrustning och modernisering uteblev nära nog helt, speciellt påGöteborgsvarven och och i viss mån också på Götaverken.Del ledde till att och kanfungera. Arbetareoch tjänstemän protesterade och krävde samhälleliga insatser för att räddasysselsättningen. När del var aktuellt alt skrota uppvaktadesdåvarande industriministern och riksdagspartierna av representanter för arbetarnaoch tjänstemännen. Nära nog samtliga anställda krävde i en petition altsamhället skulle ta över produktionen och fortsätta verksamheten. Delsammaskedde när det stod klart att också var i farozonen. Nära 5 000anställda skrev då på en petition i vilken de krävde att staten skulle gripa inoch ta över produktionen. Nutvingas staten gripa in på nytt för att, som det återigen heter, "räddasysselsättningen". Det innebär stora ekonomiska åttaganden. När man nufrån samhällets sida gör denna satsning, har man då också dragit upp nyariktlinjer för produktionen? Har det gjorts någon långtidsplan för hur manskall kunna fortsätta och vidareutveckla verksamheten? Enligtvår uppfattning kan man inte finna några sådana linjer i den 96 borgerliga regeringens varvspolilik. Man harbara några få års perspektiv. Frågan är om man Nr 149 inte förutser långtgåendesteg mot en avveckling, fast man inte vågar Fredaeen den eller vill tala klarspråk. 3 -jjj 1-7-7 Det finns heller ingetprogram för breddning av produktionen. utom är regeringentydligen motståndare lill en medveten satsning på Vissa vaiysfrågorforskning. Vad bör då göras? Vilkenär vpk:s syn på dessa frågor? Vårtparti har påtalat och motsatt sig denna kapitulationspolitik ochunderkastelsen under redarkapitalets intressen. Vpkhar konsekvent stött de arbelandes krav på ett samhälleligt övertagande. Vihävdar att varvsindustrins framlid kan säkras om man slår in på en offensivpolitik med nya utvecklingslinjer. Varvsindustrin måste infogas i enindustripolitik med bredare och mera långtgående perspektiv. Dearbetande skall ha en ledande roll i genomförandet av en sådan utveckling. Vpkhar i motionen 1636 framlagt ett sjupunktsprogram som kan bilda en politiskgrund för att omdana varvsindustrin och därmed rädda sysselsättningen i dehotade regionerna. De punkterna skall jag här redovisa. Vpk kräver all rederierna iprincip skall lägga sina beställningar på svenska varv. Rederinäringen bör avdelta men också av andra skäl förslalligas. Handelspolitiska kontakterskall tas med de länder, företrädesvis inom det socialistiska blocket, som harunderskott på fartyg och måste chartra tonnage från andra länder för sinatransporter. Det är naturligtvis också möjligt att kontakta flera av de nuuppåtgående både i och annorstädes. En utvecklingsplan skallutarbetas för inrikessjöfarten som siktar till att kust- och insjöfarl skallkunna öveua en stor del av de tunga transporterna på våra landsvägar.Färjelrafikens utvecklingsmöjligheter bör också beaktas. En planmässig breddning avvarvsproduktionen, där annan produktion än skeppsbyggandet måste aktualiseras,är också viktig. Och framför allt måsle inriktningen på framställning avspecialfartyg av olika slag få en framskjuten plats i denna planering. En medveten satsning påskeppsteknik och kommunikalionsieknisk forskning måste ske. Avsikten skall varaatt utveckla nya lösningar på såväl sjö- som landtransportområdet, vilketdirekt eller indirekt kan komma varvsindustrin lill godo. Genomförandet av dets. k. Lindholmen- projektet kan vara ett led i denna strävan. Ett industripoliliskt programutarbetas, vari varvsindustrins behov av alternativ produktion - det allmännabehovet av förädlingsindustrier - samt varvsregionernas behov avsysselsättningstillskott sammankopplas. De arbeiande skall ha ettavgörande inflytande över den nya statliga varvsindustrins planering ochstyrning. I alla styrande organ skall de anställdas valdarepresentanter ha majoritet. 7 protokoll 1976/77:149-150 Utskottetyrkar avslag på detta sjupunktsprogram. På någon punkt bemödar sig utskottetatt vaska fram ett argument, men mestadels finner inte utskottet anledning attvidta den ena eller andra åtgärden. Utskottet säger inte varför det inte finneranledning. Det finns t. ex. "inte anledning att aktualisera en sådannalionalisering" av varvsindustrin som vi begär i våra motioner, sägerutskottet. Varför finns det inte det? Staten har nu under årtionden sökt hittaän den ena än den andra provisoriska "lösningen" på varvskrisen föratt värna de redargruppers intressen som varit eller är varvsägare. Successivthar det statliga engagemanget måst ökas. Delta har inte skett som en medvetenpolitik för att få ett samlat grepp på varvsindustrins problem. hardet handlat om åtgärder som tvingats fram. Staten skall ta riskerna för attredarna skall hållas skadeslösa. Ocksåi det senaste regeringsförslaget handlar det om alt miljardbelopp satsas avstaten för att avskedandena och krympningen av de statliga varven skall gå såsmidigt som möjligt. Och dessa varv har staten tagit över just för attstorfinansen inte skall behöva ta det moraliska och politiska ansvaret förmassavskedanden. Däremot avhänder sig staten de möjligheter till ett ordentligtsamlat grepp på varvsindustrin som etl förstatligande av storvarven och envarvspolitik enligt det sjupunktsprogram som vi har föreslagit i vår motion nr1636 utgör. Jagär inte så där överdrivet förvånad över att utskottet i flesta fall begränsarsig till det föga upplysande argumentet "finner inte anledning". Detberor på att man vill dölja sina egentliga argument. Dessa är att föra envarvspolitik som står så litet som möjligt i strid med kapitalismens principer- de principer som förorsakat varvskrisen - och att varvsägarna/redarna skallskyddas ekonomiskt, politiskt och moraliskt. Staten påtager sig uppgiften attskrota de varv kapitalägarna misskött.