prot · G00957 · 1976-12-31 00:00:00 — ULF-ulredningen konstaterade också att, i syfte att bibehålla handlingsfriheteni fråga om de kollekliva transporternas utformning vid kommande sekelskifte,bör markreservationer för en spårförbindelse mellan och görasi kommande regionplan. Inovember tillkallade jag efter regeringens bemyndigande en särskildutredare med uppgift att överväga förutsättningarna för att i någon formbibehålla . Syftet med den nu pågående utredningen är alt införförestående ställningstagande till frågan om verksamheten på ochArlanda fiygplatser komplettera föreliggande beslulsunderiag i alla de delarsom hillills inte allsidigt belysts. HerrROMANUS (fp): Bakgrunden till min fråga är att jag anser att starka skäl talar för enutflylining av all Linjeflygs trafik lill . Ett av de skälen, säkerhetenför dem som bor omkring , har vi efter del att frågan ställdesfått en fruktansvärd påminnelse om. Min fråga har alltså inte ställts medanledning av den olycka som hände vid , men naturiigtvis harolyckan ytterligare strukit under kravet. av de skäl som haranförts emot en utflyttning av inrikesflyget Omen spårbunden förbindelse Stockholm-A rian -da Nr 57 till är restiderna dit ul. Jag anser inle att betydelsen avdet Torsdaeen den längreavståndet skall överdrivas. För dem som åker flygbuss rör det 20 ianuari 1977 '" '' minuter. Men för dem som anser all en sådan föriängning avrestiden är en allvariig nackdel borde det vara angelägel alt fä fram Om en spårbunden ensnabbförbindelse, nu när sannolikheten för alt behålla inrikesflygel förbindelse Stock- på rimligt alt döma har minskat ytterligare. holm-Arlanda Frågan om ett snabbtåg behandlades i utredningenBrommaflygel 1974. Om man nu skall ta frammaterial för ell nytt ställningstagande , borde del vara självklart attäven denna fråga sägs över, all man tog fram aktuella siffror och tog hänsynlill nya omständigheter. En sådan är den ökade trängseln på den ordinariejärnvägen . Del förhållandel att SJ ger förtur ål fjärrtågeninnebär att den kollektiva lokaltrafiken, pendellägen, hotas. De kanske inlekan köras lika tätt och regelbundet som . Möjligheten att sälla in extra tågi takt med befolkningsökningen kommer inte all finnas. Ett nytt dubbelspår,som kunde klara en snabblransporl till , skulle också ha den fördelenalt man kunde föra bort fjärrtågen från pendeltågsspåren. Det skulle alltsåligga i linje med regeringsdeklarationens tanke all kollektivtrafiken skallfrämjas. Del skulle kännas som en trygghet för de många lusen som åkerpendeltåg och för föräldrarna lill de mänga skolungdomar som trängspå plattformarna där att slippa ha de tunga snälltågen dundrande fram pålokala linjer. Vadden nuvarande regeringen har gjort är all utnyttja den lidsfrist som haruppkommit genom förseningen av utfiyttningen av Linjefiygs trafik till Arlandatill att la fram nytt material för sitt slällningslagande. Trots minuppfattning i Brommafrägan kan jag acceptera det, för regeringen har juförsäkrat att denna nya utredning inte i sig själv leder lill någon försening.Jag har ingen anledning all tvivla på del. Men kritiserar man andra för allderas utredningsmaterial har varit för ensidigt, så är man ju särskiltförpliktad att själv se lill all man lägger fram ell allsidigt material. Denhemska olycka som kostade 22 människor livet för sedan skallsjälvfallet analyseras noga, innan man drar några förhastade slutsatser. Menjag kan inle komma ifrån alt den innebär en moralisk skyldighet för regeringenatt göra alla de utredningar som är möjliga för att underlätta en utfiyttningav flyget lill , som inte har så utsatta inflygningsvägar som Bromma.Dit hör att undersöka hur man kan förkorta tiden för marklransporlen, t. ex.genom en spårbunden snabbförbindelse. Jag tackarkommunikationsrninistern för svaret. Jag tolkar sista meningen sä alt fråganom spårbunden förbindelse med Arianda skall kom- pletteras, så att materialet blir aktuellt. Jaghar nämnt en ny omständighet som då måste beaktas, och jag vill fråga om dettaär en riktig tolkning av svaret. Låt mig bara helt kort nämna alt SJ självfallet kontinuerligt följertrafikutvecklingen, inle bara pä del här späravsnitlet utan över huvud taget. Härhar man naturiigtvis i blickpunklen frågan hur den framtida sannolikt starktökade trafiken mellan och skall utformas. Som jagnämnde har även rekommenderat författarna av regionplanen förStockholmsområdet all reservera mark för en kommande spårförbindelse. Det ärnaturligtvis en stor och dyrbar investering, men den kan komma alt göras. Deutredningar som haft att behandla de aktuella Iransportproblemen hart. v. stannat för bussalternativet men med beredskap för framtidasparalternativ på särskild banvall. HerrRomanus sade all man inte skall kritisera andra för ensidiga utredningar ochbegärde att den utredning som arbetar skall vara allsidig. Ja, det har viklart uttalat. Del sägs i direktiven. De sista orden i mitt svar på herrRomanus fråga är ell direkt citat från direktiven. Utredningsmannen har alltsåfåll regeringens uppdrag att allsidigt belysa alla de delar av den härtrafikfrågan som inle tidigare är utredda. Däri ingår även markförbindelsenmellan och . Min uttalande var inte heller avsett som något angrepp på direktiven.Jag är angelägen alt få bekräftat - och det hoppas jag all jag nu har fått -att man skall beakta också de andra fördelar som kan finnas med en spårbundenförbindelse , t. ex. för pendeliågtrafiken i ,som är i en besvärlig situation. Iutredningen sägs alt en enkel resa med järnväg med en sådan snabb förbindelseskulle kosta 12:70. Jag tycker inte det är någon avskräckande kostnad när mantänker på vad flygresorna i övrigt kostar. Jag har alltså litet svårt all delabåde synen pä kostnaden och framför allt uppfattningen att man skulle skjutaspårförbindelsen så långt fram i tiden. Man kan väl konstalera att den harkommit närmare genom händelserna när det gäller pendeliågtrafiken. Framförallt för dem som fäster mycket stor vikt vid att restiden lill är någotlängre än till borde del vara angelägel alt eventuellt satsa litetytterligare för att korta ned restiden. En spärför-bindelse är naturligtvismycket säkrare än bussar, hur man än lägger upp det. Jag vill understryka attjag inle betraktar en spårförbindelse som något avgörande villkor. Men för demsom gör del tycker jag det borde vara angelägel att få fram ett sådantutredningsmaterial. Jag är lacksam för all del kommer. Mankan se det har i ett något större perspektiv. Av de, jag tror det är 15,fiygplatser som har större passagerarantal än beräknas få när manflyttar ut Linjeflygs trafik dit, är det en stor majoritet -jag tror del är 11- som har eller kommer alt få direkt spårförbindelse. 7 proioko/l 1976/77:55-58 Det vore inget märkligt omSverige, som är ett tekniskt avancerat land, också kunde klara den saken försin internationella flygplats. Jag anser att vi nu har fåll garantier för inte , när man skall ta ställning till , kommer alt finna sigi invändningen all del inte går att ordna någon snabb förbindelse och all vidärför inte kan flytta ul flygtrafiken dit på grund av all restiderna blir såmycket längre. Överiäggningenvar härmed slutad. § 14 Ompostområdesindelningen i län Herrkommunikationsministern erhöll ordet för att besvara () anmälda fråga, 1976/77:190, och anförde: i har frågat om jag är beredd all pröva fråganom postområdesindelningen i län med beaktande av principen all ingaslatsadministrativa gränser skall skära gällande länsgränser. Ipropositionen 1975/76:167 om ny organisation för postverket föreslogs att detskulle ankomma på postverket all besluta i frågor rörande lokalförvaltningensorganisation såsom indelning i postområden, klassificering av postkontor ochutformningen i övrigt. antog detta förslag. Någon vidare prövning avfrågan från regeringens sida kan således inte bli aktuell. Isamband med postverkets beslut om den lokala organisationen bestämdes attfrågan om och kommuners områdes-tillhörighet skulle prövasytterligare. Beslutet tillkom på grund av en uppvaktning i frågan fränlänsstyrelsen i län. Den av beslutet föranledda utredningen är nu klaroch har redovisats i postverkets centrala företagsnämnd. Nämnden har ullalatsig för en anslutning av och kommuner till Linköpingspostområde. Enligt postverket skall information nu lämnas till de postanställdai berörda kommuner och förhandlingar enligt medbestämmandelagen påbörias medpersonalorganisationerna. Postverketsnya organisation innebär all god samslämmighet har nåtts mellan verkelsregiongränser och länsgränserna. Sålunda hör hela län lill en och sammaregion - . Lokala servicefrägor behandlas av postkontoren. 1fråga om den lokala indelningen har grundtanken i den nya organisationen varilall åstadkomma en anpassning lill verkets produktionsapparat, dvs. lillindelningen i sorterings- och transporthänseende, den s. k.brevområdesindelningen. Den lokala organisationen är således en funktion avefterfrågan på postverkets tjänster. Därvid har det inle varit lämpligt attsöka följsamhet lill länsindelningen i de fall detta skulle strida mot dengrundläggande idén om en anpassning lill brevområdesindelningen. Härtill kommeralt landets kommunika- lionsnät som utgör en grundval förden postala produktionen inle är Nr 57utformat efter länsindelningen. , som primärt är ettkommu- Torsdaeen den nikaiionsföretag,måste självfallet anpassa sig till kommunikationsnätet. HerrANDERSSON i (s): Jag tackar kommunikationsministern försvaret. I postverkets organisationsutredning har man bearbetat organisationsförändringen.Organisationsutredningen lade fram förslag som skulle vara grunden för vidare överväganden och utredningar. Del förslaget var, som jag ser del, väl underbyggt och hade praktiska erfarenheter somgrund. Det innehöll indelning i regioner ochpostområden resp. distrikt som bl. a.innebar alt norra län bildade ett postområde med Västerviksom huvudort. län bildade ett postområde med som huvudort. Del var således en första grundläggande utredning som organisationsutredningenpresenterade. I de sammanhangen sägsi utredningen all vid utformningen av postområdena hade del varit en strävanatt ge så gott underlag som möjligt fören väl utbyggd omrädesförvallning. Jag vill hävda alt delförsta förslaget välhade tillfredsställt den målsättning somangavs i den första översiktliga utredningen. De remissyttranden som föreligger ger ocksåbelägg för synpunkten att del var välgrundadeindelningar som presenterades. - - frångick postverkets organisationsutredning i sina förslag de grundförslagsom fanns i utredningen . Områdena Västervikoch föreslås bli överförda till postområde. I länkommer det således all finnas bara ell postområde med som huvudort. Jag tror inte all delfinns några andra län i landet som bara har ett postområde. Jag anser att den förstavlämnade skissen borde ha minst likastor relevans som den sistnämnda. Jaganser inte alt de argument som försfram har lika god grund som argumenten i det första förslaget. Om nu inte norra län kan bilda eget postområde,borde självfallet och Väslervik tillhöraKalmar postområde. Motiveringarna för alt ändrapå del ursprungliga förslaget anser jag inle vara tillräckliga föratt man skall acceptera det nu framlagda förslagettill post-områdesindelning. Kommunikationsministerns uppfattning när det gällereffektivitet, behovet av rationalisering och annat kan jag naturligtvis dela,men i den fråga del här gäller anserjag all kommunikationsministern borde ha möjlighetalt påverka poststyrelsen tillytterligare överväganden. Förall anknyta till i sista ord vill jag säga att någonform av ministerstyre inte får utövas. Detta ären postverkets angelägenhet, där verket skall falla beslut i enlighet med gällande instruktion och under iakttagande av deregler som finns i den från den iår gällande medbestämmandelagen, dvs. efter förhandlingar medpersonalorganisationerna. Sedanskulle jag helt kort bara vilja säga alt det primära för postverket självfalletär att ge en god service, att snabbt ulföra de transportljänster som kundernager verket uppdrag att utföra. Jag kan inte finna alt det har någon särskiltstor betydelse hur gränserna för områdena är dragna. Det viktigaste är väl attområdena är utformade på ett sådant sätt all det underlättar för verket att geen snabb och god service åt kunderna. Det är detta som har varit avgörande förposlområdesindelningen. Detär inte något särskilt märkvärdigt all man, såsom i detta fall, går överlänsgränserna. Del förekommer beträffande ett 30-lal kommuner i 11 län ilandet, att de hänförs till postområden som har sitt förvaltningscentrum i"främmande" län. HerrANDERSSON i (s): Jag nämnde i mitt anförande alt postverkets organisationsutredningsförsta förslag i detta avseende var ell helt annat än det nu presenterade. Hadedet inte varit fallet, skulle jag förmodligen inle ha ställt någon fråga.Organisationsutredningens förslag från är 1974 kan väl inte ha varit så igrunden felaktigt, all man radikalt måste förändra det är 1975. Det måste härfinnas andra faktorer i bakgrunden. Jagär hell pä det klara med nödvändigheten av att verksamheten bedrivs rationellt.Jag vill emellertid hävda att del första förslaget väl tillgodosågrationaliteten. Jag anser dessutom att del första förslaget för länsvidkommande hade varit lill fördel. Postområdesindelningen har ju i vissasammanhang betydelse när del gäller personaluppsättning och annat. Jag vet inte vad som initierade denförändring som skedde. Jag kan bara peka på all den s. k. länsberedningen isitt betänkande log upp problemet med vissa landsdelars näringsgeografiskainriktning i förhällande till existerande länsgränser. På grundval av en helrad olika karlläggningar av den näringsgeografiska inriktningen, t. ex.reslidsom-land, arbelskraftspendling, fiyitningsrörelser, kollekliva resor,telefon-trafik, handelsomland samt administrativa indelningar hos offentligaoch enskilda förvaltningar, konstaterade länsberedningen bl. a. all del fannsett myckel starkt samband mellan de norra delarna av län och Östergötland.Kalmar är för delar av länet inte den givna centralorten. Detta konstaterandeav länsberedningen är inte heller särskilt anmärkningsvän, om man betänker anavstånden från olika tätorter i Väslerviks och kommuner lill ärungefär längre än avstånden frän samma kommuner lill . i (s): En synpunkt som kommunikationsministern berör och som finns inskriven i dennu föreliggande utredningen vill jag reagera mot, nämligen: "Styrgruppenanser alt övervägande skäl talar för all ett sådant postområde bör delas.Självklar naturlig huvudort saknas. De tvä andra kommunerna har en klarinriktning mot Linköpingsområdet även allmänt sett." Enligtmin och i län mening är del en överdrift alt hävdanågonting sådant. Det är möjligt alt man kan säga att det i vissa sammanhangfinns en inriktning, men inle en "klar inriktning" som här görsgällande. Vi eftersträvar ju, som framgår av min fråga, inle bara i dellasammanhang utan också i alla andra att läns gränser skall hävdas i olikaavseenden. a. detta var motivet för min fråga. Omavvägningen mellan SJ:s bilgodstrafik och spårbundna godstraftk Överläggningen var härmedslutad. i;15 Om avvägningen mellan SJrs bilgodstrafik och spårbundna godstrafik Herr kommunikationsministern erhöll ordetför att besvara i () anmäldainterpellation, 1976/77:58, och anförde: i har - mot bakgrund av SJ:s tillkännagivanden allslyckegodshanteringen kommer att upphöra vid ell stort antaljärnvägsstationer - frågat mig delsom jag är beredd all verka för en sådan avvägning mellan bilgodstrafik å enasidan och spårbunden godstrafik å andra sidan alt nedläggning av stationer medgodsinlämning inte aktualiseras av SJ:s egna åtgärder på biltransportsidan, delsom jag-såvida jag inte anser del möjligt all tillgodose nyssnämnda avvägning -är beredd att överväga att erbjuda alla som önskar anlita SJ:s godstransportermöjlighet att även utnyttja bilgodshämtning på sådana platser där det avekonomiska skäl är oundgängligen nödvändigt att lägga ned stationer medgodsinlämning. SJ:ssiyckegodshantering är driftplanerad med ett 30-tal knutpunktsområden med varsin knulpunklslerminal. Mellan dessa terminaler transporteras godset ijärnvägsvagnar, medan transporterna inom knutpunkts-områdena med några fåundantag ombesörjs med lastbil. Godset lämnas och hämtas vid järnvägsstation,annat in- eller utlämningsställe eller direkt hos kunden. Dellatransportsystem med samverkan mellan bilgodstrafik och spårbunden trafik hartillkommit för att ge kunderna en god och snabb transponservice somdel innebär en rationell ira-fikuppläggning för SJ:s del. Systemet har ocksåden fördelen att det underlättar överenskommelser på kommersiell grund mellanSJ och kun- Omavvägningen mellan SJ:s bilgodstrafik och spårbundna godstraftk derna om direktforsling avgodset lill och frän kunderna inom knutpunktsregionerna. Attbryta detta transportsystem genom ökad användning av spårbundna transporterinom knutpunktsområdena utgör enligt min mening ingen garanti för någralångsiktigt positiva effekter i fråga om godsvolymen vid stationer som nuvidkänns eller riskerar indragningar i godsservicen. Vad som aktualiserarsädana indragningar är inte så myckel tillämpningen av det beskrivnatransportsystemet som förändringar på efterfrågesidan och strukturförändringarhos transportkonsumenterna. OmSJ av företagsekonomiska skäl finner ett beslut om indragning av exempelvisstyckegodsservicen vid någon järnvägsstation påkallat, så finns del emellertidinstrument för modifiering av eller åtgärder mot beslutet i den mån det lederlill att iransportförsörjningen skulle bli lidande. Vad jag syftar på är från regeringens sida av preliminära SJ-beslul omindragning av trafik vid järnvägsstationer som tillkommit på riksdagensinitiativ och som jag redogjort för här i . Sådanprövning kommer till stånd, när kommun som berörs av en slalionsindragningmotsätter sig åtgärder och begär regeringens prövning i frågan. Erfarenheternavisar att kommunerna i allt högre grad begagnar sig av dennaprövningsmöjlighet. Inom ramen för den översyn av trafikförsörjningen i detberörda området som görs vid prövningen finns det möjligheter för regeringenall genom olika föreskrifter om alternativ service garantera alla godskunder enrimlig servicenivå i förhällande till deras efterfrågan på SJ:s tjänster. Detblir härvid fråga om en bedömning från fall till fall utan några i förväg bindanderegler för hur servicen skall vara utformad. i (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret på min interpellation.Svaret innehåller bl. a. en teknisk beskrivning av hur transportsystemet ärkonstruerat; del är kanske i mindre grad ett uttömmande svar på frågan. Somalldeles riktigt inledningsvis konstateras i svaret, har frågorna ställts motbakgrund av SJ:s beslut att upphöra med styckegodshantering vid ett betydandeantal järnvägsstationer . Min första fråga har olyckligtvisformulerats så alt statsrådet kunnat besvara den med att hänvisa till att enomfördelning av gods från landsväg till spårbunden trafik inle nödvändigtvismedför några långsiktiga effekter. Med den synen pä frågeställningen har jaginte mycket all invända mot svaret. Vad jag ytterst åsyftade, vilket ocksåangivits i inierpellationens motivering, var förlusten av ettgodsinlämningsställe vid en , föranledd av en aktivbillransportpolilik från SJ:s sida. Med det följande skall jag försöka belysaproblemet litet mera. Ettgodsinlämningsställe anses ur lönsamhets- och personalsynpunkt böra ha ca 5 tongods . Låt oss länka oss ett mindre samhälle som betjänas av dels ettgodsinlämningsställe vid SJ-slalionen, dels en turbil utgående frängodsknutpunkten. För lastbilstrafiken gäller då följande. Lastbilstransporterär ur flera synpunkter självfallet bra, därför all de erbjuder hämtning av godshos godsinlämnaren på hans egen last-brygga och dessutom lill en lägre fraktsatsän vad det skulle kosta om godset fraktades lill och levererades päinlämningsställel. står inte denna service alla till buds, utan de flestaoch framför allt de mindre godskunderna måste åka till inlämningsställel. Ärnu situationen den att inlämningsställel har en godsmängd som i ringa gradöverstiger vad SJ anser lönsamt har SJ två vägar all välja emellan. Den ena ärall stimulera till ökad godsmängd vid stationen, med andra ord all vidtasäljåtgärder för transportservicen vid stationen och därmed också tryggalönsamheten där. Den andra vägen är alt vidga servicen på lastbilssidan iområdet. Det kan ske mycket enkelt på del sättet att man går ut till ettföretag och presenterar sina tjänster. Genom den åtgärden kan man ganska länföra bort ett par lon gods från inlämningsställel. Åtgärden har då, förutomden förbättrade servicen för de två företag som fick hämtning vid sin egenbrygga, den effekten att godsinlämningsstället med ganska bred marginal kommeralt hamna under den lägsta lönsamhetsnivå som SJ uppställt för sinainlämningsställen. Denfråga som härvid inställer sig är: Vilken service har SJ kvar att erbjuda derelativt många, men kanske mindre godsavlämnarna på orten? Detvar denna effekt jag åsyftade då jag frågade om godsinlämningen vid enSJ-station kan få aktualiseras av SJ:s egna åtgärder på biltransportsidan.Frågan skulle alltså, med en skickligare formulering från min sida, ha gällt enavvägning mellan å ena sidan att ha kvar ett godsinlämningsställe som betjänaralla och å andra sidan att föra över godset till biltrafik, som lämnar mångautan någon avlämningsmöjlighet. Det problemet formuleras, om också litetannorlunda, i min andra fråga, där jag undrat om statsrådet är beredd medverkalill alt alla som önskar anlita SJ:s biltransporltjänster också skall få del påde platser där godsinlämningen vid upphört. Statsrådethar i senare delen av sill svar till mig riktat uppmärksamheten på kommunernasmöjlighet alt begära regeringens prövning av indragning av transportservicen ibygden, om denna därigenom skulle bli lidande. Beträffande regeringensmöjligheter citerar jag ur statsrådets svar följande: "Inom ramen för denöversyn av trafikförsörjningen i det berörda området som görs vid prövningenfinns del möjligheter för regeringen att genom olika föreskrifter omalternativ service garantera alla godskunder en rimlig servicenivå iförhållande till deras efterfrågan på SJ:s tjänster." Svareti denna del lämnar tyvärr utrymme för misstanken att de mindre godsavlämnarna kanlämnas utan service. Jag hoppas statsrådet finner skäl alt korrigera dennadystra slutsals som jag har dragit av svaret. Jagnämnde tidigare i mitt anförande möjligheten att vidta följdåtgärder för allstimulera godshanteringen i fråga om volym vid inlämningsställel. Jag anser atten godsmottagning av delta slag bäst betjänar alla godskunder O/navvägningen mellan SJ.s bilgodstrafik och spårbundna godstrafik Omavvägningen mellan SJ.s bilgodstrafik och spårbundna godslrafik och vill med anledningdärav ställa följande fråga: Vilka säljåtgärder begagnar sig SJ av för attvidga godstransporivolymen vid sina stationer? i uttryckte viss misstänksamhet gentemot SJ ochkanske också mot mig. Jag vet inte om del var meningen. Jag kan försäkra herrAndersson att det inte finns någon anledning att misslänka vare sig mig ellerstatens järnvägar för alt ha några dåliga avsikter. Eftersom järnvägsförelagetär ett serviceföretag måste dess strävan naturligtvis gå ut på all inom ramenför den ekonomi som ålagt företaget ge bästa tänkbara service. Närdet gäller indragningar av styckegodstrafiken vid järnvägsstationer vore delkanske att ta lill litet för myckel om man frän regeringens sida skulle åläggastatens järnvägar en generell skyldighet all erbjuda alla kunderhämtningsservice med bil direkt hos kunden. Som jag framhållit i mitt svar kanregeringen vid en prövning på olika sätt tillgodose motiverade kundbehov ochgarantera en fortsatt rimlig servicenivå. Detta gäller även mindre kunder ochslrökunder. Formerna för denna service kan naturligtvis växla, beroende påortsomfaliningen och de lokala förutsättningarna.