prot · G00917 · 1976-12-31 00:00:00 — Jag tror faktiskt att både mänoch kvinnor skulle vinna på att vi inte har sådana förebilder. Del är minstlika viktigt för männens del. Och här vill jag gärna påminna om debatten somkom bort, debatten om männens villkor. Det är inte bara så att kvinnor ärlågavlönade. Det är också så att männen fortfarande uppfattas såsomhuvudförsörjare, som måste arbeta övertid för att klara familjens ekonomi ellerför att avancera. Det är männen som inte kan gå lill vilken arbetsgivare somhelst och kräva barnledigt för att få se sina barn utvecklas. Det är pojkarnasom fortfarande uppfostras, som om de av någon mystisk högre makt voreförutbestämda att på alla områden söka sig samma livsmönster som sina fäder.Om vi skall kunna nå jämställdhet mellan könen, måste vi vara medvetna om attäven männen ofta är handikappade på grund av sitt kön, alt även männen skullevinna på jämställdhet. Tillsist, herr talman! Jag har bara hunnit nämna några exempel påjämställdhetsfrågor, några exempel på sådant som ofta kommer upp i debatten.Men egentligen hade jag lika gärna kunnat tala om skattelagstiftning, ombostadspolitik eller stadsplanering, om glesbygdsproblem eller om u-landshjälp.Alla dessa områden, liksom det mesta som debatteras här i kammaren, angårjämställdhetsarbetel. Det är därför arbetet för jämställdhet mellan kvinnor ochmän är viktigt för alla som sitter här, inte bara för varje regering. Jag har begärt ordet i den här debatten för att få ställa en fråga tillden nya regeringen i en för samhällets näringspolitik synneriigen viktigangelägenhet. Det gäller den framtida politiken för Statsföretags verksamhet.I regeringsdeklarationen står nämligen inte ett enda ord om vad man avser medden betydande sysselsättningspolitik som byggts upp inomStatsföretagsgruppen. Det enda konkreta i sammanhanget är att i skall byggas ut till ett metallurgiskt centrum. I övrigtinnehåller regeringsdeklarationen endast allmänna synpunkter påregionalpolitiken. Dennye industriministern . Åsling har efter sitt tillträde i enintervju i av sagt att han känner ett tungtansvar för den sysselsättning som Statsföretag skapat, men han tillägger att enallmänt hårdare styrning är att vänta. Innebär detta detsamma som en annanmedlem i den nya regeringen, handelsministern , vid såmånga tillfällen givit uttryck åt, att statens medverkan i näringslivet endasiskall ske när det är lönsamt i varje enskilt fall. Så sent som den 23 septembersäger i "att den nya regeringenendast skall göra statliga ingripandennär det är verkligen nödvändigt, men i andra fall hålla fingrarna borta". Ettkonkret uttryck för vad detta synsätt innebär gav tillkänna i ett tal under valrörelsen i när han kommenterade situationeninom järn- och slålinduslrin i följande ord: "Låt ha dåliglönsamhet, det finns ingen anledning att staten skall rycka in där." Motbakgrunden av dessa uttalanden från den nya regeringen är det fullt förståeligtall många av de 46 000 anställda inom den statliga företagsgruppen känner stororo inför framliden. Det är dessutom på det sättet att många av dessaarbetstillfällen finns inom Norrlandslänen. Enbart i min egen hembygd, ,är betydande delar av sysselsättningen tillfinnandes inom den statligasekiorn. Som bekant är det område där befolkningen drabbats hårdare änannorstädes i hela landei av det privata kapitalels hänsynslösa omdaning avnäringslivet. Enbart inom skogsindustrin har förlorats över 1300 arbetstillfällen, en utslagningsprocess som tyvärr ännu inte är avslutad. , , har meddelat det slutliga beskedel, att desssista massafabrik i , sulfitfabrik, med 350 anställda skallläggas ned vid utgången av mars månad 1977. Vidare har NCB, , aviserat nedläggning av sulfatfabrik, somvisserligen är kombinerad med en utbyggnad av Dynäsfabriken inom samma företagmen som även efter denna utbyggnad innebär att ca 200 arbetstillfällenförsvinner. Alltså berörs över 500 personer av dessa åtgärder. Dennautveckling har skapat en situation inom kommun som måste betraktas somytterst allvarlig. Som en följd därav har kommunen en sådanålderssammansättning av befolkningen att 30 96 är pensionärer. Kan därför inlede nu förlorade arbetstillfällena ersättas med nya, så hotas kommunensservicemöjligheter på flera samhällsområden. Hittillshar i stor utsträckning verkningar av 1960-talets hårda strukturomvandlinginom skogsindustrin kunnat kompenseras genom statliga insaiser och då inteminst genom Statsföretags verksamhet. Dessa åtgärder har räddat bygden frånutomordentliga sysselsättningsproblem. Med detta som bakgrund finns det därföranledning till oro när man nu tydligen avser att strama ål tyglarna förStatsföretags verksamhet. Ärdet nu så att man i fortsättningen avser att inte göra några satsningar inomområden eller företag där lönsamheten väntas bli dålig? Eller ännu värre:Kommer man att göra sig av med företag som inte lämnar vinst? liksom atl ges en rimlig tid för att bevisa sittexistensberättigande? I motsats till det privata näringslivet har nämligenStatsföretagsgruppen haft att ta ett socialt och regionalpolitiskt ansvar.Detta har inneburit att företag som varit betingade av regionalpolitiska skälkunnai få fortsätta även om de inle varit vinstgivande. Gruppen som helhet harfått bära dessa kostnader, ett uttryck för den över- gripandesamhällssolidaritet som enligt vårt sätt att se måsle utgöra en av hörnstenarnai de samhällsägda företagen. Detfinns således anledning att ställa frågan: Kommer sysselsättningsmotivet förden statliga näringspolitiken i regioner med stora sysselsättningsproblem attfå en lika framskjuten placering som varit fallet under den socialdemokraliskaregeringens lid? Iett tal i konstaterade förre statsministern, , att det återigen uppstått en situation där regeringen ställs införuppgiften att trygga sysselsättningen i . Befolkningen i denna bygd harunder årens lopp upplevt hur det privata näringslivet gång efter annan svikitsitt sociala ansvar för de människor som berövats sin sysselsättning. Är den borgeriiga regeringen beredd att genom en aktivstatlig näringspolitik trygga sysselsättningen för de människor som förlorarsina jobb? gäller det inte enbart att i ord ge storslagna löften om 400 000nya jobb. är del ytterst en fråga om att i handling verkligen visa sin viljatill lösning av dagens bekymmersamma situation. Hert (): Jag tänkte ägna min tid åt några synpunkter på utbildningspolitiken. Omdaningenav skolans inre arbeie går in i sitt verkställighetsskede. Del innebär ettsteg framåt i strävandena att öppna kanalerna mellan skola och samhälle. GenomSIA-reformen är det meningen att en del av samhället skall kunna flytta in iskolan. Det är angeläget att folkrörelserna på allvar kan förverkliga detta.SIA-reformen får inte innebära att man skapar en skolans fritidsverksamhet,utan föreningslivet måste få resurser att verka på eget sätt och med egnaledare i skolan. Skolanstår nu inför en fortsatt reformering. Regeringsförklaringen lägger grund fördetla. Det allra viktigaste är, enligt min mening, att vi skola,som vi nu skall forma, kan avhjälpa det svåra problem som ligger i att skolanisoleras från det övriga samhället. SIA-reformen är otillräcklig för att uppnådetta, och det var ju inte heller vad reformen främst syftade till. Vi behöverett nära och ständigt växelspel mellan skola och arbetsliv. Skolansisolering har att göra med den teoretiska slagsida som är en realitet i dagensungdomsutbildning. Det är paradoxall att ungdomarna upplever denna isoleringfrån samhällets vardag samiidigi som undervisningen om exempelvisinternationella förhållanden får ett så stort ulrymme. Förentid sedan publicerades i massmedia undersökningar som belyste ungdomarsmognadsutveckling och mognadsprocess. Här pekades bl. a. på hur gapet mellanden fysiska och den sociala mognaden verkar växa. Den fysiska mognaden kommerallt tidigare, det vet vi. Men det intressanta var att det i undersökningenredovisades tendenser till att den sociala mognaden fördröjs. Enforskningsrapport ger vid handen att da- gens skola tenderar attförsena den sociala mognaden. Ju större spännvidden är mellan den fysiska ochden sociala mognaden, desto större blir också den "inre" splittringsom tar sig uttryck i oro, dålig studiemotivation m. m. Ungdomarsbegåvnings- och intresseprofil är rimligen ganska jämnt fördelad över helafältet från teoretiskt inriktade profiler lill mera praktiskt inriktadeprofiler. Men vår ungdomsskola verkar i allt större utsträckning försumma atttillgodose de praktiskt inriktades intressen. Utantvivel har teoreliseringen starkt bidragit till den allt hårdare konkurrenssom elever och lärare nu pekar på överallt i landet. Betygens utslagsgivandeeffekter blir hårdare ju mindre del av kunskapssektorn man konkurrerar inom. Jagär övertygad om atl detta är en av de viktigaste faktorerna bakom det faktumatt många ungdomar slås ut från utbildningen. Detta med utslagningen frånskolan är ett allvarligt jämlikhetsproblem. De utslagna ungdomarna riskerar attbli ständiga föriorare. Detär alltså från jämlikhets- och solidaritetssynpunkt orimligt med enungdomsskola som slår ut de ungdomar som bäst behöver utbildningen. Vi måstege ungdomsutbildningen en mera markerad social profil. Genom en mer praktisktinriktad ungdomsskola skulle fler ungdomar känna motivation och stimulans iutbildningen. Därmed skulle, jag är övertygad om det, de flesta kunna skaffasig den nyckel till arbetsmarknaden som en god grundutbildning utgör. Idet här perspektivet måste vi behandla den typ av akuta problem som ledde stängning av en högstadieskola i för någon vecka sedan. Jag är räddför att detta inte var någon isolerad företeelse utan att vi då och då kommeratt möta denna lyp av situationer. Jag vill bestämt säga ifrån att ingadisciplinära åtgärder i väriden kan ge tillbaka studiemotivationen hos ungdomarsom av misslyckanden inle önskar någol högre än att få lämna skolan. Detär endast genom en förändrad inriktning av ungdomsskolan som vi kan åstadkommaförändringar som upplevs positivt också av dem som helt förlorat förtroendetför skola och utbildning. Enrad undersökningar pekar på atl om teoretisk utbildning varvas med praktiskyrkeslivskontakt ökas studiemotivationen och trivseln, och då förbättras ocksåutbildningsresullatet. Egentligen är det inget förvånande i detta, eftersomdet måsle vara stimulerande att konkret kunna pröva många av de saker somutbildningen handlar om. ger själva erfarenheterna från arbetsliveten vidgad referensram, som innebär att man lättare kan tillgodogöra sigutbildningen. Det är, som jag ser det, viktigt att forma 1980-talels skolaefter dessa riktlinjer. Fördelarna med en varvadutbildning är uppenbara. Man får möjlighet att i konkretverklighet tillämpa delar av det man lärt sig i skolan. Man får möta olika yrken ochdärmed skaffar man sig erfarenheter som blir till stor nytta i det egnayrkesvalet. De könsbundna yrkesvalen skulleminska. Flickor skulle få erfarenheter från traditionellt manliga yrken, ochomvänt skulle pojkar få erfarenheter från de yrken som i huvudsak flickorsöker till. Kontakterna mellangenerationerna skulle öka. Ungdomar skulle få arbeta tillsammans med äldre. Jagmenar att inte minst den sista punkten har en mycket stor betydelse för hursamhället skall utvecklas . Vi måste skapa goda kontakter mellanäldre och yngre också i vardagslag. kommuner försöker redan-om än i liten skala-att ge ungdomar möjlighet attvarva teori- och praktikperioder. I , för att la ett exempel, kunde deelever som gick ut nian förutom fortsatta studier även välja ettalternativ, som benämndes praktikår. Det visade sig att ett femtiotal ungdomarönskade göra ett praktikår som elt avbrott mellan grundskola ochgymnasiestudier. kommun har, delvis tack vare arbetsmarknadsmedel, kunnatse till alt de ungdomar som ville ha praktikår när läsåret påbörjades ocksåfick det. Detär självfallet bra att enskilda kommuner tar olika initiativ i den härriktningen. Men för framtiden måste vi få en lösning som bygger på enhelhetssyn. Det är ohållbart att överlämna de här viktiga frågorna åtkommunernas goda vilja. Det behövs därför en utbildningsreform som förverkligarvarvad utbildning. Blandde fåtaliga försöken att konkretisera vad denna varvade utbildning egentligenskulle vara vill jag nämna det förslag som utarbetatoch som varit föremål för diskussion i massmedia i olika sammanhang. Förslagetinnebär att läsåret indelas i tre terminer, där två av terminerna används förstudier medan den tredje ägnas åt prakiik. CUF-förslaget är utformat främst medtanke på gymnasiet. Jag tror att man måsle söka olika lösningar på olika nivåeri ungdomsskolan. Den som går en treårig gymnasial utbildning skulle alltså t.ex. under första läsåret kunna få industripraktik, under andra läsåret praktikfrån vårdsektorn och under del iredje kunna möta service- eller administrationsyrken. Förutsättningenför att den varvade utbildningen skall bli framgångsrik är emellertid attpraktikanterna får en stark ställning på arbetsmarknaden och att praktikenformas så att den blir meningsfull i ordets egentliga bemärkelse. Det krävsmycket omsorg och mycket eftertanke för alt kunna förverkliga ett sådant härförslag. Den varvade utbildningen måste omfatta alla. En del säger: Varvadutbildning kan vi ha för dem som har problem i skolan. Jag delar inte denuppfattningen. Jag tror att det är viktigt att den varvade utbildningenomfattar alla. Det är lika väsentligt - om inte väsentligare - för den somlänker ägna sig åt en mer teoretisk yrkeskarriär som det är för andra atl underungdomsutbildningen få kontakt med praktiska bitar i arbetslivet. Opinionenför en varvad utbildning är stark bland gymnasieleverna. Jag vill bara peka påen enkätundersökning som CUF gjorde . Den visade att ca 80 96 avde tillfrågade eleverna ville ha en förändring i riktning mot varvadutbildning. Detär angeläget att frågan om varvad utbildning får en framskjuten plats i detfortsatta reformarbetet inom skolsektorn. Fråganom betygens roll i ungdomsutbildningen tilldrar sig nu ett allt större intresseockså i den politiska debatten. Det håller äntligen på att gå upp för mångabeslutsfattare på olika nivåer att betygens största effekt är att visa vilkaelever som har misslyckats. Allaär överens om att betygen leder till en skärpt konkurrens och saboterarmycket av möjligheterna till samarbete. Det faktum att en minoritet av elevernakanske stimuleras av denna konkurrens kan inte rättfärdiga att framför allt desom främst behöver skolans slöd slås ut. Opinionenmot dagens betygssystem växer. Både ungdomsförbund.Socialdemokratiska ungdomsförbundet. ochKommunistisk ungdom har krävt att betygen avskaffas i ungdomsutbildningen.Bägge de stora elevorganisationerna, och , har sammauppfattning. I stället pekas på att arbetslivserfarenhet måste tillmätas etthelt annat värde . De som företräder en betygsfri skola har tänktsig en lösning i två etapper. I den första etappen skulle betygssystemetreformeras så att graderingen tas bort. Det skulle innebära att enbart betygengodkänd och icke godkänd användes vid bedömningarna. Den andra etappen skullesedan inriktas på att förverkliga målet en betygsfri skola. Detär enligt min uppfattning angeläget all den starka opinion i betygsfrågan somfinns i de politiska ungdomsorganisationerna och i elevorganisationerna ocksåfår slå igenom i det fortsatta reformarbetet inom utbildningen. Låt mig inledningsvis beträffande belygsfrågan säga lill det är gott och väl alt från denna talarstol redogöra för vad vill,men om man i stället talar med partikollegerna i utredningen så är det kanskelättare att komma fram den vägen. 1 varje fall skulle nog kunnalita mera på de socialdemokraliska ledamöterna i utredningen. Regeringsdeklarationenärett omfattande och på många omåden oklart dokument. Jag vill här citera någrapunkler: "Nylagsliftning om socialvården samt hälso- och sjukvården utarbetas. Riktlinjernaför hälso- och sjukvården skall syfta till utbyggnad av öppenvården. Denorganiseras stegvis som ett system med husläkare och mindre vårdenheter. Ävenhemsjukvården byggs ut. En kraftig utbyggnad av långtidsvården ärnödvändig." Urmoderaia samlingspartiets partimotion 1975/76:1979 harjag hämtat följande: "Detär nödvändigt att begränsa den offentliga sektorns expansion . Redan beslutadeutgiftsprogram bör kunna överses, och möjligheterna att privatisera delar avden offentliga verksamheten undersökas . En successiv ochplanmässig höjning av patientavgifterna inom sjukvår den torde bli oundviklig för att stärka landstingens ekonomi - men även föratt ge medborgarna en riktigare bild av sjukvårdens verkliga kostnader. Genom att i högre grad anpassa patientens kostnader till det verkliga kostnadsläget kan överkonsumtion av vård motverkas." Nogbör detta stämma till eftertanke. Här framträder verkligen vad man är uteefter: Sjukvård bör kosta mer, priset skall i högre grad motsvara det verkligakostnadsläget. En plats på intensivvårdsavdelning kostar . per dag, enplats på en långvårdsavdelning kostar . Det är uppenbart att detmåste bli fråga om kraftiga höjningar om man, som det står i moderaiernasmotion, vill ge medborgarna en riktigare bild av sjukvårdens verkligakostnader. Det slås även fast att moderata samlingspartiet anser att människorsöker vård i onödan. Närnu regeringsdeklarationen talar om en kraftig utbyggnad av långtidsvården ärdet bra - men får råda kanske en utbyggnad inte kan möjliggöras.Den offentliga sektorn skall ju begränsas och vårdavgifterna höjas. Hur kommeren ny lagstiftning om sjuk- och hälsovård att se ut? Kommer den att innebära enökad privatisering? Svenska folket har rätt att hysa oro, inte minst med tankepå att biträdande socialministern, , som skall svara för sjuk-ochhälsovård, hämtats ur den moderaia riksdagsgruppen. har även undertecknat en motion där hon föreslår att folktandvårdensuccessivt skall överföras i privat regi. Regeringsdeklarationen slår fast alltandvårdsförsäkringen skall utvidgas till att omfatta även barn och ungdom.Barn och ungdom har t. o. m. fri tandvård hos folktandvården. Vadär det då som ligger bakom uttalandet alt tandvårdsförsäkringen skall utvidgastill att omfatta barn och ungdom'' Delär inte svårt att ana, och det har dessutom bekräftats av borgerliga politiker,att föräldrar som tar med sig barnen till sin privattandläkare betalar förbarnets vård enligt samma regler som gäller för vuxna, dvs. och en fjärdedel av kostnader därutöver. Föräldrarsom inte har ekonomiska möjligheteratt betala dessa kostnader får naturligtvisskicka barnen till folktandvården - så länge den finns kvar. Biträdandesocialministern är självklart intresserad av alt följa upp sin motion om attfolktandvården skall avvecklas och överföras i privat regi. Barnfamiljerna harmot denna bakgrund all anledning att hysa oro. Regeringsdeklarationenslår också helt kort fast att det sludiesociala slödel skall reformeras. Den25 tillsatte förre utbildningsministern en utredning, somenligt direktiven just härtill uppgift alt se över del sludiesociala stödel ochunder lägga fram alternativa principförslag omstudiestödets utformning för såväl studerande inom gymnasieskolan som studerande vidhögskolan. Förslagen skulle åtföljas av kostnadsberäkningar. Blandmånga uppgifter skall utredningen också överväga att gradvis avvecklasambandet mellan makars ekonomi vid studiemedelsutbetalningen på samma sättsom sker inom skattelagstiftningen. 1den studiesociala debatten har endast sällan studiehjälpen uppmärksammats. Dethar varit stöden till de högskolestuderande som dominerat debatten. Vi är nuklara över att stödet till de yngre studerande i den gymnasiala utbildningenspelar en avgörande roll i strävandena att bryta den sociala, ekonomiska ochgeografiska selektionen i utbildningsväsendet. Varför har då dessa grupper intehörts i debatten på samma sätt som de universitetsstuderande? Degymnasiestuderande har ingått i för-äldraekonomin och i allmänhet tillhörvarken de eller deras föräldrar den opinionsbildande kretsen i samhället.Enligt direktiven skall utredningen nu beakta och föreslå ett studiestöd tillde yngre studerande som främjar rekryteringen av ungdom till studier övergrundskolenivå. Familjens ekonomi spelar fortfarande en stor roll vidungdomarnas val av utbildning, särskilt när det gäller att välja mellan kortareyrkesinriktad utbildning och längre leoretisk utbildning. Detta är en mycketangelägen uppgift för utredningen och man hade hoppals att den nya regeringenskulle ha samma syn på denna fråga som den förra regeringen hade. Tyvärrmåsle man nu konstalera att en helt annan grupp har lyfts fram och ansetts somviktigare alt satsa pengar på än de gymnasiestuderande. Utbildningsministernämnar lägga fram förslag som avskaffar den s. k. äktamakeprövningen tillstudiemedel. "Prövningen är ett uttryck för ett förlegatkönsrollstänkande", säger . Ioch med att vi har en skattelagstiftning där vi skattar lika oberoende av könoch civilstånd är det naturiigtvis riktigt att civilstånd inte skall påverkarätten till förmåner. Den förutvarande regeringen har uppmärksammat detta ochhöjt inkomstgränserna vid äktamakeprövningen. Detsamma har skett när det gälltatt höja grundpensionen för äkta makar då båda uppbär folkpension.Socialförsäkringsutskotlet har klart uttalat att man skall fortsätta på deninslagna vägen och att målet är lika förmåner. Vi vet att detta ärkostnadskrävande reformer och ulskottet har därför sagt atl dessa grupper skallprioriteras och all en gradvis utjämning skall ske. Vihar i debaiten hört att man måste föra en restriktiv ekonomisk politik -utrymmet för löneökningar är starkt begränsat. Dettahar emellertid inte hindrat utbildningsministern från att anse sig kunnaspendera ca 100 milj. kr. för atl avskaffa äktamakeprövningen. Prövningeninnebär att studiemedel inte utgår vid inkomster . Om resursernaär tillräckliga är utbildningsministerns åtgärd naturligtvis bra, men är deinle del. och då hade man hoppats att de sämst ställda grupperna skulle lyftsfram och fått en förbättrad ekonomisk situation . Del gällerde gymnasiestuderande och det gäller lågavlönade med bristfällig utbildning. SocialministerRune kommer med all säkerhel att få svårigheter all förklara förpensionärerna varför han inte har gått ut och lalat om att han i ett sammanhangtänker höja folkpensionen för makar från 155 96 lill 190 96 av basbeloppet.Kostnaden för denna reform är ca . Anser inte socialministernliksom jag alt vid en prioritering borde de gymnasiestuderande, de lågavlönademed bristfällig utbildning och pensionärerna haft företräde framför de relativthögav-lönade och redan välutbildade? Slutligen,herr lalman: I kammaren har diskuterats kärnkraft, trovärdighet,löftesbrott och dagtingan med samvetet. Jag skall inle närmare kommenteradessa frågor. Jagvill bara i all välmening rikta en uppmaning till . Det är helt klartalt man upplevde oro från den tidpunkt valresultatet blev känt och fram lillden dag då regeringsdeklarationen presenterades. Som en gärd av tacksamhetborde inbjuda landets statsminister när tas idrift. Då under valrörelsen besökte regionen vände han Barsebäckryggen och förklarade att han aldrig besökt ett kärnkraftverk. är valetöver, blir ett faktum, och tidpunkten bör väl vara mogen förlandets statsminister alt besöka ett kärnkraftverk. Detta var som sagt endasi ett välvilligt förslag. Tystnadens slöja har tills legat över den borgerliga regeringen.Medan oron har spritt sig på den ena arbetsplatsen efter den andra har denborgerliga regeringen valt att vara tyst - men här och var har fasaden rämnat.Så har vi t. ex. helt överraskande fån veta vad en borgerlig regering prioriterar- försvaret! Förväntningarna har varit höga hos de borgerliga tidningarna ochså också hos militärerna. Vi har kunnat läsa i pressen atl den borgeriigavalsegern har gett militärerna nyll hopp. Men inte bara militären har fått nyllhopp utan också försvarsindustrin.