prot · G00936 · 1976-12-31 00:00:00 — Meddagens reform tar vi ytterligare ett steg i riktning mot länsdemokrati.Landstingen kommer alt få tillsätta samtliga ledamöter i länsstyrelsernautom ordföranden, och därmed kommer den politiska opinionen i länen attavspeglas bättre i länsstyrelsernas beslut. Förändringen blir inte så stor ipraktiken, eftersom del redan j våras beslöts alt tio av de fjorton ledamöternaskulle nomineras av de politiska partierna. Men blir det landstingen somväljer ledamöterna i . och det är en viktigprincipiell nyhet. Oppositionengår emot den här reformen. Liksom 1800-talets konservativa slog vakt omöverhetens inflytande i länen varnar dagens socialdemokrater för vad somkommer att hända om inte regeringen får behålla sin utnämningsmakt. Och det äralla möjliga farhågor som vädras. Framförallt tror man atl landstingen kommer att välja ,/e/ människor tilllänsstyrelserna. Detkommer inte atl bli tillräckligt med företrädare för primärkommunerna, sägerman. Detkommer inte atl flnnas ledamöter med erfarenheter av arbetsmarknaden. Detkommer inte att väljas representanter som har kunskap om näringslivetsproblem. Kortsagt, landslingen kommer inle atl inse sitt ansvar att göra länsstyrelsenallsidig och representativ. Dettaär de gamla invändningarna mot maktspridning, demokratisering ochdecentralisering. Man menaratt regeringenär klokare än landstingen. De där uppevet bättre än de där nere. Med den inställningen har man länge bromsat denlänsdemokratiska utvecklingen. Mennu är del en ny majoritet och en ny regering, som har förtroende för folkvaldaorgan och som vill ge ökat inflytande åt regionala och lokala opinioner. Därmedmåste överheten få vika, på område efter område. Det blir mindre avcentralstyrning i samhället. Skallvi komma längre med länsdemokraiin måste vi givetvis se över hela det regionalakomplexet. 1 längden kan del knappast vara rimligt atl ha två regionala organsom utses på ungefär samma sätt, och landstingetsförvaltningsutskott. Detär också myckel sannolikt att uppgifter som sköts på regional nivå kan förasner till kommunerna. Principen om en statlig övervakning av kommunerna genomlänsstyrelsen är ett arv från då kommunerna var mycket små och derassjälvstyrelse var en ren självförvaltning, utan anställda tjänstemän. harvi en hell annan kompetens på den primärkommunala nivån, och då borde också endel bevakningsfunktioner på länsnivån gå att undvara. Dagensreform är ett litet steg, men ett steg i rätt riktning. Jag yrkar bifall tillutskottets hemställan. Jagvill också gå in något på de invändningar som rests från socialdemokratisksida. Denförsta invändningen är att regeringen går för raskt fram. En ny ordning förlänsstyrelserna etablerades så sent som , och därför skall man interedan nu börja ändra på systemet igen. Enligt de traditioner som råder inomlagstiftningen skall man avvakta erfarenheterna av de nya reglerna innan manvidtar förändringar, heter det i den socialdemokratiska motionen. Jagkan hålla med om att del argumentet har en viss tyngd när en lagändring redanhar trätt i kraft. Då kan det vålla förvirring att alltför snabbi komma med nyasignaler. Men i det här fallet är det fråga om regler som ännu inte har hunnittillämpas ulan skulle ha trätt i kraft först . Under sådanaomständigheter kan det inle vålla någon större olägenhet att göra enförändring, när folket i val har uttalat sig för en annan politik. Denandra invändningen gäller all del är ell avsteg från etablerad praxis att intelåta företrädare för arbetsmarknadsorganisationerna nominera ledamöter istyrelserna för slalliga myndigheter. Delta är ju en lätt överdrift - detförhåller sig verkligen inte så att vi har lekmannastyrelser med företrädareför arbetsmarknadens parter i alla statliga styrelser. Vi har del på en delhåll, i fackorgan där man har ansett det viktigt att tillföra arbetet dekunskaper och erfarenheter som finns hos organisationerna. Då del gäller många andraorgan anser man antingen att den här sakkunskapen inle är så nödvändig ellerockså att den finns representerad på annat säll. I beslutande organ -fullmäktige, landsting, riksdag, regering - har vi ju inga speciellaföreträdare för organisationerna, men del innebär verkligen inle alt man därsaknar kontakter med näringsliv och arbetsmarknad. Fråganär då om man skall jämföra länsstyrelserna med specialiseradeförvaltningsorgan, typ , eller med sådana mer allmänna organsom riksdag och regering. Jag medger gärna atl det finns utrymme för flera svarpå den frågan. Men det är inte orimligt all se som ett slagslänsregering med mycket breda uppgifter. 1 linje med det synsättet är det hellnaturiigt alt vi låter ledamöterna utses av de valda organen i länen,landstingen. Riskenför all väsentliga erfarenhetsfält skulle bli orepresenterade med en sådanordning är verkligen inte överhängande. Landslingen är ju inte precis renons pålöntagare och företagare, och jag förstår faktiskt inle hur de skall kunna bärasig åt för alt välja länsstyrelser utan kontakter med arbetsmarknadensorganisationer. I det här genomorganiserade samhället råder det ingen brist påsådana kontakter. Därför är det naturligtvis nonsens när förslaget sägs vara enulmaning mol organisationerna. Försvaret för näringslivels organisationer är fö. värt att observera. Del är såviu jag vet första gången somsocialdemokraterna anklagar den nya regeringen för alt vara fientlig motSveriges industriförbund och . Under valrörelsenlät del något annorlunda-men nu lar den nya oppositionen näringslivetsorganisationer under sina vingars beskydd. Dentredje socialdemokratiska invändningen, slutligen, gäller den förmentasammanblandning mellan statliga och kommunala organ som skulle uppstå genom denhär ordningen. Det måste, skriver man, "le sig främmande att ett kommunallorgan utser 14 av 15 ledamöter". Så främmande är det välinte. utsåg samma kommunala organ, dvs. landstingen,alla ledamöterna i ell så utpräglat statligt organ som första kammaren, och denordningen försvarades in i det längsta av socialdemokraterna. i den sistaförsvarssiriden en ideologi om alt det just var detta "kommunalasamband" som var kitlet i svensk demokrati. har man vänt på klacken ochklagar över sammanblandning och oklara ansvarsförhållanden mellan stat ochkommun. HerrBERNDTSON (vpk): Den regionala samhällsförvaltningen var föremål för behandling iriksdagen för . Även förtroendemannaslyrelsen i länsstyrelsenbehandlades då. Denna fråga, som kommer igen, är en delfråga i sammanhanget. Frånvänsterpartiet kommunisterna anförde vi då att planeringen inte kan sesisolerad från samhällets ekonomiska struktur. Frågan gäller om planeringenskall anpassas till den kapitalistiska ekonomins principer eller om det skallvara en styrande planering. Enligtvår mening måste man om man vill uppnå en regional och social utjämning ha ensammanhållen, medveten samhällsplanering. Marknadsekonomin med desskoncentrations- och utslagningstendenser talar inte för länsfederalism. De sombortser från dessa faktiska förhållanden tecknar skenlösningar förplaneringsfrågorna. Deekonomiska realiteterna talar alltså för en statlig förvaltning på länsplanetav planeringsfrågorna. Däremot ärdet angeläget att den lokala väljaropinionentillvaratas och kan göra sig gällande. Här är självklart landstingen en viktigfaktor. Diskussionenhar rört sig om vem som skall nominera eller utse förtroendemannaslyrelsen ilänsstyrelsen. En modell med tredelad representation från landsting,primärkommuner och korporationer stod länge till debatt. Mot denna modellställdes en annan där landstingen ensamma skulle utse ledamöterna, vilket måsteanses vara bättre. Regeringensförslag frångick den tredelade representationen och förordade istället att de politiska partierna skulle nominera i förhållande till sinstyrka i länet. Vi godtog kommunisterna della förslag medden viktiga koppling lill landstingen som också förekom. Vi tillmätte del storbetydelse all landstingen förutsattes bli fora för regionalpolitiska debatteroch att landstings och kommuners beslutande församlingar regelmässigt bör fåyttra sig över frågor som länsprogram, fysisk riksplanering och liknande. Dessaenligt vår mening betydelsefulla kopplingar till landsting och kommuner bortsågde borgerliga ledamöterna i från då, och de såg som endautväg atl landstingen utser styrelsen för att få inflytande över den statligalänsförvaltningen. Detsamma gäller den borgerliga regeringens förslag som nustår lill avgörande. Att det är fråga om en statlig länsförvaltningfastslår kommunministern i sin proposition. Även borgerliga tidningar har,som' i redan påpekat, uppläckt ihåligheten iregeringens förslag. Högertidningen Östgöta Correspondentens ledare varrubricerad "Illa genomtänkt", och skribenten hoppades alt riksdagenskall avslå När vidiskuterade dessa frågor i förra gången anfördes från borgerligthåll att det är förståeligt att man från socialistiska grunduppfatiningar villha en möjlighet att centralt styra så mycket som möjligt. har tydligen denståndpunkten spritt sig även till borgerliga tidningars redaktioner. Är detmöjligen sådant som brukar kallas smygsocialisering på borgeriigt håll? Påen punkt krävde vpk ändring i den socialdemokratiska regeringens förslag iapril . Det gällde den föreslagna ordningen all del privata näringslivetskulle nominera två ledamöter till . Man föreslog nämligen attfyra ledamöter skulle ha erfarenhet från länets näringsliv och arbetsmarknad.Av dessa skulle två företräda erfarenheter från fö-relagarsidan och tvåerfarenheter från arbetstagarsidan. Vifann det stötande att privatkapitalet skall ha ett slags med löntagarnaparitetisk represenlanlion. Kapitalägarna ges på det sättet en orimlig överrepresentation.Några storföretag i ett län får samma ställning som tiotusentals lönarbetareoch tjänstemän. Jag vill betona att vi inle alls ser något fel i atl arbetareoch tjänstemän får särskild representation. De grupperna blir vanligenunderrepresenterade i alla san-imanhang. Därför krävde vi endast atlförelagarrepresenlanterna skulle ersättas med partirepresentanter, medan deanställdas organisationer skulle ges särskild representation. Ipropositionen 1976/77:19 finns samma förmån för privatkapitalet inbyggd.Kommunministern diskuterar vikten av alt vissa erfarenheter blir företrädda ilänsstyrelsen. När man hävdar atl det är landstingen som skall utsesamtliga ledamöter motsvarande de politiska partiernas styrka, går det inteihop med en direkt kvotering. Därför förordas att en erinran tas in ilänsstyrelseinstruktionen om vikten av att vissa erfarenheter blir företrädda.Vi motsätter oss speciell representation för privatkapitalet, oavsett vilkenform denna ges. Imotionen 1976/77:16 har kommunisterna yrkat all riksdagenuttalar att särskild representation för det privata näringslivet ej börinskrivas i länsslyrelseinstruktionen. Motionen avstyrks avkonsli-luiionsuiskoiiei. Attvi endast tagit upp frågan om näringslivsrepresentation i vår motion tolkadeherr Fiskesjö som belägg för att vi i övrigt skulle godta propositionen. Vadjag här anfört bör ha tagit ur den villfarelsen. Detär f ö. ingen obetydlig detalj om privatkapitalet skall tillförsäkras ensärskild ställning i valet av länsstyrelse. Frågan blir faktiskt mer betydelsefullmot bakgrunden av den borgeriiga regeringens förslag, där del påslås atllandslingen ulser alla ledamöterna motsvarande partiernas styrkeförhållande. Meden lätt fnysning noterade atl vi från vpk fann förslagetstötande. Jag vill fråga om han inte har förstått vari det enligtvår mening stötande ligger i all tillförsäkra privatkapitalet en paritetiskställning i förhållande till lönarbetarna. Eller har förstått detmen har en annan uppfattning? Del kan vara bra all få vela del. Vi vidhåller uppfattningen atl del är stötande ochhell omotiverat att Nr 36 ge privatkapitalet en representation i paritet med arbetare ochtjänstemän, Onsdaeen den Jag ber därför, herr talman, att få yrka bifall till motionen 16. jdenpmber () kortgenmäie: Bara någraord till ! Jagtycker helt allmänt att det vore ganska egendomligt om man från möjlighetentill representation i skulle utesluta en viss bestämdyrkeskategori. Hur skall man över huvud taget kunna effektuera en sådan beställningfrån sida, om mot all förmodan skulle följa herrBerndtsons förslag? Skulle man då granska varje individ särskilt för att se omhan uppfyller de kvalifikationskrav som menar all man skalluppställa? HerrBERNDTSON (vpk) kort genmäie: Här försöker man dels hävda att länsstyrelserna ulser styrelsen och attdenna skall återspegla de politiska partiernas styrka, dels anvisa vilka partsintressensom skall finnas med. Då var det, , faktiskt artigare när densocialdemokratiska regeringen föreslog att tio ledamöter skulle nomineras avpartierna och fyra av näringslivels parter. låtsas den nuvarande regeringenatt del är landstingen som totalt utser dem men anvisar ändå vissa personer sombör komma i fråga. Jaganser att det förhåller sig på ett annat sätt när det gäller arbetare ochtjänstemän än det gör i fråga om privatkapitalet. Dels berörs de förstnämnda ihögsta grad av planerings- och sysselsättningsfrågorna, dels är risken stor föratt de blir underrepresenterade. Direktörer från det s. k. näringslivet kommerdet säkert ändå alt bli gott om genom de borgeriiga partiernas försorg ulannågon särskild anvisning, Jagvägrar, , att godta ett paritetsförhållande mellan å ena sidanarbetare och tjänstemän och å andra sidan privatkapitalet. Det är arbetare ochtjänstemän som skapar värdena när företagen hålls i gång, och det är ocksåarbetare och tjänstemän som drabbas av arbetslöshet när företagen slår igen.Arbetare och tjänstemän tvingas ofta flytta när jobben försvinner - företagenbrukar däremot flytta när utsikterna till profit är större på en annan marknad. Hur skall man här kunna tala om två likvärdigaparter? Det är en oförskämdhet mot arbetare och tjänstemän! Det är därför somvi motsätter oss särskild representation för privatkapitalet i någon form. () kortgenmäie: Jag vill underslryka atl vad som sägs i propositionen ingalunda är attkapitalägarkaiegorin på något speciellt sätt skall favoriseras, Rent allmäntkan man naturligtvis säga att med den sammansättning som de politiskapartierna har och med den proportionella fördelning som finns mellan olika yrkeskategorieri samhället kommer det inte att vara någon riskför att löntagarsidan skulle bli underrepresenterad. Det är ju ändå på detsättet atl det är löntagarna som är i majoritet inom samtliga politiskapartier. HerrGUSTAFSSON i (s): diskuterades här i kammaren den regionalasamhällsförvaltningen. Anledningen därtill var en av den dåvarande regeringenframlagd proposition. Den hade i sin lur baserats pä länsberedningensbetänkande Stat och kommun i samverkan och däröver avgivna remissyttranden.Propositionen bifölls i allt väsentligt, när det gällde val av ledamöter istyrelsen dock efter lottning. Dethade varit rimligt och lämpligt att beslut och därefter vidtagnaändringar i instruktion fått tillämpas innan de ändrades, dettaså mycket mer som i propositionen tillgodosågs ett i många sammanhang framförtborgerligt önskemål om alt länsstyrelsernas ledamöter skulle väljasproportionellt i förhållande till partiernas röstetal. Det kunde visserligendiskuteras om inte länsstyrelsernas sammansättning i stället borde återspegladen parlamentariska principsom bestämmer regeringens sammansättning, men ingenhar såvitt jag vel påstått att politisk proportionalitet inte skulle uppnåsgenom kammarens beslut . Det har anförts att val av ledamöterborde ha baserats på röstetalen i landstingsvalen i stället för på röstetalen iriksdagsvalet. Hade detta förhållande varit orsaken till de skiljaktigauppfattningarna hade de säkert gått atl sammanjämka. Orsaken till altriksdagsvalet logs till utgångspunkt var en önskan från regeringens sida attmarkera karaktär av statligt organ. Hade vi då valt anknytninglill landstingsvalet, skulle det ha gett oss ytterligare ca 13länsslyrelsemandat. Det var således icke partiegoisliska skäl som dikteradelösningen, utan det var en markering av som utflöde avregeringsmakten. Detär mol den bakgrund jag här redovisat ytterligt anmärkningsvärt all denborgeriiga regeringen funnit det nödvändigt all i stor brådska lägga fram en nyproposition om förtroendemannaslyrelsen i länsstyrelserna. Utskoiismajoritetenhar inte ansett det behövligt ens att höra de båda kommunförbunden, som ärsärskilt berörda och som icke har fått ta ställning till ell förslagav denna innebörd. Del är sanneriigen en underlig ståndpunkt av Svenska kommunförbundetsvice ordförande. Trots atl i denna sin egenskap varil med om atl påförbundels kongress framföra klagomål över all kommunernas intressen icke tillvaratogsav landstingen när de hade att utse fem ledamöter, anser han nu att förbundetssynpunkter inte behöver inhämtas när landstingen skall utse alla 14ledamöterna. Ej heller har under ärendets behandling framfört någonerinran mol att primärkommunernas intressen i delta sammanhang inle hartillgodosells i propositionen. Är inte det, , en väl hastig anpassningfrån Svenska kommunförbundets vice ordförande? Den proposition som nuframlagts av den borgerliga regeringen innebär att utserlänsstyrelsens styrelse. De politiska partierna skjuts i bakgrunden iförhållande till del beslut som fattade . Ledamöterna äransvariga inför . Om så vill kan det styralänsstyrelsens beslut. Det är en ganska fantastisk och unik konstruktion altett kommunalt organ skall utse samtliga ledamöter i en statlig styrelse, medundantag av landshövdingen. blir därigenom ett organ förlandstinget. Men länsstyrelserna är statliga organ, och jag vill hävda altingen modern stat kan styras på ett ändamålsenligt sätt utan alt ha tillgångtill regionala organ. Enligt propositionen skall inle ansvaret utkrävas avregeringen, varunder hör, utan av ett kommunall organ. Omen regional politik skall kunna föras, är det nödvändigt all del finns ettorgan som i vissa lägen kan falla beslut. I kammardebalien angavbåde och att del är som skall ha sista ordet.Det betyder att de regionala beslut, som skall fatta och som tillövervägande delen är styrande för kommunerna, skall fattas av en styrelse somrepresenterar . Om inte detta innebär atl man etablerar landstingetsom en överkommun, undrar jag faktiskt fortfarande hur man definierar detbegreppet. Regeringens föredragande har insett della och säger därför all denomständigheten all skall utse ledamöterna i styrelsen självfalleticke innebär alt förlorar karaktären av självständig statligmyndighet som lyder direkt under regeringen. Men vad betyder denna frommaförhoppning, när han sedan lägger fram ett förslag av direkt motsatt innebörd?Och vart log den mångomtalade länsdemokraiin vägen? Skall den verkligeninnebära att landstingen utser ledamöter i ett självständigt statligt organ somlyder direkt under regeringen? Jaghar faktiskt länge undrat vad man från borgerligt håll egentligen har menat medlänsdemokrati. Skulle della vara det man har avsett, eftersom talarna här harsagt att man nu tar första steget mot en länsdemokrati, då ber jag att vi måttebli bevarade från fortsättningen. Detär klart all ledamöterna får en sällsynt oklar ställning. De är valda avlandstinget och ansvariga inför detta, men de fattar beslut på en statligmyndighets vägnar som enligt föredraganden lyder direkt under regeringen. Fråndemokratisk synpunkt framstår förslaget för mig som en ovanligl uselt förslag.Den nya regeringens ledamöter bör sluta med att åka omkring och italarstolarna slå sig för bröstet och säga atl de har varit snabba med att tadel första steget på vägen mol länsdemokrali. Del kan de inle själva tro på, omde försöker sätta sig in i innebörden av det förslag som framläggs, ochingen annan heller som gör sammaledes. Enligtförslaget skall icke arbetstagarnas och näringslivels företrädare ifortsättningen garanteras rätten atl medverka i planeringsarbete,trots all den översiktliga planeringen i särskilt hög grad berör sysselsättningoch näringsliv inom länen och trots alt samtliga länsstyrelser redovisat atldessa representanter tillfört styrelserna värdefulla er- farenheter och kunskaper. Föredragandenhar visserligen uttalat atl han anser det önskvärt atl erfarenheter av deltaslag blir företrädda i styrelsen. Men eftersom valen av ledamöter skall kunnaske proportionellt betyder det att ledamöterna kommer att väljas sompartirepresentanter. Endast om de har anslutit sig till en politiskmeningsinriktning och inom denna meningsinriktning fått företräde framför annanpolitiskt verksam kan de räkna med att bli invalda. Det är inle förvånande attTCO i ett särskilt uttalande från sin styrelse och i en uppvaktning införkonslitulionsulskollet framfört starka betänkligheter mot förslaget. Detborde inte ha rått några delade meningar om att vid de framtida svåra regionalaproblem länsstyrelserna kommer atl ha att brottas med det vore ytterstangeläget att de som representerar särskilda kunskaper och erfarenheter avdessa problem, och som är särskilt berörda, vore företrädda i länsstyrelsernasstyrelse. Företrädare för dessa organisationer har accepterats i viktigacentrala verk och styrelser, t. ex. , men skulle intekunna få förtroendet att redovisa sina erfarenheter och synpunkter ilänsstyrelsernas förtroendemannastyrelse och där få vara med och fatta beslutsom berör dem i så ovanligt hög grad. Jag förstår emellertid att det är denenda möjliga konsekvensen av det även i andra avseenden felaktiga system förval av förtroendemannastyrelse som föreslagils i proposilonen. Jaghar lidigare uttryckt min förvåning över att denna proposition framlagts innanriksdagens beslut ens har tillämpats och prövats. Förhållandel ärnaturiigtvis det att företrädare för de borgerliga partierna harförsökt framställa sig som mera länsdemokraliska än andra och känt sigtvungna atl försöka manifestera detta genom att lägga fram förslag om attlandstingen skall välja ledamöter i länsstyrelsernas styrelser. Det kan endastbeklagas att vi skall få ett olämpligt system på grund härav. Del är enkonstitutionell hybrid som regeringen föreslår atl anta. Jag är föregen del övertygad om att de kommunala förtroendemännen långt in i era egna ledbeklagar detta förhållande. Jagskall inte använda tiden för atl la upp en debatt med dem som har velatföra ett resonemang om överflyttning av den översiktliga samhällsplaneringenfrån länsstyrelserna till landstingen. Jag tror alt vi kommer atl få tillfälleatt göra det. Men med anledning av inlägg frågar jag mig ändå omdet är en rimlig ordning all först besluta om hur styrelsen skall se ut ochsedan besluta om vilka uppgifter styrelsen skall ha all handlägga.Det är som atl köpa slips först och därefter välja kostym. Närdet gäller i inlägg vill jag bara ta upp en punkt. Hanifrågasatte huruvida man skulle få politiskt proportionalitet om man släppte insärskilda företrädare för arbetsmarknadens organisationer. Jag har för herrBjörck tidigare redovisat att vi var beredda att vid enpartiledaröverenskommelse försöka klara den uppgiften. Men jag vill säga tillherr att om han nu eftersträvar en millimeter- rättvisa på den punkten,så borde del ju även ifrågasättas om landshövdingen över huvud taget skallvara med i styrelse, för han har också ibland en politiskuppfattning, förmodar jag. HerrTarschys gjorde en jämförelse med och sade, om jag nu minns rätt, atti valde landstingen ledamöter till . Det ansågsalldeles särskilt bra, och varför skulle då inte landstingen kunna väljaledamöter till länsstyrelsernas styrelser? Detfinns väldigt många synpunkter på skillnaden mellan politiska organ ochförvaltningsorgan, men jag vill lill säga, att det var väl ändåaldrig på tal att landstingen skulle välja samtliga ledamöter - dethade ju varil parallellen i så fall. resonemang talar ju för dennuvarande ordningen, där landstingen väljer hälften av ledamöterna ilänsstyrelserna. Landstingen valde aldrig hälften av ledamöter. Jagtycker inle att det är en adekvat jämförelse som gör här.