prot · G00987 · 1976-12-31 00:00:00 — Ja, del var precis vad departementschefen skrev i denproposition som vi tog i slutet av föregående år och som reglerar val av ledamöteri länsstyrelses föriroendemannastyrelse, och jag tror alldeles säkert att hanockså menar det. Det är bara det alt hans förslag leder till något helt annat,och det är del primärkommunerna har upptäckt. De upptäckte det i sinaremissvar, de upptäcker det , och det har i sin tur resulterat i att denborgerliga regeringen har anlagt ett myckel försiktigare synsätt än vad denhade tidigare. Jag bara hoppas att det, efter hand som den här diskussionen gårvidare, skall leda till att regeringen inte längre känner något behov av attdriva den frågan, även om den har ett förfiutet som jag förstår kan verka litetpåträngande. Fårjag bara lill sist säga, när inte kunde godta den redovisning avrepresentationen från tjänstemannasidan som vi har gjort, att jag har miltmaterial tillgängligt här och atl jag gärna skall visa det. Vikan inte komma lill något annat resultat än del som jag hade redovisat, men jagmedger också atl del finns en osäkerhels-marginal. Herrförste vice talmannen anmälde att anhållit att til protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytterligare replik. beslöt atl ledamöterna ilänsstyrelsernas styrelser i framliden skall utses av landslingen. Socialdemokraternaville inte vara med om den reformen, bl. a. därför alt den kom för tält inpå enförändring, som redan tidigare var beslutad men ännu inte hunnit genomföras. "Del strider moi de traditioner som finns inom lagstiftningen att inleavvakta erfarenheter innan det vidtas förändringar", förklarade herrJohansson i m. fi. i motion 1976/77:15. Detbehövdes alltså 24 dagars erfarenheter innan socialdemokraterna väckte förslagom en ny förändring. Man vill nu riva upp det system vi stannade för i höstasoch avlägsna fyra landsiingsvalda ledamöter ur länsstyrelsernas styrelser. Vihade en lång palaver orn den här frågan , och det finns ingenanledning att åter gå igenom alla argument för och emot. Jag skall inskränkamig till att peka på några besynnerligheter i socialdemokra- temas motion ochreservation. Denförsta besynnerligheten är atl man tycks uppfatta den genomförda förändringensom ett opassande brott mot den demokratiska traditionen. har gåttifrån en tidigare fast etablerad praxis, heter det i motion. Dettaär ju den klassiska konservativa invändningen mot alla förändringar isamhället. Vill man över huvud taget genomföra reformer, lär man aldrig kunnaundvika att kollidera med äldre praxis. Men i det här fallet är det inte barakonservatism ulan också en ganska konstlad konservatism, efiersomlekmannainslagei i länsstyrelserna infördes så sent som den 1 juli 1971.Fastare etablerad än så är alltså inte den praxis som socialdemokraterna talarom. Detär inte heller så - som man velat antyda från socialdemokratiskt håll -. att detskulle vara ett opassande avsteg från kutymen atl ha lek-mannaslyrelser ulanföreträdare för arbetsmarknadens parter. Vem som helst kan konstalera iStatskalendern att det bara är ett mindretal av alla statliga verk som harsådana företrädare i sina styrelser. Därför är det högst egendomligt närutskottets socialdemokrater i reservationen beskriver den nu genomfördaordningen som en utmaning mot organisationerna. Är detta en utmaning motarbetsmarknadens parter, så kan man med samma rätt säga atl det är en ulmaningalt de inle är företrädda i tjogtals andra statliga organ. Införbeslutet yppades det en del farhågor för att de nya styrelserna inteskulle bli tillräckligt representativa. Reservanterna hävdar nu att engenomgång av förteckningar som utskottet tagit del av över de av landstingenvalda ledamöterna bekräftar dessa farhågor. Delsamma har sagts här i debatten.Särskilt tjänstemannasidan skulle vara under-representerad. Jag skulle gärnavilja ta del av den genomgång som i refererar lill.Såvitt jag kan bedöma finns del nämligen en omfattande representation av demest skilda yrkesgrupper i länsstyrelsernas styrelser. Där finns arbetare,tjänstemän, lantbrukare, företagare, hemarbetande oc-h heltidsengagerade kommunalaförtroendemän. Vad tjänstemännen anbelangar besätter de, såvitt jag har kunnatbedöma, av alla platser i länsstyrelsernas styrelser. Och harjag ändå inte räknat med alla de tidigare tjänstemän som döljer sig undersådana beteckningar som kommunalråd, landstingsråd och riksdagsman, som t. ex.herr själv. Att det skall behöva saknas kunskaper och erfarenheterfrån näringsliv och arbetsmarknad i de nya styrelserna finns ingen anledningatt befara. Diskussionenom arbetsfördelningen mellan statliga ämbetsmän på länsplanet och folkvaldarepresentanter är gammal - den har i själva verket pågått oavbrutet i över 150år. var det framför allt de konservativa gruppernasom slog vakt om del statliga infiytandet ute i länen. Vi mötte en litenreminiscens av denna hållning under diskussionen om den nyakommunallagen, när helt stilenligt försvarade landshövdingens rättatt delta i landstingsmötena. Menunder är det framför allt socialdemokraterna som har värnat omcentralmakten och som i åtskilliga fall har gått emot krav på en vitaliseradregional självstyrelse. För oss liberaler däremot härden huvudsakligafärdriktningen ända varit att stärka inslaget av folkligtinfiytande på regional nivå. Därför är det också naturligt för oss att stödjade länsdemokratiska strävandena. Genom att ge länsstyrelsernas styrelser enkonsekvent politisk sammansättning har vi flyttat fram positionerna ännu någonbit och underlättat framlida beslut om decentralisering av politiska beslut.Jag tror inte alt det är omöjligt att betrakta de nya styrelserna på länsplanelsom embryon till ett slags länsregeringar, som mycket väl skulle kunna taslutgiltig ställning till en rad frågor som avgörs på regeringsplanet av jäktadestatsråd. Detär en förfelad idé att alla beslut skall fattas i . Låt oss i ställetundersöka om inte många ärenden kan slutbehandlas i , i , i Örebrooch i . Med politiskt valda länsstyrelser kan vi föra besluten närmare demänniskor som är berörda. Fårjag slutligen korrigera ett missförstånd som tycks ha råkat utför. Han hävdade alt det borgerliga förslaget skulle ha gått ut på att genäringslivets organisationer en särskild representation i länsstyrelsernasstyrelser. Så är inle fallet. De enda som kräver särskild representation ilänsstyrelsernas styrelser för arbetsgivarna och förelagarna ärsocialdemokraterna. uttalade sig visserligen emot detta, men ivoteringen avser vpk tydligen att ge sitt stöd åt alt näringslivetsorganisationer företräds i länsstyrelsernas styrelser. Vi får väl se vad herrHagel och har alt säga om den saken. i (s) kort genmäle: Får jag med anledning av inlägg bara säga att när vi harskiljaktiga meningar om antalet tjänstemän som finns med i länsstyrelsernasstyrelser, beror detta naturligtvis på atl vi definierar olika. Det är självklartall vi gör det, därför att den som jag kan lycka är representant för en kommunkan lycka är representant för tjänstemän. Men det är faktiskt så,, att de siffror som man kan komma fram till och som jag nämndeavser sådana representanter som har så nära anknytning tilltjänstemannarörelsen, att man möjligen kan anse dem vara representanter för TCOi sammanhanget. Det är inte så att TCO har agerat i den här frågan därför tycker atl man är väl företrädd, utan TCO har agerat därför att man tyckeratt tjänstemännen är dåligt företrädda. HerrTARSCHYS (fp) kort genmäle: Jag upprepar atl enligt mina beräkningar är av ledamöternatjänstemän. Siffran skulle stiga om man också räknade med alla de tidigaretjänstemän som döljer sig under sådana beteckningar som landstingsråd,kommunalråd och riksdagsman. iTrollhättan (s): Eftersom drog in mig kanske artigheten fordrar att jagsvarar honom. Omherr Tarschys går tillbaka lill den debatt vi förde här i kammaren kanhan konstalera atl jag då i diskussion med kommunminister förklaradeatl om den nya reformen skulle ge del utslaget, all det blir enunderrepresentation för olika grupper som varit företrädda på grund avatt man gick ifrån tanken på en självständig no-mineringsrätl, skulle jag kommaigen. Och jag var inle ensam om det, utan mitt parti kom lill samma resultatsom jag. Vi vill alltså möjligt korrigera en felaktighet som riksdagenenligt vår mening begick . Låtmig tillägga att jag inte kan uppfatta det som en konstlad konservatism atthålla fast vid en organisationsrepresentation. Det är sant att den inte har funnitssedan 1862 - har ju rört sig med det årtalet tidigare här i dag.Men den har funnits . Den fanns i de planeringsråd somtidigare var knutna lill , och denna organisalionsrepreseniationhar sedan fortsatt i länsstyrel-seh. Anledningentill att vi håller fast vid den har vi försökt utveckla , nämligenalt tyngdpunkten i verksamhet ligger på arbetsmarknadspolitiskaåtgärder. Går igenom de organ som sysslar med delta kan hankonstatera att där finns representation för arbetsmarknadens parter. Skillnadenligger i att om man hållit fast vid det beslut som fattade ,skulle man ha haft en självständig nomineringsrätt för LO, TCO och andraorganisationer på arbetsmarknaden. Denna självständiga nomineringsrätl hadegjort att de kunnat föra fram personer som inte bara formellt var anknutna tillutan också intog en central ställning inom organisationen. Detär sant att en del av dem som är landstingsråd och kommunalråd har ettförgånget som aktiva inom TCO och LO. Men de kan på grund av sina politiskauppgifier inte få lid att aktivt delta i organisationernas arbete. Låtmig sedan instämma med på en punkt, nämligen i att del är braom vi kan minska det statliga infiytandet. Men blir det statliga infiytandetmindre genom att landstingen väljer ledamöter än genom alt de politiskapartierna ute i landstingsområdena tillsammans med de storaarbetsmarknadsorganisationerna svarar för nomineringen? var vi på detklara med alt de nomineringar som man där gjorde skulle bli regeringens besluti dessa ärenden. Det är inte genom delta val som man flyttar avgörandena frånStockholm till , eller vad det nu gäller. Överläggningen var härmedslutad. Kollektivanslutningtill politiskt parti, m. m. Propositionergavs på bifall till dels utskottets hemställan, dels reservationen av herrJohansson i m. fl. och förklarades den förra propositionen vara medövervägande ja besvarad. Sedan i begärt voteringupplästes och godkändes följande voleringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller hemställan i betänkandetnr 26 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinner nej har kammarenbifallit reservationen av i m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då herrJohansson i begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Herr förste vice talmannen tillkännagav att anslagutfärdats om sammanträdets fortsättande . §8 Kollektivanslutning till politiskt parti, m. m. betänkande 1976/77:27 med anledning av motioner omgrundlagsskydd för näringsfrihet m. m. I detta betänkandebehandlades motionerna 1976/77:565 av i m. fl. (fp, m,c), 1976/77:588 av herrSiegbahn m. fl. (m), vari yrkats att skulle 1.anhålla alt regeringen gav den tillsatta utredningen rörande vissagrundlagsfrågor i uppdrag att även framlägga förslag om ett förbud motkollektivanslutning till politiskt parti; 2. anhålla alt regeringen i avvaktanpå grundlagsändring enligt punkt 1 underställde ett förslag om lagmot kollektivanslutning till politiskt parti, och 1976/77:1333av m. fl. (vpk), vari yrkats alt hos regeringen begärdeförslag till åtgärder för kamp mot kvinnodiskriminering inom lagstiftningenfrämst genom 1) förbud i grundlagen mot spridande av diskriminerandeuppfattningar om kvinnor samt 2) särskild lag med förbudmot kvinnodiskriminerande text och bilder, även i reklam. 1. beträffande grundlagsskyddad näringsfrihet avslåmotionen 1976/77:565, 2. beträffande kollektivanslutning till politisktparti avslå motionen 1976/77:588, 3. beträffande förbud mot spridande avkvinnodiskriminerande uppgifter ni. m. avslå motionen 1976/77:1333. Reservation hade avgivits av herrar iTrollhättan, , i , i , iRonneby och samt (samtliga s) vilka beträffandekollektivanslutning till politiskt parti ansett att utskottets yttrande i vissdel skulle ha av reservanterna angiven lydelse. Till betänkandet hade fogats ett särskilt yttrandebeträffande kollektivanslutning till politiskt parti av herrar i (m) och Schött (m). HerrJOHANSSON i Trollhällan (s): Vi är i eniga om atl avstyrka samtliga motionersom behandlas i detta belänkande. På en punkt har vi socialdemokrater iutskottet reserverat oss mot motiveringen; del gäller den del som avserkollektivanslutning till politiskt parti. Detnya är atl ett enhälligt utskott avvisar motioner om lagstiftning motkollektivanslutning. Delta betyder alt har övergivit sin tidigareståndpunkt och kommit på samma linje som vi andra, nämligen alt man skallavvisa lagstiftning på detta område. Vi minns hur år iutredningar och utskottet har reserverat sig till förmån för ettgrundlagsförbud och i väntan på det ett förbud i vanlig lag. När andra moderater i en motion fört fram tanke.n på ett sådant förbud avvisats även av i . De har visserligen iett särskilt yttrande resonerat för och emot lagstiftning, men de hamnade lillsist på ett avslagsyrkande. Jag är givelvis glad över dennaståndpunklsförändring. Allapolitiska partier här i avvisar sålunda lagstiftningskravel på dettaområde. Enligt min mening innebär det att alla inom isak hamnat på vår linje, nämligen all det är de fackliga organisationerna somskal) besluta i dessa ärenden och inte . Meddetta, herr talman, yrkar jag bifall lill den socialdemokratiska reservationen. Kollektivanslutningtill politiskt parti, m. m. 6 protokoll 1976/77:87-88 Kollektivanslutningtill politiskt parti, m. m. är, sade han i sill föregående inlägg, glad övervissa saker. Jag skulle önska atl jag kunnat dela denna glädje. Det hade jagkunnat göra om och hans partivänner i utskottet sträckt sig sålångt att de velal gå med på majoritetens skrivning i detta betänkande när detgäller kollektivanslutning lill politiskt parti. Men den glädjen blev oss inteförunnad . Just i den här frågan gapar en stor klyfta i åskådningen mellanoss och socialdemokratin. Kollektivanslutningenav fackföreningsmedlemmar lill det socialdemokratiska partiet är en årligenåterkommande debattfråga här i kammaren. Mönstret är rätt lika tillår; kräver i motioner ingripande genom lagstiftning. Utskottetssocialdemokrater upprepar , men alltmer knapphändigt, atl "delmåste tillkomma fackliga organisationer atl fatta beslut i egnaangelägenheter". och å sin sida hävdar lika envistatl man av principiella skäl inte kan acceptera kollektiv anslutning avmänniskor till politiskt parti. Missförhållandet bör dock inte lösas genomlagstiftning utan genom åtgärder från partiernas egen sida. Påde senare åren har även följt och folkpartielsutskottsskrivning. Så tycks bli fallet också , eftersom vi nu nått framtill majoritet i utskottsbelänkandet just på den här punkten. Positionernaär alltså välkända, huvudargumenten likaså. Jag skall inte upprepa dem allahär. Dagens debatt borde därför inle bli särskilt dramatisk, och man kanställa frågan; Leder den då någonvarl? Jo, lika väl som droppen urholkar stenenvågar jag hävda att också kommer att ta ett steg framåt, kanskeinte så stort men dock framåt. Var viss om att många tusenden ute påarbetsplatserna väntar att åter skall slå vakt om den självklara regelnatt medborgarna skall ta politisk ställning genom övertygelse och fritt sökamedlemskap i politiskt parti genom en individuell handling. Var viss om att denlysta majoriteten väntar atl slår vakt om individens integritet -ännuen gång! - slår vakt om rätten att inte behöva avslöja vilken politiskuppfattning man har och inte har. Detförvånansvärda är att vi fortfarande, milt inne , måste diskuteradessa självklarheter. 1970-lalet som har varit så starkt präglat av reformeroch beslut som stärkt medborgarens fri- och rättigheter. Förklaringen ligger iden rent ut sagt konservativa inställningen hos den svenska socialdemokratinjust i denna fråga. Dennakonservatism har naturligtvis sin förklaring. Kollektivanslutningen till socialdemokratinhar gamla anor. Den kom lill . Den kom lill i fullav orättvisor. Då fanns inte den allmänna och lika rösträtten, då fanns inteföreningsrätten. Det förekom förtryck av både ekonomisk, social och politisknatur. Jämfört med myckel annat var kollektivanslutningen lill ett politisktparti inte så stötande då. Men har mycket hänt. Människovärdet har höjtsoch i samma grad också kravet på integritet. Vad som förut kundetolereras har blivit en djup kränkning av individen. Samtidigtsom jag uttalar min förståelse för den historiska bakgrunden, har jagmotsvarande svårighet all förslå vad de socialdemokratiska reservanterna i dagmenar med sin skrivning när man säger alt "det måste tillkomma fackligaorganisationer atl fatta beslut i egna angelägenheter." Den rätlen harinte satts i fråga av utskottets majoritet. Det vore mig fjärran alt beskyllareservanternas talesman, , för okunnighet om vad det helarör sig om. Han har säkert klart för sig - del går bra atl läsa innantill - attvad utskottsmajoriteten pekar på och vad har pekat på,det är det olämpliga i att socialdemokratin till skillnad från andra partier ivårt land tar emot och registrerar som medlemmar andra än dem som enskilt söktmedlemskap i partiet. Riksdagensuttalanden har aldrig varit riktade mot fackföreningsrörelsen. De har varitriktade mot socialdemokratins föråldrade värvnings-metoder. Men jag villsamtidigt understryka att hur djupt jag än ogillar dessa metoder kan del intebli fråga om lagstiftning, nej inte ens hot om lagstiftning. Det finns fieragoda skäl för denna uppfattning. Tillatt börja med vill jag peka på hur vi i vårt land har byggt upp demokratingenom medborgarnas engagemang i organisationer av olika slag. 1 arbetet i dessaorganisationer skolas den svenske medborgaren lill sammanhållning men ocksålill respekt för oliktänkande. 1 den stora fioran av organisationer spelar partiernarollen som hörnpelare. De bär upp vår svenska demokrati. Just deras frihet allforma sitt inre liv är grunden för deras betydelse. Varje försök alt genom lagreglera partiernas inre liv måste därför avvisas. Ett första steg kan geanledning lill flera, ja lill en helt ny färdriktning, där den allsmäktigastaten lar makten över organisationerna. Men,invänder kanske någon, visst har vi väl exempel på hur organisationer ochpartier missbrukar sin frihet - man far illa fram med oliktänkande. Är inte justkollektivanslutning ett sådant exempel? Jo,men låt oss komma ihåg all i en fri demokrati som vår spelar den allmännaopinionen en stor roll. Den kritik som förts fram i vårtidningspress mot kollektivanslutningen har spelat stor roll. Och de uttalandensom gjort mot kollektivanslutningen har också spelat stor roll. reservanterna torde vara väl medvetna om hur de kritiska rösterna blivitfler och fler-även i socialdemokraternas egna led. Också socialdemokratiskaledarskribenter har både genom egna artiklar och genom generositet när detgällt insändare visat var de står i den här frågan. Ingen kan undgå alt märkaalt fackföreningar numera också går ur det socialdemokratiska partiet. Densakliga kritiken börjar ge resultat. Också av del skälet avvisar utskottetsmajoritet en lagstiftning. Beträffande övriga delfrågor, näringsfrihet och frågan om förbud motkvinnodiskriminering, skall jag möjligen återkomma om jag Kollektivanslutningtill politiskt parti, m. m. Kollektivanslutningtill politiskt parti, m. m. blir tvungen lill del genom alt övriga talare larupp dessa frågor. Jag ber att få yrka bifall lill utskottets hemställan påsamtliga punkter. HerrBJÖRCK i (m): riksdag har under 1970-talel ställt sigbakom uttalanden mot kollektivanslutningen till det socialdemokratiskapartiet. föreslår konstitutionsulskollels majoritet alt skallupprepa sina tidigare gjorda uttalanden i denna fråga. Det kommer då att blifjärde gången gillt. Men långt innan gjordeett uttalande mot kollektivanslutningen hade frågan varit föremål för en livligdebatt och anslutningsformen för en stark kritik. Jagskall inle upprepa alla de skäl mot kollektivanslutning som har framförtsvid olika tillfällen i denna kammare. Jag skall dock något uppehålla mig vidfrågan om vad riksdagsutlalanden av den typ som har gjort vid tretillfällen egentligen är värda. har ju del socialdemokratiska partielsledning inte visat några tecken på atl efterkomma vad har uttalat.Den har vall alt medvetet nonchalera de uttalanden som gjorts. Då frågar mansig; Varför? Denstarka kritiken i vida kretsar mot kollektivanslutningen kan rimligtvis intevara något som i och för sig gläder det socialdemokratiska partiet och dessledning. Alt gång på gång tvingas försvara någonting så orättfärdigt somkollektivanslutningen måste tära en hel del på den goodwill som partiet har.Man kan säkert utgå från atl det utåt sett skulle kännas skönt försocialdemokratin att slippa den black om foten som kollektivanslutningen utgör.Det kan i vissa sammanhang inte vara särskilt lätt att försöka framstå som etttilltalande parti, ett parti som i alla lägen värnar om demokratin, när mantvingas tvångsanslula huvuddelen av sina medlemmar. Jag tänker uppehålla mig litet vid orsakerna till atl socialdemokratinså intensivt slagit vakt om kollektivanslutningen. Såvitt jag kanförstå är huvudskälet ekonomiskt. En betydande del av det socialdemokratiskapartiets inkomster kommer från de kollektivanslutna medlemmarna, någonting somen partisekreterare och partikassör naturligtvis måste fästa stor vikt vid.Men'rimligtvis borde de rent historiska motiven för alt finansiera sinverksamhet på detta sätt ha minskal i betydelse. Införandet av partistödet geralla i representerade partier - åtminstone de som har invalts på ettnormalt sätt - rimliga ekonomiska villkor atl arbeta under. De ekonomiskamotiven för socialdemokratin atl bibehålla kollektivanslutningen torde i daginte behöva ha en avgörande betydelse för partiet. Ettaimat skäl som väldigt ofta åberopas från socialdemokratin är de närakontakterna mellan och del socialdemokratiska partiet. Detbör understrykas atl det i och för sig är felaktigt atl använda uttrycket"den fackliga rörelsen" i detta sammanhang. Såvitt bekant användersig varken TCO, eller någon annan facklig rörelse av kol- lektiv anslutning tillpolitiskt parti. Dethar hävdals, herr talman, atl kollektivanslutningen ger Landsorganisationenstörre möjligheter alt påverka SAP än som annars skulle ha varit fallet. Dettaresonemang förutsätter emellertid atl man resonerar kvantitativt, dvs. atl inleden sakliga styrkan i LO;s politik, argument och förslag är avgörande utanantalet kollektivanslulna medlemmar. Blott genom atl använda en så pass tveksammetod som kollektivanslutningen skulle LO få tillräckligt gehör hos detsocialdemokratiska partiet för sina åsikter och vice versa. Menså kan inte vara fallet. En facklig organisations stöd hos politiska partierför sina medlemmars krav måste naturligtvis grunda sig på sak-ståndpunkter. Delresonemang som här förs skulle innebära alt det socialdemokratiska partietplötsligt skulle fästa mindre avseende vid vad LO tycker, omkollektivanslutningen avskaffades. Socialdemokratin skulle alltså enligt desocialdemokratiska argumenten vara så trolös mot att denblotl kan hållas på mattan genom kollektivanslutning. Del finns emellertid ingafackliga uppgifter som skulle bli lidande om kollektivanslutningen upphörde.Man kan med fog snarare hävda en motsatt uppfattning. Om facket slutade uppmed kollektivanslutningen, skulle tvärtom ett irritationsmoment i den fackligaverksamheten upphöra. Del brukar i kollektivanslutningssammanhang hävdas frånsocialdemokratiskt håll all del är en fråga om starka känslomässiga och traditionellainslag, som går tillbaka lill arbetarrörelsens genombrollslid.