prot · G00999 · 1976-12-31 00:00:00 — Etl förslag som övervägsär att rådet skall uppmana alla medlemsstater all, som redan gör, avrådasina företag från nyinvesteringar i och atl, om nödvändigt, förbjudasädana investeringar. Självfalletrör det sig här bara om ett första steg. Vi anser det riktigt och nödvändigtalt säkerhetsrådet går vidare och fattar tvingande sank-lionsbeslul. För attett sådant beslul skall bli effektivt krävs dellagande av viktigastehandelspartners. Förutsättningarna för atl få det nödvändiga stödet måsle f n.tyvärr bedömas som mycket små. Skulle emellertid ett beslut enligt det svenskainitiativet komma lill stånd skulle trycket på öka ochmöjligheterna till nya beslut förbättras. - Vi arbetar också för att skall få sinsjälvständighet i enlighet med det namibiska folkets egna intressen och görasig fritt från den sydafrikanska ekonomiska, administrativa och militäradominansen. - Vi föreslår ökat stöd genom FN-program och på annatsätt till de afrikaner som blivit offer för apartheidpoliliken. Del rör sig bl.a. om rättshjälp och hjälp lill de fängslades anhöriga. - Vi är beredda att ge humanitärt slöd till debefrielserörelser i södra , som är inbegripna i en kamp för folkenspolitiska och ekonomiska rättigheter och deras länders oberoende. Vi tänker däi första hand pä och inom den Patriotiska fronten. - Vi stöder de angränsande stater i södra somdirekt eller indirekt drabbats av förhållandena i , ochSydafrika. Till samlliga dessa angränsande stater föreslår vi i är ettväsentligt ökal bistånd. - Slutligen håller vi nära kontakter med bl. a.närmast berörda för att samräda om utvecklingen och inhämtaderas syn- punkter och önskemål. Vihäller slutmålet klart i sikte: äntligen frihet för folken i , Namibiaoch . Vi har en ökande insikt om och känner stor oro för all världensändliga resurser såsom mineraler, vatten, mark och luft skall bli otillräckligaeller förstörda för en växande befolkning. Jordens begränsade tillgångar ochnationernas ökande ömsesidiga beroende framstår klarare än någonsin tidigare.Redan finns svära lokala eller regionala brister. Problemet gäller därtill inleblott tillgången lill resurser utan även andra gränser för välfärdens ökning.Jordens befolkning kommer med nuvarande ökningstakt att fördubblas inom 35 år.I dagens industriländer upplevs hotet mol den mänskliga miljön som ett akutproblem som kan förvärras av en ohämmad materiell tillväxt. För den miljardmänniskor i som lever vid eller under existensminimum är en ökad ekonomisktillväxt ä andra sidan förutsättning för en rimligare levnadsnivå. I della lägeär det en trängande nödvändighet att omfattande resurser överförs från de rikaländerna till de fattiga för utvecklingsändamäl. Resursanvändningen i allaländer måste präglas av hushållning och ekologisk grundsyn sä attsamhällsutvecklingen sker inom de ramar som naturen ger för vår tillvaro. Detär nödvändigt att ett konkret internationellt samarbete utvidgas ochintensifieras pä hela detta område. Enrad FN-konferenser om bl. a. miljö, befolkning, livsmedel och om vatten harunder behandlat dessa problem och i vissa fall banat väg för nyaidéer. FN:s generalförsamlings extra möten om relationerna mellan u- ochi-länder har haft avsevärd politisk betydelse, men de konkreta resultaten tillnytta för har varit begränsade. Del är då naturligt att vii dag ser en växande u-landsotälighel, som kan leda till en allvarligförtroendekris mellan u- och i-länder, vare sig dessa senare räknar sig tillöst eller väst. Överläggningarnaom en ny ekonomisk världsordning måsle självfallet ses som en fortlöpandeförhandlingsprocess där man inte kan vänta sig plötsliga och omvälvandegenombrott. Men förhandlingar som aldrig avsätter konkreta resultat kan ilängden inte åtnjuta båda parters förtroende. U-landsgruppen kan i delta lägetvingas söka lösningar som innebär skarpare konfrontation. Detta kan baraskada alla parter. Idella perspektiv framstår del som ytterst angelägel atl ominternationellt ekonomiskt samarbete (CIEC) förs till ett me-ningsfylli slutvid del ministermöte som äger rum . Handelsministern kommer attta upp de här frågorna. Jag ser att min tid snart är slut, och jag vill därförhänvisa till det anförande han kommer alt hålla . FN;smiljöprogram, ett resultat av , har utvecklats lilletl effektivt medel för atl främja hänsynen till miljön inom alla delar av detmellanstatliga samarbetet. Miljöprogrammets ambitionsnivå måsle upprätthållas,och det är viktigt alt alla genom bidrag lill dess miljöfond medverkar härtill. Utrikes-,handeis-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Enkonvention har ingåtls om skydd av miljön i värt närmaste havsområde -. Endast tre länder, , och Tyska demokratiskarepubliken, har emellertid formellt anslutit sig till konventionen och den hardärför ännu inle trätt i kraft. Vi finner del myckel angelägel att Östersjönsövriga fyra strandstaler skyndsamt ansluter sig, sä att arbetet för atl skyddaÖstersjöns miljö kan gå in i ett ännu intensivare skede. Vifär ständigt påminnelser om alt arbetet för atl skydda och bevara vår miljöinte känner några gränser. Den sura nederbörden orsakad av svavelnedfall är etlallvariigt miljöhot som delvis kommer utifrån. har därför, i närasamarbete med , vänt sig till de övriga europeiska länderna. Vi haruppmanat dem till samarbete för all begränsa de totala utsläppen av svavel ochandra luftföroreningar som transporteras över långa avstånd. Närdet gäller havels resurser tvingas vi konstatera att enighet ännu inte harkunnat näs om en världsvid havsrättskonveniion. En stor del av det fria havethar inmutats av enskilda stater genom inrättandet av breda fiskezoner ellerekonomiska zoner. Uppdelningen av i en norsk zon och en EG-zon harmedfört svårigheter för det svenska fisket. Vi har haft alt inrätta oss efterden uppkomna situationen och även för oss reser sig frågan om vi bör fiytta utvåra fiskegränser. Vid arbetet i den tredje havsrättskonferensen bör denfortsatta strävan vara alt lägga slörsla möjliga del av havels resurser underen internationell ordning. Målet måsle vara atl de havsrättsliga reglernadefinieras sä atl de sätter punkt för kuststaternas vidare anspråk på havet. Energifrågorna har central betydelse för alla länder. De har kommil allinta en framträdande plats i den internationella politiken. Konkurrens ochkonfiikier hotar uppkomma om de begränsade resurser som skall tillgodosehuvudparten av jordens energiförbrukning. Produktion och konsumtion av energimedför betydande miljöpåverkan som sträcker sig över nationella gränser. Detunder senare år starkt stigande priset på olja och knappheten pä denna varatvingar fram såväl energibesparande åtgärder som omställning till alternativaenergikällor. Härvid kommer också kärnkraftens poliliska och säkerhetsmässigaproblem i förgrunden. Allt detta skapar behov av en betydande internationellsamverkan. Del sker redan etl omfattande internationellt samarbete kringenergifrågorna. Sådani äger nu rum i olika FN-organ, främstaiomener-giorganisationen lAEA, inom den s. k. Nord-syd-dialogen i , iOECD och i del internationella energiorganet lEA. Formerna för detta internationellaenergisamarbeie har utvecklats som en följd av omedelbara politiska ochpraktiska behov. Det finns goda skäl att göra en grundlig prövning av heladelta område. En övergripande behandling av de viktiga energiproblemen börförankras inom FN-systemet. Kärnkraftensom energikälla reser särskilda problem. Ett av dem är risken atl spridningenav kärnkraflsteknologin kan underlätta kärnvapenutveckling. Det problemetuppmärksammas också alltmer i den in- Icke-spridningsfördraget- NPT - och den kontroll som utövas av lAEA förblir enligt svensk uppfattningde viktigaste redskapen i strävandena att undanröja dessa risker. Regeringenfortsätter därför att arbeta för alt bredda stödet för NPT och förbättra . Ocksååtgärder av annat slag är emellertid nödvändiga. Regeringen medverkar sålunda iförsöken att nå fram till internationella samarbetsformer, som tillgodosericke-spridnings- och säkerhetskrav, bl. a. när del gäller hantering av använtkärnbränsle. Ellvikligl arbete som syftar till all skapa ytieriigare garantier motkärnvapenspridning pågår vidare i den s. k. Londongruppen. Denna omfattar deviktigare exportörsländerna på det nukleära området. är ett av dedeltagarländer som här verkar för ytterligare skärpningar av villkoren förnukleär export. Icke-spridningshänsyntillmäts en avgörande betydelse i den ingående prövning frän fall till fall somsker när regeringen överväger frågor om tillstånd för svensk export på kärnkraftensområde. Som en allmän princip för regeringens fortsatta behandling av dessaärenden kan anges att ex-porttillsländ till icke-kärnvapenstaler endast kanlämnas om de ratificerat NPT eller gjort minst motsvarande kontrollåtagandengenom lAEA över all egen kärnkraftsverksamhet. Härhar bara gjorts en sammanfattning av riktlinjerna för svensk utrikespolitik.Vi tror att elt konsekvent och tålmodigt arbete efter dessa riktlinjer vältjänar de grundläggande målen för vår politik som är alt medverka till altforma en värld där folken lever i fred, har ekonomisk och social trygghet ochåtnjuter mänskliga fri- och rättigheter. Förframgång i detla arbete är enighet här hemma kring utrikespolitiken enväsentlig tillgäng. Vi kan handla med större säkerhet och vår röst gör sig hördmed större styrka. Sammanhållningenmellan de nordiska länderna -jusl manifesterad genom - skänker en särskild tyngd när dessa länder på grundvalav gemensamma intressen och värderingar tillsammans hävdar sina ståndpunkter iden internationella debatten. Isamarbete med länderna i ser vi en möjlighet att ge större eftertryck åtde synpunkter som vi anser väsentliga i de globala sammanhangen. harsitt ansvar för atl äntligen skapa elt genombrott i arbetet pä en mera rättvisekonomisk väridsordning. Den västeuropeiska traditionen av demokrati ochhumanitet har särskild betydelse för kampen mot orättvisor och förtryck. Englobal solidaritet är det yttersta syftet med våra anslrängningar. Det måstevara en uppfordran till energiskt och insiktsfullt arbete för konkreta mål. Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Hen (): Den här regeringsdeklarationen var en kalalog av traditionellt snitt.Del omdömet innebär ingen kritik -jag är medskyldig till mänga dokument avliknande slag. Jag kommer atl begränsa mig till att göra en del refiexionerkring några ämnen, och sedan kommer andra socialdemokratiska talare atl ta uppandra ämnen - , södra ochde mänskliga rättigheterna, Mals de multinationella företagen,osv. Utrikesministernhar vid åtskilliga tillfällen givit uttryck för sin bestämda vilja attfullfölja den socialdemokratiska regeringens utrikespolitik. Vi har fränsocialdemokratins sida tagit utrikesminister på orden och understrukitatt vi betraktar detla som värdefullt för vårt land. Vid de internationellakontakter som jag haft har jag efter förmåga framhållit och uttryckt minuppskattning av denna regeringens viljeinriktning. Detta utesluter naturligtvisinte att vi vaksamt kommer att följa regeringens fortsatta handlande och allvi på enskilda punkter funnit anledning alt rikta kritik. Detbör också sägas atl hållfastheten i regeringens vakthållning kringneutralitetspolitiken ännu inte satts på några mera allvarliga prov. Utrikespolitikenmåste präglas av fasthet och kontinuitet. Men i en dynamisk värld ställerutvecklingen krav på nya ställningstaganden och åtgärder. Hurregeringen i fortsättningen kommer all handla kommer att bli utslagsgivande förden bild som omvärlden kommer att forma sig av svensk utrikespolitik under dentid de borgerliga har den politiska makten. Det gäller inställningen såväl tillproblemen i vårt närområde som till frigörelsekampen i t. ex. ochSödra . Utrikesministerns och hennes partis plötsliga omsvängning när detgäller inställningen till den s. k. är inteprecis något gott tecken. Svenskutrikespolitik har haft som mål att främja freden och det fredliga samarbetetmellan nationerna. För oss socialdemokrater har del alllid funnits ell sambandmellan utrikespolitiken och inrikespolitiken i den meningen att de idéer somvarit drivkraften för samhällsomdaningen i vårt eget land så långt möjligt börvara vägledande för värt handlande även på utrikespolitikens fält. Nationelltoberoende och demokratisk frihet, arbete och trygghet för medborgarna, socialutjämning och solidaritet har varit ledstjärnor vid uppbyggnaden av det svenskasamhället. Efter mättet av vår i och för sig blygsamma förmåga har vi söktmedverka till atl dessa värden på deras egna villkor även kan komma andra folktill del. Dennaviljeinriktning har allra starkast kommil till uttryck i det nordiskasamarbetet. Trots skiljaktigheter i säkerhetspolitik har vi nätt långt i attförverkliga elt praktiskt nordiskt samarbete i väsentliga vardagsfrågor.Socialdemokratin är inte endast den starkaste politiska kraften i . Denär också den rörelse som har det mest omfattande och Alltsedanförra seklets slut har de nordiska landsorganisationerna och desocialdemokratiska partierna regelbundet samlats till gemensammaarbetarkongresser där riktlinjerna för en samfälld välfärdspolitik dragils upp.I november i fjol antog en sådan nordisk arbetarkongress ett handlingsprogramför som siktar till arbete ät alla, förnyelse av arbetslivet,ekonomisk demokrati och en god miljö. I handlingsprogrammet berör vi ocksåbredare internationella frågor. Jag vill särskilt peka på all samlliga fempartier och fem landsorganisationer i där förordar ensidiga förbud motkapitalexport och nyinvesteringar i och , en rekommendationsom vi följt upp i en motion som ligger på bord. Deteuropeiska samarbetet ligger oss socialdemokrater varmt om hjärtat. IVästeuropa har utvecklats ett omfattande samarbete mellan de socialdemokratiskapartierna och fackföreningsrörelsen. Även i är socialdemokratin denstarkaste politiska kraften. Socialistinternatio-nalen har fier medlemmar, fierregeringspartier och fier väljare än någon annan politisk rörelse. Bredvideuro-socialismen är euro-kommunismen en liten rörelse. Därför blir ansvaret ochkraven stora på socialdemokratin i en lid av internationell kris och i en liddå högerkrafterna blivit allt aggressivare. IEuropa bevittnar vi hur folkens krav på frihet och social rättvisa bryter frammed ökad kraft. Vi har upplevt betydelsefulla och glädjande segrar fördemokratin i och . Socialdemokratin engagerade sig intensivti stödet för demokratins och frihetens krafter i dessa länder. Sammafriheissträvan upplever vi i , elt land som - trots att nog inte hade ett ord all säga därom, när hon nu ändå tog uppsä myckel annat - slår i centrum för del politiska intresset i Europa.Efter decennier av fascistvälde förbereds nu allmänna demokratiska val. Dennuvarande regimen har insett förändringens ofränkomlighel och lagil positivasteg mol en demokratisering. Vi bevittnar en fascinerande process, där man påfredlig väg söker omvandla en diktatur till en demokrati. Men det är vikliglatt framhålla att det hela liden är den demokratiska oppositionen som drivitfram denna utveckling och tvingat regimen till eftergift på eftergift. Detär också viktigt all lyfta ell varningens finger till dem som betraktardemokratin som redan genomförd i . Fascismens arv väger ännu tungt, ochdemokratin är långt ifrån konsoliderad. Amnestin är inle fullständig. Alltjämtarresteras människor ur den demokratiska oppositionen. Vallagen har allvariigabegränsningar och är delvis anpassad lill regimens fördel. Vi oroas också överdet kraftiga slöd som fascismens skuggor fär och själva ger högerkrafterna. Dennationella rörelsen, Fran-cos skapelse, har fått sitt största anslagnågonsin, 8,5 miljarder pesetas, ur den statliga budgeten. Del är fyra gångermera än vad som utlovats i partistöd i valrörelsen för samlliga andra partier.Polisen har i är fält Unikes-,handels-och valutapolitisk debatt 2 protokoll 1976/77:99-100 Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt etl extra anslag på 4miljarder pesetas. Avgörandeför den fortsatta demokratiseringsprocessen blir om regimen och kungahusetförhåller sig neutrala i den kommande partipolitiska striden. Vi kan hysastarka förhoppningar om frihet och demokrati i . Men vi skall samtidigtinse de påtagliga begränsningar som ännu präglar läget. I delta ömtåliga skedeär det särskilt viktigt att vi stärker vår solidaritet med de genuint demokratiskakrafterna i . NärEuropas stals- och regeringschefer samlades till den europeiskasäkerhetskonferensen i fanns det många i väst som iESK:s avslutning såg något av en västlig kapitulation inför östkommunismen.Slutdokumentet skulle bli en triumf, en seger utan motprestation. Visom hade en annan uppfattning menade i stället att ESK var en nödvändig ochmeningsfull handling som inte ensidigt skulle kunna utnyttjas av den ena ellerandra sidan. Vibetraktar avspänningspolitiken som avgörande för freden i vår del av världen.Säkerhelskonferensen och dess slutdokument är av mycket stor betydelse såvälför att befästa freden som för att fördjupa kontakterna och del fredligasamarbetet mellan folk. Dess resultat fär icke spolieras. De mästetvärtom värnas och samarbetet ytterligare byggas ut och fördjupas. På denpunkten mäste vår inställning vara alldeles klar. framgångsrik avspänningspolilik får inte betyda atl dialogen kvävs ochdebatten tystas. Del bör vara tvärtom. Vid konferensen i sommaren1975 framhöll jag härom på regeringens vägnar: "Respektenför varandras samhällssystem och principen för icke inblandning får intetolkas så att detta utbyte skall vara inskränkt till instämmanden ochgemensamma deklarationer. En vaken kritik måste också få göra sig hörd molföreteelser som förtryck av oliklänkande, tortyr och rasdiskriminering.Dessutom bör just avspänningen ge utrymme för en öppen och fridiskussion om grundläggande politiska och ideologiska frågor. Detta uttryckersjälvfallet inte önskan om politisk konfrontation utan understryker värdet aven debatt mellan företrädare av olika idéer och samhällsuppfattningar. Dettakan också bidra till atl bygga en fastare grund för avspänningen på längresikt." Jag var dä rätt ensam om att framföra dessa synpunkter. På en delhåll ansågs de som olämpliga, men numera har de närmast bestyrkts. Någotsenare, vid det socialdemokratiska kvinnoförbundets konferens ,förklarade jag att "övergrepp på de mänskliga rättigheterna blir avstegfrån avspänningspoliiiken, att förtryck, ofrihet och orättvisa i sig bär fröetlill sociala och poliliska spänningar. Den som stillatigande låter förtryck,terror, tortyr, ofrihet och andra brott mot de mänskliga rättigheterna breda utsig bidrar ytterst till att freden undergrävs." Säkerhetskonferensensslutdokument har också givit stöd och hopp åt de modiga och frihetslängtandemänniskor som i öst nu kräver att deras regeringar skall följa slutdokumentetsförpliktande ord om respekt för mänskliga fri- och rättigheter. Med dem kännervi en djup solidaritet. Vimåste därför ställa oss positiva till atl moraliska aspekter nu får störretyngd i den internationella debatten . Mina citat visar alt del varden väg vi själva var inne på. Det innebär en vitalisering av debatten ochbryter med den maktpolitikens cynism och likgiltighet som så ofta skymmer dengrymhet och det förakt som människorna i diktaturerna utsätts för. Men vårberättigade kritik mol förhållandena i öst och vår nödvändiga solidaritet meddem som kämpar för mänskliga rättigheter får inte kasta oss tillbaka i delkalla krigets stämningar. Det skulle innebära en tillbakagång som skulle kunnaöka spänningen och skärpa läget för de oliklänkande. Vi måsle vara på vår vaktmol de krafter som söker utnyttja det nya läget till att driva oss lillbakalill det . Detär också vikligl att inte skapa förväntningar som inte kan infrias. Vi minnsalla hur den amerikanska stormaktens braskande slagord om sin vilja tillbefrielse i på 1950-lalet följdes av en nästan total passivitet närmänniskor i , och sökte förverkliga en befrielse. Detskapade en grym besvikelse på grund av brustna förväntningar. Den enligt minmening ofrånkomliga demokratiseringen av diktaturerna kommer i grunden atlförverkligas genom en inre process, av folken själva. Vi mäste inse vårabegränsade möjligheter att påverka den utvecklingen. Men vi får heller aldrigsvikta i att klarl redovisa var vi slår, vad vår solidaritet gäller i värnetför demokratin och människans rättigheter. Låtmig, herr talman, göra ytterligare en refiexion i anslutning till debatten omde mänskliga rättigheterna. Den borgerliga regeringen har i vissa styckenblivit väldigt orättvist behandlad. Efter valet har två regimer uttryckthjäriinnerlig glädje över valets resultat. Den ena är juntan i . Den andraär Husakregimen i . Juntan fann sig med glädje ha blivit av medell redskap för väridsmarxismen som påtalat dess verksamhet i Chile.Presschefen i sannolikt marxistiska utrikesdepartement fann,efter dess vice utrikesministers besök hos , alt den nya regeringen,jämfört med den socialdemokratiska, visat "statsmannaklokskap,verklighetssinne och vishet". Dessauttalanden speglar med all säkerhet mindre av käriek till den svenskaborgerligheten än en påtaglig brist på käriek lill den svenska socialdemokratin.Därför är berömmet orättvist. Låt mig med all kraft understryka att jag ärövertygad om att utrikesministern föga uppskattar berömmet, all regeringen intehar ett uns till övers för förtrycket och att jag icke ell ögonblick betvivlarde borgeriiga partiernas demokratiska sinnelag. har gjort fierauttalanden i dessa frågor, i vilka jag gärna och med uppskattning villinstämma. Menlikväl borde del inträffade för er på en punkt utgöra en allvarligtankeställare. Så sent som åkte och hans moderater land ochrike runt och framställde den svenska socialdemokratin som ett hot moldemokratin. Och för mindre än ell år sedan stod i ochförklarade att en fortsatt socialdemokratisk regering kunde Utrikes-,handels-och valutapolitisk debatt Utrikes-,handels-och valulapolilisk debatt betyda politiska fångaroch avskaffad strejkrätt i . säger jag; Minns dessa larvligheter ochminns dem utan stolthet när ni nu hör förtryckarnas applåder smattra i eramotsträviga öron. Lärdomenär denna: Skall vi med fasthet och trovärdighet i de internationella rädslagenkunna stärka demokratin och värna människors rättigheter, då måsle även ni ulansmåaktigt partinil kunna vara rakryggade nog att stå upp för de värden som ärgemensamma i vårt fria demokratiska samhälle. Dennya amerikanska regeringens starka betoning av moral och mänskliga rättigheterhar främst kommil att uppmärksammas när del gäller förhållandel mellan de bådasupermakterna, och . Detta får inle undanskymma att storadelar av världen, icke minst länder som har nära förbindelser med , utgörett mycket betydande arbetsfält för de nya strömningarna. Det torde vara idessa länder som har de praktiskt sett slörsla möjligheterna all direktpåverka utvecklingen. Vi kommer alt med stort intresse följa vad som händer. Kravenpä förändringar är särskilt starka i den tredje världen. är alltjämten bastion för rasismen trots FN:s allt aktivare engagemang, trotsmotståndsrörelsens växande betydelse och trots det portugisiska kolonialväldetsupplösning. Kampen mot apartheid skärps. Vidsocialistinternationalens senaste kongress slog världens demokratiskasocialister fast, att "neutralitet inför kampen i södra är omöjlig.Mellan utsugarna och de utsugna finns ingen medelväg. Ålgärder mäste vidtas föratt fä slut på ett system som är både grymt i sig självt och ell hot motfreden." Förraveckan påmindes folk smärtsamt om en tragisk dag - massakern iSharpeville. kom händelserna i . Båda dessa grymheter mot enförsvarslös befolkning var logiska konsekvenser av apartheidsystemet. Men detfinns vissa viktiga skillnader. Läget i har undergått en dramatiskförändring. Under dessa har vi bevittnat en upptrappning av våldet fränden härskande minoritetens sida, men har viljan och förmågan fränmajoritetens sida ökat atl stå emot förtrycket och att förena sig motförtryckarna.