prot · G00986 · 1976-12-31 00:00:00 — Det finns tyvärr många människor som fortfarande anser att det ärmindre nödvändigl att kvinnorna fär sin rätt till arbete, men vår målsättning -som vi alla i gemensamt har tagit beslut om - är att alla skall harätt till ett arbete. Det måste vi kämpa för, men lät också kvinnorna vara med idel praktiska arbetet för all ta fram de här jobben. Bara en fråga lill : Varför nominerade inte detsocialdemokratiska partiet en kvinna som sin representant i delegationen? Av de 31 män som finns i Norrbotlendelegationen är en person utsedd avdet socialdemokraliska partiet. Det är en man, men det är kanske inte såkonstigt - regeringen har ett betydligt större spelrum. Såsomframgick av mitt lidigare inlägg finns det i och för sig rader av utredningaroch kommittéer som är tillsatta under den socialdemokratiska regeringen där viskulle önska en bättre representation av kvinnor. Därför har vi jobbat med dehär frågorna . Men man hade hoppats att en regering som isin regeringsdeklaration säger alt arbetet för jämställdhet mellan kvinnor ochmän skall påskyndas inte skulle gå den motsatta vägen! Omåtgärder för att förbättra sysselsättningen i Överläggningen var härmedslutad. §7 Om åtgärder för att förbättra sysselsättningen i Herr industriminislern ÅSLING erhöll ordet för allbesvara (vpk) anmälda fråga, 1976/77:288, ochanförde: har frågat mig om regeringen avser att ta initiativ somgör alt kulsinterverket i kommer till stånd, eller om regeringen avseratt vidta andra åtgärder som förbättrar sysselsättningsläget i . LKABhar investerat för mellan 300 och 500 miO, kr. och harett mycket omfattande investeringsprogram även . Det kanenligt bli aktuellt all ta ställning till frågan om ett nytt kulsinterverki . Detta innebär att byggstart kan bli aktuelltidigast under är 1978. Regeringen är beredd att finansiellt medverka till attkulsinterverket kommer till stånd om och Statsföretag beslutar attgenomföra projektet. Regeringenär väl medveten om den besvärliga sysselsättningssituation som råder iNorrbotten. Regeringen tillsatte därför i slutet av är 1976 en särskilddelegation, Norrbottendelegationen, med uppgift att lämna förslag till konkretasysselsältningsälgärder. Delegationens insatser är inte begränsade lillkustområdet eller länets större tätorter. Ibudgetpropositionen 1977 (prop. 1976/77:100 bil. 17 s. 80-89) har regeringen föreslagitmedelstillskoll till Norrlandsfonden samt bidrag till klart avgränsademerkostnader till föOd av en regionalpolitiskt betingad lokalisering enligt dets. Utöverdessa åtgärder för att förbättra sysselsättningsläget i har jag föravsikt att föreslå regeringen att i tilläggsbudgeten lägga fram ett förslag omall bilda ett investmentbolag för att stimulera industriell utveckling iNorrbottens län. Omåtgärder för att förbättra sysselsättningen i (vpk); Jag ber att få tacka industriministern för svaret pä min fråga. Sedanden ställdes har industriministern i åtminstone ett par sammanhang uttalat sigi länspressen och då givit ungefär de besked som jag nu har fått. Menanledningen till min fråga är ju inte mindre uppenbar för det. Jaghar tidigare i riksdagssammanhang diskuterat situationen i och även i deövriga malmfälten med utgångspunkt i dominerande ställning somarbetsgivare och det ansvar som del statliga företaget har just på grund avdenna ställning. I de sammanhangen har jag speciellt betonat behovet avsysselsättning för den kvinnliga befolkningen i dessa samhällen, ett behov somalltjämt kvarstår. Nären sådan sak som beslutet alt uppskjuta bygget av ett kulsinterverk i Kirunainträffar är det helt förståeligt att detta väcker oro. Inte minst förståeligär oron bland byggnadsarbetarna. friställs - del vel säkert industriministern- 225 man. På fackligt håll hade man räknat med att de skulle kunna beredasnytt jobb med detta nya verk. Det skulle dessutom ha kunnat ge arbete ätytteriigare ett hundratal arbetare, som skulle rekryteras frän och på detsättet lätta situationen där. tvingas alla dessa söka arbele i andra delarav landet. Sedan är det klart att svårigheterna blir stora också då det gälleratt rekrytera arbetskraft när - eller man kanske skall säga om - bygget startas1978. Detta"om" är befogat med tanke pä formuleringen i ;s kommuniké, även "skall undersöka andra förutsättningar". Det är kanskemycket begärt att industriministern skall ge besked om vad som avses med"andra förutsättningar". Men för befolkningen där uppe är fråganytterst påträngande. För det här med förädling av malmen är en livsfråga förgruvnäringen och därmed också för hela samhället . Mendet är inte bara byggnadsarbetarna som är oroade. Naturligtvis är man oroadockså inom andra grenar av näringslivet där uppe. Det är klart att man kan sägaatt det inte är bra att t. ex. verkstadsindustrin binder upp sig så hårt tilljusl . Men är en livsnerv i samhället; det har betydelse vad somhänder där. Norrbottendelegationenhar åberopats i den tidigare frågan och också i industriministerns svar. Denuppvaktades i går från åkeribranschen. Där log man fram som eltalternativ när nu planerna för kulsinterverket har lagls på is. Men besked omvad som skall ske i måste ju komma snabbare än sä. Jaglycker inte alt industriministerns svar innehåller några direkta besked om vadsom skall hända jusl i . Det ger en del besked om vad som skall hända ilänet som helhet, men jag saknar fortfarande de konkreta beskeden om . Överläggningen var härmedslutad. § 8 Omövningsflygningarna inom flygvapnet Herr försvarsministern erhöll ordel föratt besvara (vpk) anmälda fråga, 1976/77:292, ochanförde; har frågat mig om flygvapnet även i fortsättningenskall tillåtas att bedriva flygningar på låg höjd utan att la hänsyn till demänniskor som bor i det aktuella området. Enviss del av flygvapnets övningsverksamhet kräver träning i lågflygning. Varjelågflygning planläggs noggrant föratl undvika samhällen och andra störkänsligaobjekt. Tillstörsta delen sker lågflygning inom särskilt rekognoserade flyg-stråk ochområden med minimal bebyggelse. Flygsträken fastställs i samråd mellanflygvapnet och berörda länsstyrelser. I flygvapnets restriktioner förlågflygning tas allmänt stor hänsyn till allmänhetens berättigade krav på vilaoch rekreation. Exempelvis övas inte lågflygning under sommarmånadernajuni-augusti. ställda frågan nämns vissa artiklar i pressen om mililärflygplan som skulleha flugit över ett samhälle på mycket låg höjd. Sannolikt åsyftas en händelse iVärmland där ett flygplan påstods ha flugit av en telefonledning. En noggrannutredning har dock visat att ett fiygplan ur flygvapnet visserligen flugit inärheten av den aktuella platsen, men inte på sådant sätt att det rimligen kanha orsakat någon skada. Flygvapnetslågflygverksamhet måste även i fortsättningen tillåtas ske på i allt väsenlligtsamma sätt som . Inskränkningar utöver dem som redan finns skulle medföra enoacceptabel nedgång i flygvapnets krigsduglighet. (vpk): Jag tackarförsvarsministern för svaret på min fråga. Bakgrundentill den är, som försvarsministern nämnde, de överflygningar som i slutet avfebruari ägde rum över samhället i Bergslagen. Det har sagts attplanet flög så lågt att en elledning revs ned från ell bostadshus. Detpåståendet har avvisats av flygvapnets utredare som betecknat det som heltorimligt att ett stridsflygplan skulle ha varit nere på sä låg höjd. Det måvara hur som helst med den tvistefrågan - det principiellt viktiga är ommilitära flygningar skall fä äga rum på detta sätt. Idetta fall har tydligen flygvapnet en mer eller mindre permanentinflygningsriktning över samhället . Lågflygning förekommer ständigt,och lokalbefolkningens protester har man inte tagit någon hänsyn lill. Det rörsig ju om ett av våra mänga glesbygdsområden, men det förhållandet att det borfä människor i ett område kan inte ursäkta att de utsätts för sådana händelser.Del är en nonchalans som jag hoppas att försvarsministern inte har överseendemed. Hurskall detta kunna undvikas? Försvarsministern hänvisar till bestämmelserna,som jag väl känner till. Att man gör upp flygstråk i sam- arbete med civilamyndigheter är självklart. Ett faktum är emellertid att från och till drabbasmindre samhällen i skogslänen. Jag anser därför alt flygvapnet bör åläggas altutarbeta strängare bestämmelser för sådana här övningar. Det finns här i landetstora områden utan någon bebyggelse över huvud tagel, och man kan med litet godviOa förbättra läget och se till att befolkningen inte utsätts på detta vis.Man kan alltså skärpa bestämmelserna om fiygstråkens utläggande över bebyggdaområden så att det inte uppstår olägenheter för ortsbefolkningen. Detär den ena sidan av saken. Den andra är frågan hur nödvändiga dessa övningarär. Försvarsminislern säger all de är nödvändiga för att fiygvapnetskrigsduglighet skall bibehållas. Flygvapnet hävdar naturligtvis att övningarnamåste genomföras just så ofta och just på det sätt som sker. Men detta är enparlsutsaga som det finns all anledning att vara skeptisk mot. Det militärasystemet hävdar alltid och i alla sammanhang att det fordras det ena eller detandra för att effekten av våra satsade försvarsmiOarder skall bli så hög sommöjligt. Utomståendes bedömningar vill man inte höra talas om. Jagvill därför fråga om försvarsministern vill medverka till att förhållandenautreds med sikte på en skärpning av bestämmelserna. Jag noterar med tillfredsställelse att även inlerpellanten bedömer detsom osannolikt att planet hade fiugil på sä låg höjd att det rivit nedelledningar. Om det aktuella planet, etl Drakenplan, verkligen varit pä sä låghöjd i denna terräng all det rivit ned elledningar hade det havererat. Därmedär det bevisat att på sä låg höjd har planet inte varit. HerrSöderqvist menar att vi skall ha strängare bestämmelser och säger altfiygvapnets uttalanden om nödvändigheten av att bedriva denna övningsverksamhetär en parlsutsaga. Har vi ett fiygvapen av den omfattning som vi har här ilandet och skall det vara krigsavhällande är det väsentligt att personalenutbildas pä ett realistiskt sätt. Det ingår då i utbildningen all piloternatränas i lågfiygning för att spara både liv och materiel i händelse av att detskulle bli allvar. Dethär är fakliskt inte bara en partsinlaga, utan jag vågar som departementschefsäga all det mer eller mindre måste vara ett krav från statsmakternas sida attvåra fiygförare får en sådan utbildning att de verkligen kan fungera på etttillfredsställande sätt i en allvarlig situation. Givetviskan del här uppstå komplikationer. Det är svårt att i södra och mellerstaSverige finna lågflygstråk där det inte uppstår vissa störningar förbefolkningen. Dessa delar av är tätbebyggda, men vi måste bedriva sådanhär verksamhet även i de delarna av landet. Det skulle bli alldeles för dyrbartatt för all lägflygverksamhet förflytta planen upp till övre , och inteheller kan man bedriva all denna övning över havsområden, eftersom man behöveröva lågflygning även över landområden. Moldenna bakgrund anser jag inte att det finns någon anledning att nu föranstaltaom en utredning av dessa frågor. HenSÖDERQVIST (vpk): Jag instämmer gärna med försvarsminislern när det gäller det aktuellafallet - inte heller jag tror att del var fråga om en fiygning pä så låg höjdsom det här har påståtts. Men, som jag sade i mitt tidigare anförande, detta ärinte det viktiga i sammanhanget, utan det är frågan om dessa lägfiygningar ioch för sig. Om ett stridsplan av typen eller Draken går ned pä denlägsta tillåtna höjden - 50 m över marken enligt nu gällande normer - ochsveper fram över ett samhälle, är det inte så trevligt att bo i det samhället.Det är den saken vi bör diskutera i delta fall och inte frågan huruvida planeti det aktuella fallet gäu så lågt som det har påståtts. Sedantycker jag alt försvarsministern alltid är litet väl godtrogen när det gällerden militära apparatens önskemål. Militärens önskemål är partsinlagor, och jagtycker alt det åligger statsmakternas representant - i detta fallförsvarsministern - att utöva kontroll över det område som han är satt allbevaka. Han bör alltså inte godta uppgifter om vad som är nödvändigt och om vadmilitären måsle ha för att inte försvarels duglighet skall sättas i fråga. Jagtycker att sådana önskemål borde prövas litet mer restriktivt. Jag skulle önskaatt försvarsministern gick med på kravet alt skärpa dessa bestämmelser. Jagtror nämligen alt det skulle gå myckel bra all bedriva ordentliga övningar utanalt man "lågsniffar" över samhällen, även om dessa ligger iskogsbygden. Någon "lågsniffning" över samhällen skall inte förekomma.Det är möjligt all det kan inträffa av misstag, men lågfiygstråken skall läggasså alt de inte går över samhällen. I det aktuella fallet finns det möjligheterför befolkningen att via se till att det blir en begränsning avdetta lågfiygsträk. Detär inte alls så att jag är godtrogen och bara lyssnar till militärens önskemål,ulan jag har diskuterat detta även med företrädare för andra intressen. Jag kanockså upplysa om all jag råkar ha min gärd belägen just vid ettlågflygstråk. Jag har därför sedan flera är tillbaka erfarenhet av detta. Visstkan det vara litet irriterande, men denna verksamhet förekommer ändå relativtsällan. Varken jag eller de människor som bor i närheten av mig och som alltsåär berörda av dessa övningar har haft några som helst klagomål att framföraöver verksamheten. Viskall inte dramatisera frågan mer än vad som är nödvändigt. Hen (vpk): Belräffande förslaget att befolkningen skall vända sig tilllänsstyrelsen, som handlägger sådana här klagomål, vill jag säga alt 0/77förskollärarut-bildningen i Slockholmsregio -nen del är jusl vadbefolkningen i har gjort. Man har klagat , eftersom manupplevt övningarna som besvärande. Men dessa klagomål har inte lett till någotresultat. inträffade alltså en extrem händelse, då ett plan tydligen komned på lägre höjd än vanligt. Därmed aktualiserades frågan igen. Detgår således inte att hänvisa till all klagorätten finns, för även ombefolkningen klagar är det uppenbart att man ytterligt sällan får någonrättelse. Överläggningenvar härmed slutad. §9 Om förskollärarutbildningen i Fru statsrådet erhöll ordet för att besvarafru () anmälda fråga, 1976/77:247, ochanförde: har frågat mig om jag står fast vid den lidigarebeslutade dimensioneringen av förskollärarutbildningen i ochnär regeringen kommer att fatta beslut om lokalisering av denna utbildning. Organisationskommitténför högskoleregion har inkommit med skrivelsetill regeringen rörande lokalisering av förskollärar- ochfritidspedagogutbildningen i . Regeringen har den 17 februari1977 beslutat i ärendet. Något skäl alt frångå tidigare ställningstagandenrörande dimensioneringen av dessa utbildningar i finnsinte. Jag ber att få tacka statsrådet för det svar på min fråga somjag erhållit. Del kan emellertid finnas anledning till mänga kommentarertill svaret. Detvar ett sent svar. Frågan ställdes , och jag fick förstutfästelse att få svaret, som jag emellertid taremot. Det senare är milt eget fel. Men beslut i ärendet fattades långt innanman var beredd alt lämna svaret. Somjag ser saken har statsrådet valt ett dåligt alternativ för att lösa delta; jagtänker på hur man skall lösa lokalfrågan. Det har ju i sin tur ett direktsamband med lidsaspekten. Jag vill inte vända mig mol beslutet omlokaliseringen vad gäller Östermalmsenheien, men däremot vill jag sätta i frågautnyttjandet av den här gamla Blommensbergsskolan. Det kan från mångasynpunkter inte vara en bra lösning - en gammal försliten skolbyggnad som det,enligt , kostar 5-7 miO, kr, att sätta i skick för dennaverksamhet. Del kommer dessutom all la en avsevärd tid. Del måsle bli tillohägn för verksamheten som sådan att göra på detta sätt i stället för att väOaandra alternativ som står till förfogande. Del är klart att jag dä vill hållafast vid det som regionkommittén för högskolanhär i har tagit fasta på och fört fram, nämligen enlokalisering till Filtja. Skälen för att man ville göra den här lokaliseringenvar kanske först och främst att man då med säkerhet kunde hålla tidsramen. Därfinns alltså lokaler lill förfogande - bra lokaler som är prövade för exaktsamma ändamål. Samma byggnad utnyttjas nu för förskollärarutbildning, och detsker med framgång, såviu jag förstår. Dessutom fanns det önskemål om att spridautbildningsutbudet. I det område som Filtja ligger i finns det ett alldelessärskilt behov av barnstugepersonal. Den starka expansionen avbarnstugeverksamhelen i och om-kringliggande kommuner är väl känd. Detfanns alltså ett särskilt skäl här. Jag vill verkligen fråga statsrådet man inte kunde väOa Fitijaallernativet. Kan statsrådet se något sambandmellan lärarutbildningen och standardfrågan när det gäller barntillsyn och, iså fall, vilka slutsatser rörande utvecklingen drar statsrådet av det? Omjag ser till beslutet som det är fattat av statsrådet, så har man ipressreleasen en uppgift om hur man skall utnyttja SödertäOe och i ett annatpapper en annan uppgift. Får jag lov att ställa frågan; Kommer SödertäOe attutnyttjas för förskollärarutbildning? Jag har i högskoleproposilionen beträffande förläggningen avförskollärarutbildningen uttalat mig till förmån för den södra delen avregionen. En stor del av förskollärarutbildningen kommer faktiskt medregeringsbeslutet att flyttas söderut, nämligen från innerstaden till ,och en ytteriigare ökning sker vid förskollärarutbildningen i SödertäOe. Ibeslutet sägs att lokaliseringen bör ske i anslutning till befintligautbildningsenheter. I finns de i , SödertäOe ochStockholm. Organisationskommitténför högskolekommission föreslog, som sade,Filtja som en särskild enhet för förskollärarutbildningen. Kommittén varemellertid inte enig - en ledamot reserverade sig och två ledamöter påpekadesärskilt att utredning utgjorde ett alltför knapptbeslutsunderlag. Åsikterna frän andra håll har också varit delade. Det hardärför varit nödvändigt att noggrant överväga skälen för och emol en sådanföriäggning. Överväganden av det slaget har självfallet också gjortsbelräffande Blommensbergsskolan, Förskollärarutbildningenär redan spridd på ca 15 platser, och det finns knappast skäl alt sprida denytterligare. kan det bli aktuellt med en neddragning avutbildningen, och del innebär enligt regeringens bedömning att en storförsiktighet måste iakttas när det gäller nylokalisering av utbildningen. Dettorde heller inte vara ett kommunalt intresse att få en utbildning som om någraär kanske måste läggas ner. Jagvill med all kraft motverka den inställningen, all del inte skulle vara säkinkigt med utbildningen inom barnomsorgen och att den utbildningen mycket välskulle kunna föriäggas lill platser där samarbete Omförskollärarutbildningen i Slockholmsregio -nen med övrig likartadutbildning och forskning försvåras. Förskollärarutbildningen är enhögskoleutbildning och skall behandlas som övrig traditionellhögskoleutbildning. Ett samarbete mellan olika utbildningsvägar är etl avhuvudmålen för högskolereformen. Jag får välacceptera del som statsrådet här säger. Blommensbergsskolanligger inte särskilt långt från Filtja. Men den ligger under Essingeleden, ochden är därför i hög grad störd av buller och luftföroreningar. Del är omvittnatav människor som har arbetat i denna byggnad. Skolan kan inte hellerfärdigställas så att man kan hålla lidsmarginalerna, såvitt jag begriper.Däremot är jag väl bekant med alla de fördomsfulla uttalanden som har gjortsnär man diskuterat en föriäggning av högskoleutbildningen och utbildningen avförskollärare lill kommuner som och Filtja. Sådana uttalanden har bl.a. gjorts av en av ledamöterna i vår kommitté, men han har i de flesla ärendenen reservation, sä jag fäster mig inte så mycket vid det. Uttalandena haremellertid också gjorts - och del beklagar jag - av medarbetare tillstatsrådet som borde känna till förhållandena bätire och inte uttala sig påsådant sätt. Mest av allt beklagar jag naturligtvis att själv intehar förstått betydelsen av att börja lokalisera en utbildning av den härkaraktären till någon av kommunerna söder om , där man både kan förseskolan med elever för lärarutbildningen och, inte minst, etablera kontakt medövrig högskoleverksamhet. Jag kan inte tro all del skulle vara till ohägn föreleverna all få en viss kontakt med problem inom området - både statsrådet ochjag vet att sådana problem finns i . Underiagel när del gäller praklikplalsero. d. skall ju heller inte tas bara från , utan det kan tas frånHuddinge, , , och liknande stora samhällen, och detborde väl gå lika bra även om utbildningen inte är föriagd tillBlommensbergsskolan. Jagbeklagar att statsrådet så lätt har glömt sina erfarenheter och så attsäga kopplat av de bekymmer och problem som man har att kämpa med i Botkyrkaoch likartade kommuner, när det funnits en chans att göra en verklig insats. Först beklagar jag -jag glömde att göra det i mitt förra anförande -förseningen av svaret på frågan. Förseningen var inte, färtro mig eller inte, taktiskt betingad. Jagtror att känner mig tillräckligt väl för att inte. tro attjag har glömt , och jag tycker gott att hon kunde utgå ifrån att jagjust när det gällde den här förläggningen har mycket noga övervägt skälen föroch emot. är självklart inte pä något sätt ensam om altvärna om områdei söder om , även om det inte gick att tillgodose jusl dehär önskemålen. Dennuvarande regeringen har startat ett inventeringsarbete rörande lokaler ochtomtmark i kommunerna söder om och likaså rörande statlig verksamheti som har behov av nya eller utökade lokaler. Jag tror också all jagkan försäkra att den nuvarande regeringen - jag skulle nog viOa säga i motsatstill den förra - kommer all se lill, all detta inventeringsarbete leder tillpraktiska resultat till förmån för den . Det som jag tyckerriktiga och kloka beslutet att inte föriägga utbildningen till Filtja bör intetas som något exempel pä hur vi kommer att behandla den ifortsättningen. Fru statsrådet betonade med skärpa att man måste ha ett sambandmellan den utbildning som det här gäller och annan skolverksamhet, och detsammanhanget finns också i allting som man försöker göra när det gällerutbildning i de södra kommunerna. Allting har elt sammanhang med någonting somredan finns inne i , och därför går vi miste om alla initiativ somnågon försöker ta för alt åstadkomma en utlokalisering. Jagupprepar mitt beklagande av att fru statsrådet inte har lyckals kämpaigenom någonting som hade varit en verkligt beslående insats och någonting somkan röja vägen för en annan utveckling. Jag har nämligen den uppfattningen attom man bara börjar med en sådan utbildning, så skall de människor som bosättersig i dessa områden finna att lokalerna i går all använda lika bra somlokalerna i och att man kan åka tunnelbana tre fyra stationer längre ochdå i Filtja fä en utbildning som är lika bra som den man fär iBlommensbergsskolan. Nuhar väl möjligheterna i detta fall gått förbi för den här gången, även omriksdagen har frågan för ytterligare prövning, men vi kommer lillbaka! kanske då börjar känna av den opinion som finns mot debeslut som har fattats och som berör dessa områden. Jag känner väl lill opinionen för lokalisering till ,och i regeringen är jag inte den enda representanten för områdena söder omStockholm. När jag i regeringskretsen har fört fram önskemålen om och kraven påall man skall tänka även på den har jag också möttöverväldigande gensvar. Nufär jag väl i huvudsak ta på mig ansvaret för lokaliseringen i detta fall, menjag försäkrar ännu en gäng, , att jag noga har prövat skälenför och emot. Överläggningenvar härmed slutad. Ombättre samordning av resurserna för utbildning och praktikarbete för ungdom § 10 Om bättresamordning av resurserna för utbildning och praktikarbete för ungdom Fru statsrådet erhöll ordet för att besvarafru () anmälda interpellation, 1976/77:61, ochanförde: