prot · G00967 · 1976-12-31 00:00:00 — Just isoleringen, känslan av attvara utstött, tror jag ofta är en av grundorsakerna till att någon börjar umgåsmed tankar som: Ingen bryr sig om mig, och ingen behöver mig. Jag håller med omatt självmordet oftast är en medveten handling, riktad mot någonanhörig, eller ett rop på hjälp-också ett rop på hjälp av kamrater. Där harbåde statsrådet och jag betonat vikten av att vi verkligen tar ansvarför varandra. Jaghoppas slutligen att statsrådet kommer att ta de initiativ som ärmöjliga i denna viktiga fråga, och med det ber jag att än en gång få tacka försvaret. Överläggningenvar härmed slutad. § 11 Meddelande ominterpellationssvar 1976/77:69 om åtgärder med anledning av planeradavveckling av verksamheten vid 1976/77:70 om åtgärder med anledning av planeradavveckling av verksamheten vid Jag får härmed meddela att interpellationerna nr 69 av nr 70 av kommer att besvaras i samband med behandlingen avpropositionen om tekoindustrin. § 12 Om enersättningsindustri i Tisdagen den 8 februari1977 Herr industriministern erhöll ordet för attbesvara i (vpk) anmälda fråga,1976/77:197, och anförde: i har mol bakgrund av förestående nedläggningav sågverket i frågat mig om jag anser det vara förenligt medsocialt ansvarstagande att lägga ned företag utan alt svara förersättningsindustri och om jag vill medverka till alt dylik induslri etablerasi . Sågverketi ägs av . Enligt uppgifter frånföretagsledningen är anledningen till nedläggningen av sågen alt den mednuvarande produktion är olönsam och att råvara för en utökad produktion intefinns inom området. En utbyggnad av sågen förutsätter alt råvara hämtas fråninlandet, vilket kan äventyra råvaruförsörjningen och sysselsättningen vidinlandssågverken. NCBframhåller att man planerar en ytteriigare satsning - utöver den pågående- till förbättring av sulfatfabriken i och garanterar arbete förde anställda i fram till pensionen. Den som väljer att fiytta gesförtur till anställning vid företagets övriga sågverk. Medhänsyn lill del sagda anser jag det inte vara befogal med åtgärder från statenssida för alt skaffa ersättningsindustri. i (vpk): Jag tackarindustriministern för svaret på min fråga. Isvaret står bl. a. följande: "Enligt uppgifter frän företagsledningen äranledningen lill nedläggningen av sägen att den med nuvarande produktion ärolönsam och att råvara för en utökad produktion inte finns inom området. "Men detta är ju nästan klassiskt. Jag skulle vilja fråga industriministern:Visar man mer socialt ansvar, när man långsamt tar död på ett företag än närman abrupt lägger ned det? Detta långsamma avlivande av sågverket ärju ettfaktum. Att som industriministern hänvisa till att det fåtal arbetare som nuär anställda vid sågverket kan få arbete på massafabriken är inget försvar förall man långsamt har avlivat detta sågverk. Ett faktum är, och del kännerindustriministern mycket väl till, att man undan för undan har låtit sågverketförfalla sedan man köpte det 1965. När köpet gjordes var det skogen ochmassafabriken man ville komma över. Jag är fullt medveten om alt det var två omaffären när man köpte , och och . Mo och tog del av skogen, men sågverket var tydligen något nödvändigt ont för NCB. Iannat fall skulle man inte ha låtit del förfalla som man nu har gjort. Historikenkänner industriministern mycket väl till. är det 58 anställda.Industriministern hänvisar också till att massafabriken möjligen kan ta överen del. Men de 120 som fanns från början dä? var en arbetsplats med 120man, och arbetarna är icke överens med NCB:s ledning om alt företagel skallslippa undan. Man vill ha en ersättningsindustri som sysselsätter lika mångasom då NCB tog hand om sågverket. De alternativ som NCB har lämnat - ettsågverk som sysselsätter antingen 18 man eller 25 man - och de olikakostnadsförslagen anser man inle vara realistiska. Menännu värre är del när NCB:s direktör säger lill arbetarna: ni intesysselsättning för 18 man, är del ni själva som förorsakar nedläggningen. Dettasäger han mot bakgrund av att sågverket arbetar på dispens frånyrkesinspektionen och arbetarskyddet och alt nödvändiga förbättringar förarbetarskyddet för alt arbetarna inte skall vara direkt utsatta förolycksfallsrisker skulle kosta 2,5 till 3 milj. kr. Jagfinner delta svar mer än underligt. Möjligtvis kan det bero på attindustriministern själv varil engagerad i NCB. Jag vill påminna i om vad frågan gällde,nämligen behovet av ersättningsindustri med hänsyn till den aviseradenedläggningen av sågen. Företaget har enligt uppgift valt alt vidareutvecklasulfalmassaproduktionen vid , och utvecklingen av denfabrikationen innebär att man kan garantera sysselsättningen på denindustriplats som det här är fråga om. Därmed är den fråga som upp också löst, eftersom behovet av ersättningsindustri för dessa människorinle är påtagligt. HerrLORENTZON i (vpk): Industriministern svarar inte på min fråga. Det gäller att fäersättningsindustri för de 120 arbetstillfällen som fanns när NCB köpte sågen.Nu har man minskat detta antal genom att medvetet driva sågen mot ennedläggning och därmed kommit ned i 58 arbetare. Industriministern säger isitt svar alt en del av dessa äldre garanteras arbete vid sulfalfabriken framtill pensionen, andra som vill fiytta ges förtur lill anställning vid företagetsövriga sågverk. Men det är inle svaret på min fråga. Jaghar inte ftågat efter åtgärder från staten för all skaffa ersättningsindustriutan vad jag tänkte på när jag ställde min fråga värden Åslingska doktrinen,som kommer att gå till historien, nämligen att det är förelagens skyldighet attsvara för den fortsatta sysselsättningen för sina anställda då elt förelaglägger ned driften. Den fråga som arbetarna ställer avser 120 arbetsplatser.Det är också en fråga om bygdens framtid. Det är detta frågan gäller, herrindustriminister. Jagbeundrade mycket det initiativ som togs i och med startandet av denbondekooperativa skogsrörelsen. Det skall inte litet lill för all övertyga desvenska bönderna också i om alt de borde satsa sina sparade slantar pänågot sådant, som de kunde bedöma som ovisst. Man visste hur SCA hade uppträttmol dessa skogsbönder. Om en ersättningsindustri i Köpman-holmen Omen ersättningsindustri i Köpman-holmen Detgällde dä att få ett högt pris på skogsråvaran, och det har man nu fått. Mendet är inle bara skogsbönderna det gäller ulan också de arbetare som inle harnågot annat att sälja än sin arbetskraft. Det är dessa som NCB inte tar hänsyntill genom nedläggningen av sågverket. Jag svarade på i fråga, men han tycks nuförneka innebörden i denna, nämligen om del är förenat med socialtansvarstagande alt lägga ned företag utan alt svara för ersättningsindustrioch om staten är villig alt medverka lill alt skapa sådan industri iKöpmanholmen. Mitt svar var att samhället, eftersom företaget är i färd med altvidareutveckla massaproduktionen på platsen, inle har anledning att avföretaget kräva någon ersättningsindustri i della speciella fall. Vadsom har hänt i fråga om utvecklingen av sysselsättningen iKöpmanholmen är något som inle omfattas av fråga. Jag kanskeockså skall påminna i om att det har skett enfortlöpande utvidgning av sulfalfabriken. Alt gå tillbaka och krävaersättningsindustri för människor som redan har fält sin sysselsättning säkradpå annat håll är väl ändå att gå väl långt i abstraktion i en i och för sigmycket allvarlig fråga. HerrLorentzon i tillhör dem som har sin egen tolkning av den s. k.Åslingdoktrinen. Jag vill bara påminna om alt den grundar sig på del beslut somriksdagen har tagit beträffande ansvarsfördelningen mellan samhälle och företagnär del gäller att trygga sysselsättningen för anställda. Samhället har alllidett övergripande ansvar i sammanhanget, men företagen får inte springa ifrånsitt primära ansvar. HerrLORENTZON i (vpk): När det gäller Åslingdoktrinen, som kommer alt gå till historien,skulle jag vilja hänvisa till vad som står i protokoll nr 43. Delvar en omfattande inlerpellalionsdebalt om järn-och stålindustrin den 10december . Debatten rörde också vissa orter där företagen möjligen skulleläggas ner. Jag citerar vad industriministern då sade: "Delfaller i första hand på de berörda företagen alt trygga en fortsaltsysselsättning för sina anställda." Vidare sadeindustriministern, på s. 75: "Vikräver av företaget att man mobiliserar annan sysselsättning i stället för densom man berövar orten." Detär helt klart att detta är något hell nytt i svensk politik. Den gamlaregeringen följde inle alls dessa linjer. I exempelvis fick SCAobehindrat lägga ner det ena företaget efter det andra, utan att ställas tillansvar. Såkommer en ny industriminister och säger att de gamla tiderna är fiyktade ochatt det här är något hell nytt. Javisstär det nytt. Man blir nästan överraskad. Och industriministern talar ipluralis. "Vi", säger industriministern. Det är alltså inle bara industriministernsuppfattning, det tycks vara hela regeringens uppfattning alt nu är detföretagen som skall ansvara för sysselsättningen. Den gamla linjen är hellbruten. Överläggningenvar härmed slutad. §13 Om åtgärder för att säkra sysselsättningen inom järn- och stålindustrin ömåtgärderför att säkra sysselsättningen inom Järn- och stålindustrin Herrindustriministern erhöll ordet för att i ett sammanhang besvara delsherr () anmälda fråga, 1976/77:209, dels (vpk) anmälda fråga, 1976/77:221, till herrarbetsmarknadsministern, och anförde: HerrNyquist har frågat mig om jag är beredd att utan alt avvaktahandelsstålutredningen vidta åtgärder för alt säkra sysselsättningen vidDomnarvets . i har frågat arbetsmarknadsministernom regeringen är beredd att vidta åtgärder och använda sitt infiytande för attstoppa minskningen av antalet sysselsatta och eventuella permitteringar vidDomnarvets och stålindustrin i övrigt i avvaktan på ett samlat programför hela stålindustrin. Enligt fastställd ärendefördelning är det jag som haratt besvara frågan. Jag besvarar frågorna iett sammanhang. Problemetmed sysselsättningen inom stålindustrin består av tvådelar. Den ena delen, densom avser sysselsättningen på lång sikt, är beroende av den utveckling somsvensk handelsslålindustri kommer att genomgå under det närmaste decenniet. Idenna utveckling spelar självfallet Domnarvets , som är landetsstörsta producent av handelsfärdigt stål, en central roll. Det är dessa frågorsom handelsstålutredningen arbetar med. Underden tid som utredningsarbetet pågått har ledningen för Domnarvets Jernverkbeslutat att upphöra med produktionen av grovplåt. Den svenskagrovplåtproduktionen kommer härigenom att koncentreras till . Denna åtgärd har diskuterats med handelsstålutredningen. Motbakgrund av den svaga efterfrågeutvecklingen på grovplätmarknaden-till stor delen följd av varvskrisen-och den mycket hårda internationella konkurrensen inomdetta produktområde har handelsstålutredningen ansett att överfiyttningen avproduktionen är angelägen då den stärker den svenska stålindustrinskonkurrensförmåga. Två tredjedelar av den personalinskränkning på 800 personersom nämner i sin fråga beror på denna åtgärd. I övrigt genomförsvid Domnarvets dels vissa inskränkningar, som har varit beslutadesedan en längre tid, bl. a. nedläggningen av den rostfria produktionen ocheleklrostålverk 1, dels vissa rationaliseringar i driften. 3 proiokoll1976/77:66-69 Omåtgärderför att säkra sysselsättningen inom Järn- och stålindustrin HandelsstålulredningerRommeratt redovisa sitt arbete och diskussionerna rörande utvecklingenpå längre sikl bör anslå tills delta utredningsmaterial föreligger. sidan av den långsiktiga ulvecklingsproblematiken har aviserat att man önskar stoppa stora delar av produktionen vidDomnarvets . Inskränkningen i driftenberör ca 3 500 anställda. Förhandlingar med de anställda pågår. Orsakentill den aktuella åtgärden är känd. Den konjunkturuppgång som man sedan långtid tillbaka förutspått har inte kommit i gång på allvar. Lågkonjunkturen harnu liksom tidigare drabbat just stålindustrin särskilt hårt. Till skillnad motvad som har varit fallet i fiertalet andra länder har man inom svenskstålindustri kunnat undvika alt friställa personal. Produktionen hardock till betydande del fått läggas på lager. Lagerökningarna har som bekanttill en del finansierats via del statliga lagerstödet. Från Stora Kopparbergssida anser man sig nu inte kunna fortsätta denna lageruppbyggnad. Ävenom stålindustrin är bland de hårdast drabbade branscherna finns mycket storaproblem också inom andra delar av industrin på grund av den dåliga konjunkturutvecklingen.För att främja sysselsättningen inom industrin har regeringen som bekantnyligen beslutat om särskilda arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Under vårenkommer dessutom att framläggas förslag om ytterligare åtgärder för altstimulera sysselsättningen inom vissa särskilt utsatta branscher, bl. HerrNYQUIST (s): Jag tackar industriministern för svaret, som jag naturligtvis för inte tycker är tillfredsställande. År1872 började man bygga Domnarvets , och stod det färdigt. Nästaår kan man alltså fira 100-årsjubileum, om man har några pengar till det. Efterlånga utredningar hade bolagets ledning beslutat attkoncentrera förelagets järnhantering till Domnarvel. Det innebar att man ladener en lång rad bruk och hyttor. Inom dåtida svensk industri var järnverket enenastående företeelse genom sin storlek, men det var märkligt också ur teknisksynpunkt. Allt hade större dimensioner än som varit vanligt i Sverige.Byggandet blev myckel dyrare än vad man från början beräknat, och man hadelänga och stora inkörningssvårigheter. För50 år sedan - om vi går tillbaka halvvägs i tiden - var företaget inne i enkris. Bolagets ledning tvivlade då på alt det skulle vara ekonomiskt lönande ifortsätlningen att här i landet driva ett verk i konkurrens med de storaenheterna på kontinenten. Men i samband med det fick man en ny chef tillDomnarvel, och han lyckades pä vända situationen. Bruket har längeintagit en ledande plats bland sina svenska motsvarigheter och introducerat ettfiertal tekniska nyheter i landet. var först med den basiskabessermermeioden, 1890, och med de elektriska masugnarna, 1909. har manutvecklat kaldoprocessen. Närman från lidigare har presenterat bolagets framgång har dethetat alt den vilar på utnyttjandet av typiskt svenska tillgångar: malm,vattenkraft, skog och skicklig arbetskraft. skrev man i en egenpublikation: "har lämnat fiera bidrag till järn- ochståltillverkningens teknologi. En källa till stolthet är detta: somproduktionen vid Domnarvel (alltså ror ) ökadefrån till färdigvara, kunde medelförsäljningsprisel perton stål ökas . Detta resultat nåddes under en periodmed ständigt fallande priser på världsmarknaden. En oavbruten produktutvecklingoch specialisering är nödvändig för att man på delta sätt skall kunna bevaraoch förbättra lönsamheten." Detvar då, det. Sedan har bolaget upplevt hur lönsamheten försämrats och hurlikviditetssituationen blivit allvarlig. Orderslocken lär vara den absolutminsta , och prisfallet har medfört att för fiera produkterpriset inte ens läcker de rörliga kostnaderna. Dessutom har man, somindustriministern säger i sitt svar, mycket stora lager, och man anser sig intekunna bygga ut dem vidare. Industriministerndelar upp sitt svar. Han säger att man på lång sikt får avvakta vadhandelsstålutredningen kommer med och på kort sikt får se vad de åtgärder somredan är beslutade ger. Detta tycker jag är helt otillfredsställande. Del är juändå efter påsk som bolagets varsel om att permittera 3 500 gäller. Jag hadeväntat ett förslag till åtgärder före det. Omåtgärderför att säkra sysselsättningen inom Järn- och stålindustrin i (vpk): Jag tackarför svaret på min fråga. Permilleringarna,som härjar inom stålindustrin, är ett stort hol mot sysselsättningen somhelhet. De visar också bolagens totala brist på ansvar inför situationen. Härär det fråga om kortsiktiga vinster som arbetarna skall betala. Delallvarligaste i frågan är emellertid hur många arbetstillfällen som skall gäförlorade inom stålindustrin. Stålföretagen minskar nu på arbetskraften, ochinga nya jobb är planerade. Flera hundra arbetstillfällen faller bon iOxelösund, I 000 vid NJA, uppåt 1 000 i Domnarvel, 300 ä 400 i och300 i . Dessutom har man anställningsstopp och skall minskaarbetsstyrkan genom naturlig avgång. Det betyder väsentligt mindre antalsysselsätlningstilirällen inom stålindustrin. Varskall det här sluta? Var finns planerna på nya jobb pä de här bruksorterna, somegentligen står och faller med företagen? Bolagen har ju inga planer såvitt vikan se. , som är fiaggskeppet inom stålindustrin, har bararationaliseringsplaner i görningen - SPAR 77, heter del - och där skall Omåtgärderför att säkra sysselsättningen inom Järn- och stålindustrin uppåt 1 000 försvinna. Menvåren 1976 skulle del till flera hundra nya jobb, som kommunen jublade över.Nog är väl planeringen och framsyntheten urusel, och resultatet får faktisktarbetarna och kommunen betala. Del här är ett exempel på kon sikt - herrNyquist tog ett som gällde 150 är. Minskningenav arbetskraften skall tydligen göras inför den högkonjunktur som man väntar;del är vad jag kan få ut av de äigärder man vidtar vid Domnarvets . Delbetyder sämre arbetsförhållanden på sikl och en högre arbetstakt för dem somfinns kvar, och några människor får inle jobb. Sädana åtgärder vidtar man ulanalt utredningarna är klara. Man bara minskar på antalet sysselsatta, Skerdella med regeringens tysta medgivande? Är del här den princip som skall varavägledande? Är del här Åslingdoktrinen, som har blivit så omtalad? Närindustriministern svarar på min fråga redovisar han vilka åtgärder ledningen förDomnarvets har vidtagit, men han nämner inte att antalet sysselsattaminskas intill den lidpunkt när det skall vara klart med en utredning omeventuella åtgärder. Hur kommer man alt slå sys-selsältningsmässigt då? Hurkommer bruksorterna att klara sig ? Jagvill fråga: Ställer sig industriministern och regeringen bakom principen altjobb skall vara ordnade och planerade innan man tar bort ett antalsysselsättningstillfällen? Kan regeringen ställa krav på ersättningsindustrieller ersättningsjobb? Faktum ärju alt 1 000 människor i Boriänge inle fårbehålla sina arbeten, och likadant är det på de andra stålörterna. var inte nöjd med mitt svar. Jag förstår att vad han varute efter var löften om direkta arbetsmarknadsinsatser i Domnarvets ,som har stora problem. Det är litet förvånande att jag frän kammarenstalarstol får höra della. har man ju talat ombehovet av alt vi nalkas de här frågorna med ett samlat grepp. har vi ettsamlat grepp under förberedelse. Handelsstålulredningens betänkande ligger inomkort pä vårt bord, och vi börjar skönja konturerna av den framtida svenskahandelsstälnäringen. Utan att avvakta detta kräver att vi skall gåin och föregripa åtgärderna. Jagefterlyser faktiskt litet mera konsekvens i argumenteringen. Vi måste ju ändåbestämma oss: Skall vi försöka la ell samlat grepp när det gäller den svenskastålindustrin och utbilda ett mönster i något större sammanhang innan vi gårtill aktion? I så fall får vi också acceptera att handelsstålutredningenarbetar. Depermitteringar som aviserats är föremål för behandling, och självfallet gårinte regeringen in och påverkar dessa förhandlingar. Men det skulle varaintressant att höra - och även i -värdering av de arbetsmarknadspolitiska insatser som nu har ställts tillarbetsmarknadens förfogande och som rimligtvis också måste påverka värderingenav företagens situation. HerrNYQUIST (s): Industriministern refererar lill utredningen och säger att den enadelen, som gäller svensk handelsslålindustri, är beroende av vilken utvecklingdenna induslri kommer att genomgå under det närmaste decenniet. Det är för migen mycket passiv attityd till vad som skall ske, och det kan man naturiigtvisinte vara nöjd med. Deprivata stålföretagen tycks inte ha tillräckliga resurser att möta framtidenmed, och de har sannolikt inte heller förmåga att få fram riskvilligt kapital.Enbart lån kan inte vara tillräckligt. Därför är del naturligtvis nödvändigtalt staten engagerar sig i ökad utsträckning. Det är det som viförhoppningsvis skall få se någonting av när handelsstålulredningensbetänkande kommer. Men skall vi se på detta ? Handelsstålutredningenkommer, som det heter, någon gäng . Vidarehänvisas till stimulansåtgärder som kan komma . Del är ju också ettospecificerat datum. Men vad vi vet är att jobbarna i Domnarvel har aviseratsom permitteringar i anslutning lill påskhelgen. Båda dessa saker kan alltsålåta vänta på sig, men de 3 500 i Domnarvel riskerar att bli permitterade. Dethar betydelse i ett samhälle och på en arbetsplats där 6 000 människor ärsysselsatta. Varannan industrianställd i Boriänge har alltså sin arbetsplats iverket. HerrHAGBERG i (vpk): Industriministern tar inte upp den fråga som jag har ställt: Hur blirdet med antalet sysselsättningstillfällen inom stålindustrin? Del paket somregeringen nu har lagt fram kan väl inle ha någon som helst inverkan på dessa I000 arbetstillfällen som Domnarvel spar 1977 - eller på dem som spårs iDegerfors, i eller hos NJA. Här krävs del väl andra insatser. Jagställer den principiella frågan: Skall företagen åläggas alt ordna annanindustri eller annat jobb innan man vidtar sådana här åtgärder?Industriministern kan väl ändå svara på vad som skall gälla för framliden, närman har ålagt industrin delta ansvar. Industrin handlar ju på sitt säii. StoraKopparbergskoncernen som helhet skall inle tillskjuta något kapital tillDomnarvets för framtidsinvesteringar - det har dess styrelseordförandesagt. Följderna blir katastrofala, eftersom Domnarvets inte självt harkapital. Skall då staten gå in? Koncernen i sin helhet har pengar, menstålsektorn har ingenting. Härhar vi alltså spelet med en hel kommun och med de anställda. Hur serindustriministern på de här mycket viktiga frågorna när det gäller jobben inomslälsektorn? Enhuvudfråga är väl också: Skall man kräva en framsynt planering? Ingår del iindustripolitiken i vårt land i fortsättningen att kräva en fram- ömåtgärderför att säkra sysselsättningen inom Järn- och stålindustrin Omåtgärderför att säkra sysselsättningen inom järn- och stålindustrin synt planering avföretagen, och vilka åtgärder vidtar man i så fall mot de företag som inle haren framsynt planering? Låt mig till säga att bättre sysselsättnings-planering juär den stora, centrala frågan för arbetsmarknaden som kommer. Det ärav denna anledning som sysselsättningsutredningen speciellt har uppehållit kraven på att fullkomna ett planeringssystem där företag och samhälleskall samarbeta för att skapa så stabila förhållanden pä arbetsmarknaden sommöjligt. Med andra ord: Syssel-sältningsplaneringen måste bli ett viktigtinstrument för förelag och samhälle pä den framtida arbetsmarknaden. HerrNyquist talar om dem som riskerar permitlering. Det är beklagligt all dennarisk finns och vittnar om de myckel allvarliga problem som den svenskastålindustrin står inför. Regeringen har för sin del lagt fram detarbetsmarknadspolitiska åtgärdsprogrammet, som f ö. var rätt mycket ambitiösareän motsvarande program som oppositionen aviserade. Det vittnar ju om regeringensbestämda vilja att ta ansvar i den här situationen. är del företagensuppgift att svara upp mot samhällets offert och stöd för sysselsättningen. Nuär det facket som tillsammans med företagen får träffa sina dispositioner ochförhandla om vad som är aktuellt av förändringar i produktionen ochneddragningar i sysselsättningen. Innan dessa förhandlingar är slutförda kansjälvfallet inte regeringen vidtaga några direkta och mera riktade åtgärder. Iövrigt planerar regeringen, som jag säger i mitt svar, alt återkomma medinduslripolitiska åtgärder som är ägnade att stärka förelagens överlevandeförmågaoch förmåga alt upprätthålla sysselsättningen. HerrNYQUIST (s): Det är inle bara del att produktionen kommer att minska vid och att anställda riskerar att bli friställda där. Blir de del kommernaturligtvis - och där hänvisar jag till vad jag hade frågat om - utvecklingeni produktionskedjan att ha sin betydelse.