prot · G009131 · 1976-12-31 00:00:00 — Detfantastiska är att man upplever att den nuvarande regeringen i allmänhet, ochcenterpartiet i synnerhet, inte bara verkar ointresserad av vad som händer medoss nere i utan verkar ha en aktiv motvilja och satsar emot mot det viförsöker göra för att få rörelse. Sepå detta lysande följe, vår regering, som inte är representerad under dennadebatt. Titta på Skånebänkarna, där socialdemokrater sitter , men där detinte finns en enda borgerlig ledamot som har bekvämat sig att delta i denna debatt.De har inte ens orkat sätta sig här inne för att lyssna på debatten. Även om dekan tycka illa om vad vi säger, så kunde de lyssna på sina partivänner. Det kande behöva när de sedan kommer hem och skall möta oss hemma i den här debatten,för det kommer de inte ifrån, även orn de här smiter som vattlagda kattor. Viär inte ute för att ta någonting ifrån andra. Men vi vill ge våra egna företagen chans att utvecklas genom att utnyttja de goda förutsättningar som finns iSkåne och som här har beskrivits av mig. Jagstryker under en gång till att detta inte bara har ett provinsiellt intresse för och skåningarna. Det finns en utvecklingsmöjlighet som, om den tas till vara, leder till expansion som gör det möjligt att för landet i dess helhet utnyttja de resurser som skapas för att lösa de svårlösta problem vi har i andra delar av landet. För att klara Norr- 47 landsproblemen måste manflytta resurser. Men om man medvetet motverkar tillväxten, då finns ingaresurser att flytta. Det är därför vi med beklagande konstaterar ljumheten ochlikgiltigheten ifrån regeringen och ifrån borgerligheten. Nå,vi får väl klara det själva, så långt vi kan. Jag känner mig, när jag tänker påden sitsen, ungefär som guldgrävaren som på en smal klipphylla, där det äromöjligt att vända, möter en slagbjörn. Han blickar upp mot himlen och säger:Ja, Herre, jag har väl inte precis varit Ditt bästa barn, och jag skall väldärför heller inte begära att Du nu skall hjälpa mig, men Du kan väl åtminstonevara neutral i fortsättningen! i (m): I begreppet regional samhällsplanering ligger den inriktning somregionala och även lokala organ söker åstadkomma för att få entillfredsställande utveckling på samhällets alla områden. 1972tog som bekant under stor enighet beslutet om att tillskapa nyaplaneringsinstrument - för att på ett rationellt sätt fördela tillkommanderesurser och för att skapa konkurrenskraftiga lokala arbetsmarknader. Avsiktenvar och är fortfarande, som man då uttryckte det i sin målsättning, attsamhället skall planera för "att alla människor skall ha tillgång tillarbete, service och god miljö". Avvad man kunnat se, har planeringsinstrumenten visat sig användbara.Balansen inom länen har blivit bättre. På riksplanet kan vi också notera ettmera balanserat förhållande mellan å ena sidan glesbygdslän och å andra sidanstorstadslän. Den omfattande statistiken med bl. a. lägesbestämda uppgifter omolika sakförhållanden har varit - och är-till nytta för såväl den enskilda somden offentliga sektorns planering. Vadsom nu sagts har också bekräftats av i samband med behandlingen den16 av propositionen om samordnad sysselsättnings- ochregionalpolitik. förordade då en utvärdering avlänsplaneringen. Avsiktenär nu att man skall pröva möjligheten att ytterligare förbättraplaneringsmetoderna. Därvid bör särskild hänsyn, som redanpåpekat i debatten, tas till glesbygdens problem. Tillgängliga resurser fårinte fördelas så att utvecklingen i mindre och medelstora orter hämmas. Närservicefunktioner planeras skall lösningar väljas som åstadkommer en rimligdecentralisering. När det gäller ortsplanens framtida roll isamhällsplaneringen får vi sålunda tillfälle att återkomma dåutvärderingsresultatet har förelagts . Däremotvill jag något kommentera planeringssystemet med befolkningsramar - eftersomdetta har varit föremål för många inlägg i den här debatten och tagits upp itvå motioner och i resei"vation nr 1. Det är viktigt att slå fast attbefolkningsramarna utgör en arbetsinriktning för planering av de konkretaåtgärderna. Del är inte befolkningsramarna som sådana som för utvecklingennärmare de regionalpoliliska målen. Det avgörande är ~ ochförblir, inte sant ? - de konkreta Nr 131 åtgärderna! Meden viss åtgärd kan man inte förutsäga en bestämd befolkningsökning, än mindreöka befolkningen till en viss nivå. Möjligen kan man sammankoppla en konkretåtgärd med ett visst antal nya sysselsättningstillfällen. När det gäller denfaktiska ökningen av befolkningen inom ett bestämt område, är det en lång radandra faktorer som också påverkar utvecklingen, och inte enbart deregionalpolitiska åtgärderna. Isamband med decemberbeslutet gjordes en mycket viktig markering till förmån fören mer decentralistisk inriktning av regionalpolitiken. Detta ärbetydelsefullt för den fortsatta utvecklingen. innebär det atttyngdpunkten för beslutsfattandet i frågor som rör lokala och regionalaförhållanden kommer att förskjutas i riktning mot läns- och kommunnivåerna.Jämsides med en vidgad länsdemokrati innebär denna utvecklingsprocess att deregionalpolitiska besluten successivt kommer att föras närmare de människorbesluten handlar om. Detbör därför i första hand ankomma på lokala och regionala organ att pröva frågorom insatser av de slag som exempelvis nu har tagits upp i enskilda motioner.Redan nu finns det möjlighet att redovisa sådana förslag inom ramen förlänsplaneringsarbetet. Dessa möjligheter vidgas nu ytterligare genom denfortlöpande uppföljning och utvärdering som fattade beslut om idecember. Sammanfattningsvis,herr talman, innebär de här synpunkterna att samhället skall ge ramen försjälva verksamheten. Det övergripande ansvaret för sysselsättnings- ochregionalpolitiken skall även i fortsättningen ligga kvar hos staten, somfördelar resurser mellan regionerna och även utformar direktiv för användandeti stora drag. Men den praktiska verksamheten skall i ökad utsträckningåstadkommas av landstings- och primärkommunala organ, enskilda företag ochindivider, vilket ger åt dem ett större mått av valfrihet och oberoende. Påsikt innebär detta - och i takt med länsdemokratins förverkligande som ettdecentraliserat planeringssystem - att de folkvalda landstingen får rätt attformulera målen för regionernas utveckling och på basis härav preciseralänsmedborgarnas samlade krav inför statsmakterna. Då kommer på statens bordatt läggas ett program som är väl förankrat hos de medborgare som är direktberörda av de åtgärder som planerna syftar till. Dessutom: För planernasfullföljande kan länsmedborgarna utkräva ett direkt politiskt ansvar. Detär värdefullt att utskottet - bl. a. genom att hänvisa till nämndadecemberbeslut - har gjort en markering till förmån för enutveckling som jag här i detta anförande endast har kunnat skissera i sinahuvuddrag. Det är nämligen mot bl. a. denna bakgrund som man skall bedöma vadutskottet har anfört som svar på de krav som ställts i ett flertal motioner.Det utredningsarbete som motionerna har efterlyst bör sålunda ske inom ramenför det länsplaneringsarbete som pågår och som initierats genomriksdagsbeslutet . 4 protokoll 1976/77:131-132 Med det anförda ber jag att få yrka bifall till utskottets hemställanpå samtliga punkter. HerrJOHANSSON i (s): 1 arbetsmarknadsutskottets betänkande nr 23 behandlas ett antalmotioner som berör sysselsättningsfrågor i olika delar av landet. Motionerna ärsammantagna ett uttryck för en berättigad oro ute i landet när det gällersysselsättningen och den regionala utvecklingen. Socialdemokraternai utskottet har i en reservation uttalat att regionalpolitikens villkor är ihög grad avhängiga av regeringens allmänna ekonomiska politik. Det är medbeklagande vi tvingas konstatera att den politik som förts efter regeringsskiftethar präglats av osäkerhet och felgrepp i viktiga hänseenden och att antaletarbetstillfällen inom bl. a. den betydelsefulla industrisektorn gått tillbaka. Detbehövs en politik av det slag som vi socialdemokrater redovisat i propositionen1975/76:211. Detta för att klara den brydsamma situation som vi befinner oss imen också för att få en positiv regional utveckling. Jag begärdeordet för att något beröra situationen i . Visocialdemokrater i har i motionen 902 påtalat de stora problemen i Skånenär det gäller sysselsättning och regional utveckling i de två . EricHolmqvist och har tidigare i debatten tagit uppproblemställningar på en rad områden som redovisas i motionen, bl. a. de storaregionala skillnaderna i struktur- och sysselsättningsutvecklingen i Skåne.Jag vill, herr talman, för min del instämma i deras framförda synpunkter. Kristianstadslän har en näringsstruktur som påtagligt avviker från riket i övrigt.Jordbruket har en dominerande ställning när det gäller andelen yrkesverksamma.Den fortsatta rationaliseringen inom denna näringsgren kommer i framtidenotvivelaktigt att påverka sysselsättningen i form av ökad friställning medalla dess problem. Livsmedelsindustrin,som har stor betydelse för sysselsättningen, kan utvecklas ytterligare medtanke på råvaruproduktionens omfattning. Sysselsättningenför kvinnor är låg i län i likhet med vad som är fallet i desydöstra delarna av . Ett mångsidigare utbud av arbetstillfällenmåste därför komma till stånd för att man skall kunna säkerställa den grad avyrkesverksamhet som krävs för att en tillfredsställande utveckling skalluppnås. Detta är också av avgörande betydelse för att ochHässleholm skall kunna fungera som primärt centrum. Enav de regioner som har en särskilt starkt vikande sysselsättning och regionalutveckling är sydöstra . Detta område består av fem kommuner: , Sjöbooch i samt och i län. Utvecklingeni dessa kommuner företer stora likheter med utvecklingen i kommuner i inrestödområdet. Det tar sig uttryck i en minskande och åldrandebefolkning. De tre kommunerna har till- sammans fått sinbefolkning minskad med 3 375 personer mellan åren Nr 131 1965 och 1975, dvs. Sysselsättningen har också minskat kraf- Fredaeen den I , som är ett regionalt cent- 13 j: 177 rum, har sysselsättningenmellan 1965 och 1975 minskat med drygt 600 personer, eller 6,5 96.I , som också är ett regionalt centrum. har antalet sysselsattaminskat med drygt 1 300, dvs. med 13,8 96, och i som arkommuncentrum är siffran nära 1 200, dvs. Några direktajämförelsesiffror från stödområdet finns f. n. inte tillgängliga för den aktuella perioden.Som jämförelse kan emellertid nämnas att 1970-1980 kommer attminska med 2,4 96 i regionala centra och med 11,4 96 i kommuncentra idet inre stödområdet. en tioårsperiod är alltsåbetydligt mindre än de som redovisats för en tioårsperiod i sydöstraSkåne. Utvecklingenkan också avläsas i förvärvsfrekvensen. Medan man i landet i övrigt har enmycket kraftig ökning av andelen sysselsatta bland yngre och medelålderskvinnor, har man i och haft kraftiga minskningar för fleraåldersgrupper och stagnation för andra, Flera regioner i har sammasituation jämfört med det inre stödområdet. För att nå målet regionalutveckling av sysselsättningsgraden, skulle det med en oförändrad befolkningkrävas mellan 1 500 och 2 000 flera arbetstillfällen iSimrishamn, och , Av landets 70 A-regioner är det sex som harlägre taxerad inkomst per invånare, och samtliga dessa ligger i inre elleryttre stödområdet. Ingen A-region söder om har lika låg inkomstnivåmed undantag för . Detär mot denna bakgrund man skall se den senaste tidens utveckling. Simrishamnhar redan tidigare förlorat sin viktigaste basindustri, AB Ehrnberg Produkter.Nu har också AB varslat om nedläggning. I har bl. a. Scanekavvecklat sin verksamhet, och håller på att avvecklas. Det kommeralltså att krävas utomordentligt starka satsningar för att vrida utvecklingenrätt i sydöstra . Jag har tidigare i mitt anförande framhållit livsmedelsindustrinsförutsättningar i , detta med hänsyn till den råvarubas som finns iregionen, I detta sammanhang finns det anledning att framhålla fisketsbetydelse för sysselsättningen och den regionala utvecklingen i , därfiskehamnen är den andra i storlek i landet när det gäller landad fisk. Meddetta följer en omfattande förädlingsindustri med fisk som råvara. Därtillkommer sysselsättningseffekter när det gäller transporter och service. Jagfinner det angeläget att framhålla att regeringen kraftfullt bör verka för att förutsättningar skapas för denna näringsgren att utvecklas och förstärkas. I första hand gäller det de nu pågående förhandlingarna om fiskegränser men också stöd till fisket efter de riktlinjer som lades fast av den socialdemokratiska regeringen. Detta är av avgörande betydelse för såväl yrkesutövarna inom fisket som regionen och landet. Nr 131 Herr talman! Avslutningsvis vill jag med viss tillfredsställelsekonsta- Fredaeenden '" " borgerliga majoriteten i utskottetbörjar förstå att det inte 13 mai 1977 '""någon grund för påståendet att är ett överhettat område. Utskottet anser att åtgärder av det slag vi motionärer begärt bör behandlas Regionalpolitiken inom ramen för länsplaneringen.Utskottet delar också vår uppfattning att ett närmare samarbete mellan de bådalänen i bör komma till stånd i planeringsfrågor. Det har också EricHolmqvist och kraftigt understrukit tidigare i debatten, ochjag ansluter mig helt till deras synpunkter. Vihar i motionen lagt fram förslag om åtgärder för att klara Skånessysselsättningsproblem på kort och . Vi kommer i olika sammanhangatt följa upp dessa förslag. Jag har inget annat yrkande än det som framfört tidigareunder överläggningarna . Under detta anförande övertog herr förste vicetalmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Bakgrundentill de regionalpolitiska problemen är i mycket hög grad den storafolkvandring som vi hade i det här landet framför allt . Dessastora folkomflyttningar skapade problem i utflyttningslänen, dvs. skogslänen,och regionalpolitiken syftar i stor utsträckning till att lösa de problemenliksom de som hänger samman med den fortsatta folkomflyttningen inom länen. Menproblem skapades inte bara inom dessa regioner utan också i de mottagandeområdena, i storstadsregionerna. Inte minst i innebar densnabba befolkningsutvecklingen mycket stora påfrestningar. Det blev nödvändigtmed ett mycket snabbt och omfattande bostadsbyggande. Trycket påbostadsmarknaden blev sådant att man inte kunde genomföra en tillfredsställandeplanering och inte heller garantera tillfredsställande boendemiljöer. Vi ficken betydande social segregation med vissa områden framför allt befolkade avlåginkomsttagare och andra områden framför allt befolkade av höginkomsttagare.Vi fick en felpla-nerad region, där bostäder, arbetsplatser och service skildesfrån varandra. Vi fick en del mycket renodlade sovstadsmiljöer. Människornatvingades till långa resor inom regionen för att nå arbetsplatser, service ochrekreationsmöjligheter. Dennafelplanering och försummelserna när det gällde att skapa boendemiljöer har nulett till allvarliga sociala problem i stora delar av . Demiljömässiga brister, de trängselproblem och det höga kostnadsläge som uppstodi som en följd av befolkningsexplosionen har också letttill dess motsats, en befolkningsstagnation. Många kommuner i länupplever ett tvärstopp i befolkningsutvecklingen eller t. o. m. entillbakagång. har blivit mängder avtomma bostadslägenheter och undergrävd ekonomi. Centerpartietvarnade mycket tidigt för konsekvenserna av den utveckling som vi fick upplevaframför allt . Länge var vi något av en ropandes röst i öknen.Varje kritiskt ord mot storstadsexpansionen beskrevs som storstadsfientlighet.Vad vi förordade var en lugn befolkningstillväxt som skulle ge tid och utrymmetill en vettig miljöplanering. Vi ville ha en annorlunda planering av regionen,så att man lokaliserade bostäder, arbetsplatser, service och rekreationsmöjligheternära varandra, men graden av förståelse för de här synpunkterna var som sagtmycket låg. Nukan vi konstatera ett mycket glädjande nytänkande. Genom de förändringar ibefolkningsramarna som beslöt vidta har vi markerat att viinte tänker acceptera någon ny befolkningsexplosion i storstadsområdena. Det ärett mycket viktigt ställningstagande som har gjorts på den punkten. Såsomockså framgår av utskottsbetänkandet skall länsplaneringen inriktas på attskapa en mera balanserad arbetsmarknad i , så att vi uppnårstörre närhet mellan bostäder och arbetsplatser. En annan viktig målsättning ilänsplaneringen är att motverka den ensidighet i arbetsmarknaden som trotsallt finns också i på det sättet att det råder en allvarligbrist på industriarbetsplatser i förhållande till arbetsmarknadens totalastorlek. Närdet gäller fördelningen av arbetsplatser i ett område som Stockholmsregionenhar staten ett särskilt ansvar. Staten är ju en mycket dominerandearbetsgivare i den här regionen. Jag och mina partikamrater från länhar aktualiserat denna fråga under gångna år, i motioner ochinterpellationer. var det mycket svårt att få gehör från den gamlaregeringen för kraven på att staten skulle ta sitt ansvar för arbetsmarknadensutseende i . Även här kan man efter regeringsskiftetkonstatera ett glädjande nytänkande. Som nämns i utskottsbetänkandet kommer detatt tillsättas en arbetsgrupp med representanter för ,och som just skall arbeta med att få fram flerastatliga arbetsplatser i de underförsörjda delarna av . Detgäller då frarhför allt de södra förortskommunerna. Jag hoppas att det arbete,som har kommit i gång , skall ge snabba och effektiva resultat. MenStockholms län är inte bara ett storstadslän. Det finns också betydandeglesbygdsområden i länet. Vi har kommun och vi har skärgården. Det ärviktigt att man är medveten om att glesbygdsproblemen inte behöver bli mindredärför att orten ligger i skuggan av ett storstadsområde. Detta är en realitetför de människor som bor i avlägsna delar av Roslagen eller ute påskärgårdsöarna. arbetsmarknad och serviceutbud liggerändå alltför avlägset för att vara till någon glädje för dem. Däremot är kanskeStockholm en farlig konkurrent när det gäller lokaliseringen av nyaarbetsplatser och serviceinrättningar och kan på det sättetbidra till att ytterligare utarma de här bygderna. Detär alltså viktigt att vi inte låter Stockholmsperspektivet få oss att varablinda för de glesbygdsproblem som faktiskt finns i storstadens omedelbaranärhet. Staten har betydande möjligheter att göra insatser i de här områdena,trots att de inte ligger i något stödområde; det framhålls också i utskottetsbetänkande. Dels kan vi göra allmänna regionalpolitiska insatser, dels har vinumera möjligheter till särskilda insatser i skärgårdsområdena. Det ärväsentligt att staten utnyttjar de möjligheter som står till buds för att få enpositiv utveckling av arbetsmarknaden också i de här glesbygdsområdena. De problem som vi upplever i är i mycket storutsträckning följden av en omflyttningspolitik som medvetet drevs av den gamlasocialdemokratiska regeringen. Där har den alltså ett mycket stort och mycketkonkret ansvar. Jag känner mig frestad att anknyta litet grand till herrPettersson i , som stod här i talarstolen . Han klagadeöver hur det såg ut på Skånebänken, och jag kan inte låta bli att görareflexionen att det är kemiskt fritt från socialdemokrater på Stockholmsbänkenjust . De tycks ha försvunnit som - hur var det sade? -vattbelagda kattor. Jag tycker nog att det skulle vara på sin plats försocialdemokraterna att visa ett större ansvarskännande för de problem som dentidigare politiken har skapat också i våra storstadsområden. Statsmakternahar naturligtvis ett betydande ansvar för att försöka lösa de problem somfinns. Det betänkande som vi har på bordet innehåller en rad markeringarav arbetsmarknadsutskottet som visar att vi också är beredda att ta dettaansvar. Jag ber att få yrka bifall till utskottets hemställan på samtligapunkter. HerrSEGERSTEDT (s): Jaghar begärt ordet med anledning av motionen 545, som lämnats av osssocialdemokratiska riksdagsledamöter från . I motionen tar vi uppsysselsättningsläget i västra och föreslår att ett industricentrumsnarast kommer till stånd i Ange. Utskottethar i sitt betänkande redogjort för den prioritetsordning som enligt tidigareriksdagsbeslut gäller för industricentra. I den ordningsföljden ligger Angeefter och bland de nya centra som skall etableras. Deförhållanden som låg till grund för detta beslut med avseende påarbetsmarknadssituationen i västra är typiska för inland.Detta har vi nu fått ytterligare bestyrkt i och med att resultatet av folk- ochbostadsräkningen 1975 finns tillgängligt. Det visar att andelenförvärvsarbetande är långt under riksgenomsnittet och framför alltatt utvecklingen mot högre förvärvsintensitet, som har varit så markant ilandet som helhet, inte gäller i våra inlandskommuner. Utflyttningen fortsätteroch bidrar, tillsammans med en ogynnsam ål- dersfördelning med storafödelseunderskott, till att minska befolkningen . Detta ingernaturligtvis stor oro. Det är mot den bakgrunden som vi, knyter förväntningartill den sysselsättningsökning som ett industricentrum skulle ge. Iutskottsbetänkandet avstyrks vår motion, men om tidigare beslut meden socialdemokratisk proposition som grund får ligga fast har vi en väl grundadförhoppning om att byggstart även i Ange kan komma - särskilt somstyrelsen för Stiftelsen Industricentra så sent som i går beslutade att gå intill regeringen med en anhållan om att få börja bygga första etappen i Ljusdaloch andra etappen i . Redan tidigare finns en ansökan inne ombyggstart i . Vi har funnit utskottets skrivning på denna punkt positiv och hardärför inte något särskilt yrkande. Reservationen5 vid utskottsbetänkandet tar upp förslag om utökad försöksverksamhet medsysselsättningsskapande åtgärder i glesbygd. Denna s. k. IKS-verksamhet harvisat sig vara ett användbart medel till stöd för kommuner med stora problem.Motion 410, som ligger till grund för reservationen, tar upp målinriktadeåtgärder som bör komma till stånd inom sysselsättningsutredningens ram.Dessa är utomordentligt angelägna, och jag vill därför yrka bifall tillreservationens. i (s): I anslutning till arbetsmarknadsutskottets betänkande 1976/77:23behandlas motion nr 1262, som vi socialdemokrater från lagt fram. Vimotionärer har på ett mycket ingående sätt pekat på de sysselsättnings- ochnäringspolitiska problem som f n. föreligger i vårt län. Menvi har också pekat på de farhågor som vi hyser för framtid om intekraftfulla åtgärder från samhällets sida omgående sätts i verket. Arbetsmarknadsutskottethar i sitt yttrande över vår motion delvis bekräftat problemen i . Menutöver vad utskottet har anfört i det avsnitt där utvecklingen i länet beskrivsmenar vi att ytterligare fakta borde ha redovisats. i har här i tidigare inlägg berört en del av de frågor om bl.a. befolkningsutvecklingen i som jag tänkt att ta upp. Jag avstårdärför från detta, eftersom slutsatserna är desamma. berörde också vår motion 1262 och sade att han i princip ställde sigbakom våra yrkanden. Det går ju an att säga det här i kammaren, men det skulleherr i lika gärna ha kunnat säga i utskottet. Där skulle juhans inställning eventuellt ha kunnat påverka behandlingen av vår motion. Detär riktigt, som i sagt, att den första hälften av1970-talet medförde en viss positiv utveckling för i flera avseenden.Vi gottskriver detta den tidigare socialdemokratiska regeringens politik. F.n. har vårt län en registrerad arbetslöshet som hör till de högsta i landet. -Vi har en fortsatt avtappning i åldersklassen trots totaltinflyttningsöverskott.-Vi haren yrkesverksamhet för kvinnor som i vissakommuner är bland de lägsta i landet. Industrisysselsättningenhar enligt minskat med drygt 2 000 sysselsatta , och förstakvartalet har den fallit betydligt under föregående års nivå. Enfortsatt förskjutning av befolkningens åldersstruktur mot högre åldrar harskett . I flera av länets kommuner svarar åldersgruppen 65 åroch äldre för över 20 96 av den totala befolkningen och för länet totalt uppgickandelen till . Motsvarande tal för riket var 15 96. Förändringarnai befolkningens åldersstruktur skapar förskjutningar i servicebehoven.