prot · G00962 · 1976-12-31 00:00:00 — Det är också härsom den avgörande skillnaden ligger i diskussionen om de olika budgetförslagen.Det socialdemokratiska budgetallernalivet är enligt min mening en tulipanaros- del är lätt atl säga alt verkligheten är en annan än den är, men det hjälperinte så mycket. Oppositionenanser sig kunna prestera en budget som är 5 miljarder strängare, och man anserall delta skall leda lill att sysselsättningen skall öka, all hushållen skallkunna öka sin standard med samma belopp som enligt regeringsförslagel, att viskall få en snabbare produktionsökning, atl betalningsbalansen skall förbättrasosv. Men hur i all sin dar skall det kunna gå ihop? I själva verket skulle juen budget av del utseendet egentligen ha motsatt effekt. Svaretär alt socialdemokraterna har en annan uppfattning än vi om den verklighet somomger oss. Deras bild av verkligheten ser ul så här: Socialdemokraterna klaradekrisen; den var ju avklarad . Den internationella utvecklingen ärnu rosafärgad, och det kommer att ge oss en mycket betydande hjälp. Vi haregentligen inte förlorat några marknadsandelar ~ det är bara en statistisksynvilla. Företagen går i själva verket bra, de är fyllda av framtidstro och optimism. Denverklighet som vi kan läsa om varie dag i tidningarna existerar tydligen inte isinnevärlden. Del är denna helt annorlunda verklighet som socialdemokraternalever i som skall ge alla de här goda effekterna; del är inte derasbudgetförslag som sådant som skall göra det. Del behövs för att förhindra enöverhettning - så fördelaktig är verkligheten. Detta är grundtanken, men det ärfaktiskt inte sä många som är beredda att tro på det. Slutligen,herr talman, till och kanske i någon mån även till herrCarlsson i ; Nej, det är inte för lönekostnads-stegringarna som deborgerliga partierna riktat kritik mot den tidigare regeringen. Del är förproduktionskoslnadsstegringarna som sådana, innefattande alla övriga tillägg,och för kostnadsnivån i samhället som sådan, för vilken naturligtvis regeringenhar ett ansvar. i (s)kort genmäle: Jag tror all herr gör sig skyldig till en våldsamunderskattning av medborgarna i landet, när han säger att detta med kärnkraftenvar en vanlig politisk fråga, i vilken man fick träffa sina kompromisser medhänsyn till valutslaget. Jag tror all del är en våldsam underskattning av hurmänniskorna upplevde den här viktiga frågan, och jag tror att ni gör ett stortfel ur de borgerliga partiernas synpunkt, när ni nu beskriver kärnkraftsfråganpå del sättet. Men tyvärr tror jag 7 protokoll 1976/77:62-63 att det drabbar politikeröver huvud tagel. - Nog sagt om denna fråga för den här gången. Närdel gäller herr svar om vilka skatter som skulle höjas konstaterarjag bara atl i finansplanen står atl man från regeringens sida förväntar sig enkonjunkturuppgång. Inte kan det vara regeringens avsikt att vi skall gå in idenna konjunkturuppgång med etl budgetunderskott på . Detmåste rimligen vara så atl ni tänker er att förstärka finanspolitiken - annarsfår vi en våldsam inflation. Del är ju ingen tillfällighet alt det böriar gårykten om spekulationer mot den svenska kronan. Det är ingen tillfällighet attlöntagarorganisationerna, som skall förhandla, har svårigheter atl nå framlill en uppgörelse, därför att det här naturligtvis leder till risk för envåldsam inflation. Delär inte bara vi socialdemokrater som är kritiska på denna punkt. Låt mig förovanlighetens skull citera SAF-chefen , som enligt NorrköpingsTidningar - en borgeriig tidning - sade följande: Regeringens budgetger ingen lösning på ekonomiska problem. Jagkan alltså på den punkten instämma i SAF-chefens omdöme om den borgeriigabudgeten. i (vpk) kort genmäle: äntligen kommer då en liten kort referens till problemet om desvenska lönekostnaderna. försöker krypa undan del hela med altsäga atl vi menade inte alls lönekostnaderna utan kostnaderna i allmänhet. Nuskall vi inte springa ifrån det som har sagts. I debatten har det hela lidentalats om återhållsamhet i lönerörelsen satt i relation till vikten av atlåtervinna förlorade exportandelar. Hela den kopplingen barden borgerligaregeringens propaganda i denna sak haft. Förneka inte del! HerrafUgglas vändning i hans senaste anförande är bara en undanflykt. Det jag anförde,nämligen lönekostnaden per producerad enhet, innefattar också de genomproduktivitetsutveckling och genom arbetarens ökade prestation kompenseradeandra kostnadsökningarna. Vi återkommer alltså till att de svenska arbetarnahar pressats lill sådana arbetsinsatser atl de svenskalönekostnadernas andel i förhållande lill utlandets, mätt i USA-dollar och perproducerad enhet, har blivit 30 96 fördelaktigare. Dåkan det väl ändå inte vara rikligt atl de svenska lönlagarna, genomåterhållsamhet i lönerörelsen, straffas för vad som sker på exportmarknaden.Då måste vi söka någon annan skyldig än de svenska lönearbetarna till det somhar hänt. Kan det rent av vara del förträffliga kapitalistiska näringslivet sominriktat sig alltför mycket på kortsiktig rovdrift och kortsiktig profil istället för på ordentlig nydaning och en förskjutning av den ekonomiskastrukturen i riktning mot sådana varor som del varit mer givande att exportera? Vikan iaktta atl de lunga varorna, dessa halvfabrikat, som jaghär har talat om faktiskt har visat en sämre prisutveckling på den internationellamarknaden än de högt förädlade produkterna. säger något om vad somblir följden när man av kortsiktiga profithänsyn den bedriver rovdriftexempelvis på skogen utan hänsyn lill förnyelse och 2februari 1977 Kanske behöver detsvenska näringslivet hjälp från något annat håll Allmänpolitisk förall klara uppgiften. Uppenbariigen klarar man den inte själv, utan debatt man bara skyller på arbetarna. () kortgenmäle: Nej, , den borgerliga regeringen skyller inte pålönlagarna men lägger etl ansvar på den tidigare regeringen, som haråstadkommit en situation där båda parter i avtalsrörelsen församhällsekonomins skull måste visa återhållsamhet. Jag tror inte att det lönarsig att föriänga den debatten. Vemav oss, i , som gör sig skyldig till en underskattning avväljarnas känslor och förstånd får framliden utvisa. När det gäller hur de haruppfattat socialdemokraternas tal om svek efter valet tror jag alt vi intekommer längre i denna debatt. Vihar olika uppfattningar om vilken ekonomisk politik som behöver föras iSverige. Det beror - har jag påstått och påstår jag en gång lill - på att vihar olika uppfattningar om verkligheten. Vi säger alt befinner sig i enbesväriig situation och atl den tidigare regeringen har det största ansvaretdärför. Företrädarna för den tidigare regeringen säger att den klarade krisen,all allt är alldeles förbluffande bra och att del är synvillor som man läser omi tidningarna. Då kommer man lill olika uppfattningar om vad som är riktigt. Ocksåden fråga som återkom lill, nämligen om den borgerliga regeringenverkligen kan länka sig all gå in i en konjunkturuppgång - den tror ju på enkonjunkturuppgång - med ett budget-underrskott på , har singrund i de skilda uppfattningarna om verkligheten. Förstoch främst är det inte fråga om etl plötsligt budgetunderskott på 16 miljarderkronor. Man får räkna in - det är sagt hur som helst från dennatalarstol - hela den s. k. konsoliderade, sammanslagna offentliga sektorn föratt få fram den samhällsekonomiska effekten. Skillnaden är inte så förfärligtstor i underbalansering mellan del budgetår som den nuvarande finansplanengäller och del budgetår som vi befinner oss i. Bortsettfrån detta kan det hända atl det behövs en uppbromsning. Del ärockså fullt möjligt all den inte behövs. Vi har producerat mycket på lager. Vihar en överkapacitet i vår produktionsapparat när det gäller anställdamänniskor. Det är en situation som betyder att man kan gå ganska långt in i enhögkonjunktur innan man får en sådan situation att del är nödvändigt att bromsaför all klara priserna. Detta får vi emellertid diskutera . Ingen kan ivarie fall säga om det behövs en åtstramning av det slag som i Det ärinte självklart att den behövs. Situationen är en helt annan. En sak var klar som den nya regeringen böriade sittarbete. Hur den kommande budgeten än såg ut skulle den nya oppositionen kalladen för en ansvarslös budget. För alt man skulle vara riktigt helgarderadskulle omdömet bli: Budgeten är ekonomiskt ansvarslös. Den omfattar för storautgifter och för stora underskott. Budgeten är socialt ansvarslös. Deninnehåller inga förbättringar på den eller den punkten. Budgeten är moralisktansvarslös. Den omfattar inte alla de löften som de tre partierna har ståttför. Någonskulle kanske smått resignerat säga att detta väl hör till det politiskaspelet. Regeringen är nöjd och oppositionen missnöjd oberoende av vad som ståri budgetförslaget. Kanske ligger det något däri. Men det är allvariigt ompolitiken stelnar i så förenklade former. Någonskulle nämna ännu en orsak: Socialdemokraterna har suttit så länge iregeringsställning att många av de ledande i partiet faktiskt är övertygade omalt inga andra än socialdemokrater kan regera, göra en budget samt föra enförståndig och ansvarsfull politik. Debattenom statsbudgeten har också i huvudsak följt dessaspår. Många av oppositionens politiker och tidningar har energiskt försökt inlaalla kritiska ståndpunkter på en gång, även om de inte går att förena. Jag villhär la upp några saker i den debatt som förts ochdelvis också , och jag skall då i första hand säga något om den svenskaekonomin och om budgetförslaget. Svenskekonomi kan beskrivas på många olika sätt. Vi kan ge en ljus eller mörk bild avläget. Vi kan ge uttryck för tillförsikt eller oro. Vi kan finna glädjeämneneller endast problem. Del enklaste är naturligtvis alt välja en av dessautgångspunkter. Många har också gjort del i debatten. Somliga människor hartecknat en enbart ljus bild, andra en enbart mörk. Men jag menar all vi får enrättvisare bild av svensk ekonomi nu och för den närmaste framtiden bara om vitecknar en bild med både ljusa och mörka inslag. Verkligheten är ju inte hellerenkel och entydig. med verkliga problem, företag som drastiskt har fått minska sinproduktion, som står inför nedläggningshot, som redan har många permitterade,som har varslat sina anställda och som har ringa orderingång och samtidigtstora lager. Men del finns också förelag som går bra, som har god försäljning,som gör nyanställningar och som kan räkna med ett gott ekonomiskt resultat förbåde det gångna och del kommande året. Del finns också enskilda människor somhar del besvärligt, som är utan jobb, som har svårt alt få nytt arbete och somhar låga inkomster. Del finns barnfamiljer och pensionärer med pressad ekonomi.Men det finns också barnfamiljer och pensionärer som har del bra. Del finns endel människor med goda inkomster, som säger att egentligen skulle jagkanske inte behöva större inkomst och högre standard. Jagär försiktig optimist när det gäller svensk ekonomi både och införkommande år. Visserligen tror jag all huvudsakligenkommer att innebära problem för ekonomi och sysselsättning, men jag tror ocksåatl vi under senare delen av detta år kan få en begynnande uppgång som kan gepositiva effekter . Men en sak finner jag oroande, och det är attså få trots allt tycks vara medvetna om alt svensk ekonomi, också om vi tecknaren ljus bild, rymmer så myckel av problem. Visst inger massmedias uppgifter omvarsel, löner och priser mycken oro, men ändå skjuter många människor undan deproblemen och fortsätter i invanda hjulspår. Man säger: Ah, det ordnar sig välalltid! Del brukar del ju göra. Eller man säger: Ekonomisk politik ocharbetsmarknadspolitik har ju numera så effektiva metoder, så vi skall väl kunnabemästra problemen. Eller man säger: Ekonomerna är ju ändå alltid oeniga - delär lätt alt säga så just nu - och varför skulle vi då tro på dem som är mestbekymrade? Eller man säger att företagarna alltid är pessimistiska, i synnerhetinför en avtalsrörelse, och en och annan har kanske också tagit i så att trovärdighetenminskat. Man säger att företagen nog kommer all kunna betala lönerna och ändåge hyggliga vinster. Långtidsutredningenredovisade två utvecklingsvägardå det gäller svensk ekonomi i etl längreperspektiv: en med en stark betoning av den offentliga konsumtionen och en meden relativt snabb ökning av den privata konsumtionen. I rådde 1976 enbred enighet om atl man skulle sikta på en medelväg mellan dessa alternativ, enutveckling där prival och offentlig konsumtion skulle växa om året.Den genomsnittliga ökningen /76 blev emellertid 2,9 96 för den privatakonsumtionen och 3,2 96 för den offentliga, alltså klart mer än vad viegentligen hade råd med. kan vi räkna med 2,5 96 för prival och 3,5 96för offentlig konsumtion, dvs. en fortsatt hög nivå för framför allt denoffentliga konsumtionen. Nubehöver vi inte vara bundna vid några tiondels procents avvikelse från enmålangivelse i långtidsutredningen. Men det står klart att vi har etl begränsatutrymme och all våra möjligheter att öka vår privata och offentliga konsumtionär begränsade . Därför finns del skällill oro och då framför allt för den offentliga ekonomin. Oppositionenstalare har under dagens debatt sagt ett och annat om regeringen: vi skulle intevara medvetna om problemen, vi skulle inte klara dem osv. Men jag vill försäkraatt regeringen är väl medveten om de svagheter och om den styrka som finns isvensk ekonomi. Vi kommer att arbeta för au förbättra förutsättningarna för enbalanserad tillväxt och för att föra vidare en social reformpolitik. Några ord om huvudlinjernai del framlagda budgetförslaget. Det är två saker somframför allt präglar den budget som regeringen har lagt fram: dels en högambition då det gäller sysselsättning och social trygghet, dels de betydandeproblem som svensk ekonomi står inför: låg tillväxt, höga kostnader, starkinflation och besvärliga branschproblem. Budgeten innebär alt vi redan underdetta år förverkligar en del av vad vi har tagit upp i regeringsförklaringen.En del har inte fått plats. Vi har fåll göra en hårdhänt prövning av nyautgifter. Vissa saker har inte kommit med, därför att vi måste få mera lid attplanera och förbereda. En del möjligheter till besparingar har vi inte hunnitutnyttja, därför att även detta lar lid all planera. Men vi kommer igen. Denkritik som socialdemokratin har framfört är tämligen traditionell, och dealternativ som föreslås är också tämligen traditionella. Man har inte hellerfått något nämnvärt stöd för sina förslag bland fackekonomer. Jag hadeuppriktigt sagt väntat mig mera av konstruktiv opposition av etl parti med enlång regeringserfarenhet och med en stor kanslistab som omfattar många avkanslihusets tidigare tjänstemän. Dethar sagts alt budgeten är ansvarslös. Men vad är det då oppositionen vill ha istället? Jo, man föreslår ytterligare utgiftsökningar, som man harsagt att vi inte har varit tillräckligt restriktiva i utgiftsprövningen. Delkan inte rimligen gå all förena dels att kritisera regeringen för otillräckligreslrikliviiet, dels att föreslå utgiftsökningar på ett betydande antal punkterpå områden, där det i och för sig kan finnas goda skäl för nya och förbättradestatliga insatser men där regeringen av ansvar för statsfinanserna ochsamhällsekonomin har fått göra en restriktiv prövning och därför icke i dettabudgetförslag kunnat ge utrymme för sådana insatser. Vidareföreslår man ökade kostnader för näringslivet, vilket betyder prishöjningar ochsämre konkurrenskraft. Dessa prishöjningar kommer att drabba oss alla i detsvenska folkhushållet. Man säger att man vill minska behovet avutlandsupplåning, men genom att höja kostnaderna för förelagen försvårar manytterligare exporten och det kan försämra bytesbalansen och därmed ökaupplåningen. Manredovisar också ett budgetsaido som är 5 miljarder lägre än regeringsförslagets.Så är det dock inte i verkligheten. Minskningen av underskottet uppnår manframför allt genom atl höja arbetsgivaravgifterna. Men de skall ju enligtteorin avräknas mot lönerna. Alltså skall del då bli lägre löneförbättringaroch därmed lägre inkomster i form av skall och avgifter lill stat och kommun.Effekten av de höjda arbetsgivaravgifterna blir ju då inte 3 miljarder, somdet sägs i oppositionens alternativ, utan det blir kanske 1 miljard. Därtillkommer att man inte har räknat utrymme för någon form av skatteomläggning för1978, Visst kan man resonera om hur en sådan skatteomläggning skall se ut, menklart är att vi inte kan gå in i 1978 med skatteskalor heltoförändrade, också om inflationen genom den nya regeringens ekonomiska politikskulle bli lägre än . Någon form av skatteomläggning blirnödvändig, men utrymme för detta finns icke i oppositionens alternativ. Härkommer del alltså att bli drygt 2 miljarder i förbättrat budgetsaido och det äri och för sig bra. Men det är ju något helt annat än 5 miljarder, och dessutomuppnår man detta gynnsammare budgetsaido genom metoder som medför problem bådeför företag och för löntagare. Höjningar av olika arbetsgivaravgifter ligger juredan i budgetförslaget och i tidigare riksdagsbeslut. De har varit nödvändigaför att klara tryggheten för sjukförsäkringen, barnomsorgen ochvuxenutbildningen. Vad oppositionen nu vill är atl utöver dessa höjningar göraytleriigare, rätt kraftiga höjningar. Vi kan inte mäta graden avsamhällsansvar och slalsfinansiellt ansvar i arbetsgivaravgifternas sloriek;det blir inte ell större mått av ansvar för all avgifterna höjs. Vi måste se påeffekterna: effekterna för näringslivet, i synnerhet för exportindustrin ochsärskilt i del inre stödområdet där sysselsättningsproblemen redan är stora,effekterna för kommuner och landsting och effekterna för avtalsrörelsen. Ochdå är det ell tämligen dåligt recept för atl uppnå ell lägre budgetsaido somman har presenterat. Dethar sagts här i debatten, framför allt av , att regeringen vill hamera utgifter och mindre skaller. Jag tror det är farligt med för enklaslagord, de blir inte trovärdiga. Del är självfallet inte något mål att höjautgifterna. Tvärtom är del elt mål atl spara och hushålla, men det behövsbetydande utgifter för att trygga sysselsättningen och elt socialt reformarbete,och vi är beredda alt ta dem. Mindreskaller - ja, det låter angenämt för många människor. Men även på denna punktmåste den realistiska synen nu och vara att vi får arbetaintensivt för att bevara ungefärligen del skattetryck vi har och genomföra deförpliktelser som stat, landsting och kommuner har tagit på sig, Idebatten har ställts en och annan fråga om skatteförändringar - eventuellasådana förändringar . Låt mig säga att det för den närmasteframliden icke finns någon anledning att förändra skatter, vare sig höja ellersänka skatter, på annat sätt än det som framgår av regeringens budgetförslag.När del gäller skaiterna så hade vi haft bättremöjligheter atl svara på frågorna om vi haft tillgång till underiag iform av utredningsförslag från olika statliga skaiteutredningar, tillsatta avden tidigare regeringen i börian av 1970-talel. Jag hoppas att vi snart skallfå det underlaget. Skalte-utredningarna har fåll i uppdrag atl vara färdigasenast före utgången av . Då kommer vi atl få underiag både för enrejäl skattereform och för en ordentlig skattedebatt. Då kan vi resonera omhur vi vill ha skatterna för framliden. Tillsist vill jag la upp frågan om budgetens finansiering och de inslag avupplåning som finns i den svenska samhällsekonomin för del kommande året.Flera oppositionstalare har ansträngt sig till del yttersta för att göramänniskorna oroade för alt en betydande upplåning kommer att ske, delvis utomlands.Det kan vara oroande, men det behöver inte vara det. Del beror på vad dessapengar används lill. vara klokt all lyssna påvad tidigare finansministrar har sagt för att få del av deras kunnande ochderas erfarenheter. kanske man inte kan dela deras meningar, men iblandkan man instämma med dem. Jag läste följande -jag citerar ett parmeningar: "Det kan vara klokt all låna. Det kan vara oklokt. Man kan inteta den samlade summan av statens utgifter och jämföra den medmotsvarande summa vid en annan och peka på ökningen såsom en ytterligare belastningpå folkhushållet." Del är ord all lyssna på än . Den enkla sanningen ärdenna: Det kan vara klokt all låna. Det kan vara oklokt. För är det inuläget för atl förbättra bytesbalansen klokt att låna. Alldeles säkra kan vivara först efteråt, när budgetåret är avslutat och vi kan analysera vad somverkligen hände i svensk ekonomi och med svenska statsfinanser under det gångnaåret, men såvitt vi nu kan bedöma är det en klok åtgärd för svensk ekonomi ochför svenska statsfinanser. i (s)kort genmäle: har vi alltså fåll ett besked från ekonomiministern om altskatterna skall sänkas. Budgetministern har meddelat alt konjunkturen fåravgöra om vi skall behöva höja skatterna. På denna avgörandepunkt lämnas alltså riksdagsmän och allmänhet i total ovisshet om vadresultatet blir av den borgerliga politiken. Jagtycker del är bra atl budgetminislern ägnar så myckel tid åt densocialdemokratiska alternativbudgeten. Vi tror nämligen all del finns rättmycket all lära av den. Vad vår budgetförstärkning på inte mindre än 5 000milj. har åstadkommit framgår av våra motioner; och har också här redovisat det. Jag vill bara säga alt viför beräkningen av arbetsgivaravgiften har använt regeringens egen metod - jaghoppas att den kan accepteras. Budgetministernställde två frågor. Den ena var huruvida rnan inte i största allmänhet insåglägets allvar. Den fråga vi ställer oss är: Gör regeringen det? Regeringen hadeju inte ett enda ord i regeringsdeklarationen om slruklurpolitiken och de kravsom förändringarna inom industrin krävde. Det verkar sedan i del praktiskahandhavandel som om det var ekonomiministern självläkande krafter somhelt har tagit överhand. Del är de tankarna som präglar Åslingdokirinen och-kalla den gärna så; jag skall inte strida om upphovsrätten - Ahlmark-doktrinen. Denandra fråga som budgetministern ställde var: Kan inga andra än socialdemokratergöra en budget? Ja, man böriar nästan fundera över den frågan när man ser denförsta produkten från den nya regeringen. Del är alldeles klart att denborgerliga regeringen inte har lyckats bedriva ell effektivt budgetarbete. del beror det kanske på - om man skall försöka hysa en sorts förståelse fördel - atl det här finns tre olika partier, som velat ha alla sina egna speciellaintressen tillgodosedda. har därför inte varit lättför budgelminisler Mundebo atl i den situationen fylla den funktion som GunnarSträng - del kan jag försäkra - fyllde i den socialdemokratiska regeringen. Därfick vi fackministrar kämpa ganska hårt. Tillslut är del ju inte så, att vi socialdemokrater bara på något sätt ärillasinnade och viJJ lyda allt till det sämsta. Låt mig citera, herr talman,chefen för , , som sade följande iSydsvenska : "Regeringenspolitik ger varken jobb eller vinster. krävs återhåll samhet. - Det gäller atl inte nu göra något som omöjliggör stabi liseringspolitik också i nästa lågkonjunktur." Delär precis delta som har varit vägledande för det socialdemokratiskaopposilionsallernativet. Nej, vi hade faktiskt inte mycket att hämta eller lära i detsocialdemokratiska alternativet. Jag vill upprepa vad jag sade i mitt förstainlägg, nämligen all jag nog egentligen var rätt besviken när jag såg detalternativet. För ell parti med så lång regeringserfarenhet och med tillgångtill en så omfattande stab av tidigare tjänstemän i kanslihuset borde det havarit möjligt alt forma ell mera konstruktivt alternativ och ta upp en merakonstruktiv debatt än vad man gjorde. Uppriktigt sagt är del alltså inte såmyckel all hämta i del alternativet eller att lära av det. Jaghar haft den utgångspunkten all konstruktiva uppslag i motioner ochalternalivförslag skall man icke på en gång avvisa, ulan dem skall man resoneraom för att se i vad mån där finns någonting alt hämta.