prot · G00977 · 1976-12-31 00:00:00 — Jagvill slutligen understryka alt tillgängliga regional-, arbeismarknads-ochnäringspolitiska medel kommer att sättas in i den utsträckning som är möjlig ide berörda orterna. Jag betraktar inte de mål som en gång sattes upp försysselsättningen i som slutgiltiga mål försysselsättningsutvecklingen i , och . Regionalpolitisktstöd till och AB Eiser Omåtgärder med anledning av planerad avveckling av verksamheten vid () kortgenmäle; Både herr industriministern och säger att det är enprincipiellt intressant fråga som tas upp i vår reservation nr 1, ochindustriminislern efterlyste i sitt inlägg var vi slår någonstans. Jag troddefaktiskt att det skulle vara onödigt att läsa upp vår reservation i dettasammanhang, men mot bakgrund av diskussionen skall jag be att få läsa upp någradelar av reservationen. Viföreslår i reservationen bl. a. föOande utskottsskrivning: "De myckelstora statliga subventioner som diskuteras för tekoindustrins del gör detnödvändigt att omgående ta upp frågan om inte staten bör ta över ägandet avtekoindustrin i ökad omfattning. Inte minst gäller det företag av den typ somär aktuella i propositionen och som fått omfattande regionalpolitiskt stöd.Vissa steg i riktning mol statligt ägande har redan tagits. Statsföretag harockså fått i uppdrag att utreda vissa frågor om staiens engagemang ilekoindustrin. Enligt utskottets uppfattning bör regeringen anlingen genomStatsföretag eller i annan ordning låta utreda frågan om staiens ägarengagemangi tekoindustrin." Det är vår principiellainställning, , och ingenting annat. HerrÄsling säger att staten får icke tveka att gå in med olika medel för att klarasysselsällningen, och i slutet av sill svar uttalar att han intebetraktar de uppsatta målen som slutgiltiga mål för sysselsättningsutvecklingen.Och del hoppas jag verkligen att de inte är, utan sysselsättningen bör ökasännu mer i berörda kommuner och landsdelar. är just detta som är del principiellt intressanta i sammanhanget; Vadskall vi ha för medel när det gäller att se till att de statliga pengar som visätter in i industrin - något som jag tog upp redan i mitt första inlägg - germöjligheter för människorna all få sysselsättning och inte bara blir ett stödför företagarna? Det är ju den principiella Regionalpolitiskt stöd till och AB Eiser inställningen därvidlagsom är intressant, och jag vill lill ställa frågan: Vad skall varamålet för vår regionalpolitik, när vi sätter in pengar på det området? Skalldet vara att ge sysselsättning ål människorna eller bara att hålla förelagunder armarna? FruMARKLUND (vpk) kort genmäle; Det har i debatten sagts att vpk bara vill förstatliga och inte skapasysselsättning , men sanningen är ju den att den nuvarande regeringen, vilketframgår såväl av proposition och utskottsbetänkande som av industriministernsinlägg, accepterar en sysselsättningsminskning. Sanningen är ju den att enröst för utskottets skrivning är en röst för en sannolik successiv nedläggningav företagens norrländska verksamhet. Herr industriministern svarade inteheller på de frågor som jag ställde i mitt första inlägg beträffande detta. Vikräver förstatligande för att kunna lösa sysselsättningsproblemen , vi kräverförstatligande för att man skall få lill stånd en bätire samordning ochplanering. upprepade argumentet att ägandeformen inte spelar någonroll, utan att det är marknadssituationen som är avgörande för ett företag. Nuär ändå statens resurser annoriunda och slörre än privatkapitalets. Statenbehöver inte bedriva verksamhet med samma vinsthets som privatkapitalet. Statenkan, eller borde åtminstone kunna, bätire samordna och styra produkiion änenskilda privatkapitalister. Sedanär del i och för sig bra att regeringen avser all undersöka om privatföretagenhar uppfyllt sina förpliktelser, men det visar ju att regionalpolitik inteskall skötas på så sätt alt man ger gåvor lill privatkapitalet. Hade statensvarat för företagen hade en sådan ansvarighetsfråga aldrig behövt uppstå. När jag sade att måste precisera sig fäste jag migframför allt vid hans lidigare yttrande att det är diskutabelt att tillskjutahundratals miOoner för att, som han uttryckte sig, upprätthålla enberedskapsproduktion. Jag fick del intrycket, och det tror jag gäller alla häri kammaren, att menade alt man, innan man inom tekobranschen gårin med ett branschstöd av det slag som är aktuellt, också måste aktualiseraägarformerna i branschen. Del finner jag mycket anmärkningsvärt, och densocialdemokraliska reservationens skrivning är från den synpunkten ganskaoprecis och tarvar fakliskt en klarare positionsbestämning från oppositionen. Manmåste ändå ha klart för sig att det i denna bransch finns många små företag,där det personliga engagemanget från de anställda och företagaren spelar enväldigt stor roll. Att i detta krisläge från oppositionen få höra, att om manskall göra någonting för att klara branschen, förutsätter det ändradeägarformer, är ju etl slag i ansiktet på alla de människor som ärfebrilt sysselsatta med att försöka överleva och som vi i regeringen är bereddaatt inom rimliga ramar stödja. Jag finner det som sagt ganska anmärkningsvärtatt oppositionen vill gå ut med detta budskap. Tillfru vill jag säga att det ju framgår av propositionen att jag inteanser att det är fråga om någon form av avveckling i . Jag anser all vimåste rädda dessa industrier, låta dem få en chans alt inpassas i svensktekoindustri, och om vad som händer inom svensk tekoindustri vetvarken eller jag särskilt mycket. Vi får hoppas att vi får ettkonkurrens- och kostnadsläge här i landet, som gör att vi kan behålla vårtekoindustri. Vad det nu gäller är alt skapa rådrum och arbetsro för demänniskor som är engagerade i denna produktion. Regionalpolitiskt stöd till och AB Eiser HenFAGERLUND (s) kort genmäle; säger att den socialdemokratiska reservationen är diffus,att den kräver förklaringar o. d. Jag skall inte använda sådana ord, men jagtycker att det skulle vara intressant om herr industriministern å sin sidaville tala om vilka rimliga ramar som samhället skall sätta upp för satsningarutan att avkräva en motprestation från företagarna i det här sammanhanget. Vadär det vi säger i reservationen? Vi tar upp frågan om inte staten bör la överägandet av tekoindustrin i ökad omfattning. Inte minst gäller det företag avden typ som är aktuella i propositionen, som fått omfattande regionalpolitisktstöd. Är detta diffust skrivet? Jag tycker att det är oerhört klart. Dessutomskall en utredning göras av dessa problem. Det har redan nu satsats ungefär 75 miO- kr. Den borgeriiga regeringen är tydligen beredd att sätta inytteriigare 24-25 miO. Jag vet inte hur mycket den proposition som tar upphela tekoindustrins problem kommer att kosta samhället, men det känner herrÅsling till. Frågan är emellertid: Vad skall samhället ha för insyn ochinfiytande om vi skall skjuta till dessa pengar? Vi måste ur allmän beredskapssynpunktupprätthålla en verksamhet för den händelse att vi blir avspärrade e. d.,precis som på jordbrukels område. Frågan är hur vi skall lösa dennaproblematik, men detta får vi diskutera litet längre fram när den storapropositionen kommer. Jag har försökt så gott jag kan att förklara vårreservation. Om man ändå inte kan förslå den, beror del inte på mig. får ursäkta mig, men jag får inte rikligt klart för migvar oppositionen slår i denna fråga. Del står dock i reservationen all man böröverväga om inte staten skall ta över ägandet av tekoindustrin i ökadomfattning. Man hänvisar visserligen till att det förekommer stora statligasubventioner på området, men man gör ingen avgränsning lill de nu aktuellaförelagen utan uttalar sig på ell sätt som måste tolkas så all man avserbranschen generellt. Regionalpolitisktstöd till och AB Eiser Jaggrips av den fruktansvärda misstanken att oppositionen är tomhänt när detgäller branschpoliiiken. Det enda man har att komma med för att undsäuanödlidande branscher och företag är att hänvisa till att staten bör övertaägaransvaret, och del är en dålig lösning - vi har ju erfarenheter av det.Dessutom vittnar del om att man kapitulerar inför svårigheterna. Det kan i ochför sig förklara mycket av vad som har varit i svensk näringspolitik, men jagfinner det beklagligt att inte den uppfriskande tillvaron i oppositionen pånågot sätt har verkat befrämjande på uppfinnings- och uppslagsrikedomen iaktuella näringspoliliska frågor. Hen (); I ett avsnitt av sitt interpellationssvar säger statsrådet inlsbara att hans ambition är att rädda sysselsättningsnivån på de här berördaorterna utan att han också har ambitionen att öka sysselsättningen. Jag ber förmin del att få tacka för den delen av svaret. Jag vill dock här kort sätta inAlgots i ett större länssammanhang. Jag vill därför ta upp något omsysselsättningsläget i . Vikan konstatera att vi i har haft en arbetslöshet som i stort settvarit så stor som storstadsområdenas och att vi har haft enarbetslöshet som har varit ca dubbla riksgenomsnittet. Den arbetslösheten harbestått av att främsi ungdomar och kvinnor inte fält jobb. Och vilka är det somjobbar i ? Det är i huvudsak unga kvinnor. Tilldelta kommer att vi har en omfattande dold arbetslöshet. Som exempel kan nämnasatt när lokaliserade sig till ökade arbetslösheten där genomatt det var så väldigt många på orten som över huvud laget inte hade anmält sigpå arbetsförmedlingen därför att de ansett det utsiktslöst att erhålla ettarbete. Skallde som bor i få samma rätt till arbete som man genomsnittligt hari vårt land, så räknar vi med att det behövs ungefär 6 000 nyaarbetstillfällen. Och skall de som bor i ha samma rätt som man hari de län som har det bäst så behövs det ännu mycket mer. Jag tror all var ochen förstår att i ett sådant läge är det inte lätt för de berörda att få nyajobb. Därför är det en nödvändig och riktig åtgärd som här föreslås när manunder vill rädda huvuddelen av sysselsättningen. Statsrådetsäger också att de två åren skall användas för att arbeta fram en varaktig ochpå lång sikt riktig sysselsättning och att statsrådet skall använda allatillgängliga .medel för att klara den uppgiften. Jagvill understryka att oron för framliden är mycket stor hos alla Algotsanställdaoch hos de övriga som har med detta problem att göra. Därför ser de säkert framemot att det blir långsiktiga lösningar som gör framtiden säkrare än denupplevs . i många stycken har behandlat proposilionen enhälligt gör ju att denhär interpellalionen i stort sett är överspelad. konstatera enighet ompengarna. Man kan också, tyvärr, konstatera enighet om nödvändigheten av vissnedskärning i . Jag kan för min del bara konstatera alt det äralldeles klart att tekoindustrin är i ett besvärligt läge och all de sombegriper sig på denna bransch, såväl fackföreningsfolk som andra, verkar enigaom att viss nedskärning erfordras i branschen. Men det är naturligtvis ingentröst förde 220 personer som direkt är berörda. Jag vill därför be statsrådetÅsling sätta in alla krafter på att se till alt de som kommer alt friställasfrån inte skall behöva gå till arbetslöshet - att verkligen allamedel tillgrips. Tillsist kan jag också konstatera att förhållandel mellan anställda och företag fn. inte är bra och att en av anledningarna till detta är det avtal som densocialdemokratiska regeringen träffat med företaget. Tolkningen av det avtaletär en källa till stor misstro. Såvitt man kan föOa frågan i pressen anses delatt avtalet kan tolkas litet hur som helst. Detta tror jag i sig är rättallvariigt. Vi har en bransch med stora be-sväriigheter, och det rådermotsättningar inom ett företag som har bekymmer. Det är egentligen ingen bragrund för att man skall lyckas reda ut problemen. Jag vill därför också be herrÅsling att verkligen skynda på behandlingen av de här frågorna, så attavtalstolkningen och övriga saker som diskuteras mellan anställda och företagkan upp mycket snart. Jagvet att statsrådet myckel väl känner till länets sysselsättningsförhållanden,och jag vill därför allra sist fråga honom om någon ersättningsindustri äraktuell för berört område. HenÅNGSTRÖM (fp): Jag tackar industriministern för svaret. Jag skall något bygga på deåsikter som här har framfört. NärAlgotskoncernen etablerade sig i var detta en mycket glädjandehändelse för . hade man gjort regionalpolitiskaansträngningar för att få fier arbetstillfällen för främst kvinnorna till dennaregion. I var undersysselsättningen bland kvinnor vid dennatidpunkt ca 3 000. I och värden ännu större i förhållande lillorternas storlek -ja, jag vill faktiskt beteckna den som omätbar, genom att delfinns en slor dold arbetslöshet bland kvinnor i dessa områden. Den främstaorsaken till den dolda arbetslösheten bland kvinnorna är att de helt enkeltinte anmäler sig som arbetssökande när t. ex. deras makar redan går arbetslösaoch de därför vet att del är helt meningslöst att söka ett arbete. Detavtal som träffades mellan koncernledning och den dåvarandesocialdemokratiska regeringen innebar ett statligt stöd i olika former på ca 70miO- kr. Som motprestation skulle , som del producerande företagelheter, skapa arbetstillfällen för ca 1 000 människor. I en första omgångskulle företagel etablera sig i , och , och i ensenare satsning hade man för avsikt att starta fabriker i och Robertsfors.De senare orterna har ett mycket Regionalpolitisktstöd ull och AB Eiser Regionalpolitisktstöd till och AB Eiser dåligt läge då det gällersysselsättning i allmänhet och sysselsättning för kvinnor och ungdom isynnerhet. Närman , när detta projekt har råkat i gungning, talar om svåra verkningarförorterna , och finns det anledning att också nämnaVindeln och , där det aldrig blev någon satsning. bör man kanskevara glad över att det inte hann bli någon satsning på dessa orter, eftersomkrisen är ett faktum, men det finns anledning erinra om de grusadeförhoppningarna också i dessa orter, då sysselsättningsläget fortfarande ärmycket kritiskt där. Jag tror all man måsle ha detta i åtanke när man skallförsöka rätta till det som gått snett och utarbeta en lösning för framtiden. Krisenvid har fått stor publicitet. Det kan väl sägas att det är mycketpositivt att sysselsättningsläget i på detta sätt ställts fram införden svenska allmänheten. När bilderna kommii fram i TV och i tidningarna hardet också kunnat konstateras att det till övervägande del har rört sig om ungamänniskor, särskilt kvinnor. Det är klart alt det har förekommit övertoner iprotesterna och kampanjerna, men när man konstaterar detta måste man även haförståelse för den desperata situation som de flesla av de berörda befinner sigi. Anställningen vid har i de fiesta fall varit deras förstaanställning; detta arbete har varit deras första chans till den ekonomiskasjälvständighet som ett eget arbete innebär. Det är klart att de anställda nu kännermarken gunga under fötterna när arbetet försvinnner för en stor grupp och deandra mycket handgripligt har fått erfara att tryggheten är hotad. Delär denna situation vid som måsle göra det extra angeläget au andraarbeten i Skellefteåområdet skapas för dem som kommer att friställas och attden nu beslutade satsningen på dryga 15 miO-kr. syftar till att verkligenstabilisera verksamhet i . När jag säger delta menar jag allfr. o. m. nu måsle den fortsatta verksamheten föOas upp mycket noga, så kan sälta in åtgärder och hjälpa till om någonting går snett. Dåjag talar om de här åtgärderna vill jag ställa en fråga till industriministern:Har det vidtagits några åtgärder eller finns del planer på att göra något genomatt lägga ut stödorder när det gäller förbrukning inom den statliga sektorneller den samhälleliga sektorn i övrigt? Har man undersökt dessa möjlighetereller har man för avsikt att göra det i framliden? Jag vet att det kan varabesvärliga marknadsmekanismer som man rubbar på i sådana här sammanhang, menall stödverksamhet som riktar sig till näringslivet får ju oftast konsekvenseri delta hänseende, så jag anser inte att det skulle innebära något egentligtnytt. Artiklar som tillverkas vid förbrukas t. ex. inom försvaretoch inom landstingssektorn. Och jag vill än en gång betona att man måste spelaöver hela det register som finns att spela över i regionalpolitiken när detgäller att trygga jobben för de anställda. Närman hör talas om de numerärt mycket större kriser som drabbat en del andrabranscher och orter i mellersta och ter sig kanske problemen iSkellefteå, och rätt små. Men då skall man se dem i de rättaproportionerna. Om skulle tvingas lägga ned verksamheten iLycksele, skulle det betyda samma proportionella bortfall som om 3 000arbetstillfällen plötsligt skulle försvinna i . För skullekatastrofen vara ännu större. Målet för vår regionalpolilik är ju alt garanteraäven de mindre orterna en fortlevnad, och då måste man göra sådana härjämförelser för att problemet i sin helhet skall stå klart för alla. Jagskall avsluta med några korta kommentarer i anslutning till debatten i det härärendet. Jag delar helt industriministerns uppfattning att man inte löserkrisen vid genom att förstatliga företaget. Som vi ser iutskotisbetänkandet är krisen lika akut i det halvstatliga Eiser som i detprivatägda , och som vi känner till från näringslivet i övrigt har inteden statliga företagsamheten inneburit någon större konkurrenskraft eller gettnågon större trygghet för de anställda. Detär också bra - för att gä in på ett annat område - att AMS gjort en undersökningom hur lokaliseringsstödet använts inom . Enligt AMS-generalenRehnberg har det inte förekommit några felaktigheter i förhållande tillavtalet. Men i det här sammanhanget kan man väl ha önskemålet alt avtalen ifortsättningen skrivs sä klart att det inte behöver uppstå tvivel omtolkningen. Denhär delen av debatten om verksamhet har faktiskt varit svår medtanke på möjligheten att i fortsättningen intressera företag att startaverksamhet i Norriand. regler i avtalen och klara regler för kontrollenär till fördel för de regionalpolitiska satsningarna. Regionalpolitisktstöd till och AB Eiser Jag får lacka herr industriministern för svaret på min fråga, som är enuppfÖOning av en debatt som vi hade . För min egen del ärdet tredje gången som jag debatterar i . Inovember svarade industriministern på min fråga om vad han ämnade göra för attförmå att fullföOa sin del av träffat avtal med staten. Innehålleti avtalet är nu så väl känt att jag inte behöver gå in på alla dess detaOer.Del ärockså väl refererat i motionen 1976/77:1346, som också behandlas iföreliggande utskottsbetänkande, och till vilken jag återkommer. Industriministernangav i sitt svar dä att han gett generaldirektör i uppdrag attförhandla med och AB Eiser för att finna en lösning som skullegarantera fortsatt tekoproduktion vid samtliga enheter i Norrland.Förutsättningen var att resp. enhet skulle uppnå lönsamhet inom entvåårsperiod. Målsättningen var att sä långt möjligt bibehålla dagenssysselsättning vid de olika enheterna. Detta uttalande av industriministerntolkades, med rätta tycker jag, så att de berörda anställda inte behövde oroasig för jobben under åtminstone . Regionalpolitisktstöd till och AB Eiser Den1 dijcember, innan de blivit informerade, varslades 220 anställda vidAlgotsfabriken i om uppsägning , vilket medförde enstark reaktion från de anställdas sida och sympatiyttringar för de anställdafrån många håll. Ingen som bevittnat vilken betydelse etableringen av AlgotsNord haft för och för de enskilda människorna kunde förbli oberördav vad som kanske skulle ske. På fackligt initiativ genomfördes ennamninsamling, där det krävdes alt varslen skulle återkallas, att förstatligas och att sysselsällningen för kvinnor skulle ökas iVästerbotten. Uppropet undertecknades av 32 000 personer. Ettuttalande av lärarförbunds lokalavdelnings styrelse i den12 är värt att notera. Jag citerar: "Viktiga samhällsintressenstår på spel. I kommun behövs 3 000 nya arbetstillfällen enbart förkvinnor för att sysselsättningen bland kvinnor skall komma upp tillriksgenomsnittet. Nedskärningarna vid upprör därför inte bara deanställda vid företaget. Alla kommunens invånare har intresse av att varslenom avskedanden återkallas, att antalet arbetstillfällen för kvinnor inteminskar utan tvärtom ökar." Alltdetta är uttryck för den besvikelse som alla kände över det sätt på vilketprivatföretaget agerat. Vilkaäi' det som drabbas, om uppsägningarna verkställs? Det har nämnts tidigare attdet är mest unga människor. Vid den särskilda mottagning somarbetsförmedlingen inrättat vid hade till i går 147 personer anmältsig. De fördelade sig på föOande åldersgrupper: 9 96, 57 96-alltså under 25 år-, 15 96, 14 96 och resten över 45år. Beträffande utbildning hade 25 96 folkskola. Grundskola och realskola hadehälften, och resterande Oärdedel hade tvåårig yrkesskola, gymnasieskola ellerfolkhögskola. Önskemålen om arbele fördelade sig på föOande verksamheter:Största delen, 36 96, ville ha arbete inom industrin. Det ber jag industriministernnotera. ville ha arbete inom vårdyrken. 21 96 ville ha arbete inom handel,kontor, bank o. d., och resten ville ha arbele inom övriga yrken. Närdet i debatten framförs att det genom deltidsarbeten skall ges fieraarbelstillfällen kan i detta sammanhang noteras att av de 147 var det intemindre än 83,7 96 som önskade full veckoarbetstid, 35 timmar eller mera. 7,5 %önskade arbeta 20-34 limmar och endast 2,7 96 var intresserade avdeltidsarbete - . Det bör tas som bevis för all härhjälper inget plottrande med deltider, ett förslag som ofta framförts frånfolkpartihåll. Att och vårdbidrag skulle vara ettalternativ har inte framkommit en enda gång i stormen kring . Nej,här har kvinnorna verkligen med skärpa sagt ifrån att de vill förvärvsarbeta.Kommunernas service med bostäder och barnomsorg har underiättat derassträvanden. Kvinnornaskamp för rätten till arbele har också avgörande betydelse för jämställdhetenmellan könen. När kom och möjligheterna till arbete fanns anmäldesig ett stort antal kvinnor till arbetsförmedlingen. Del nämndes här hur mångasom anmält sig, särskilt i , och det är riktigt. I den vulgärdebatt somfördes från visst håll då sades det; Se här, den socialdemokratiskasysselsättningspolitiken skapar bara mer arbetslöshet. Nej, föOderna avetableringen av visar hur nödvändig och viktig denna lokaliseringvar. Det motsägs inte heller av industriministern eller andra talare som haftordet här. Delbehövs många fier arbetstillfällen än de I 000 som är ställda i utsikt.Industriministern säger i slutet av svaret att han inte har ansett alt de 1 000arbetena i , och är något slutgiltigt mål. Nej, vemhar någonsin framfört det! Del behövs många fier arbetstillfällen än de I 000som här ställs i utsikt. Kvinnorna vill inte och skall inte betraktas somarbetskraftsreserv, som kan behandlas hur som helst. Del gäller givetvis allaarbetssökande, men just kvinnorna får uppleva att de inte tas på allvar när devill ha arbete. Mycket starka krav har rests om att staten skall övertaansvaret för tekoindustrin - berättigade krav, eftersom regeringen inte kan kommaifrån sitt ansvar för sysselsättningen. Imotionen 1346 formuleras kravet så, att regeringen skall påskynda utredningenom ett slörre statligt ägarengagemang i tekoindustrin, i första hand iNorrland.senheterna. Socialdemokraterna i utskottet stöder detta krav. OmfolkviOan har någon betydelse för de borgerliga riksdagsmännen frånVästerbotten bör även de rösta för reservationen I. Industriministernanförde att avsikten med de avskrivningslån som föreslås bl. a. är att geett rimligt rådrum för att åstadkomma varaktig och långsiktigt lönsamsysselsättning. För att nå dessa mäl är regeringen beredd all använda allatillgängliga medel. Jag vill tolka det så att regeringen även är beredd attlåta staten överta ägandet av exempelvis tekoindustrin för att därigenomförhindra att statens och kommunernas satsningar hamnar i de enskildas fickor istället för att ge arbete och trygghet åt människorna. Att - som den borgerligaregeringen menat att man skall göra - låta näringslivet självtbestämma hur det skall bli med sysselsättningen ger ingen trygghet.