prot · G00962 · 1976-12-31 00:00:00 — Sammatankegång låg i den borgerliga regeringens skattepolitik, som jag berörde.Det var inte bara de som i första hand behövde en skattesänkning som fick ensådan när lade sitt tilläggsförslag. För folk med , iårsinkomst fanns del inte, som jag ser del, något rimligt motiv för en extraskattesänkning. Det var inget nödvändigt villkor för att vederbörande skulleklara sig vidare på ett anständigt sätt. Resultatetav den här introducerade politiken visar sig i för stora underskott i denstatliga budgeten. Dessa underskott skall då på något sätt läckas, och i sistahand skall man göra det genom att låna pengar i utlandet. Om staten för altklara de utgifter som man nu föreslår behöver låna minst 16 miljarder, kannaturligtvis svenskt sparande och svensk kapitalmarknad hjälpa till i vissutsträckning. Men det finns inte möjligheter för budgetminislern att gå ut ochtäcka sitt behov där, eftersom det finns andra seriösa intressen som man måstege tillstånd till att anlita den svenska kapitalmarknaden. Jag nämner barabostadsbyggandet, som med den produktion vi f n, har behöver ungefär 14miljarder i form av inteckningslån. Den svenska kapitalmarknaden börnaturligtvis också i viss utsträckning slå till förfogande för industrinsbehov. Den industribyggnaden är nödvändig, om vi skall klara denexportförstärkning som i sista hand skall bättra på vår dåliga bytesbalans. Detär naturligtvis som regel intressantare för företagen att förse sig med delångfristiga lånen på den inhemska kapitalmarknaden än alt gå ut och låna. Härhar jag tidigare haft - i den motsatta situationen - långa kontroverser ochdiskussioner med . Han vill flytta fram staten som låntagare. Jagmenar att staten bör i sista hand uppträda som låntagare, och det bör i förstahand ses till att det är den producerande och investerande industrin som försersig i utlandsupplåningen, helt enkelt av den anledningen alt bakom varieindustrilån rimligtvis bör ligga en företagskalkyl, som - när produktionen ökargenom låneupplagandet - ger möjligheter att betala räntor och amorteringar ochger en viss vinst på den nya investeringen. Om man inte kan göra en sådanföretagskalkyl bryr man sig inte om atl låna. Och just den omständigheten lånat i stor utsträckning visar alt man när det gäller upplåningen harbedömt det rent flnansiella på del sättet. Detär annorlunda för staten. Skall staten gå ut och i sista hand finansiera sigute i världen betyder det att man kommer i händerna på bankirerna i ,, , och för att klara löpande utgifter. Sedanden socialdemokratiska regeringen bökade hantera de här frågorna - det är 44 årsedan dess - har staten lånat upp i utlandet så att den nuvarande utlandsskuldsom staten har stannar ; den ärhelt negligerbar. Omherr får som han vill kommer det i stället för dessa 150 miljoner attröra sig om åtskilliga miljarder - för atl läcka statens löpande utgifter. Det kommersjälvfallet att skapa en enorm huvudvärk för vem som än skall hantera detta -eller en socialdemokratisk finansminister - när del hela skallåterställas igen. Del finns bara en möjlighet till återställande, nämligenhögre skatter eller kraftiga besparingar på budgeten. Eflersomjag föreställer mig att min talartid böriar rinna ut vill jag sluta med atlsäga all kanske skulle vara litet försiktigare när han fördömer detförslag som den socialdemokratiska oppositionen har lagt fram. Del förbättrarbudgetläget med . Det innebär i vissa stycken vissaskattehöjningar, men fördöm inte dem, ! Del kan mycket väl hända allherr får bära fram förslag om skattehöjningar för atl rädda störrevärden. Och är det inte roligt atl få i halsen vad just nu harsagt. får naturligtvis finna sig i att det motförslag som han ochden socialdemokratiska gruppen har lagt till regeringspolitiken granskas vidett sådant här tillfälle. Jag blir förvånad över att han ibland förefaller varaglad åt detta men sedan går över till atl finna det anmärkningsvärt! Såkommer tillbaka med den kritik som varit ganska genomgående frånsocialdemokraterna - och som här går i gott par med kommunisterna. ställt upp parallellt med när man säger att den här regeringenlägger bördorna ensidigt på löntagarna, när man säger all uttalanden ifinansplanen skulle komma att styra -på tiondelen - den avtalsrörelse som äri gång. Fårjag till atl böria med påminna , övriga i kammaren och alla andra somlyssnar om all vad regeringen gjon är all den använt ett av de tre alternativsom experterna tagit fram - för att på den vägen beräkna statens inkomster. Menvi har därefter åter och åter sagt att arbetsmarknadens parter har sin frihetoch sitt ansvar. Då är frågan: Är det politiskt fel, är det i sak fel alt vigår ut och påminner om vad lönerörelsens resultat betyder för våra möjligheteratt klara de problem som vi alla är ense om att vi står inför? Jaghar en lång rad av citat här, men för all inie uppta alltför lång lid skall jagnöja mig med att citera ur finansplanen 1971, Där var det somförde pennan, men jag kan inte förslå annat än alt de övriga ledamöterna avregeringen var delaktiga i och ställde sig bakom formuleringarna i den. "Dennarelativt tillfredsställande prognos kan ställas under förutsättning att de nupågående lönerörelserna resulterar i en uppgörelse som är förenlig med en stabilsamhällsekonomi, Denna rätt förutsätter också ett samhällsansvarmoi organisalionerna. punkter kan detta framståsom motiverat trots att kraven tvivelsutan ligger utanför de samhällsekonomiskamöjligheternas ram och därför inte kan realiseras, Allaförsök atl skaffa sig inkomstförbättringar utöver vad den ekonomiskatillväxten ger utrymme för är i och för sig meningslösa, då detta föranleder enprisstegring som eliminerar vinsten av den för stora löneökningen, ellerframtvingar finanspolitiska korrigeringar," HerrSträng fortsätter: "1971 kommer all bli ell år då intresseorganisationernasom de växt fram i vår fria demokrati ställs på hårda prov. De bör kunna klaradet på eget ansvar och i överensstämmelse med vad folkhushållel i dagslägel gerramen för. På oss alla ligger ansvaret för att den ekonomiska utvecklingen, somskall trygga vårt levebröd, går i sådana banor att vi i en alltmerinternationellt integrerad värld kan upprätthålla vår konkurrenskraft medbibehållande av full sysselsättning, stabilitet i ekonomin och en avsolidaritet präglad framstegs-politik." Jagvill fråga: Om del var rätt av en socialdemokratisk finansminister alt tecknadenna bild 1971, på vilket sätt är det då fel att den här regeringen viaekonomiministern påminner om de problem vi står inför och vad som krävs av ossalla för att vi skall klara påfrestningarna? Räkneexempletger löntagarna för små höjningar, får vi i olika varianter höra frånsocialdemokratiskt håll. Men som man säger atl lönlagarna enligträkneexemplet får för små kontantlöneökningar vill socialdemokraterna ta utytterligare arbetsgivaravgift fr, o. m, . HerrPalme säger: Löntagarna räknar av det, - Låt oss säga del då. Men om man skallhälla sig inom samma totalutrymme och löntagarna räknar av detta, så måstelönlagarna få mindre pengar i lönekuverten enligt den socialdemokratiskamodellen. Hur kan man i så fall anklaga den här regeringen för att diktera? Dethar vi f ö, inte alls gjort; friheten finns där. Detta visar hur ihåligt herrPalmes resonemang är. Denlösning som redovisar när han går till angrepp motregeringspolitiken är i stort sett höjda arbetsgivaravgifter. På det sättetskulle man få en bättre finanspolitik; man skulle inte behöva låna utrikes,vilket socialdemokraterna gör ett stort nummer av. var inne på attdet rörde sig om 5 miljarder. Med det sätt att argumentera som blir det ingen nettolorstärkning på 5 miljarder. Del är alldelesorimligt. Lösningenskulle alltså vara höjda arbetsgivaravgifter. Vi beskylls för atl varainslängda, vi skall röra oss ute. Vi försöker följa verkligheten, och det kanvi göra på fiera sätt. Företrädare - både företagare och anställda - förföretag som är drabbade kommer till kanslihuset och talar om hur de har det.och vi försöker också själva att vara ute. Då säger jag: Åk ut till deanställda i krisdrabbade företag och fråga dem om de tycker att höjda pålagorpå företagen där de har sitt arbete och sin utkomst är lösningen! Om det intefungerar i praktiken vid de företag som är drabbade, hur kanherr och andra då tro att en sådan åtgärd skulle få dessa goda effekterpå samhällsekonomin, statsbudgeten osv,? Nej, gå verklighetens väg! Sedandetta med atl skulle ha utformat någon felaktig doktrin. Vad harherr Åsling sagt? Jo, vid sade han: Regeringen slår vakt ombiandekonomin, samhället drar i första hand upp ramar för näringspolitiken,trygghetslagarna lägger större ansvar på företagen och samhället måste skapaförutsättningar för att företagen skall kunna leva upp till sitt ansvar. Vadär det i detta som socialdemokrater och andra har att invända mot? Måste viinte räkna med alt företagen och de anställda i företagen skall lösa huvuddelenav sina problem? När problemen blir dem övermäktiga innebär ochregeringens deklaration atl då är vi beredda atl gå in med särskilda åtgärder. Sedansade alt jag ville starta ett bråk om kärnkraften därför att jag togupp den frågan, som är viktig. Jag påminde om att det blir en ny energipolitik,jag påminde om alt vi sätter säkerheten främst. Utan att bråka nu då, herrPalme: Vi hade ju före valet samtal om säkerheten. Hur vardet då? Sade inte att när han hade läst fann han hade löst säkerhetsfrågorna, och det tyckte han kändes skönt. när vilägger vår villkorsproposition och kräver atl dessa villkor skall varauppfyllda, säger atl har man säkert löst de här problemen.Del som var lösi i valrörelsen är alltså inte löst . Det som hade varitett bekymmer tills kom med sina förslag - som är starktifrågasatta - del som hade varit ett bekymmer därför atl kände attdet kanske inte var riktigt rätt alt bygga kärnkraftverk om man inte visste klarade säkerheten, det är inte säkerhet längre. vill ha 15år till. Men han vill inte ställa upp på att sätta säkerheten främst. Det ärdetta jag kallar ett högt spel med kärnkraften. Och här går skillnaden. Detär inte fråga om 13 eller 10 kärnkraftverk - ena er inom socialdemokratinhuruvida det är 13 eller 10 kärnkraftverk ni vill ha! När vi ställer de härkraven och ger i uppdrag att utforma ett alternativ som intehar några reaktorer alls, hur kan då tro att vi är överens medsocialdemokratin om 10 reaktorer? Nej, låt oss i stället vara överens om att visätter säkerheten främst, inte spekulerar, inte spelar ell högt spel i dennafråga! I sitt förra inlägg tog i så att jag trodde alt han skullelyfta från talarstolen, "Den största upplåningen i vår historia,fördubblad upplåning, katastrofala budgetunderskott" - och allt dettaskulle vara den regeringens skuld. Medbudgetunderskottet förhåller det sig så att det innebär en höjning med Imiljard från 14 lill 15 miljarder, Sati i relation till brullonalio- nalproduklen är det istort sett oförändrat. Det är riktigt att socialdemokraterna i sin"unika" motion föreslår en sänkning på 3 miljarder - inte 5miljarder, , Det kan det bli i bästa fall men till ett väldigt högtpris. Och det för vår ekonomiska balans väsentligaste är ju ändå den offentligasektorn i sin helhet. Den visar ett större överskott än det vi hade 1974 och1975, Det tycker jag atl skall dra sig till minnes. Sådanahär resonemang om budgetunderskott är skäligen ointressanta då det gäller attbedöma styrkan av ett lands ekonomi. Har vi en snabbare inflation i -snabbare pris-, löne- och kostnadsökning - minskar budgetunderskottet, ochtvärtom. Men inte blir vår ekonomi starkare därför att vi låter inflationen gåi höjden, även om budgetunderskottet skulle minska. Det är precis tvärtom. Delfinns skäl för den nye oppositionsledaren att hålla också det i minnet. Vilketrecept har man på socialdemokratiskt håll mot den s, k, fördubbladeupplåningen? 1 bästa fall - om era kalkyler skulle stämma, vilket de iniekommer au göra - skulle ert förslag leda till atl del blir några miljardermindre. Attvi lånar utomlands beror på alt vi har stora bytesbalansunderskott. Det ärbyiesbalansunderskotl som vi dragit på oss , 1975 och 1976, och allavet väl vilka som satt i regeringen under den liden. Vi har alltså ärvt ettutgångsläge på minus 10 miljarder, och det är från det utgångsläget på minus 10miljarder som vi skall böria arbeta. Manfrågar sig: Vad beror underskotten på? De beror helt enkelt på att Sverigesäljer för litet varor till omvärlden och köper för mycket varor därifrån. Viförlorar marknadsandelar, I viss utsträckning - och det sade jag i milt förstainlägg, - spelar varusammansätt-ningen en roll, men en relativtliten roll, 1 stor utsträckning spelar vår stimulanspolitik en roll. Driver manden stimulanspolitik som vi gör i för att undvika arbetslöshet, så fårdet konsekvenser för både exporten och importen. Men det viktigaste skälet -och det har starkt understrukits av - är att vårakostnader är för höga. Och vad gör socialdemokraterna då? Jo, då ökar de kostnaderna!Då lägger de ytterligare bördor på företagen, som inte har konkurrenskraft.Detta är brist på logik och på förnuft. Medhjälp av de ekonomer som jag "ärvt" från den tidigare finansministernGunnar Sträng har jag försökt göra en försöriningsbalans på densocialdemokratiska motionen. Del är verkligen inte lätt, för motionen är intekristallklar. Man trodde ju att några experter skulle ha följt socialdemokraternaut i oppositionens förskingring, men i så fall har man inte använt den sakkunskapen. Detförefaller som om socialdemokraterna räknat med atl det nominella utfallet ilönerörelsen skulle bli betydligt högre än vad man annars räknar med. Men sedandrar man in köpkraft genom de nya 15 skatterna så att man kommer ned till enprival konsumlionsökning under nästa budgetår av 2,5 "n. Och del är juprecis samma privata konsumtionsökning som vi räknar med i vårfinansplan, på grund av vilken vi blivit beskyllda för att vara "löntagarfientliga". Sedanräknar socialdemokraterna med att företagen skall bära den ökadelönekostnadsökningen och tydligen en del av skattebelastningen genom förväntadevinstökningar - vinstökningar i del näringsliv som i stor utsträckninggår med förlust. De vinstökningarna skulle enligt socialdemokraternas motionbero på den myckel snabba internationella konjunkturuppgång, som skulle påverkaSveriges förhållanden tidigt under innevarande år. Konjunkturuppgången skulleockså leda till alt vår export blir mycket högre och vår import mycket lägre. Simsalabimfår man på del här sättet etl lägre byiesbalansunderskotl än vad vi har fått.Och man får därigenom också en något lägre upplåning. Menallt del här är ju bara önsketänkande, , Del bygger inte på någrafakta, ulan man hoppas - var så goda! - atl "de självläkandekrafterna" ute i världen skall göra sitt så att blir räddat. Detär ju detta det är fråga om. Och detta resonemang är verkligen varkenkonstruktivt eller hållbart. Förutvarandefinansministern konjunkturbedömning och analys kan jag i storutsträckning ansluta mig till. Men det är ju inte så märkvärdigt, eftersom herrSträng anslöt sig till vad jag sagt i finansplanen. Påett par punkter har jag emellertid avvikande mening. Det gäller bl. a. inverkanpå den svenska ekonomin av en konjunkturuppgång utomlands, i Förenta staternaoch , Jag tror att vår ekonomi påverkas betydligt senare än vad nitror. Jag tycker det är fel att diskontera detta på del rätt hänsynslösasätt som man har gjort i den socialdemokratiska "unika" motionen. Beträffandebeskrivningen av vad som har hänt inom stålindustrin, varven m. m, kan jagockså hålla med förutvarande finansministern en bra bit men med vissa undantag.Herr Sträng nämnde under sitt långa anförande inte med ett enda ordden ökande kostnadsbelastningen, att det är den som har gjort atl en del av destora svårigheter man haft förut har blivit väldigt myckel större och len lillkalastrofer för många förelag. När talade om gamla bekanta - strukturproblemeninom varvsindustrin och stålindustrin - så talade han inte om alt den gamlaregeringen så sent som ville att de svenska varvens kapacitet skullebyggas ut. Om så hade blivit fallet, hur skulle då lägel ha varit ? Såpekade på att hade haft goda vinster som kundebalansera förlusten . Ja, del är möjligt, men om det är så all stålindustringick med så stora vinster , kan det ju inte vara fråga om gamlastrukturproblem som fortfarande spökar, ulan detmåste vara någonting annat. Då kommer det jag har pekat på in i bilden,nämligen kosinadsbelasiningen. Och kostnadsbelastningen har drabbat Sverigemycket hårdare än flertalet andra länder, men det är något somsocialdemokraterna konsekvent går förbi. Vadbeträffar detta med att långa pengar utomlands, så delar jag förutvarandefinansministerns uppfattning att det på många sätt är bra om man kan fåföretagen att låna själva. Del blir smidigare, och pengarna går i störreutsträckning till produktiva investeringar. Men gick inte de pengar somlånades upp i omvärlden under den socialdemokratiska regeringen tillinvesteringar, och det vet mycket väl. Lånen möjliggjorde i storutsträckning ökad konsumtion. De totala investeringarna i ökade juinte . Vilkavar det som sade åt kommunerna och landstingen att låna utomlands? Där är detju enligt mening inte fråga om produktiva investeringar. Jo, detvar den socialdemokratiska regeringen. Alt staten nu måste låna utomlands berorpå att det inte räcker att låta enskilda, banker, företag, kommuner ochlandsting låna, ulan staten måste bära sin del av bördan. Staten har ocksåmöjlighet au få bättre lånevillkor. Viskall också vara medvetna om au en stor del av de enskilda lån som det kan blifråga om måste stödjas genom statsgarantier. Skall staten garantera dessa lån,så kan ju staten lika gärna låna själv. Del här är ingen önskvärd situation,ingenting man längtar efter. Del är följder av en tidigare politik. Jagupprepar att vi i arv har mottagit ett minus på , och del ärdärifrån som vi har att utgå. Mankan kanske i sammanhanget påminna om atl en stor del av vår sågverksindustrioch våra järnvägar byggdes upp med utländska lån. Användsutlåningen rätt, så är del bara bra, Vårlallt överskuggande problem är våra byiesbalansunderskotl och den däravföranledda upplåningen. Det problemet måste vi ta itu med. Men vi kan icke lösadet om vi inte är medvetna om det som socialdemokraterna konsekvent tigerom',nämligen värt i förhällande till omvärlden alliför höga kostnadsläge. ägnade större delen av sitt senaste anförande åt all med enväldig iver tala om en påsiådd svartmålning av lönlagarna och derasorganisationer. Detta var ett rent politiskt indignaiionsnummer utan varie förankringi verkligheten. Ingen i regeringen har påstått att det är löntagarna som bäransvaret för problemen. Detborde bättre än någon annan känna till. Flera av de svårigheter viupplever har ju sin rot i gamla misstag från den förra regeringen. Omsocialdemokratin tidigare varit med orn att ta itu med de högamarginalskatterna för människor med vanliga inkornster i stället för atl årefter år förhala en skattereform, då hade vi stått bättre rustade . Vadvi däremot har sagt är att kostnadsläget är en av flera orsaker lill dagenssvårigheter. Menar verkligen på fullt allvar allkostnadsutvecklingen i svenskt näringsliv inte har någon som helst inverkan påvåra möjligheter all sälja våra varor ulomlands eller konkurrera med importenhär hemma'' Närdet gäller kostnadsläget har regering och riksdag ett självklart ansvar. Om viföljde socialdemokraternas egna förslag i denna riksdag skullekostnadsutvecklingen pressas ytterligare uppåt. Vi skulle få ännu svårare atthålla sysselsättningen. Omlöntagare talade ni knappast alls, sade och vände sig tillregeringsbänken. Jag tyckte atl jag knappast talade om någonting annat änsysselsättning, arbetsmarknadspolitik och rätten till arbete. MenOlof fortsätter mytbildningen om atl den nya regeringen, som har fåttstöd av en majoritet av landets löntagare, skulle vara lön-tagarfienllig. Ärdel löntagarfieniligi alt hävda att vi bör säkra en kostnadsutveckling i Sverigesom gör alt vi kan sälja utomlands, ge flera jobb i industrin och lägga en fastgrund för välfiird och sociala reformer? Ärdel löntagarfieniligi all med kraft salsa statens resurser på att värna omsysselsättningen, bl, a. genom ytterligare för arbetsmarknadspoliliskaåtgärder ? Ärdet löntagarfieniligi alt genomföra en skallereform som gör alt det lönar sigatt arbeta för människor med vanliga inkomster? Ärdel löntagarfieniligi atl föra en näringspolitik som underlättar förhundratusentals människor i vårt land vilka är verksamma i de mindre företagen? Ärdet löntagarfieniligi, , alt lägga fram en budget som innehållervikliga reformer för arbetslivet och som på punkt efter punkt stöder den fullasysselsättningen? Jagkan förstå om socialdemokratin i regeringsställning trodde sig kunnaupprätthålla myten bland sina egna om att bara socialdemokratin kunde föra enpolitik lill gagn för de många människorna här i landet. Men är ni iopposition. kan människorna själva se alt era påståenden är enbart myter ochatt den propaganda som ni för är ovärdig och osaklig. Kvarfinns den ständiga optimismen inom socialdemokratin beträffande ekonomin, tronalt uppgången i konjunkturen väntar bakom närmaste hörn och atl ekonomindärför inte behöver stimuleras via finanspolitiken. Vi får höra atl undersin nye president kornmer atl vidta åtgärder som hjälper utan alt vibehöver stödja aktiviteten ytterligare genom budgeten. Detvar samma paientoplimism som 1971 och 1972 ledde till en rekordhögarbetslöshet här i , Praktiskt tagel varie månad utfärdade dåvarandefinansministern sina segerkommunikéer: har konjunkturen vänt. nu ärdet ljusning bakom hörnet och kori-)mer vi all klara situationen. Det innan den vändningen kom! Jagläste en artikel av i det nummer av som utkom . Där säger han några kloka ord i slutet av artikeln: "Au alltid hoppaspå atl någonting skall hända som klarar upp situationen passar inte vidhantering av nationens ekonomiska framtid," Just det! Del är kloka ord.Men vad är del oppositionen just nu gör om inte bara hoppas på atl någontingsnabbi skall hända som klarar upp situa- tionen utan medvetnastimulanser från regering och riksdag? "Näringarnaskiftar", sade med anledning av slålkrisen, gick med vinst . Det harverkligen möjlighet alt bli ett beryktat uttalande som en beskrivning av dekrisfenomen som förekommer inom vissa branscher av svenskt näringsliv f n.Näringarna skiftar! Det förklarar naturligtvis oviljan att vara med om enskattereform. Det förklarar också varför man vägrar alt diskuterakostnadsutvecklingen för vårl näringsliv. Under1975 och 1976 har kostnaden per producerad enhet i ökat med över 40'hi, som industriproduktionen varit så goll som oförändrad,Kosinadsutvecklingen är ungefär så snabb som i . EnVolvo har fördubblats i pris till , när den säljs i , Prisetpå amerikanska bilar har höjts med en dryg tredjedel. Menarverkligen att denna utveckling kan fortgå utan att det skaparproblem för svensk export och därmed för möjligheterna att nå balans i vårautrikesaffärer? Eller är kommentaren bara: Ja, se näringarnaskiftar! Sedansade att vi i valrörelsen bara talade om men inte omaktiva statliga insatser för att hävda sysselsättningen. Det var precistvärtom. Vi pläderade för alt staten skulle ägna sig åt insatser som ärvikliga, inie åt socialiseringsaktioner som är skadliga. Jag sade i riksdagensfinansdebatt följande: Statenhar ett självklart ansvar för atl klara sysselsättningen. Det första ochviktigaste är att föra en ekonomisk politik som ger investeringar och nya jobb.Håller man ekonomin i balans genom en rörlig konjunkturpolitik, håller manuppe lönsamheten i företag genom ett vettigare skaiiesystem, då minskar ocksåbehovet av detaljingripanden och direkta samgåenden mellan stat och företag.Men vi koriimer inte ifrån att det kommer atl behövas mera direkta insatser,Varie regering måste vara beredd alt göra insatser i krissituationer, t. ex,när det gäller varven, och för all klara jobben i , t, ex, vid ,