prot · G00940 · 1976-12-31 00:00:00 — Medanledning av att kommunministern nu har ansvaret för regeringens samladefolkrörelsepolitik vill jag därför fråga, om han tar avstånd från detankegångar som framkom i den moderata motionen. Enannan fråga reser sig med anledning ay atl Per , som är vicestatsminister, tidigare deltagit mycket aktivt i debatten om folkrörelsernasställning i samhället. Uppbackad av en massiv liberal pressopinion gjorde herrAhlmark allt för att misstänkliggöra socialdemokratins avsikter medfolkrörelsesalsningen. En artikel signerad av förraåret hade den hånfulla rubriken Därställde med anledning av regeringens folkrörelseinitialiv frågan,om folkrörelserna i skulle förvandlas lill redskap försocialdemokratisk maktutövning. Han forlsalle: "Man ön- skar förvandlasocialdemokratin lill bitar av den statliga och kommunala förvaltningen. Delvill man göra i former som försvagar andra organisationer och i praktikenradikalt minskar folkrörelsernas självständighet." Detär möjligt att det omfattande stöd som den gamla regeringen fick avfolkrörelserna för sitt initiativ har fått all lugna sig något,men är det så troligt att en person, som bara hade så litenkännedom om vardagsproblemen i folkrörelserna, är beredd till enhelhjärtad satsning på dem inom kanslihuset och inom det inleddafolkrörelsearbetet - och detla efter exakt samma riktlinjer som dem som vi drogupp för folkrörelsearbetet? Kommunminislernssvar på min fråga är enligt min mening positivt. Jag har heller inle någonanledning all betvivla slalsrådel Anlonssons intresse för dessa frågor,eftersom jag vet att han liksom jag själv har vuxit upp inom folkrörelserna.Men den fråga jag ställt gäller regeringens samlade folkrörelsepolitik. På denpunkten är del naturligt atl man kan sätta frågetecken. Därför vore delvälgörande om kommunministern förklarade varför inle folkrörelserna allsomnämns i regeringsdeklarationen. Det vore också angeläget för tilltron tillregeringens folkrörelsearbete om kommunministern ville la avstånd från denegativa åsikter i folkrörelsefrågan som så sent som framkomfrån flera av regeringskollegerna. i (fp): Ordel folkrörelse har ju blivit något av elt honnörsord och har använtsflitigt i den mer än elt år långa, intensiva folkrörel-sedebailen. Jag villpåstå alt det också rått en stor förbislring kring delta uttryck. Debattendrogs i gång då ett av våra politiska ungdomsförbund hade en kampanj ifolkrörelsefrågan och log upp frågan om vad vi skall ha våra folkrörelser tilli framliden. sköt debatten extra fart, när dåvarande statsministernPalme höll ett uppmärksammat tal i . varfolkpartiledaren i och talade på samma tema. Ytterligare någon veckasenare höll dåvarande kommunminislern elt tal i samma ämne. Efterdetta förekom en mycket kraftig och intensiv debatt. Jagupplevde att den debatt som då fördes var mycket positiv eftersom debattenbreddades. Den var snäv frän början därför att man kanske tolkade det helaalltför myckel från egna utgångspunkter: Därför tror jag den var myckel nyttigför politikerna. Men det var också nyttigt för folkrörelserna själva atl varamed om den här debatten. Vadär då en folkrörelse? Det finns de som påslår att all organisa-lionsbildning ärfolkrörelse, och mol den uppfattningen invänder jag. Våra folkrörelser ärväldigt olika, men lika på det sättet au de har fölls i opposition mol rådandeförhållanden i samhället. De är lika i det avseendet att de bär på en visionom ell bällre samhälle, grundat på den Nr 40 idé som förenar och bär rörelsen. De är lika på del sättet atl de ärfrivilliga, Tisdaeenden '' ' landsomfattande och all de engagerar ochaktiverar sina med- 7december 1976 ''' Au dehar fölls i en opposition mot gängse konventioner och mot Om folkrörelsernas överheten kan vi finna om vi ser på våra traditionella folkrörelser. verksamhet fackligastartade kampen mol de oanständiga löne- och anställningsvillkor som rådde då.Kooperationen gick fram emot felaktig prissättning och brist på konsumtionsvaror.Frikyrkorörelsen växte fram som protest mot konvenlikelplakatel ochförde fram krav på frihet att läsa och tolka . var enaktion mol del ohämmade superiet och de sociala missförhållandena.Våra många folkbildningsorganisaiioner växte ju lill stor del fram urdessa grupper som jag har nämnt. Enfråga som också ställdes ofta i debatten var: Vad skall vi ha våra folkrörelserlill ? Jag lycker all vår kommunminister här har gett ett brasvar, när han betonar kravet på frihet för våra folkrörelser, frihet atl formabåde sin arbetsmetodik och sina egna krav. Folkrörelsen är - och jag tror atlden måste vara - något av en ständig proteströrelse. Därför ser jag det somnågot myckel främmande att man ibland i debatten har fört in sådana tankegångarsom atl folkrörelserna skulle bli en del av vår statsapparat. Det hindrar i ochför sig inle förtroendefulla samtal mellan statsmakt, myndigheter, kommunorganoch folkrörelser - både på riksplan och på lokal nivå. Kommunministernsäger i sitt svar all förhållandet mellan samhället och folkrörelserna äröppet och präglas av ömsesidig förståelse, och så nämner han just vad jagframhöll här, nämligen nödvändigheten av folkrörelsernas framtida frihet. Jagtycker att den delen av svaret är myckel bra. Regeringens positiva syn påfolkrörelserna understryks också senare i svaret. Jag skulle ändå vilja skjutain ett lilet moment, där jag tror att även det här svaret har sin begränsning. Kommunminislernnämner hur vi skall bemöta våra nuvarande folkrörelser men diskuterar inte delsom jag upplever vara huvudfrågan när vi har kommii så här långt, nämligen hurvi skall finna arbetsformer för de nya folkrörelser som redan existerar och somkan uppstå . Min följdfråga blir, om jag får ställa en sådan: Ärregeringen beredd att också överväga arbetsformer för nya folkrörelser som kanuppstå i framliden? Jagtror att det är en viklig följdfråga som inte får bort när vi diskuterarhur vi skall få elt riktigt och för våra folkrörelser och vårt samhällepositivt utbyte av de samtal och överläggningar som redan nu pågår inomkommundepartemenlet. Under detta anförande överlog herr tredje vicetalmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Lål mig börja med all ge ett kortfattat svar på iAlingsås fråga, hur vi kommer att ställa oss till eventuella nya folkrörelser somkan växa upp. 1en fri demokrati är naturligtvis bildandet av nya folkrörelser en rättighetsom vi ser positivt på. Jag behöver inte, eftersom jag gjort det i svaret,utveckla vad folkrörelserna betyder för vitaliteten hos vår demokrati på allanivåer i samhället - inle minst på den kommunala nivån. Därför är det klart atlom del tillkommer nya folkrörelser bör de i princip - om de har denna positivainriktning - behandlas så som samhället behandlar de nu existerandefolkrörelserna, dvs. man bör ge dem del stöd och de handtag som kan behövasekonomiskt och på annat sätt. Tillherr i vill jag säga atl vi har ju båda växt upp ifolkrörelser. Jag har för egen del sedan jag var deltagit ifolkrörelsearbete av olika slag. Jag känner till bakgrund ochvet också att våra ideologiska aspekter i denna fråga måste sammanfalla. Menjag måste tillägga - jag är smått ledsen all behöva göra det -alt herrGustafssons i debalteknik är något egendomlig. Först förklarade han sighell nöjd med milt svar efter att ha ställt sin fråga till mig, och det arformellt riktigt eftersom jag är närmast ansvarig på delta område, men sedananvände han sitt lack för svaret lill att angripa två andra partier. Jag lyckerall den debattekniken borde vara min gamle saklige vän iRonneby ganska främmande; det måste jag tillåta mig atl säga. i är nöjd med mitt svar men han vill ha regeringensbedömning av folkrörelsepolitiken. Lål mig säga all det svar jag avgeitavspeglar ord för ord regeringens bedömning. , som harvaril departementschef vel att ett interpellationssvar ges icke annat än lillformen av elt enskilt statsråd. interpellationssvar har liksom alla andrasådana ärenden varit på delning, som det heter, i departementen. Jag kanförsäkra i att icke en stavelse har föreslagits ändradav någon departementschef Sedansäger : Oron på folkrörelsesidan är befogad. Då måste jag fråga:Vad är det för oro? Jag har sammanträffat med en bred församling avfolkrörelserepresenlanter, ett drygt 35-lal, hållit ell anförande där jag harangett målsättningar som stämmer överens med dem som själv hadedragit upp som departementschef enda av företrädarna för dessa 35folkrörelser gav vid det sammanträdet uttryck för oro. Om del finns någon grundför påstående, borde väl folkrörelseförelrädarna rimligen habegagnat detta tillfälle, när de träffade den nya regeringen,till all uttrycka farhågor eller kritiska synpunkter. Jagvill inle skärpa debatten, men jag har varit tvungen att säga detta med hänsynlill den debalteknik som använder. Nr 40 i (s): -p- , Herr talman! Kommunministern säger att del är enunderlig debalt- 7 Hp h 1976 teknik alt ställa en fråga lillhonom och sedan angripa två andra partier. Jag harinte angripit två andra partier. Jag har frågat om kommunmi- Om folkrörelsernas nistern vill ta avstånd från den uppfattning som fyra andra regerings- verksamhet ledamöter så sent som framförde ien moiion lill . Jag har inte angripitpartier. Detär klart att den som har intresse för folkrörelserna känner en viss oro överall fyra ledamöter som skrivit på en sådan motion nu handlägger vikligafolkrörelsefrågor i departementen. En av undertecknarna är , som isin egenskap av biträdande utbildningsminister har att handlägga allaungdomsorganisationernas vikliga frågor. Det är väl ingen underlig debalteknikatl vi ställer oss frågande till att fyra regeringsledamöter på ett halvårhelt och hållet ändrat sin tidigare i en motion deklarerade uppfattning ochintar en principiellt hell annan ståndpunkt. De ställer nu upp bakom den gamlaregeringens folkrörelsepolitik, som de rest land och rike runt och kritiserat. Delsammaär förhållandet med vice statsministern , som i artiklar och föredragägnat sig åt alt misstänkliggöra den gamla regeringens folkrörelsesalsning. Nustiger han så all säga genom kommunminislerns uttalande fram och redovisar enmotsatt uppfattning. Därigenom säger han atl den förutvarande regeringensfolkrörelsepolitik är så bra all han nu helhjärtat vill ställa upp på den ochförverkliga den. Är det verkligen underligt, kommunministern, när vi frågar ossom del finns en helhjärtad uppslutning kring detta - inle bara kring papperetutan i själ och hjärta? Har i kanslihuset uppenbarat för fyramoderater och vice statsministern alt den förutvarande regeringensfolkrörelsepolilik var så utomordentligt föredömlig att de nu alla kan ställasig bakom den? Det är den enkla frågan. Beträffande oron från folkrörelsernas sida vill jagsäga att min interpellation skrevs före sammanträdet mellan den nuvarandekommunminislern och folkrörelsernas delegation. Varken de eller jag visste vidden tidpunkten vilken inställning som skulle redovisas av kommunministern. Låt mig, herr talman, - för att inget missförstånd skallkvarstå - slå fast att det som gäller beträffande regeringens principiella ochallmänna inställning till folkrörelserna och uppskattning av dem är vad som ärangivet i mitt svar. Del finns ingen anledning för mig alt diskutera vad fyraledamöter eventuellt har sagt. Den diskussionen gäller dokument som jag intehar framför mig, lål vara all jag naturiigtvis litar på all harläst dem och återgivit dem korrekt. Menlål mig betona att om dessa fyra ledamöter hade en så negativ syn påfolkrörelserna som här angivit, borde väl dessa fyra ledamöter,som liksom regeringens övriga medlemmar har haft till- gång till mitt svar, hareagerat och sagt: går vi inte med på! Jag kan inle minnas au en endastavelse ändrades efter interpellationssvarets delning i regeringskretsen. Jagvel atl den gamla regeringens folkrörelsepolilik var positiv. Socialdemokratinoch det parti som jag företräder har där kunnat mötas på de allra flestapunkterna. Om del inte kommer atl mötas med den gamla repliken omöverbudspolitik kan jag säga all vi från har visat vårt intresse påmånga sätt, inte minst ekonomiskt när det gällt anslag lill samlingslokaler ochstöd lill verksamheten. Vi har stått rninst lika långt framme i den frontlinjensom den gamla regeringen har gjort. HerrGUSTAFSSON i (s): Jag kan gärna insiämma i vad kommunministern sade om alt vi har haft engemensam syn på dessa frågor. Jag hade heller inle något behov av attinterpellera om hans eller inställning lillfolkrörelserna. Men jag har känt ett starkt behov alt fråga honom om den nyaregeringens inställning. Jagtror atl kan utgå från alt jag citerar rätt ur motionen. Skulledel vara något fel beror det på ett misstag. Nusäger kommunminislern: "Del är väl underligt om dessa fyra ledamöter harskrivit under den här molionen och inte reagerat genom atl ändra ett enda ord iinterpellationssvaret." Det är precis vad jag har tyckt: Det är hemsktunderligt atl de för tre kvarts år sedan kunde skriva under en sådan motion somden jag redovisade och att vice statsministern skrev artiklar för altmisstänkliggöra regeringens folkrörelsesatsning, för all sedan efter en i kanslihuset totalt svänga om och komma underfund med hurutomordentligt förträfflig vår folkrörelsepolilik var. Då är det inle orimligt om jag frågar: Del är välsäkert nu alt de alla är överens om att den gamla regeringensfolkrörelsepolitik var så fördelaktig? Är detla säkert så är det all right; delär bra all folk ändrar sig, och då har regeringsskiftet i alla fall varit tillnytta på en punkt. Hert (): Jag vill bara ge några synpunkter i den aktuella diskussionen. Det harju under debatten framkommit all överensstämmelsen i fråga om hurfolkrörelseproblemen skall handläggas är ganska stor mellanregeringen och socialdemokraterna. Jagtillhör också dem som har vuxit upp i en folkrörelse, i center-rörelsen. Jagvill speciellt betona viklen av folkrörelsearbeiei för att ge ungdomarmöjlighel lill ell politiskt engagemang. Desvenska folkrörelsernas ställning vad gäller ungdomsorganisationerna är sedd iett internationellt perspektiv ganska enastående i . Jag tror inte detfinns något annat land i som har så starka politiska ungdomsförbund. Ochjag menar att det är av utomordentligt stort värde för den politiska debatten ilandet. Kommunminislern sade i ell av sina inlägg att många av demsom nu sitter på framträdande poster i regering och riksdag har sitt ursprung ide politiska ungdomsorganisationerna. Det är ett hell riktigt konstaterande. Fråganär hur vi för framliden skall kunna befästa folkrörelsernas ställ-Omfolkrörelsernas ning. verksamhet Jagvill här först säga all jag tror alt de nya folkrörelserna - mil- jögrupperna, för alt taell exempel - har en enastående kraft som gör atl de kan utvecklas av egenstyrka. Problemet är hur vi ifrån samhällets sida skall kunna möjliggöra enpositiv utveckling för många av de folkrörelser som kanske stelnat i sinverksamhet eller råkat ul för en obarm-härlig samhällsförändring som försvåratfolkrörelsearbeiei. Jagvill i del sammanhanget återgå lill de politiska ungdomsorganisationernasarbete. Jag upplever det så alt de kommersiella krafterna i samhälletharbidragit lill en försämring av situationen för folkrörelserna och alt delspeciellt är de organisationer som jag lalar om som har fåll problem. De harproblem alt rekrytera ungdomar i många sammanhang. Del kan vara svårt för depolitiska folkrörelser som arbeiar bland ungdomarna all kunna bedrivaaktivitet och atl ha resurser alt presentera ett alternativ till det utbud somde kommersiella krafterna erbjuder. Därför krävs del all samhället ägnar dehär organisationernas problem speciellt intresse. Jaghoppas att vi i den fortsatta folkrörelsedebaiten skall komma fram tillkonkreta vägar för att kunna stärka de här organisationernas möjligheler atljobba. Här gäller del ju ytterst, som så många sagt före mig, hur vi skallkunna vitalisera det politiska arbetet. Om vi inle lyckas stimulera till enmyckel bred aktivitet i de verksamma ungdomsorganisationerna kommer vi alt fåproblem under mycket läng lid. Det är inte så att jag upplever någradirekt akuta problem. Jag har velat peka på den tendens som finns, all depolitiska ungdomsorganisationerna i vissa stycken har slora problem. Minförhoppning är all del folkrörelsearbete som bedrivs bl. a. genomreferensgruppen för folkrörelsefrågor skall inriktas också på att medytterligare ekonomiska resurser understödja de politiskaungdomsorganisationernas arbete. Överiäggningen var härmedslutad. § 9 Omden politiska och fackliga verksamheten vid militära förband Herr försvarsminislern KRÖNMARK erhöll ordet föratt besvara (vpk) anmälda interpellation,1976/77:33, och anförde: har frågat mig om jag anser alt den ökade aktiviteten ochdemokratiseringen på förbanden bör mötas med sådana åtgärder som redovisats ien rapport kallad Höslöversikt angående värn-pliklskrav 76/77. Vidare har herrSöderqvist frågat vilka åtgärder jag tänker vidta med anledning av detinträffade. Detär naturligt och riktigt alt utvecklingen i samhället mot ökat medinflytandeosv. slår igenom även inom försvaret och bland de värnpliktiga. I vissaavseenden har försvarsmakten f ö. varit föregångare. Så länge de värnpliktigasaktivitet inom delta område tjänar syftet atl förbättrautbildningsförhållandena och arbetsmiljön och därigenom bidrar till elt bällreoch effektivare försvar finns det därför enligt min mening all anledning allse positivt på detta. I våra gemensamma strävanden atl förbättra de värnpliktigassituation får vi emellertid inte glömma värn-pliktsutbildningens allvariigabakgrund - all göra försvaret så berett för kriget au det verkarfredsbevarande. Vimåste alltså enligt min mening i samarbete mellan de olika personalkategoriernainom försvaret försöka förbättra de värnpliktigas situation och samtidigtskapa elt effektivare försvar. Flera av de åtgärder som redovisas i den nämndarapporten främjar inle ell sådanl samarbete. Författarnas säll att uttrycka sigpå en del ställen i rapporten speglar också en syn på de värnpliktiga och derasverksamhel som jag inle kan dela. Jagär sålunda allmänt kritisk mot rapporten men måste konstatera - närjag nu har läst den i sin helhet - att en del förslag kan vara värda allöverväga. Rapportenger uttryck för författarnas uppfattningar. Jag kan naturligtvis inie - ochvill inte - hindra någon från atl uttala sin mening om förhållandena inomförsvaret. Del gäller såväl för representanter för myndigheterna, de anställdaoch de värnpliktiga som för enskilda. Del är en annan sak all beslut om vilkaålgärder som skall vidtas fattas av myndigheter, regering och riksdag. Enligtmin mening bör utredningar etc. som berör de värnpliktigas situation ledas avregeringen. Inom försvarsdepartementet följer vi därför med uppmärksamhet dessafrågor och överväger noga och i olika former vilka ålgärder som bör vidtas. Jaghar inhämtat all överbefälhavarens uppdrag lill rapportens författare upphörvid . Några särskilda ålgärder från min sida finner jag därför intepåkallade. Omden politiska och fackliga verksamheten vid militära förband ömden politiska och fackliga verksamheten vid militära förband (vpk): Jag tackar försvarsminislern för svaret, vilket mol bakgrund av vadsom slår i Höslöversikt angående värnpliktskrav 76/77 är mycket magert. Jagnoterar försvarsministerns kritiska synpunkter. En annan inställning är juockså politiskt omöjlig och skulle ha varit en sensation. Del som slår i dennarapport på 19 sidor är nän-|ligen så anmärkningsvärt och ger ullryck för sådanavärderingar atl elt avståndstagande är den enda rimliga reaktionen. Jag skallta upp några punkter, som jag tycker alt försvarsministern har gått förbialltför lättvindigt. Detgäller för del första själva formen för detla arbete. Här har ÖB genom muntligadirektiv satt i gång en arbetsgrupp för alt utreda viktiga sociala ochekonomiska problem inom försvaret. I direktiven hettedel: "Ni skall upptäcka och ta tag i problem och föreslå vad som skallgöras åt dem - tänka åt oss andra." har arbetsgruppenutarbetat och överlämnat rapporter angående sjukvård, rättsvård, arbetstid,arbetsmiljö, ekonomi och mellanölsproblem samt den nu föreliggandehösiöversikten. Ingenav dessa rapporter har diarieförts eller registrerats på något annat sätt. ÖBförnekade också först all kännedom om saken, men när bevisningen blev förstark, sade han att det var arbetspapper som han kastat i papperskorgen. Del kan också ifrågasättas om inle förfarandet stridermol offentlighetsprincipen, och jag vill gärna höra försvarsministernsuppfattning i denna fråga. Detgäller för det andra själva grundsynen i dokumentet, där ocksåförsvarsministern föreslås få spela en viss roll. Inställningen är att aktiviteterfrån soldaterna för atl förbättra sina tjänstgöringsförhållanden skallmotarbetas pä alla plan. De värnpliktigas "arbetsformer" skall kartläggas.För att förekomma aktioner bör det göras "ett förhandsutspel" för alt"ta vind ur seglen". Det är i detla sammanhang försvarsministernkommer in; jag återkommer till del. Vidare ärdet viktigt enligl rapporten atlsoldaterna inle får tillskriva sig "seger i alla sammanhang", utanledningen bör se till att få "sista ordet". För all möjliggöra dellabör man ha "incidentrapportering" och följa upp värnpliktsarbelel mednågon form av "krigsdagbok" på förbanden. Alltdet här vittnar om en inställning lill medansvar och medinflytande som är djuptodemokratisk. Personligen är jag inle förvånad, men jag trodde att vi 1976skulle ha kommit fram till en annan syn på dessa frågor än vad som gällde . Fördel tredje vill jag ta upp det som jag anser vara del mest anmärkningsvärda idokumentet, den politiskt-fackliga aspekten. På s. 3, i en grundläggande analysav politiskt och fackligt arbete på förbanden, sägs det: "För att ge envägledande syn borde CFöD" - därmed menas chefen för försvarsdepartementet- "dekretera att försvaret är en 'arbetsplats' som vilken annan frånpolitisk synpunkt och att försvarspolitiken (och annan politik i och omsamhället) avgörs i den politiska världen (i vilket sammanhang del voreangenämt om han knäsatte ut- trycket 'vårt väpnadeförsvar' för att undkomma del 'fula' ordel militär)." Avdet här kan jag inte förstå annal än all man menar alt politiska diskussionerinle bör få förekomma. Den bestämmelsen fanns i det gamlatjänsigöringsreglemenlei. Jag vel inte hur det är , men det kanskeförsvarsminislern vet. Jag skulle i så fall vara lacksam atl få höra hur detligger till. Omdet fackliga arbetet sägs på s. 5 i rapporten atl försvarsledningen saknar"en politisk grundsyn för försvarels fackproblem ulvecklingsmäs-sigt (ickeendast de värnpliktiga)". är myckel intressant. Vilka andrakategorier avses? Är det de försvarsansiälldas organisationer man menar? Vadsäger i så fall befäl och civilanslällda av olika slag? Vidare heter del:"ÖB framlägger kravet om en politisk grundsyn för CFöD (regeringen). "Den grundsynen börsedan släppas lös av försvarsminislern så snart som möjligt.Vad menas med delta? Nukan man naturligtvis säga, och det har ÖB gjort och även försvarsminislern iinterpellationssvaret, all detla är författarnas synpunkter som de själva färslå för. Men del är en avsevärd skillnad på uppfattningar som framförs avenskilda personer och rekommendationer i ett beställ-ningsarbeie utfört avhögre tjänstemän som har stått ÖB och försvarsledningen nära. Jag villdärför fråga försvarsministern vad han anser om de synpunkter påfackligt-politiskt arbete som framförs på s. 5 i rapporten. Jagtar inte upp den andra halvan av rapporten som handlar om sociala ochpsykologiska problem. Där finns motsvarande värderingar, som jag anser varakränkande för våra unga män som gör sin värnplikt i försvaret. Den går i sammaanda och samma stil som de citat jag här har föredragit. Somjag sade inledningsvis är rapporten elt myckel anmärkningsvärt aktstycke, ochjag lycker inle alt man kan vara nöjd med att överbefälhavaren, somförsvarsminislern säger i interpellationssvaret, har skilt dessa två tjänstemänfrån uppdraget, ulan den här saken bör utredas ytterligare.