prot · G009132 · 1976-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1976/77:132 §1 Justerades protokollet för den 6 innevarande månad. § 2 Omfrågeinstituten i Herrstatsministern erhöll ordet för att i ett sammanhang besvara dels herrPetterssons i (s) anmälda fråga, 1976/77:431, dels herrHermanssons (vpk) anmälda fråga, 1976/77:445, och anförde: har frågat mig hur regeringen ser på frågeinstiluten iriksdagen, då särskilt institutet med frågor. i harfrågat mig vad jag tänker göra för alt säkerställa atl svarstiden för fråga ifortsättningen bättre följs av regeringens ledamöter. Jag besvarar frågorna ietl sammanhang. Tillherr vill jag svara alt jag - liksom regeringen i övrigt - delar densyn på frågeinstiiutens betydelse som grundlagberedningen anlade i det uttalandesom citerar i sin fråga. säger i motiveringen till sin fråga alt del finns undersökningarsom tyder på att del snarare är undanlag än regel alt statsråden följerriksdagsordningen och besvarar frågor inom efter det all fråganlämnades in till kammarkansliet. Jag är inte helt på det klara med vilkaundersökningar syftar på. En genomgång som jag själv har låtitgöra har visat att många frågor har besvarats efter den lid somriksiagsordningen rekommenderar. Det är naturiiglvis inte bra. Avsteg frånrekommendationen bör göras endast när del finns särskilda skäl. Delförefaller troligt atl förseningar i en del fall beror på att del har visat sigsvårt atl finna för svar som passar både frågeställare och vederbörandestatsråd. Det har också hänt alt frågestunden inte har räckt lill för de svarsom har varit klara att avlämnas. Svårigheterna har inte blivit mindre avatt antalet frågor under detta års fyra första månader ökade med iförhållande till . Jag kan försäkra herrPettersson"atl det är regeringens strävan att följa riksdagsordningensrekommendation. HerrPETTERSSON i (s): Jag ber att få lacka statsministern för svaret. Meningen med riksdagensfrågeinslitution är just enligt förarbetena lill gällande grundlag atl denskall göra det möjligt för riksdagsledamöterna att snabbt Nr 132 få svar i aktuella politiska frågor från statsråden. riksdagsordningen alt svarbör lämnas inom . Vad har fåttuppleva sedan den borgerliga regeringen kom lill maklen är emellertid enutveckling som inneburit att allt Omjrågeinstituten i förflyter från det att en riksdagsfråga ställs till dess att ett statsrådsvarar. Självfallet kan man intebegära svar inom i av fallen, därom är vi överens. Det finnsibland skäl som gör del svårt för ett statsråd atl svara inom den föreskrivnaliden. Men det måste finnas gränser för senareläggningen av frågesvaren. Jagkan upplysa statsministern om att den förhalning av frågesvaren som vi nuiakttar är en källa lill stigande irritation bland ledamöter. Föratt statistiskt belägga del som alla har på känn har jag låtit göra enundersökning över statsrådens svarslider inom . Undersökningen avsersvarstiden för de riksdagsfrågor som ställdes under perioden 10 januari-31 marsi år och . Resultatet visar atl under 1977 fickriksdagsledamöterna svar av de borgerliga statsråden inom i riksdagsordningenföreskriven lid endast i en fjärdedel av fallen. För den socialdemokratiskaregeringen gällde däreniot för motsvarande lid 1976 att svaren kom inom envecka i två tredjedelar av fallen. Detär fråga om en uppseendeväckande försämring sedan den borgerliga regeringenträdde till. I själva verket tycks vi närma oss en situation där del frånlidssynpunkt är bättre alt framställa en interpellation. Svaret på en frågakommer genomsnittligt sett inte mycket snabbare än ett interpellationssvar.Delta uppfattar jag som en helt befängd situation. Utvecklingen när det gällerfrågesvaren vittnar, enligt min mening, om en brist på respekt för riksdagensom inte bör accepteras. säger statsministern i sitt svar atl regeringenssträvan är att följa riksdagsordningens rekommendation om svar inom en vecka.Mera i början av svaret säger han att avsteg från riksdagsordningens rekommendationbör göras endast när särskilda skäl föreligger. Jag vill då frågastatsministern: det i 75 96 av fallen förelegat särskilda skäl under denhär perioden? Jag tillåter mig betvivla delta. Del måste ha varit andraöverväganden som legat bakom atl inte mindre än tre fjärdedelar av frågesvarenhar kommit senare än riksdagsordningen föreskriver. (vpk): Jag lackar statsministern för svaret och hoppas han är villig attdebattera dess närmare innehåll med mig och alltså inte i likhet med vissa avsina statsråd sitter som en mussla sedan ett formellt och intetsägande svarföredragits från talarstolen. Frågeinstilutenär ju inte, som någon kanske inbillar sig, blott en formell sak och inteheller något påfund av den elaka oppositionen för alt hindra regeringen frånatl få lid alt genomföra sina vallöften. Det är i stället, som framhållits avalla författningsutredningar och godkänts av samtliga partier i , etlviktigt pariamentariskt kontrollinstrument. Förfallningsulredningen t. ex.underströk i sitt betänkande 1963 frågeinstiiutensbetydelse som ett väsentligt led i kontrollerande verksamhet. Allrasenast framhöll grundlagberedningen, och jag noterar med tillfredsställelse atlstatsministern ansl.uter sig till den meningen: "Frågeinstiiutensbetydelse kan sägas ligga i de möjligheter de ger ,särskilt oppositionen, till information, till debatt, till framförande av skildaintressen, till initiativ och till kritik av regeringen. Samma syfte börinstituten tjäna ." Uppdelningeni interpellationer och frågor har uttryckligen gjorts för atl man skall få framsvaren tidigare. Jag vill instämma med i i hans kritikmot atl svaren ofta dröjer på ett orimligt sätt. Den kritiken gäller dock inte,det vill jag betona, statsministerns svar på min fråga . Det har lämnatsföredömligt snart. Den ändringen av frågeinslitutel har ju också gjorts undersenare år atl man slopat begränsningen av antalet anföranden somfrågeställaren får hålla. Syftet med detta måste uppenbarligen vara attuppmuntra till en verklig debatt mellan frågeställare och statsråd. Jag villerinra om de mycket livliga debatter som äger rum i andra parlament underfrågetimmen och som tilldrar sig stort intresse. Jagtror det är viktigt att fastslå att inte bara oppositionen utan även regeringenhar ett intresse av en livlig parlamentarisk debatt. Det är dessutom nonchalantmot , och därmed mot svenska folket, om etl eller annat statsrådsystematiskt vägrar atl. gå in i en verklig debatt och avfärdar ställda frågormed formella deklarationer. Utan att jag nämner namn förslår statsministernsäkert vad jag åsyftar. Eftersom del inte förefaller vara så, att helaregeringen delar den åsikt statsministern gett uttryck för i sitt svar, detvisar erfarenheten, vill jag fråga statsministern, om han är villig att hosalla regeringsledamöter inpränta åsikten att frågeinstiluten är utomordentligtviktiga och måste respekteras. Till i vill jag säga vad jag redan framhållit,nämligen att det inte är något tvivel om att förseningar har förekommit. Menjag vill peka på att kammarprotokollen inte ger något exakt besked om orsakernatill förseningarna. Man får enligt min mening inte en helt rättvisande bild avförhållandet genom att läsa protokollen. Låt mig för att la ett konkret exempelnämna den fråga jag fått av . Jag hade gärna velat besvara den itorsdags, men då var jag på officiellt besök i , och det får väl rimligenanses vara godtagbar orsak till att jag inte besvarade frågan då. Jag var förmin del beredd all svara på den , men då var , säkerligen på lika goda grunder som jag dagen därpå. Det var alltsåinte möjligt att besvara frågan . Närdet gäller svårigheterna att finna som passar både frågare och svårarekan man också peka atl det ofta inte finns utrymme för alla svar under denvanliga frågestunden . Vad gäller de fall där frågorna förskjuts tillkvällen hoppas jag att vi kan vara överens om atl sannolikheten föralt både del besvarande statsrådet och den riksdagsledamot som ställt frågandå skall vara lediga minskar. Detta är alliså några renl praktiskaomsiändigheler som kan förorsaka sådana förseningar som ägt rum. Men jagupprepar att sådana inte är Om frågeinstituten i bra. Vi skall tillämpaprincipen att besvara frågorna . Tillherr vill jag säga atl vi naturligtvis är ense om atlfrågeinslitutel är mycket viktigt. Det är ett medel att få i gång en debatt.Men av den synen på frågeinslitutel tycks dra den slutsatsenatt det alltid måste leda lill debatt, och det är inte rimligt. Den situationenmåste naturligtvis kunna föreligga att statsrådet eller riksdagsmannen anseralt en debatt inte tillför saken något ytterligare. Då finns det inget skäl altfortsätta meningsutbytet. Man måste acceptera atl del inte går att tvinga framen diskussion i del läget. Jagupprepar alt jag delar den uppfattning som kommit till uttryck i förarbetenatill reglerna för frågeinstituten och atl vår strävan inom regeringen är atlefterleva dessa regler. HerrPETTERSSON i (s): Det finns väl anledning alt understryka för statsministern alt denborgerliga regeringens förutsättningar alt besvara frågor på intet sätt skiljersig från dem som gällde för den socialdemokratiska regeringen. Alla de problemoch.svårigheter som statsministern har räknat upp fanns redan under densocialdemokratiska liden. Icke förty kan man konstatera alt endast i enfjärdedel av fallen har den borgerliga regeringenföljt de regler som är stadgade i riksdagsordningen, medan motsvarandefrekvens för den socialdemokratiska regeringen var två tredjedelar. Jagvill fråga statsministern: är de alldeles särskilda skäl som enligtstatsministern har gjort atl svaren endast i en fjärdedel av fallen har lämnatsinom den föreskrivna tidsperioden? Vad är del som gör atl man inom denborgerliga regeringen har en så dålig statistik när det gäller att besvarafrågor i rätt tid? Jag tycker alt det skulle finnas all anledning att få detklarare redovisat här i . Svårigheternaatt komma överens om en gemensam tid med frågeställaren fanns också under densocialdemokratiska regeringen. Sjukdomsfall och liknande hinder förekom ocksådå. Faktum kvarstår, atl del har skett en dramatisk försämring isvarsfrekvensen sedan den borgerliga regeringen trädde till. Jag kan kanske återkomma i ett senare inlägg närdet gäller förhistorien till besvarandet av den fråga, som statsministernskulle ha kunnat svara på . (vpk): Nej, det är alldeles självklart, , att jag inte hellermenar att i samtliga fall ställda frågor och svar måste leda lill en fortsattdebatt. Det finns naturligtvis frågor av den karaktären alt man kan ge ett konkretsvar på dem, och därmed har frågeställaren fått besked. Men i de flesta fall ärju frågorna av en mer allmän karaktär, och då är det inte riktigt avregeringens ledamöter att avfärda dem med formella och i många fallintetsägande svar. Jagtror därför atl man kan hävda den regeln all del i de allra flesta fall, medhänsyn till karaktären av de frågor som ställs i , är angeläget ochnödvändigt atl del blir en forlsalt debatt mellan frågeställare och statsrådför atl klara ut regeringens position och den position som frågeställaren villframhålla. Jagvill än en gång hänvisa till frågestunderna i andra parlament, exempelvis iStorbritannien och i , där man har ett mycket livligt meningsutbytesom är betydligt friare, fränare och därför tilldrar sig mycket större intresseän vad frågestunderna i det svenska parlamentet gör. Detfinns också från senare tid en rad exempel som jag kunde anföra. Det kommer pådagens föredragningslista upp etl sådant exempel, där jag menar atl det hadevarit angeläget med en fortsättning på debatten från statsrådets sida. Jagvill också anföra sådana frågor som har ställts - om devalveringen, omregeringens inställning i skattepolitiken - där vederbörande statsråd harvägrat att gå in in en verklig debatt. Jagär emellertid tacksam för herr statsministerns positiva inställning tillfrågeinslitutel och hoppas alt den i fortsättningen kommer atl delas av hansekonomiminister. Om i tittaren gång lill i del skriftliga svar somjag har överlämnat, skall han finna att när jag talar om särskilda skäl är deti de fall där man har anledning alt medvetet skjuta på svaret någon lid utöverden som är rekommenderad. Jag har sålunda icke påstått alt det har förelegatsärskilda skäl av denna natur i alla de fall där svaret inte har kommit inom envecka. Jag har försökt peka på alt del kan finnas praktiska svårigheter. Detmedger men hänvisar till all så har del alltid varit, och detär riktigt. Men nog kan vi väl vara överens om att om antalet frågor ökar med25 96, måste de här praktiska svårigheterna bli större. a. krävs det ju merlidsutryrhme för kammarens arbete osv. Jaghar inte kunna gå igenom alla de 253 frågor som är ställda så altjag kan ange en individuell orsak i samtliga fall. Fårjag till säga att det finns naturiiglvis två tekniker när detgäller atl svara på en enkel fråga. Den ena är att man ger en så utförligredovisning som möjligt i del svar som ursprungligen lämnas. Den andra är lämnar svaret mera portionsvis i etl slags dialog. I de fall där man valtatl lämna en utföriig redovisning med en gång kan det vara ett skäl till inte har något ytterligare alt tillföra debatten. Nr 132 Om sedan betraktar sådana svar som intetsägande. den ' ''värdeomdöme som inte har med själva det formella besvarandet 16 mai 1977 '' frågorna atl göra, så den delen av diskussionentror jag att vi får --------------- ta heltvid sidan av frågan om hur regeringen uppträder när del gäller i (s): Som jag sade tidigare: Ingen begär alt 100 96 av svaren skall lämnasinom . Vi är överens om alt det kan förekomma praktiska problem. Menäven om frågefrekvensen i ökat i viss utsträckning, är del ändåenligt min uppfattning rimligt alt begära av den borgerliga regeringen att mannågorlunda kommer i närheten av den svarsfrekvens inom den i riksdagsordningenföreskrivna liden som den socialdemokratiska regeringen kunde uppvisa. Del ären dramatisk skillnad mellan den borgerliga regeringens 27 96 och de 63 96 somden socialdemokratiska regeringen kunde uppvisa under de nämnda två jämförelseperioderna. Vidaresade jag i mitt första inlägg atl vi närmar oss nu myckel snabbt den situationdå svarstiden för frågor inte i någon väsentlig utsträckning skiljer sig frånsvarstiden när del gäller interpellationer. För att understryka del kan jagtala om för herr statsministern att när jag kom hem från förra veckanroade jag mig med att se igenom svarstiderna förde frågor och interpellationersom varit uppe till behandling i , alltså i förra veckan.Det visade sig att svarstiden för de interpellationer som då besvarades i snittlåg , medan svars-liden för de frågor som besvarades vid sammatillfälle låg . Med den statistiken framför sig måste väl t. o.m. statsministern erkänna atl det behövs kraftlag för att komma till rättaitied de försumligheler på den här punkten som en del statsråd gör sig skyldigatill. HerrHERMANSSON (vpk): Nej, , jag tror inte man kan reducera frågan till atl baragälla en värdering av innehållet i de svar som man gett. Det handlade inte omdet. Det handlar i stället - och det har praktiken visat - om att särskilt etlvisst statsråd använt denna taktik, atl icke gå i svaromål, systematiskt mot enviss grupp i . Delta är anledningen lill atl jag har ställt dennafråga lill . Det är alltså inga allmänna överväganden, utan det ärmyckel konkreta situationer, som också är bekanta för . Ett sådanttillvägagångssätt är inte bra. Del gör frågeinslitutel rätt meningslöst, ochdet är dessutom som jag tidigare framhållit - och detta är det allvarliga -nonchalant mot . Överläggningenvar härmed slutad. § 3 Om generösareriskprövningsregler i samband med grupplivförsäkringar Herr justitieministern erhöll ordet för allbesvara () anmälda fråga, 1976/77:414, till herrsocialministern, och anförde: har frågat socialministern om denne är beredd alt tainitiativ för alt förmå försäkringsbolagen att tillämpa generösareriskprövningsregler i samband med grupplivförsäkringar. Frågan har överlämnatstill mig för atl jag skall besvara den. Grupplivförsäkringarär av två slag, tjänslegrupplivförsäkringar och s. k. frivilligagrupplivförsäkringar. Tjänstegrupplivförsäkringarna vilar på utfästelse frånarbetsgivaren i kollektivavtal eller på annat sätt. De frivilligagrupplivförsäkringarna bygger på individuell anslutning från gruppmedlemmarna.Premierna i de frivilliga försäkringarna erläggs i regel av de enskildagruppmedlemmarna. Tilläggspremier på grund av sjukdom förekommer inte.Överskott som uppkommer i verksamheten tillförs gruppen i form av återbäring. Genomgåendekrävs i de olika grupplivförsäkringarna att gruppmedlemmarna skall varaarbetsföra för alt kunna anslutas. Någon individuell hälsodeklaration krävs ide flesta fall inte. Detta gäller också de frivilliga grupplivförsäkringarnasom i första hand torde syfta på i sin fråga. Sålunda räcker dett. ex. i fråga om anslutning till en redan existerande grupp alt företrädarenför gruppen intygar atl den som skall ansluta sig lill försäkringen är fulltarbetsför. För vissa situationer innebär dock de av bolagen tillämpaderiskprövningsreglerna all hälsodeklaration skall lämnas och alt riskbedömningensker efter samma rikllinjer som gäller för individuella livförsäkringar. Så ärfallet t. ex. om en person dröjer utöver viss lid från del att försäkringtidigast har kunnat erhållas med att söka anslutning till en existerandeförsäkring, om det sökta försäkringsbeloppet är särskilt högt och i vissa fallnär etl nytt gruppavial skall träda i kraft. Villkoren varierar något mellanförsäkringsbolagen. Avvad jag har sagt nu framgår atl personer som lider av t. ex. diabetes men somlikväl är arbetsföra i betydande utsträckning kan vinna anslutning tillfrivillig grupplivförsäkring. I en del fall ställs emellertid sådana personerutanför. Att detta kan upplevas som en orättvisa har jag full förståelse för. Aandra sidan kan man inte borise från alt en liberalare riskprövning än den somnu tillämpas kan länkas leda lill en sådan höjning av premierna för defrivilliga försäkringarna alt dessa skulle förlora i. attraktionskraft förmånga försäkringstagare. Sedanår 1974 arbetar en särskild kommitté, försäkringsrältskommittén, med atl seöver den försäkringsrältsliga lagstiftningen, främst lag omförsäkringsavtal. En av kommitténs uppgifter är att överväga en ordning medgranskning av allmänna försäkringsvillkor. En annan av kommitténs uppgifter äralt pröva just de problem som är förknippade med grupplivförsäkringar och andrakollektiva försäkringar. Omgenerösare riskprövningsregler i samband med grupplivJÖrsäkring-ar Nr 132 jaghar inhämtat avser kommittén all behandla de spörsmål som jag Måndagendeti ' nämnt nu i två delbetänkanden, varav del som gäller villkorspröv- ningen är att vänta . --------------- Frågan omhälsokraven vid tecknande av grupplivförsäkringar ligger Om generösare inomramen för de ämnen som kommittén avser alt behandla i de nämnda riskprövningsregler i betänkandena.Med hänsyn härtill är något särskilt initiativ från min samband med sida i frågan inte aktuellt f n. Jagber att få tacka justitieministern för svaret på min fråga. Bakgrunden tillfrågan är etl konkret fall. Endiabetiker nåddes av information om en frivillig grupplivförsäkring. Hankontaktade försäkringsbolaget och efterhörde om han kunde påräkna att komma medi en sådan grupplivförsäkring, och han fick ett tämligen positivt besked. Sedantog han initiativ på sin arbetsplats och lyckades samla en grupp som tecknadeförsäkring - men han fick själv inte möjlighet alt vara med. Han blev nämligentvungen atl lämna hälsodeklaration därför atl gruppen hade mindre än 25deltagare. Det är tydligen en regel som tillämpas i många fall att man kräverhälsoiniyg när del gäller grupper under 25 deltagare. Grupplivförsäkringarär ju en ganska viktig social faktor, framför allt för de människor som intehar tillgång lill tjänstegrupplivförsäkringar. Därför måste det anses varaganska otillfredsställande all rätt betydande grupper av människor ställsutanför möjlighet alt skaffa sig den trygghet som en grupplivförsäkring utgör,vare sig den är tjänsleanknuten eller frivillig. Det borde därför varaangeläget att försöka finna sådana former att även de som lider av sådanafolksjukdomar som diabetes regelmässigt skall kunna delta i sådana härförsäkringar. En sådan regel som den om 25 deltagare, som alltså tillämpas,innebär ju atl i synnerhet människor på små arbetsplatser, där det kan vara svårtatl få lill stånd stora grupper, ställs utanför på ett väldigtotillfredsställande sätt. Justitieministernhänvisar i svaret till risken för att det skulle bli alltför storapremiehöjningar, om man hade mera generösa tillämpningsregler. I många fall haremellertid människor som lider av t. ex. diabetes ändå en god hälsa med lågfrånvaro. Dessutom är de grupper som ställs utanför relativt små på del helataget. Det borde alltså vara möjligt atl inlemma också dem utan alltfördrastiska premiehöjningar; måhända skulle det förutsätta vissa utjämningsreglerinom företagen. Medanledning av alt justitieministern hänvisar lill försäkringsrätts-kommitténskulle jag vilja fråga, om han är beredd att, oavsett vilken teknisk lösningman väljer, medverka lill atl man försöker lösa de här gruppernas problem. Jagbegär inte något konkret ställningstagande, men kanske en principdeklaralion avjustitieministern är möjlig. På den senaste frågan kan jag svara, att jag i princip 108 är helt ense med om alt finns det enmöjlighet alt till- godose dessa grupper såbör man utnyttja den. Frågan är bara om del finns teknisk möjlighet atl göradetta utan atl man måste höja premierna för de andra i sådan utsträckning altdel blir en större olägenhet. Jagär alldeles övertygad om atl det är möjligt alt lösa de här gruppernas problem,om viljan finns. Därför noterar jag justitieministerns uttalande med storglädje. Jag tolkar det så, att de människor som stängs ute från den härmöjligheten med ganska god tillförsikt kan se fram emot alt den så småningomkommer att öppnas också för dem. Ominnebörden av 2 § polisinstruktionen, m. m. Överläggningenvar härmed slutad. §4 Om innebörden av 2 § polisinstruktionen, m. m. Herr justitieministern erhöll ordet för altbesvara fröken (vpk) anmälda fråga, 1976/77:432, ochanförde: Fröken har - med hänvisning till en händelse som harinträffat i - frågat mig om polisens samarbete med allmänheten. Sedanfrågan besvarats av mig har fröken ställt vissaytterligare frågor. FrökenHjelmslröm har för det första frågat mig om 2 >; polisinstruk-lionen innebäralt polisen med våld kan föregripa en omprövning av politiskt fattade beslut.Svaret är alt polisen självklart inte får göra någon lämplighetsbedömning avpolitiskt fattade beslut eller några överväganden huruvida sådana beslut efterval eller inträffade händelser kan komma atl rivas upp. Fröken har för del andra frågat mig omlagen om tillfälligt omhändertagande (LTO) bör användas mot demonstranter.Delta är en fråga som har diskuterats förr i denna församling. Som minföreträdare förklarade finns inga formella hinder mot atltillämpa 3 s; LTO också i samband med demonstrationer och andra liknande opinionsyttringar.Det är också klart atl del även i samband med demonstrationer kan förekommaordningsslörningar som tvingar polisen att ingripa. Att demonstranter angriperett förstamajtåg kan nämnas som ett exempel där ett polisingripande kan varapåkallat. Jag vill gärna framhålla alt del är angelägel och naturligt atl derättsvårdande myndigheterna slår vakt om yttrandefriheten när man prövar enordningsstörnings karaktär och svårhelsgrad. Atl polisen tillämpar en högtoleransnivå i samband med demonstrationer framgår bl. a. av atl polisingripandenvid sådana tillfällen är mycket sällsynta. Fröken (vpk): Jag tackar justitieministern för de mycket utförliga svarenpå mina frågor. Om innebörden av 2 ,s'* poUsinstruktio-nen, m. m. 2S polisinstruktionen innebär atl polisen skall garantera den allmänna ordningenoch säkerheten. Men innebär den också att polisen kan föregripa eventuellaomprövningar av beslut? Jag tycker inte alt detta är klarlagt genomjustitieministerns svar.