prot · G009135 · 1976-12-31 00:00:00 — - ibland t. o. m. på ettmera seriöst sätt - av regeringspartierna. Jag vill med anledning av hansangrepp på arbetsgivaravgiften säga: Kom ihåg alt den ingick i enöverenskommelse med LO och TCO och att dessa organisationer hade förklarat sigberedda att ta hänsyn lill de kostnader som skulle uppstå för arbetsgivarna,under förutsättning att den skatteomläggning som vi var överens omgenomfördes. Det är den poliliken ni har slagit i spillror, och del får ni lidaför . Höjningav mervärdeskatten, m. m. HerrAF () kort genmäle: har rätt på en punkt, nämligen all när den borgerligaregeringen ändrade del provisorium som dess företrädare hade dragit uppriktlinjerna för gjorde den också en ändring som påverkade budget.Jag vill gärna framföra en ursäkt till för det språkliga misstagetnär jag som så många gör använde ordet "sista" då jag kunde ha menat"senaste". Liksom alla andra är jag övertygad om all och vigör kommer atl räcka myckel . Jag tror ändå att jag iefterhand inte behöver äta upp ohövlighelen -atl det var den sista. Enändring var det alltså, men dels innebar den alt marginalskatle-sänkningen komatl omfatta också de breda löntagargrupperna, dels var kostnaden inte alls densom socialdemokraterna i sitt budgetförslag angav. Däri har vi en avde åsiktsskillnader som förekommit här i debatten. Den nya regeringen ville taul 1 1/2 96 mindre i arbetsgivaravgifter trots all den förbättrade förmånernaen del. Den verkliga nettoeffekten av detta på budgeten rör sig omkring 1miljard. Den åtstramning som del socialdemokratiskaförslaget skulle ha inneburit för nästa budgetår, den period vi alltså harframför oss, ligger i storleksordningen 2 miljarder. Såvitt jag kan förstå -del beror litet på hur de sysselsäitningspolitiska åtgärder som den nyaregeringen vidtagit kommer au slå - har den budget som vi kommer att få eflerden revidering som vidtas en högre grad av åtstramning. () kortgenmäle: Del är en sak i de här diskussionerna om arbetsgivaravgiften - det somherr nu kallar för sysselsättningsskall -som förbryllar mig en aning.Det kanske borde redas ut här när vi har på oss. Vivet att moderata samlingspartiet under valrörelsen drev som etl av sina främstalöften alt arbetsgivaravgiften icke skulle få höjas. Tvärtom, man lovadesänkningar. Men är sanningen den all höjde den borgerligaregeringen denna avgift med 1,5 96, och del kommer all las etl beslut i vår sominnebär atl arbetsgivaravgiften eller dess motsvarighet höjs med ytteriigare 296 den . Detsom egentligen skiljer oss åt, herr , närdet gäller höjningar av dessaavgifter, är att vi ville lägga på ytterligare 1,5 96. Men dessa 1,5 96 har nui den moderata förkunnelsen, och antagligen iden borgerliga Höjningav meiyärdeskatten, m. m. förkunnelsen över huvudtagel, blivit det som kommer alt stjälpa den svenska företagsamheten. Härurkommer inflation, exporlnedgångar och konkurser alt strömma. Vad är del som göralt skillnaden mellan och 4,5 96 helt plötsligt har blivit så avgörande? Jagvill också fråga: Hur står herr ut med alt så envetet och oförtrutetstödja en politik som den ena - låt oss använda herr egetuttryck - sysselsätiningsskatlen efler den andra på del svenska näringslivet?Vad ligger del för konsekvens och mening i detta? och riktigt vildsint här i kammaren - men sedan sätter de sig och röstargladeligen för höjningar, och föreslår dem. Kanvi inte få höra litet mera dämpade och nyanserade tongångar när del gäller justdenna form av beskattning? Den har sina fördelar och nackdelar, som alla andraskaller. Jag vill bara påstå atl arbetsgivaravgiften är rättvisare gentemotdet stora flertalet arbetande människor i vårt land. Men jag tror del är en saksom inte bekymrar herr om beskattningen är rättvis i det avseendeteller inle. HerrAF () kort genmäle: Beträffande just denna delfråga, som vill återkomma till,är det på det sättet atl ingen företrädare för någol av de tre regeringspartiernai dag har lovat att det skulle vara möjligt att sänka någon skall under 1977.Del lar tid alt städa upp. Vi får vara nöjda med atl vi kunnat bromsautvecklingen av sysselsätlningsavgifterna och andra skatter så gott vi harkunnat. Idet läge vi beflnner oss i nu är arbetsgivaravgiften en dåligbeskall-ningsform. Men det tar tid alt göra den omställning som behövs för attvi skall kunna få ell bättre skattesystem och effektivare metoder all ta in demedel som det allmänna behöver. Jag konstaterar lill slut, herr talman, atl jagutan hopp om svar får fråga efter vad det är som oppositionen skulle ha gjort;vad det är för förslag vi har bakom oss som gör detmöjligt alt föra den argumentering varpå hela dagens debatt för oppositionensdel har byggt. Hen (vpk): kommunisterna skiljer sig från de övriga politiskapartierna i bedömningen av den här frågan. Både den borgerliga regeringen ochsocialdemokratin anser del ofrånkomligt alt lönarbelar-klassens reallöner ochlevnadsstandard skall sänkas. De skiljer sig åt beträffande de metoder som börkomma lill användning. Om målsättningen är de överens. Vpkhävdar gentemot de övriga partierna att lönarbetarnas reallöner måste försvarasoch höjas. Del finns ingen som helst anledning för de arbetande folkgruppernaall sänka sin standard, detta så myckel mindre som de lärande grupperna intealls gör några uppoffringar. Närvi i vår motion om avslag på momshöjningen främst motiverar det med de skadligafördelningspolitiska verkningarna berörs denna åsikt inte alls avbudgetminislerns - och sedan finans- och skatteutskottens - påstående alt enhöjning av arbetsgivaravgiften skulle ha ännu sämre fördelningspolitiskaeffekter. Vi har för vår del inte föreslagit någon höjning avarbetsgivaravgiften som alternativ till momshöjningen. Den polemiken slåralltså in öppna dörrar. Budgetminislerns påstående torde f ö. vara felaktigtockså innehållsmässigt. Vihar påpekat att mervärdeskatten hårdast drabbar låginkomsttagarna,barnfamiljerna och pensionärerna. Mervärdeskatten tillhör vad man kallar deregressiva skalteformerna, som vänder sin lunga del neråt i inkomstklasserna.Det har vi framfört här i , också i polemik mot dentidigare socialdemokratiska regeringens skalteförslag. Den höjning avmervärdeskatten som regeringen nu vill genomdriva - och som den kommer alt fåigenom med hjälp av sitt transportkompani i - drabbarlåginkomsttagarna mycket hårdare än dem som har höga inkomster. Eftersom herrMundebo tagit upp en diskussion om de fördelningspoliliska verkningarna ikömpletteringsproposilionen som han lagt fram utmanar jag honom här på följandefråga: Jaghävdar alt höjningen av mervärdeskatten hårdast drabbar de lägreinkomsttagarna. Regeringen hävdar motsatsen. Jag säger atl delta är altförfalska verkligheten. Kan budgetminister bestrida detta? Devalveringenav kronan och höjningen av mervärdeskatlen är etl direkt stöd från regeringenssida lill arbetsköparna, till . Regeringenhjälper arbetsköparna i deras strävan att sänka reallönerna för arbetare ochtjänstemän. Regeringen blandar sig i avtalsrörelsen på del grövsta sätt. Ochden gör det på kapitalets sida och mot lönarbetarna; det står klart förallt fiera. har här i debatten sagt att regeringen inte för framnågra klasskampsparoller. Nej, men ni driver klasspolitik riktad motlönarbetarklassen! Devalveringenav kronan och höjningen av mervärdeskatten motiveras med alt man måste begränsaden inhemska konsumtionen och hjälpa exportindustrin. Till de 15 miljarderkronor som skattebetalarna tvingas ge kapitalisterna kommer ytterligaremånga miljarder genom devalveringen och momshöjningen. Vad regeringen gör äratt den omfördelar inkomster och förmögenheler i samhället. Den ger mer åt demsom redan har mycket och tar från dem som har litet. Dennapolitik måste angripas ur två synpunkter. Dels leder den till ökad arbetslöshetoch ökad inflation - den leder inle heller till någon balans -, dels gör denfördelningen i klassamhället ännu mera orättfärdig än förut. k. åtslramningspaket kommer i ett läge där ekonomin redan är mer änåtstramad. Den ekonomiska krisen är kvar. Det finns ingen kraftigt uppålriktadtendens i det svenska näringslivet. Den faktiska arbetslösheten, dvs. antaletmänniskor som ställts utanför den ordinarie Höjningav mervärdeska t ten, m. m. 5 protokoll 1976/77:135 Höjningav meiyärdeskatten, m. m. produktionsprocessen, ärmyckel stor. Infiationen och prisstegringen fortsätter med oförminskad - ja,ökad takt. Dengrundläggande orsaken lill dessa krisföreteelser är det kapitalistiskaproduktionssystemet. Det följer i sin utveckling bestämda lagbun-denheler.Kapitalismen kan bara utvecklas genom motsättningar och ekonomiska kriser,genom svängningar från högkonjunktur till lågkonjunktur och kris. Detta ärkapitalismens natur. De ekonomiska kriserna, arbetslösheten och inflationenhärrör alltså ur själva del kapitalistiska produktionssystemet. Det går inteatt för alltid slippa undan arbetslöshet och inflation förrän man gjort slut påkapitalismen och i stället infört en socialistisk planekonomi. Deövriga politiska partierna har andra uppfattningar om delta. Den nuvaranderegeringen anser - del har vi hört i debatten - alt de ekonomiskasvårigheterna främst beror på den förra regeringens ekonomiska politik. Denförra regeringen anser - del har vi också hört här i debatten - tvärtom atl deekonomiska svårigheterna främst beror på den nuvarande regeringens ekonomiskapolitik. Bägge förklaringarna är naturligtvis precis lika grunda. Vissthar både den socialdemokratiska regeringen och i ännu högre grad den borgerligaregeringen fört en dålig ekonomisk politik. Ingen av dem har velat bekämpa dekrafter som främst orsakar den ekonomiska krisen. Ingen av dem tycks heller vilja göra detta. Men att påslå att eller paretBohman-Mundebo har hela maklen över frågan om det skall vara kris eller högkonjunktur,om det skall vara arbetslöshet eller arbete ål alla, det är ändå alt någotöverskatta dessa kraftnalurer. Så länge man inte vill attackera kapitalismenutspelas den ekonomiska politiken inom rätt snäva ramar. Detjag nu sagt får inte tolkas så, att det inte skulle finnas olika alternativ,olika möjligheter, för den ekonomiska poliliken även i nuvarande läge.Regeringens åtgärder att devalvera kronan och höja mervärdeskatten är ett avde sämsta alternativen. Det måste ofrånkomligen betyda ännu starkareprishöjningar, ännu starkare inflation, eftersom både devalvering ochmomshöjning i sig är höjning av priserna. Del är inga tekniska, ekonomiskaåtgärder bara, ulan det innebär alt regeringen direkt går in och höjerpriserna. Vihar inle lyckats när det gäller kampen mot inflationen, sade . Nej,sannerligen inte, men ni lyckas nu med alt öka inflationen. Den politik ni föri den borgerliga regeringen leder lill en begränsning av konsumtionen, vilketockså direkt utsagts vara målet för regeringens aktuella ekonomiska politik. begränsning och minskning av konsumtionen betyder inte bara en minskning avimporten - vad som införs till landet - utan också, om regeringen uppnår effektmed sina åtgärder, en minskning av konsumtionen av varor som är produceradeinom landet. Därmed ökar ju ännu mera företagens avsättningssvårigheter, ökaröverproduktionen och ökar arbetslösheten. Det är inle sannolikt att dennatendens till minskning av sysselsättningen ihemmamarknadsindustrierna uppvägs av någon tillräcklig ökning avsysselsättningen inom exportindustrin. Allra minst blir del fallet om, somtillgängliga data tycks visa, exportkapitalisterna inte alls sänker sina priseri förhållande till devalveringen utan i stället använder denna för atl ökasina vinster. Regeringensekonomiska politik påminner på ett otäckt sätt om den som de borgerligaminoritetsregeringarna förde . Man sökte råda bot på deekonomiska svårigheterna, på den kapitalistiska krisen, genom att skära nerlönerna, genom åtstramningspolitik. Arbetslösheten berodde på de höga lönerna,hävdade borgerliga ekonomer och borgeriiga regeringar. Det var ett katastrofaltmissförstånd, som berodde på en förväxling av läget inom ett enskilt företagmed läget i hela näringslivet. Arbetslönen är ju både kostnad och efterfrågan.Man kan inte minska kostnaderna genom lönesänkning utan att också minska efterfrågan.Då förvärras den ekonomiska krisen. Regeringen ekonomiska politik ochåtstramningspaket måste - för det första - avvisas på dessa grunder. Fördel andra måste den avvisas också med hänsyn till denna politiks oriktiga ochskadliga fördelningspolitiska verkningar. Devalvering och momshöjning fåreffekter som framför allt drabbar de lägre inkomsttagarna, på samma sätt somprisstegringar på nödvändighetsvaror alltid drabbar dessa grupper hårdast. Hardå inte importen ökat starkt, starkare än exporten?Finns det inte ett starkt underskott i landets betalningsbalans gentemotutlandet som leder till minskning av valutareserven? För att angripa det börandra metoder än regeringens komma till användning. Kapitalexporten tillutlandet måste begränsas och industriutflyttningen stoppas. Jag har under detsenaste året upprepade gånger haft tillfälle atl här belysa förhållandena pådetta område, bl. a. i samband med diskussioner om valutapolitiken men ocksåmed anledning av sysselsättningsproblemen inom t. ex. . Denborgerliga regeringen och fortsätter emellertid sin liberalalåtgåpolitik och bidrar därmed i betydande grad till att skärpa de ekonomiskaproblemen inom landet. Vadsom skall angripas i importen är införseln av olika lyxvaror. Vpk kommer i sinmotion med anledning av kompletteringspropositionen att föreslå att en särskildimportavgift läggs på importen av lyxvaror. Då slår man direkt mot de onödigaoch överflödiga varorna. Då drabbar man inle främst lönarbetarna, somregeringen gör med sin metod att begränsa importen, utan i stället debegränsade grupper med höga inkomster som köper dessa lyxvaror. Äveni övrigt är rätta platsen alt formulera alternativet lill regeringensekonomiska politik just motionerna med anledning av kompletteringspropositionen.Jag vill helt instämma i den kritik som redan framförts mot atl förslaget omhöjning av mervärdeskatten lagts isolerat och utan att sättas in i sammanhangetav regeringens hela politik pä det ekono- Höjningav mervärdeskatten, m. m. Höjningav meiyärdeskatten, m. m. Det ärockså galet att denna fråga behandlas för sig och den ekonomiskapoliliken först , när redan har låst sig i en viktigfråga. Vpk:sallmänna synpunkt är alt en politik som verkligen syftar till att motverkaarbetslösheten och minska taklen i inflationen måste bygga på helt andraåtgärder än dem regeringen föreslår. Den måste se som sin uppgift atl ökalönarbetarnas och över huvud laget de breda lagrens konsumtion ochlevnadsstandard i stället för att minska den, som regeringen vill. Del är fördetta ändamål viktigare atl öka den inre marknaden än all med olika medelsubventionera exportindustrin. En sådan politik måste öka byggnadsverksamheteni landet, framför allt på bostadsområdet, i stället för all begränsa den,vilket blir effekten av regeringens förslag. Man måste återgå lilllågränlepolitik som led i kampen alt öka sysselsättningen, begränsa inflationoch spekulation samt hålla bostadskostnaderna nere. Hyresstopp bör införas förett år framåt, så atl en ny och bättre bostadspolitik hinner börja verka. Föralt motverka inflationen och spekulationsmöjligheterna är del nödvändigt altha ett prisstopp på alla dagligvaror. I stället för all höja momsen måste manla bort momsen på livsmedel - genom direkt skattesänkning eller ökadesubventioner. Beskattningen av spekulationsvinsler, av stora förmögenheler,över huvud tagel av kapitalet, måste skärpas. Jag hänvisar till den utförligaredogörelse som tidigare i debatten givit för vpk:sskatiepoliliska program. Direktaingrepp måste göras i ekonomin om det skall bli möjlighet att förbättrasysselsättningen och minska arbetslösheten. AP-fonderna bör användas föruppbyggnad av statliga basindustrier under lönarbetarnas kontroll. I ställetför att ge massor av miljarder lill kapitalisterna - som man nu gör - måste manförstatliga stålindustrin och alla slorvarv. Facklig vetorätt måste gälla motavskedanden och permitteringar. Full lön skall utbetalas om permitteringar ändågenomförs. Arbetshelsen måste stoppas och sju limmars arbetsdag med fulllönekompensation genomföras . Vi vet att dessa krav inte och inte heller kommer altaccepteras av den nuvarande riksdagsmajoritelen. Del viktiga för oss är atlskapa opinion för dem och söka få till stånd aktioner på arbetsplatserna. Nären majoritet av lönarbetarna aktivt sluter upp kring en sådan politik, dåkommer den också att genomföras. Därmed tas viktiga steg för atl ändra deekonomiska och politiska maktförhållandena i landet. Då kan vi också effektivtbekämpa den arbetslöshet och inflation som den nuvarande regeringen befordrar. i (c): gör det onekligen lätt för sig, eftersom hanunderkänner hela vårt nuvarande samhälle och samhällsskick och drar uppriktlinjerna för etl samhälle av en helt annan uppbyggnad. Del är i och för signaturligtvis mycket intressant, men till de konkreta ställ- ningstaganden vi har attgöra är det näppeligen någol alternativ. Detär klart att vi befinner oss i en mycket svår ekonomisk situation, en situationsom har växt fram under en rad år och där vi väl allesamman har vår del avansvaret. Vi har levt över våra reella tillgångar. Vi har intecknat framtiden -eller i varje fall dragit växlar och den välståndsutveckling somvi hoppades skulle komma men som inte har kommit i den utsträckning som varförutsatt för att del skulle gå ihop ekonomiskt och i övrigt med uppläggningenav poliliken i vårt samhälle. Vi finner såväl när det gäller statens ekonomisom när det gäller, ekonomin i kommuner och landsting all man har sett föroptimistiskt på möjligheterna till en snabb välståndsutveckling. försöker man från oppositionens sida säga att det är dennuvarande regeringen som bär skulden. I själva verket har ju situationen varitytterligt bekymmersam . Vikan se på skilda delar av företagsamheten. Under etl mycket kort skede förnågra år sedan var övervinsterna det stora problemet. Tyvärr försvann de mycketsnabbi och förbytles i stället i motsatsen. Vi kan se del på Statsföretag, varssenaste verksamhetsberättelse är en skrämmande läsning. Den ger - må vara atlden kanske visar en sämre bild än på de flesta områden - något av utvecklingen. Delär klart atl vi inte kommer ifrån de här svårigheterna utan gemensamma tag,och därför kan man naturligtvis fråga sig om man behöver föra debatten i delfräna tonläge som en hel del talare har gjort . Jag minns etl tillfälleför medan var statsminister, då han i en ekonomiskdebatt påstod all hans motståndare använde sig av gallsprängda invektiv. Deltyckte jag alt jag kände igen , men var det och använde den debaitekniken. Omjag skall gå in på några saker som har diskuterats här vill jag förstuppehålla mig vid vad inledningsvis var inne på, då han talade omden välbehövliga strukturfonden och möjligheterna att bilda den genom atlskärpa bolagsskatten. Noghade vi behövt en strukturfond i det här lägel, men den borde ha byggts uppunder ett gynnsammare konjunkturläge än . Vi förbättrar näppeligen företagenssituation genom atl lägga på dem ytterligare bördor i form av insatser till enstrukturfond, som behövs . Men frågan om vilken nivå bolagsskattenskall ligga på hör till del - del känner väl till - som desittande skatleulredningarna sysslar med. Och även om har lämnatförelagsskalteberedningen är han väl medveten om att förslag skall läggasinnevarande år. Vad del förslaget kommer att innehålla vet ingen av oss medsäkerhet ännu, men så mycket är väl klart som all det inle är rimligt all göraen förändring i skattesatsen , när inom en mycket nära framtid den frågan skallinpassas i sitt sammanhang och komma under behandling. Närdel sedan gäller indexregleringen av skatteskalorna skall vi väl ändå intebehöva använda det här tillfället till atl diskutera den frågan Höjningav meiyärdeskatten, m. m. Höjningav mervärdeskatten, m. m. som om avsikten vore attgenom indexreglering ge väldiga skattelättnader åt vissa inkomsttagare. Enindexreglering av skatteskalorna innebär inte någonting annat än attinflationen i sig inte skall skärpa beskattningen. Om vi får enreallöneutveckling som ger högre löner än vad som äts upp av inflationen är detdäremot alldeles uppenbart att de lönehöjningarna skall drabbas av skärptbeskattning. Men om man skall skärpa beskattningen på en oförändradrealinkomsl bör väl direkt kunna la ställning till en sådan skärpning- som kan ske genom en skärpning av skatteskalorna; vi bör inte överlåta åtinflationen alt bestämma en sådan skattehöjning. Vihar f ö., som det har sagts under dagens debatt, gjortjusteringar i skatteskalorna, som i huvudsak varit influerade avinflationsutvecklingen. Men det har man kallat för skattesänkningar i ställetför - vilket det i själva verket är - en justering i anledning av inflationen.Om menar att vi direkt skulle skärpa den direkta skatten med 4,5miljarder genom att inte göra någon justering i skatteskalorna med anledningav inflationsutvecklingen skulle det givetvis i och för sig vara ett välkommettillskott till statskassan. Men vi skall göra klart för oss att del innebär endirekt skärpning av den direkta skatten med motsvarande belopp. HerrPalme påstår att svenska folket ser med utomordentligt stor oro på dennuvarande utvecklingen. Det kan vi i och för sig vara överens om. Men jagtvivlar på att man ser på utvecklingen med en oro som är speciellt betingad avden nuvarande regeringens agerande. Om står för uttolkningen av dennuvarande politiken förstår jag att de som lyssnar, om de är troende, får enmakaber bild av hela utvecklingen - exempelvis när man påstår att den nuvaranderegereringens handlande framför allt har gått ut på att ge helt orimligaskattelättnader för företagare och jordbrukare.Herr var ändå renhårig nogatt nämna den summa som man kommit fram till att dessa skattelättnader uppgicktill - ungefär 600 milj. kr., om jag antecknade rätt. Det är i och för sig ettbetydande belopp, men det rör sig ju ändå om dels skattelättnader något högreupp i skalleskalan än den tidigare regeringen föreslagit, dels vissa justeringarför egenförelagare; de är dock av mycket blygsam art. Jagär speciellt förvånad över att man gång på gång kommer tillbaka till en så bagalellartadsak som upphävandet av beskattningen av vedbränslet. I själva verket rör detsig inte om mer än 10 ä 12 miljoner. Detta belopp kan onekligen komma tillbakaflerdubbelt i form av minskad oljeimport, om borttagandet av skatten - som vihoppades när vi genomförde förslaget - utgör en viss ytterligare stimulans föranvändande av inhemskt bränsle. Jag vill påpeka att i dagens läge miljontalskubikmeter lövved ligger och ruttnar bort; man har ingen användning för deninom massaindustrin, eftersom marknaden på det området är så ogynnsam. Låtoss försöka diskutera på ett sakligt och sansat sätt och försöka med gemensammaansträngningar komma till resultat. Jag tror inte att vi åstadkommer ettsamförstånd genom alt överdriva motsättningarna. Jag vill påstå atl vi iskatteutskotlet försökt jämka samman förslagen, lyssna ochjustera dem där del funnits goda skäl för del - även vid behandlingen av dettabetänkande, låt vara att det skedde i ganska blygsam omfattning. Jag ber altfå yrka bifall till utskottets hemställan. HerrHERMANSSON (vpk) kort genmäle: i sade att jag inle hade framlagt några konkretaalternativ som kunde tillämpas i dagens situation utan bara talat om alt manmåste skapa ett helt nytt samhälle. Men då måste väl ändå halyssnat dåligt. Omjag skummar igenom mitt anförande hittar jag bl. a. följande konkreta förslag:Inställ momshöjningen! Ta bort momsen på livsmedel! Begränsa kapitalexporten!Stoppa industriutflyttningen! Inför prisstopp på nödvändighetsvaror hela dettaår! Återgå till lågräntepolitik! Bygg mera bostäder! Inför sju timmars arbetsdag medfull lönekompensation! Inför en särskild importavgift på lyxvaror!