prot · G00949 · 1976-12-31 00:00:00 — En frisörska, som och veckorna förejul biträder sin make i frisersalongen, dvs. totalt ca 450 limmar ,skulle heller inte bli berättigad att deklarera för egen inkomst. Jagtyckeratt dessa exempel är nog för att visa att kraven på en sänkning avtimgränsen har fog för sig. Beträffandetredjedelsregeln kan jag anföra etl par andra exempel; Handriver verksamheten och hon hjälper till med i stort sett lika mångainsatstimmar . Hon sköter kanske djuren och bokföringen, han jorden ochskogen. Trots att makarna i detta exempel gör ungefär lika stor arbetsinsats perår skall han deklarera för två tredjedelar och hon för en tredjedel, dvs.hon skall bara deklarera för hälften så stor lön som han. Hanhar halvtidsarbete i staden och är på deltid ledare för ett mindretextilföretag, där hon och två andra arbetar på heltid. Han skulle få deklareraför två tredjedelar av rörelsens nettoresultat men hon bara för en tredjedel,trots att hon gör dubbelt så stor arbetsinsats som han. Hon skulle t. o. m.kunna få lägre inkomster än sina två anställda arbetskamrater! Debåda anförda exemplen får vara nog för att visa det berättigade i alt slopatredjedelsregeln. Detfinns anledning att ha vissa spärregler som kontroll, så att inte missbruk avuppdelningsmöjligheten uppslår. Majoriteten och reservanterna är ense omdetta. Del finns dock en mening i reservation nr I, där reservanterna försvarartredjedelsregeln med bl. a. föOande ord; "Om en av makarna har enföretagsledande funktion bör givetvis denne tillföra större del av inkomsten änen medhjälpande make." Jagåtervänder till ett av mina exempel: Han hade deltidstjänst i staden menföreslod hemma på deltid ett mindre textilföretag. Här skulle det vara hellorimligt att ge honom den största inkomstdelen, då hon som arbetskraft gör enstörre timinsats. Hans arbete som företagsledare inskränker sig kanske tilldeltidssyssla med bokföring, inköp och en och annan försäOningsresa. Dekontrollmöjligheter som utskottet stannat för är dels 400-timmars-regeln, delskravet att medhjälpande makes inkomst får högst nå marknadsmässig lönenivå.Med dessa regler har taxeringsnämnderna, såvitt jag kan se, godtagbaramöjligheter att upptäcka uppenbart missbruk. Närman stiftar skattelagar får dessa inte utformas så, att de fiskaliska intressenadominerar på rimlighetens och rättvisans bekostnad. Tredjedelsregeln är,enligt min mening, en helt fiskalisk konstruktion, som kan innebära betydandeorättvisor för enskilda skattskyldiga. Tredjedelsregelnskulle oftast drabba den kvinnliga parten som vårt samhälle fungerar. Honskulle i många fall, trots betydande arbetsinsatser, inte få vare sig enrättvis sjukpenning eller en rättvis ATP-poäng. Slopandet av tredjedelsregelnär därför en inte oväsentlig insats för könsjämlikheten i samhället. Ireservation 2 motsätter sig socialdemokraterna alt man för egenföretagarnahöjer det fribelopp på vilket man inte tar ut allmän arbetsgivaravgift . Att man vill bereda egenföretagarna en ytterligare lättnadär inte ett tillräckligt skäl för att vidta en åtgärd som snedvriderkonkurrensen mellan olika företag, säger reservanterna. Inför denargumentationen ligger det nära till hands alt ställa frågan omsocialdemokraterna hyste samma farhågor när de tidigare började med etl fribelopppå . och sedan fortsatte att höja det till . Går del möjligennågon magisk gräns vid . Förfolkpartiet, liksom för övriga som tillhör utskottsmajoriteten, står behovet avytterligare lättnader på detta område för egenföretagare fullt Ändradebeskattningsregler för egenföretagare, m. m. Ändradebeskatt-ningsreglerför egenjöretagare, m. m. Deras möjligheteralt genom rationaliseringar, prishöjningar e. d. kompensera sig för dennaallmänna arbetsgivaravgift är i de fiesta fall ytterst begränsade. Den fungeraroftast som en extra inkomstskatt för de många jordbrukare, fiskare, handlare,hantverkare och andra som ändå pressas hårt av de övriga avgifterna. Meddessa ord ber jag, herr talman, att få yrka bifall till utskottets hemställan. HenJOSEFSON (c): I skatteutskoltets betänkande nr 12, som debatteras, behandlas ocksåett avsnitt om rätten till avdrag för egenförelagarnas grupplivförsäkring. Jagser med tillfredsställelse att egenföretagarna nu kommer att få rätt att göraavdrag för kostnader för grupplivförsäkring i rörelse. Därmed likställsegenförelagarnas avdragsrätl med avdragsrätten för de anställda. motion som Axel och jag under en föOd av år upprepat har vikrävt en likabehandling av egenföretagare och anställda beträffande dennaavdragsrätl. är detta krav tillgodosett i ett enhälligt utskottsbetänkandeoch jag ser detta med tillfredsställelse. Kravet från oss som motionärer haraldrig gått längre än att vi har begärt en likabehandling av egenföretagareoch löntagare. Därför kunde också utskottet helt enhälligt göra den mindreändring i propositionen som innebar att man tog bort ordet"väsentlig". Kravet har aldrig gått längre än till likställighet. Närman ser på den omfattning som grupplivförsäkringen har fått kan manstarkt ifrågasätta om inte denna försäkring borde inbakas i den allmännaförsäkringen och därmed omfatta alla medborgare. Det är kanske en fråga som såsmåningom kommer att aktualiseras. Iövrigt vill jag endast tillägga att jag med tillfredsställelse ser att de hårdaoch i vissa fall, enligt min mening, direki orättvisa restriktioner somriksdagen beslutade om nu förhoppningsvis kommeratt slopas eller få enannan utformning än som beslutades då. Särbeskatiningens införande 1971 innebarden största förändringen av skattesystemet under . Det ärdärför ett mycket berättigat krav som tillgodoses när denna rätt lillsärbeskattning vidgas lill all omfalla också makar som gemensamt driver ettförelag, där båda gör en arbetsinsats. Jag ser också med tillfredsställelseatt företagsformen inte längre får något avgörande inflytande på hurskattereglerna skall tillämpas. här i debatten sken av att detta förslag skulle vara särskilt välvilligtmot företagare. Vi skall då komma ihåg två saker, dels att företagare somdeklarerar för enskild firma, och där båda makarna gjort en arbetsinsats somöverstiger , först nu får göra en uppdelning av inkomsten, dels ocksåatt det sker en betydande skärpning av lidigare regler för bolag ochhandelsbolag. Jagvill beröra ett par saker som sagts i den debatt som förts . Jag kan heltinstämma i inledningen av anförande, där han betonade all det ärtvå olika slag av regler man måsle ställa upp; man måste ta ställning dels tillvilka regler som är berättigade för att åstadkomma ett rättvist skattesystem,dels till vilka regler man måste ha för alt komma till rätta med skattefiykten.Det äregenlligen detta vi diskuterat här ! Jagdelar också uppfattningen all om man utför lika arbele skall inkomsten delaslika. Men när säger all den ändring som utskottet har &jort -när man log bort bestämmelsen att ersättningen till den medhjälpande makenskulle vara högst marknadsmässig lön -skulle skapa möjligheter för makarna attdela upp inkomsten mellan sig precis så som de själva önskar, kan jag intelängre dela hans uppfattning. Del är fortfarande klart fastslaget att detfordras en arbetsinsats, och den minsta arbetsinsatsen för att uppdelning skallkunna göras är . Anledningenlill den ändring utskottet föreslagit är denna: När man tar borttredjedelsregeln skulle den situationen kunna uppslå - om den medhjälpandemaken skulle erhålla marknadsmässig ersättning för sin arbetsinsats - att helainkomsten kommer att gå till den medhjälpande och den som står somföretagsledare skulle inte få någon inkomst alls. Det är ett extremt fall, menden situationen skulle kunna uppstå. Det var just för att kunna föOa denprincip som själv sade vara rättvis - att man skulle delainkomsten efter den arbetsinsats som gjorts - som vi föreslog den ändringen attdet skulle utgå högst marknadsmässig ersättning. Genom vårt förslag skapasförutsättningar för att nå det uppställda målet. Jag bedömer inte företagarnasom en grupp människor som bara försöker smita från skatten utan de är - detvågar jag säga - lika ansvarsmedvetna medborgare som någon annan. Jag tror detär felaktigt att döma någon grupp hårdare än andra. Vi är, som också betonats ikammaren tidigare, helt eniga i utskottet om all man på allt sätt skall bekämpaskattefiykt, men jag tror att del är värdefullt om vi också kan varaense om att den ena gruppen varken är bättre eller sämre än den andra. Vad vibör se som vår målsättning är all förhindra skattefiykt. Vadgäller barnen har här talats om den grupp som gör bara en limmes arbetsinsats.Varför inte i stället ta den andra gruppen? Jag framhöll detta och villgärna upprepa det här. Vi kan ta studerande ungdomar som sköter föräldrarnasföretag under deras semester, kanske - de enda de är verkligtfria . Det skulle inte föreligga någon rätt att göra avdrag fördesa ungdomars arbetsinsats, utan ersättningen för det arbele de utfört skulleläggas på den av föräldrarnas inkomster som är högst. Mankan peka på extrema fall i båda riktningarna, men jag tyckte mig förstå att vivar eniga om att försöka åstadkomma ett så rättvist system som möjligt, och detmåsle vara den grundläggande målsättningen. I debatten ionsdags sades det någonting om att höjningen Ändradebeskattningsregler för egenföretagare, m. m. Ändradebeskatf-nlngsreglerför egenföretagare, m. tn. av det avgiftsfriabeloppet . speciellt skulle gynna jordbrukarna. Jagvill bara slå fast att man förhandlar om vilkenkompensation som skall ulgå enligt jordbruksavtalet och att det därvid ocksålas hänsyn til! I och med att beslut om höjning av detavgiftsfria beloppet nu förmodligen kommer att fattas kommer också värdet avdetta att frånräknas från den kompensation som i annat fall skulle ha utgåtttill jordbrukarna. Jag har en alldeles färsk uppgift om att höjningen av detavgiftsfria beloppet innebär att jordbruket kommer att frånräknas 28,4 miO- kr.Därmed är det helt klart au talet om all detta skulle innebära någon speciellkompensation till jordbruket är felaktigt. Man åstadkommer med denna förändringinte någon total inkomstförbätiring för jordbrukarna. Däremot åstadkommer system som är rättvisare och framför allt för den enskilde ter sigbetydligt behagligare än om beloppet skulle läggas in i en totalkompensationoch därför delas på prisökningar på olika områden. Med det anförda ber jag att få yrka bifall till skatteutskottetshemställan. Idetta anförande instämde i Heden, fröken och herrStjernslröm (samtliga c). Jag tycker inte att man kan låta en debatt om ändradebeskattningsregler för företagsamheten föras utan att i delsammahanget också ta upp en av de bestämmelser som genomförde när denförsta propositionen på det här områdei logs upp till kammarens behandling ivåras. Jag tänker på beskattningsreglerna för uttag av tantiem och ägarlöner ifåmansförelag. Tiotusentalsföretagare står i dessa decemberdagar inför frågan hur myckel de skall kunnatillgodoräkna sig i form av ägarlön när räkenskapsåret gått till sitt slut.Många tror att de ulan vidare kan uppskatta detta ganska tidigt underräkenskapsåret, men så är i många branscher ingalunda fallet. Jag kan i dettasammanhang hänvisa lill detaOhandeln, där många företag har en fjärdedel av sinårsomsättning på julhandelsmånaden december. Hurskall man i sådana branscher, med en osäker och ryckig prissättning, kunna enstillnärmelsevis uppskatta vad som blir den verkliga vinsten och därmedägarlönen ? Man har här gjort sig skyldig till att genomföraen helt obillig konstruktion, nämligen att för att en ägarlön med tantiem skallvara avdragsgill skall beloppet i fråga ha utbetalats under det räkenskapsårsom det skall dras av på. En företagare i fåmansbolag, som vill ta ut lön ursill företag i förhållande till den vinst det skapat för året, måste senast den31 december detta år göra sitt uttag ur företaget, med risk att han kanfelberäkna skatten med . Det är så uppenbart orimligt så auvar och en som är praktiskt verksam inom detta område tycker alt del är skevl. Jagråder ärade kolleger i alt t. ex. under juluppehållet tala medföretagare, bokförare, revisorer om det här problemet. Ni skall finna att dettainte är ett problem som gäller ett litet fåtal och som man kan rycka på axlarnaåt. Det gäller en stor mängd företagare. Detär inte heller fråga om skattefiykt eller långt mindre skattefusk utan om huren strävsam yrkeskår under ängsliga förhållanden skall fåersättning. Det är enkelt att ordna om den som är fåmansföretagare fingemöjlighet att avlämna sin deklaration med företaget. Då skulle han irimlig och laga tid kunna inbetala fyllnadsskatt för detgångna året. Den skattekredit som man här särskilt vänder sig emot skulle bliav ringa betydelse. Jaghar gripit till orda för att rikta kammarens uppmärksamhet på detta. Här har viåter en övernitisk aktion från myndigheternas sida, där man skjuter för skarptpå dem det berör. Jag kan inte underlåta att säga detta, eftersom så många harklagat hos mig för den här sakens skull . Jagtycker att det är viktigt att kammaren vet att detta inte är någon bagatell.Del är en viktig fråga hur fåmansföretagare, som mer än de fiesta andra leverunder förhållanden som skapar ängslan och oro - inte minsl i tider som dessa -,skall få sin rimliga ersättning riktigt och rättvist skattebelagd. Jagkan av formella skäl inte framställa något yrkande, utan får inskränka migtill att vidarebefordra detta nödrop från alla de berörda! Ändradebeskatt-ningsreglerJÖr egenföretagare, m. m. Hen (); Låt mig först besvara en av frågor, som jag inte hannmed i det förra replikskiftet. Förmig och för hela utskotlsminoriteten är det lika viktigt att ha småföretagenkvar. Det är en ärlig deklaration. Men småföretagen måste föOa sammaskatteregler som alla andra inkomsttagare här i landet. Del är den saken vitalar om. Jaghar aldrig någonsin velat framställa en viss grupp av människor som specielltstora skallesmitare. När i gör gällande allföretagsskatteberedningen skulle ha sagt att en viss grupp människor är storaskattesmitare och att man skär alla över en kam, så är detta fel. Varkenskatteberedningen eller jag har sagt någonting sådant, utan vi anser atthuvudparten av alla människor är lojala. Men det förekommer etl omfattandemissbruk i detta sammanhang. talar om att vi har upprättat en katalog eller en handbok förkommande skattesmitare, så är också detta felaktigt. Vi ingriper mot deförhållanden som vi tagit upp i handboken. Men är nu beredd attta avstånd från två av de åtgärder som han själv tidigare varit med om atttillstyrka, nämligen regeln om 600 limmar och framför allt tredjedelsregeln,som är det viktigaste av allt. Vadsom skiOer barn i egen rörelse från barn i andra rörelser är all del inteförekommer några tvåpartsförhållanden i den egna rörelsen - Ändradebeskattningsregler för egenföretagare, m. m. där finns det bara enpart. Vill föräldrarna minska sin skatt, har de stora möjligheter att föra överen eller annan timme på barnen. Detta är en möjlighet till skattefiykt som kananvändas, men jag är inte säker på att den används. Men vi skall ha klart föross all det inte går all jämföra detta med det arbete som har utförts på denöppna marknaden. Där bedömer man vad barnen kan uträtta, men det är inte frågaom det i den egna rörelsen. Det är delta som är den stora skillnaden. Detär inte heller fråga om att man behöver arbeta där en månad, menförutsättningen för att man skall kunna föra över inkomsten är all man harledighet från heltidsstudierna under en hel månad. Jagtog i ordentligt, och tyckte att det var emol mina principer.Men måsle också jag säga ifrån, ! Här har faktisktutskottsmajoriieten öppnat en legal väg till skattefiykt. Jag har sagt att dethar fuskats tidigare av några, men behöver man inte fuska längre - nu kanman helt enkelt dela upp inkomsterna precis som man vill. Enligt var det obligatoriskt att ta upp marknadsmässig lön, menutskottsmajoriteten har ändrat det så all man får dela upp inkomsten hur manvill upp till den marknadsmässiga lönens nivå. Enföretagare i har - och vi är alla överens om att han skall ha del- möjlighet att skaffa sig skattekrediter och konsolidera sitt företag, ochdärmed har han möjlighet att själv bestämma hur stort uttag han vill göra. Mankanske inte vill göra ett större uttag än som motsvarar marknadsmässig lön tillden medhjälpande maken, och då får man rätt att göra del. Det är ju tokigt altgöra så förstås om man inte har inkomster bredvid. Det kanske dentextilföretagare har som nämnde. Jag begriper förstås inte huren företagsledare för en textilfabrik kan sköta ett annat jobb på något annatställe. Det som jag tänkte på var kommunala uppdrag eller riksdagsuppdrag ellerliknande. Hur man i övriga fall skall kunna ha ell heltidsjobb vid sidan omförstår jag inte. Mankan alltså i sådana fall dela upp inkomsten. Jag sade att normalfallet bliratt man delar inkomsten mitt itu mellan förelagsledaren och medhjälpande makenför att få den absolut största skatteeffekten. Del är den bästaskattefiyktsvägen, som de här människorna får. blir det inte skattefiyktlängre, ulan det blir legalt att göra på det sättet, om del här förslagetantas. Förut var del skatteflykt att göra så. Även om man i vissa lägen kom upptill marknadsmässig lön var man ändå tvungen att se till alt också chefen ficken viss del av lönen. Jaggjorde också vissa jämförelser med att barnen arbetar i rörelsen. Jag kan ocksågöra en jämförelse med makar med tjänsleinkomster. Om barn hjälper sinaföräldrar med ett hemarbete, eller med något extraknäck, får inte den som hartjänsteinkomsten föra över några inkomster på barnet för det. Jagsade i milt inledningsanförande att om man har en schablontaxerad villa ochbarnet gör reparationer på den får inte någonting av schablonintäkterna föras över på barnet för del, men det får man däremot göra om man har ett lantbruk. Jaghar aldrig angripit någon grupp av företagare och sagt att de är specielltdåliga, utan vad jag har angripit är utskoltsmajoriteten, som ger möjlighetertill skatlefiykt. Jag hävdar med stor bestämdhet att hela vår verksamhet måstegå ut på att försöka förhindra skattefiykt. Därmed har jag inte anklagat någon.Det finns många ärliga människor som måsle finna sig i kontroller avolika slag för att skattefusk skall kunna förhindras. Ändradebeskatt-ningsreglerför egenföretagare, m. m. Herr andre vice talmannenMAGNUSSON (m): säger alt samma skalleregler måste gälla försmåföretagarna som för alla andra. Ja, det är del som vi har försökt attförfäkta men som med det system som vi f n. har inte medges. Vi kan ju ta detexempel som jag tog förut, att barn haren sysselsättning ochsöndag och där får en marknadsmässig ersättning som är mycket god genom att dearbetar på obekväm arbetstid. De ungdomarna får då uppbära en stor inkomst,medan de ungdomar som är vänliga nog att sköta om sina föräldrars jordbruk föratt föräldrarna skall kunna vara lediga över icke får uppbärasådan ersättning. Ersättningen för det arbetet skall då läggas på fadernsinkomst och bli föremål för hans mycket hårda marginalbeskattning. Det är dettasom vi har reagerat mot och som vi tycker är orättvist. Vidaresäger att utskottsmajoriteten nu skapar oanade möjligheter tillskattefiykt. Jag protesterar på det bestämdaste mot detta liksom lidigaretalare gjort. Vi har åstadkommit ett system för att skapa en noggrann kontrolloch förhindra den skattefiykt som vi tidigare kunnat konstalera. Detta har vivarit överens om. Men vi kan inte vara med om att man bibehåller ett syslem sominnebär alt en stor del av befolkningen blir föremål för en orättvisbeskattning: De har icke möjlighet att själva skatta för sin inkomst och därmedär de inte heller delaktiga av de sociala förmåner som alla andra människorhar. Skall en jord-brukarhustru eller en hustru till en liten handlande ellerhantverkare inte ha rätt till vanlig sjukkasseersättning som alla andramänniskor som arbetar? Varför skall inte dessa människor också ha möjlighet attbygga upp ett pensionsskydd? Vimenar att de bestämmelser som med hjälp fastställdes varorättfärdiga. Det är därför vi nu skall rätta till dem. HenANDERSSON i (c); Jag har litet svårt att förstå att nu blandar inschablontaxeringen av villor i debatten. Han talar om möjligheterna att göraavdrag för lön till barn som hjälper till att reparera föräldrarnas villakontra möjligheten att göra avdrag for lön lill barn som hjälper till attreparera föräldrarnas lantbruksfastighet. De olika system för beskattning somgäller för villor och lantbruksfasligheter får vi väl resonera om när denfrågan aktualiseras, och del gör den väl , i 10 protokoll 1976/77:49-50 Ändradebeskattningsregler för egenjöretagare, m. m. anslutning lillbehandlingen av det betänkande som f n. är ute på remiss. Detär olikheterna i beskattningen och värderingen av bostadsförmånerna som är detväsentliga. Del är inte bara fråga om att villaägaren inte kan göra avdrag förbarnens lön om de skulle göra en insats, utan han får över huvud laget integöra avdrag för de arbetsinsatser som han betalar för, vem de än utförs av. Åandra sidan har man ju mycket låga hyresvärden i schablontaxeringen för villor. HerrWärnberg vidhåller att det nu skapas möjligheter att göra löneavdrag för barnäven om de i själva verket inte gör någon arbetsinsats. Men man får ju inte lovall göra avdrag för mer än marknadsmässig lön. Vi skall väl ändå kunna ulgåifrån att taxeringsmyndigheterna har skaffat sig någon kännedom omförhållandena för dem som de taxerar. Även om vi kommer alt få en alltmerutpräglad ijänstemannataxering skall väl lokalkännedom och liknande finnas medi bilden, så att man kan få något begrepp om vad som döOer sig bakomuppgifterna. Jag kan inte tänka mig annat än alt det skall kunna gå även ifortsätiningen, ja, kanske t. o. m. gå bätire än . Vid den lidigareutformningen av fåmansbolagen hade man ganska stora möjligheter alt frittfördela inkomsterna mellan famiOens medlemmar. Men med den fyrsidiga blankettsom fåmansbolagen skall använda vid taxeringen - låt vara att det harframförts kritik mot den - kommer taxeringsmyndigheterna att ha åtskilligauppgifter att lägga lill grund för taxeringen, så att den kan bli riktig ochrättvis. Hen (): Jag har sagt att det kan finnas enstaka fall där framför allt detta medbarns inkomster kan slå fel, men jag har också påvisat att de många, mångagånger slår fel även för andra inkomsttagare. Man kan inte, iKnäred, bortse ifrån det som jag har sagt om schablonlaxerade villor. Jagnämnde villor, och jag nämnde tjänsteinkomster - det kan alltså slå fel i mångaandra fall också. Det är inte fråga om så stora belopp, när man överförbeskattning från barn till föräldrar, att det innebär någon himmelsskriandeorättvisa. Det är det pris man får betala för en någorlunda rimlig kontroll. Sedanenvisas med att det skall vara löntagarinkomster makarnaemellan. Den ena maken skall absolut ha en marknadsmässig lön, och sedan spelardet ingen roll vad företagsledaren får? gör ett grundläggandefel - det är inte löntagarinkomster, det är en företagarinkomst som skall delaspå lämpligaste sätt. Om tredjedelsregeln är fel borde haföreslagit något annat och inte kastat ut barnet med badvattnet, som jag harsagt förut. Någon rimlig fördelning av företagarinkomsten måste vi ha. Sedanskall jag också la upp fallet med det belopp i botten av inkomsten som är frittfrån den allmänna arbetsgivaravgiften. Varför har socialdemokraterna gått medpå först 10 000 och sedan ? Jo, därför att vi har accepterat denargumenteringen all det ligger något annat än bara löntagarinkomster ien företagarinkomst. Det kan vara det i företaget insatta kapitalel som lämnaren förräntning, och på den skall det rimligtvis inte utgå någonarbetsgivaravgift. som ett bottenbelopp är synnerligen generösttilltaget. Skulle det vara en kapitalavkastning har företagaren gjort väldigtstora kapitalinsatser i företaget. I så fall skulle det andra som ni har dragitupp här om inkomsten inte vara något problem.