prot · G009107 · 1976-12-31 00:00:00 — a. förrestatsministern engagerade sig för så sent som - en modelldär t. ex. ell anlal europeiska stater i samverkan och under betryggandeinternationell kontroll hanterar del klyvbara malerialel. Del är också någotsådant som håller på att ulvecklas i och dä med den franska anläggningenLa Hague som bas. med president för en dryg vecka sedanvisade med all tydlighet att han direkl förordar sådana lösningar för Europasdel. Jagvill med detla, herr talman, inte pä något sätt kategoriskt förordaupparbelningsalternativel. Tvärtom inser jag att alternativet icke upparbelninghar flera fördelar men också vissa nackdelar. Fördelarna skulle ligga i att manslipper den komplicerade upparbetningsteknologin. Man slipper vidare hanteringav plutonium i ren form, vilket inte minst psykologiskt kan vara en fördel. Åandra sidan blir avfallsmängderna betydligt större om man icke upparbetar, ochdessutom måste avfallet hållas avskilt frän biosfären under mänga gånger längretid, eftersom plutonium finns kvar i avfallet och dess halveringstid som bekantär mycket läng. Vadden hittillsvarande debatten har förtigit är just del faktum atl del avfall somblir kvar efter upparbelning i stort sett kan betraktas som ofarligt efter600-700 är. Radioaktiviteten avklingar snabbt med liden, och avfallet har redanefter 30 ärs förvaringstid endast hälften av den giftighet som gällde närmastefter kärnklyvningsprocessen. Föratt summera: Hela villkorslagens syfte har varit att öka aktiviteten inte minsthos kraftförelagen på det här området. Del vore, menar vi, inte en ansvarsfullpolitik att fortsätta kärnkraftsutbyggnaden utan alt ha klara besked om hur manhar tänkt sig all ordna avfallshanteringen. Somjag tolkar lagen är det fråga omatl få fram åtminstone e/7god lösning, som vi vet au vi kan använda oss av. Vibör dock inte bestämma oss entydigt för en specifik hantering. Självaslulförvaringen skall inte ske förrän i börian av 1990-ialet. Det viktiga äratt vi får fram en lösning, ell alternativ, som vi vet att vi kan använda ossav. Vi bör självfallet. även om och när vi funniten bra lösning, forlsälla att satsa slora pengar på forskning och utveckling.Det är högst sannolikt alt forskningen i sinom lid kan komma att ge lösningar,som eliminerar de här problemen, eventuellt genom atl man helt enkelt lyckasfullständigt bränna ut det långlivade aktiva materialet. Somjag redan lidigare anfört, herr talman, är jag optimistisk om möjligheternaatt på ett betryggande sätt lösa de här problemen. Jag kan för dagen inte sägavilken alternativ lösning som är den bästa. Som jag redan har framhållit finnsdet för- och nackdelar med de olika förslag lill lösningar som harpresenterats. Det viktiga är nu alt vi satsar alla krafter pä all verkligenförsöka nä en lösning som är lillfredssiällande. För - och del är ett vikliglkonstaterande - oavsett vad vi anser om den fortsatta kärnkraftsuibyggnaden sähar vi avfallsmängder i värt land och utomlands som måste tas omhand. Det kan vara värt att påminna om all kärnvapenmakterna efterkriget sammanlagt producerat plutoniumavfall i - jämfört med de civila avfallsmängderna- enormt slora volymer. Överslagsberäkningar tyder pä att de militäraavfallsvolymerna totalt i väriden ligger någonstans omkring 500 000 m fiytandeavfall. Mol delta skall ställas de mellan 2 och 3 m fast avfall som en civilreaktor producerar . Sedda ur det globala perspektivet är del svenskakärnkraflsprogrammets avfallsvolymer ett marginellt problem. Särskilitillstånd ati tillföra kärnreaktor kärnbränsle, m. m. HerrCARLSSON i (s) kort genmäle: Till har jag endast enmyckel kort fråga: Delar den uppfattning som statsministern gavullryck åt i TV , nämligen att några fier aggregat inte kan laddasi nuvarande situation på säkerhetsområdet? () kortgenmäle: Inte heller jag säg programmet, men jag har sett del refererat ipressen. Det är väl ingen hemlighet för i atl jag har haft olika bedömningar av avfallsfrågan, men jag står helt bakomdel lagförslag som behandlas. Jag skulle vilja uttrycka mig pä det viset atlnär det första kraftbolaget kommer in med en ansökan, då kan jag svara säkertpå frågan. Jagkan inte t. ex. göra en utvärdering entydigt av den nya ASEA-tekniken.Jag kan heller inte göra en utvärdering av de problem som sammanhängermed ett upparbetningskonlrakt i La Hague. Men min allmänna inställning är juoptimistisk, och jag har personligen under en följd av år betraktatavfallsproblemet som rimligt aU hanlera: Personligen är jag också förframtiden mera inriktad pä att studera andra delar av den här myckelkomplicerade teknologin ur konlrollsynpunkt. Jagtror att det är för tidigt atl stå och diskulera tänkbara modeller somkraflföretagen kommer med. Säviu jag vel har och de som ärinblandade i kärnbränslesäkerhelsprojeklei en tidsplan som tyder Särskilttillstånd att tillföra kärnreaktor kärnbränsle, m. m. pä att de ioktober-november skall lämna en preliminär rapport. Det är väl först då vi fårmöjlighet all studera inte bara uppar-betningsfrågan utan ävenberggrundsförvaring och sådana detaljer. HerrCARLSSON i (s) kort genmäle: Innebär delta alltså all företrädaren för moderata samlingspartiet ärberedd att medverka till atl på elt område salsa 9 000 milj. kr., med stor riskför all detta kapital icke skulle utnyttjas, atl färdigställda kraftverk inteskulle fä producera elektrisk kraft? Har inte i grunden denbedömningen atl säkerhetsproblemen gär all klara och all man därför skall laddade aggregat som kommer till utförande? HerrWIJKMAN (m) kort genmäle; Jag har den bedömningen i grunden atl vi någon gäng, kanske i början av1978 när böriar bli klar, kommer alt ha ett antalhandlingsalternativ framför oss - med säkerhetsmässiga, miljömässiga,säkerhetspolitiska, ekonomiska osv. Dä måste riksdagspartierna taståndpunkt, och dä kommer man att väga olika parametrar mol varandra. Det ärmin preliminära bedömning, och det har jag aldrig stuckit under stol med, fördet första att jag tror alt säkerhetsfrågorna på kärnkraflsomrädet kan hanteraspå ett rimligt och säkert sätt och för del andra att kärnkraften åtminstoneunder en ganska lång övergångsperiod är nödvändig i det här landet i ungefärden omfattning som vi fattade beslul om 1975. Om vi skall ha tio, elva, tolv,tretton eller femlon reaktorer är mera en akademisk fråga i det här sammanhanget.Jag tror ingen vill bygga fler än vad som absolut behövs. Jagvill inte - lika litel som jag tror någon i regeringen och lika litet som jagtror någon socialdemokrat - föregripa den handläggning som sker , men det är alldeles uppenbart all de statsråd somrepresenterar moderata samlingspartiet - det är del jag utgår frän i alla fall- har en allmänt optimistisk bedömning av möjligheterna. Annars skulle denaturligtvis inte satsa de här pengarna. Sedan, herr lalman, vill jag säga att del är inleenbart staten som är inblandad ulan även privata kraftbolag - konsortialavtalelför Fors-marksbyggei är i. ex. av komplicerad natur. Och oavsett vilken bedömningman hade från till en annan sä är det - där håller jag med mycket myckel stort företag att över huvud taget vända omenergipolitiken. Det går inte frän en månad till en annan. Hen (): Jag tycker det har varil intressant att följa med i den internationelladebatten dä det gäller kärnkraflsfrågan. Därvid harnaturiigtvis uttalanden av den amerikanske presidenten varit något avdel mera anmärkningsvärda. I en avslutad valrörelse sade han, att manborde iaktta en viss försiktighet med kärnkraftsutbyggnaden, menatt man mera helhjärtat borde salsa pä en upparbelning av del användakärnbränslet. Men efter alt han installerats i sitt ämbete komhan med ett rakt motsatt budskap och sade, all man nog har en rätt betryggandesäkerhet då det gäller kärnkraft i allmänhet, men beträffande upparbetningenfinns del sä mänga skäl som talar för en försiktig linje att han närmastförordade elt avbrytande av den proceduren. Dettatycker jag ger problemet i ett nötskal. Det gäller ett mycket stort problem.Jag tror att man bör vara rätt aktsam med de tvärsäkra omdömena om vilken linjeman skall ha i en framlid. Vi bör ha en flexibel anpassning till dendagsaktuella situationen. Närman diskuterar kärnkraftsfrågan bör man nog också - som de fiesta talare gjorthär - göra avstampen med en tillbakablick på vad som hänt här hemma i Sverigeoch även internationellt. "Festenär över" var ett bevingat uttryck som fälldes när oljekrisen för en del årsedan uppdagade mänsklighetens beroende av oljan för sin energiförsörining. Ochvisst var festen över. Den industrialiserade världen vaknade upp och säg sittkolossala beroende av oljan, ett beroende som hade ekonomiska, politiska ochmilitära konsekvenser. Denenergidebatt som sedan följt i oljekrisens spär har också ställt i fokus delförhållandel atl de energiresurser som vi mest litat till, de fossilabränslena, är en s. k. ändlig resurs och att vi i en, i del historiskaperspektivet, rätt näraliggande framtid kommer att ha förbrukat dessatillgångar om vi fortsätter samma obetänksamma slösande som . Deltaär en aspekt på energifrågan. Våra energiresurser kommer alt ta slut mycketsnabbi om vi inte sparar pä dem, och de kommer inte heller alt användas päbästa sätt om vi inte värderar den lämpliga energianvändningen visständamål. Det kan exempelvis inle vara vettigt att vi snabbt bränner upp våraoljetillgängar, när oljeresurserna behövs för viktiga ändamål påområden där oljan inte kan ersättas. Förvår energiförsörining är vi i huvudsak beroende av tre energislag:oljan, vattenkraften och kärnkraften. Oljan, som har den största andelen, tarslut och den binder oss till vissa stater och politiska block påett icke önskvärt sätt. Förbränning av oljan har också svära miljöeffekter, såsvåra alt de i ett längre perspektiv kan visa sig ödesdigra för allt organisktliv. Vattenkraftenär en ren och bra energikälla men vi har vid det här laget nyttjat denna tillgängtill den gräns där en ytteriigare utbyggnad kommer i konfiikt medmiljöintressen och med vår önskan att lämna några älvar kvar i sitt naturligatillstånd sparade till kommande generationer. Av vattenkraften kan vi ta tillvara ytteriigare kraft genom en hårdare exploatering av redan reglerade älvaroch genom all modernisera gamla turbiner och bygga på dammar. Men dentillskottskraft som vi fär på det sättet är trots allt av marginell betydelse. Sähar vi kärnkraften. Den debuterade inför mänskligheten i krigsbruk med bombernaöver och , och den oerhörda kraft Torsdagen den 14 april1977 Särskilttillstånd att lilljöra kärnreaktor kärnbränsle, m. m. Nr 107 som den utvecklade och den förödelse den åstadkom blev en chock för Torsdaeenden mänskligheten, en chock som fortfarande sitter på djupet hos männi- 14april 1977 "o' Så komde ljusa framlidsvisionerna om kärnkraftens fredliga använd- Särskilt tillstånd attning. Den skulle bli billig, överiägset billig gentemot övriga energikällor. tillföra kärnreak- Den var bättre ur miljösynpunkt, och när brideriösningenblev klar skulle tor kärnbränsle, man ha tillgång till en energiresurs som ständigt förnyade sigi en takt m. m. snabbare än förbrukningen. Problemen medupparbelning, annan han- tering och förvaring avdel använda kärnbränslet hade man inle sä bråttom atl la itu med. Utvecklingenav den kommersiella driften av kärnkraftverken prioriterades,avfallshanteringen och kärnkraftens säkerhetsproblem fick komma i andra hand.Så har den aktuella kärnkraftsdebatlen kommil i gång. Den har, som jag nämnttidigare, också ett emotionellt ursprung, människans naturliga rädsla inför deväldiga krafier som finns dolda i kärnkraften och dess dokumenterade förmågalill förödelse. Den har elt sakligt underlag i de kvarvarande, ännu ej löstaproblemen med avfallshanteringen, den slutliga förvaringen av avfallet ochsäkerhetsrisker renl allmänt vid drift och transporter samt riskerna förkärnvapenspridning och terrorverksamhel. Imin redogörelse för nu tillgängliga energiresurser av betydelse för vårt landsenergiförsörjning och den summariskajämförelse somjag gjort av fördelar ochnackdelar skall jag kort föra in kolet. Kol finns i rätt slora mängder runt omi väriden och har spelat och kommer all fortsätta alt spela en betydelsefullroll i världens energiförsörjning. I har vi inga nämnbara fyndighelerav kol, och vi har ingen egentlig tradition, allmän kunskap och organisationatt la emot kol och omvandla detla till användbar energi. Det tar tid alt byggaupp ett landsomfattande system för användning av kol, stora risker uppstår förmänniskan vid brytning och annan hantering av kol och kolet är starkt nedsmutsandeav miljön. Om man trots dessa nackdelar med kolet är tvungen att låta koletöverta en större del av oljans och kärnkraftens roll i energiförsöriningen, såär delta ett omslällningsarbete på rätt lång sikt. Rent allmänt bör delfastsläs att alla förändringar i vårt lands energiförsörining är stegvisaomvandlingar ; länken mellan en avirappning av enenergiresurs och övergängen lill en ny rör sig om minst . ärviktigt att komma ihåg inför de krav på snabba förändringar i vårt landsenergiförsörjning som ofta förs fram i debatten. Jagskall komma lillbaka till den aktuella propositionen om energi hushållning i slutet av milt anförande, men jag vill som en slutsals av vad jag sagt om nu tillgängliga energikällor fastslå all det är av utom ordentlig betydelse all vi i satsar på en återhållen energikon sumtion och en tryggare energiförsörjning. Inle minst bör forskningen och utvecklingsarbetet inriktas på de förnyelsebara energikällorna, ex empelvis geotermisk energi, solenergi och vindenergi. Men vi skall ha klarl för oss - och del vill jag understryka - all tidsperspektivet är ganska 70 långt. En utveckling och en omställning till dessaenergikällor hinner inte fä någon avgörandebetydelse för vår energiförsörining inom , och jag troratt när jag säger det harjag inle på något sätt tagit lill i överkant. Innanjaggår vidare i mitt anförande vill jag klart slå fast atl folkpartiels linje dådel gäller kärnkraften och vår framtida energipolitik är densamma somredovisades i valrörelsen och som har legat fast under hela 1970-talel. Densyfiar till att trygga energiförsörjningen, sä all inte sysselsättningen hotas.Den fär inle bli ett hot mot människors liv och hälsa, och den bör vara skonsammot miljön. Vi vill ha en stark hushållning med energi. Belräffande kärnkraftenser vi den som en parentes i vår energiförsörining, och genom ett starktsparprogram vill vi minska beroendet av både den och oljan. De senasteprognoserna för vår framtida energikonsumtion pekar mot ell behov av tioreaktorer omkring är 1985, och vi skall naturligtvis inte ta fler reaktorer ibruk än vad som är nödvändigt för all klara jobben och välfärden och som gårall ta i bruk ulan all vi behöver öka oljeimporten. När 1975beslutade alt utöka kärnkraftsprogrammel gick vi emot den utökningen. Vivägrade att lyfta på bommen för en vidare vandring in i kärnkraftssamhälletinnan avfallsproblemen och säkerhetsfrågorna var lösta på etl betryggande sätt.Enligt vår mening är därför villkorspropositionen, som i sin tur bygger päregeringsförklaringen, ell nödvändigt instrument för atl kunna bedöma om vikan ta i bruk de reaktorer som är under byggnad. Vifäster stort avseende vid villkorslagen som en möjlighet au behälla denhandlingsfrihet inför etl kommande långsiktigt riksdagsbeslul om vår framtidaenergiförsörining som anges i regeringsförklaringen. Villkorslagen innehållerde regler som regeringen har atl handla efter fram till dess det nyaenergibeslutet är fattat. Jaganser del nödvändigl att kraftigt stryka under att den energipolitik somfolkpartiet gick till val på fortfarande står fast. Del är nödvändigt att göradetta, dä det varit etl flitigt kannstöpande i massmedia om au folkpartietövergivit sin tidigare restriktiva linje i kärnkraftsfrågan. harvaril kärvare alt göra upp med än - det är ett exempel pä hurskvallret har gäll. Vi har utan vidare sorterats in i ett bås med kärnkraflsivrare,ulan atl del finns något fog för detta i uttalanden frän partiledning ellerriksdagsgrupp. Jag kan inte dölja att della väckt irritation inom folkpartiet.Folkpartiet har inte och olid sprungit ut med kommentarer ikärnkraftsfrägan sedan det kom i regeringsställning, eftersom förhandlingarpågått inom regeringen mellan de samverkande partierna i denna polilisktkänsliga fråga. Del har alltid ansetts vara god förhandlingssed atl göra sä,dvs. att hålla lyst sä länge förhandlingarna pågår. Vi har velat hålla pädenna riktiga princip. reservalion som socialdemokraterna fogat till utskottsbetänkandet nr 23säger reservanterna all villkorslagen inte behövs, varken för alt täcka invillkorsreglerna eller ersättningsreglerna. Enligt mening har intereservanterna stöd för denna uppfattning. Som jag sagt tidigare imilt anförande är villkorsreglerna etl nödvändigl Särskilttillstånd alt lillföra kärnreaktor kärnbränsle, m. m. Särskilttillstånd atl tillföra kärnreaktor kärnbränsle, m. m. instrument för regeringenför au kunna bedöma om vi kan ta i bruk de reaktorer som är under byggnad.Det grundläggande i detta sammanhang är att tillstånden att driva reaktorernaär förbundna med klara regler för upparbelning och förvaring av avfallet. Jagsläller här samma fråga som . Om den gamla regeringen bedömderiskerna med avfallshanteringen som lika stora för miljö och människor som dennya regeringen anser dem vara kan man fråga sig, varför den inte uppställdenågra villkor för kraftproducenterna. sade att det fordraspolitisk vilja för all ställa upp sådana regler, men har den politiska viljandå inte funnits ? När man nu enligl reservanternas meningredan har detta instrument i alomenergilagen tycker jag alt frågan ärberättigad. Utskottet delar också regeringens uppfattning att den nya regleringenendast omfattar de reaktorer för vilka tillstånd har meddelats men som ännuinte tagits i bruk. Detta gör också villkorsreglerna motiverade. Isin argumentation mot lagförslaget - och del är ganska märkligt att man frånsocialdemokraternas sida reagerar så häftigt på lagförslag som skall ökasäkerheten vid våra kärnkraftsanläggningar - gär reservanterna, enlig minmening, till överdrifter i sin argumentation. Lagen anses inle bara"onödig och olämplig utan också skadlig". Jag har svårt alt förslåhur lagen kan vara skadlig. Varje minut som reaktorerna producerar avfall ochman inle har en klar plan för vad man skall göra med avfallet är ettriskmoment. Alt man nu med villkorslagen tvingar kärnkraflsförelagen atlredovisa sina planer i detla hänseende kan väl knappast vara skadligt fränsamhällels och människornas synpunkt. Reservanternakritiserar också uttrycket "helt säker förvaring" i villkorsformuleringen.Enligl deras uppfattning kan ell sådani krav, draget till sin ytterstakonsekvens, inte uppfyllas praktiskt och teoretiskt. Reservanterna menar attdetla skulle betyda all all kärnkraft mäste avvecklas. Vad del rörsig om är en skärpning av säkerhetskraven i en omfattning som den gamlaregeringen inte var beredd alt föreskriva. En rad kriterier försäkerhetsbedömningen anges t. ex. i propositionen. Förvaringen skall uppfyllade krav som mäste uppställas beträffande sträl-ningsriskerna, avfallet ellerdel använda kärnbränslet måste ha en säker isolering tills aktiviteten minskattill en ofariig nivå, Utskottsmajorilelen finner ullrycket "heltsäker" vara elt adekvat uttryck för den höga säkerhetsnivå som erfordrasdå det gäller förvaringen av avfallet frän kärnkraftverken. Jagkommer så fram till hur man skall tolka uttrycken "hur och var" enhelt säker förvaring av högaktivt avfall eller upparbetat bränsle kan ske. ordexercis som är nödvändig när man skall granska lagförslag är i det härfallet ordet "hur" del viktigaste. Ordet "var" kommer sedansom en konsekvens av "hur" avfallet skall förvaras.Specialmoliveringen anger klarl vad som skall läggas i ordet "hur" -det skall hållas avskilt så atl del inle kan skada liv, det skall finnasdetaljerade planer för förvaringen, om avfallet skall förvaras i fast ellerfiytande form, hur in- slutningen skall varautformad, förebyggande åtgärder mot att avfallet sprids genom processer inaturen, hur man skall förebygga olycksfall, sabotage och krigshandlingar. Belräffandeinslutningen av det högaktiva avfallet har ASEA-labora-toriet i Robertsforskommil fram med en ny metod med ett hölje av en härdhetsgrad som vidaöverstiger det svenska urbergets. Jag har haft tillfälle alt se denna produkt,och den är framtagen ur i stort sett samma process som man använder när manunder högtryck skapar syntetiska diamanter. Redan nu har ASEA:s resultat väcktstor internationell uppmärksamhet, och det skulle vara myckettillfredsställande om på detta sätt kunde bidraga med en värdefull bilnär det gäller hur man skall förvara avfallet. Ordet"var" kommer som jag sade tidigare som en konsekvens av"hur" man skall förvara avfallet, och det fordras alltså inle sådanapreciserade kriterier som reservanterna efterlyser i sitt förslag lillskrivning. Sammanfattningsvisvill jag säga att lagförslaget är bäde nödvändigt och lämpligt utformat. Ispecialmotiveringen klargörs lagförslagets innebörd, och det är det väsentligai allt lagstiftande. Precis som i all annan miljöfarlig verksamhet fårkraftproducenterna ta på sig ansvaret för atl lösa de problem som derasverksamhet ger upphov till. Det har inte varil fallet vid den tidigarelillständsgivningen på kärnkraftsområdei. Redan nu kan man se tecken pä attutvecklingsarbetet och forskningen dä del gäller kärnbränslet och högaktivtavfall stimulerats och den svenska kärnkraflsinduslrin satsar nu helhjärtatför all komma i nivå med de uppställda kraven. Avslutningsvisskall jag ta upp några av de frågor som jag berörde inledningsvis då det gällerenergihushållningen och som behandlas i utskottels betänkande nr 24. Detla harvaril en myckel viktig politisk fråga för och det är glädjande attse hur opinionen har svängt. Jag kommer ihåg hur 1973 närmast blevhånad av de poliliska motståndarna när han föreslog en målmedveten satsningfrån samhället på sparandets område. Den som tillsaltes idecember 1976 härtill uppgifi att samla material för regeringens förslag lillriksdagen 1978, och del är en viktig deluppgift dä det gäller att lägga framförslag om en effektiv användning av energin och hur man skall kunna påverkaelkonsumtionen i dämpande riktning. Inom detla område ligger frågor om stödtill åtgärder, som kan förbättra energihushållningen, och kommissionen kommeratt granska sektor för sektor i samhället. Det är helt klarl alt det finnsmyckel alt göra på detta område, dä vi slösar och misshushållar med energin pådet grövsta i vårt dyra fosteriand. Vi i fäster stora förhoppningarvid del forskningsprogram som finns i regeringsförslaget, och vi tillstyrkerockså det bemyndigande som regeringen begär för att göra mera långsiktigaåtaganden om stöd och forskning inom energiområdet. Denna linje med sparsamhel och elt rätt utnyttjande av våraenergiresurser kombinerat med satsning på utveckling och forsk- Särskilttillstånd att tillföra kärnreaktor kärnbränsle, m. m. Särskilitillstånd atl tillföra kärnreaklor kärnbränsle, m. m. ning inom samma område ärcentrala delar i folkpartiels energipolitik. Vi är tacksamma för denuppslutning som övriga partier nu visar i de delar där vi i ett tidigt skedestod ensamma. Beträffande kärnkraftens roll i vår energiförsörjning ser vi densom en parentes och vi måste ha blicken riktad mot del som mästekomma efter oljan och kärnkraften. Skapande av en ny, skonsammare och bättreenergivärld är del viktiga framtidsmålet. Jag yrkar bifall lill utskoliets skrivning på alla punkter ibetänkandena 23 och 24 samt avslag pä alla reservationer och de motioner som iövrigt finns i ärendet. HerrWÅÅG (s) kort genmäle; Slutsatsen av den här debatlrundan kring näringsutskotlets betänkande23 kvarstår; Ingen har under tre och en halv timmes deball påvisat något fel ivad jag påstått - det finns inga särskilda, nya säkerhetsskäl förknippade medavfallshanteringen som motiverar villkorslagen. Del är i dubbel mening enkärnfråga . HenÅNGSTRÖM (fp) kort genmäle;