prot · G00984 · 1976-12-31 00:00:00 — Man vet inte ens medsäkerhet hur mycket pengar som går hit eller dit. Administrationen äruppspaltad pä en rad olika organ och departement, som inte redovisar lillvarandra. Kompetensfördelningen mellan de olika organen är förvirrande ochoklar. Såär t. ex. forskningsrådens reformerade organisation ett fullständigtunderverk av byråkratism och oöverskädlighel. Rösträtt t. ex. har man bara omman har en tjänst av viss dignitet. Om en professor inte omförordnar enforskare, mister vederbörande rösträtten. Flertalet arbetande forskare ärutestängda från rösträtt. De nya forskningsråden skall utses av 106 elektorer,valda av 42 olika valkorporationer. Uppdelningen i valkorporationer och dendubbelt indirekta urvalsprocessen gör att valkorporationerna saknar kontrollöver del slutliga urvalet av representanter. Dessutom omöjliggörs i praktikenvarje försök från forskare vid olika universitet att uppsätta gemensammakandidater och arbeta för deras val på ett normalt sätt. Förvarje person med minsta administrativa erfarenhet ter sig denna labyrint somrena farsen. Den omöjliggör varje antydan lill sammanhang och överblick. Jag måslesom f d. statstjänsteman säga att det är närmast otroligt att en nyskapadorganisation på det administrativa planet inom statssektorn kan få se ul på delsättet. Vänsterpartietkommunisterna kräver att en parlamentarisk kommitté med majoritet av lönarbetarrepresenlanterfår vara högsta ansvariga instans för forskningens samordning. Kommittén börredovisa till . bör debattera forskningspolitiken som ensärskild fråga . Deltakrav sakbehandlas inte av utskottet. Man hänvisar till forskningsrådsnämnden,elt nybildat organ. Men det är inget svar. har inte deuppgifter som skulle åvila ett nationellt ansvarigt forskningspolitiskt organ.Forskningsrådsnämndens kompetens är oklar. Dels sägs den skola vara samarbetsorganför forskningsråden, dels skall den vara sidoordnad dessa, dels skall den ocksåha kontakter , 777. m. med den s. k. sektoriellaforskningen. Detta är ju fullständigt kaotiska administrativa riktlinjer. Detenda som sägs klart i utredningen är att forskningsrådsnämnden inte skall varaöverordnad forskningsråden. Därmed är den heller inget ledande organ, varkentill råden eller till de utanför råden stående forskningssektorerna. Vihävdar att det måste finnas en instans som har befogenhet att dra uppriktlinjer och utarbeta översiktliga förslag och göra detta med självständigheti förhållande lill fack- och sektorsorgan. Annars blir det ingenforskningspolitik. Vpkhar krävt all skall få tillfälle att diskutera forskningspolitiken istort. Det skulle kräva elt underlag i form av en samlad redovisning av denstatliga forskningens olika kostnader. harsammanställt en sådan. Den fanns också med statsbudget. Dennaredovisning har varit utsatt för granskning i olika sammanhang, och det visarsig att den är uppenbart slarvigt hopkommen. par exempel.Utrikesdepartementels forskningsbudget är för högt beräknad, och ingenkan ge besked om varför. Socialdepartemeniel räknar av statensöverföringar lill de kommunala undervisningssjukhusen som forskningsanslag. Detlyder i sin orimlighet på ett felslag med betydande belopp. Statistiken verkari alltför hög grad vara hopkok och ingen verklig redovisning. Den ger intryckav en rätt kuslig förvirring i statliga redovisningsmeloder och -principer. Ettsådant tillstånd av anarki och administrativ förvirring kan aldrig bilda grundför en samlad forskningspolitik. En upprensning bör ske i denna oerhördabyråkrati och denna för varje samlad syn på forskningspolitiken katastrofalasekiorisering och uppdelning. Attulbildningsutskollel tydligen inte ens har insett detta problem visar attutskottet saknar intresse för alt sätta sig in i forskningens arbetsvillkor.Det visar också att utskottet är ointresserat av makiproblemen - dvs.ointresserat av att bryta de kommersiella intressenas och de små professorsklickarnasmakt. Med tanke pä att den fackliga rörelsen här i har visat ettstigande intresse just för dessa maktproblem är det faktiskt beklämmande att semed vilken aningslöshet de socialdemokraliska utskottsledamöterna haraccepterat den borgerliga majoritetens resonemang på denna punkt. Siffrornaför forskningsanslagen - sådana de nu är - ger likväl en viss belysning av ettcentralt problem: forskningspengarnas fördelning. De visar med skrämmandetydlighet riktigheten av den kritik som vpk under många är har framfört motforskningens inriktning här i landel. Detsom främst faller i ögonen är den rent militära forskningens ledande roll;därnäst den kommersiella civila forskningens starka ställning. Av I 600 miO.kr. som kanaliseras via departementen går 600 miOoner till mililärforskning. Ipraktiken är militärforskningens ställning ännu starkare, eftersom en delcivila projekt har militärpolitiska bakgrundsmotiv. Militärforskningenfår 36 gånger så myckel pengar som samhällsvetenskapliga forskningsrådet, ochden får 16 gånger sä mycket pengar som trafikforskningen. De stora socialaproblemen i samhället och behovei av nya trafikstrukturer, nya trafiklösningar,fär tillsammans mindre än tiondelen så mycket forskningspengar som de militärarustningarna. Kanman, herr talman, tydligare visa vem som styr forskningspolitik ochforskningspengar i vårt land? Kan man klarare visa hur forskningen liggerutanför folkmajoritetens, utanför de fackliga organisationernas, utanförfolkrörelsernas kontroll? Jagvill fråga utskottet, kanske särskilt dess socialdemokratiska ledamöter:Tycker ni att detta är riktigt? Tycker ni det stämmer med den forskningspolitiksom arbetarrörelsen borde sträva efter? Slutligenberör vpk-motionen frågan om sammanblandning mellan privat och offentligtintresse i forskningen. Om jag, som jag ju råkar vara, är anställd somlänsplanerare vid en länsstyrelse, anses del självklart att jag inte kan förenadenna anställning med privat uppdragsverksamhet för ett affärsföretags räkning.Min opartiskhet och förtroendet för mig som offentlig tjänsteman skulle dågenast sättas i fråga. Och del är riktigt. Så måste det vara. Meni universitetssammanhang tycks inte normala regler för offentliga tjänstemänsbeteende eller över huvud taget vanlig anständighet gälla. Där kan statligapengar gå lill objekt som är helt inspirerade och styrda av kommersiellakoncerner. Där kan hela institutioner knytas upp till enstaka storföretag. Därkan forskningens ledande och ansvariga tjänstemän vara avlönaderådgivare åt storbankernas forskningsorgan. Detär för varje människa självklart att en sådan sammanblandning måste påverkaforskningens inriktning, måste påverka de ledande forskarnas arbete, deraseffektivitet och deras moral. Det är inte förenligt med förvaltningslagens andaatt del skall vara sä, och del är icke sunt för det offenlliga förtroendet. Maktenöver forskningen blir av allt större betydelse. Frågan gäller om riksdagenskall ha något grepp om forskningspolitiken eller inte. Skall kommersiellaföretag ha mer att säga lill om i forskningssammanhang änfackföreningsrörelsen? Skall forskning om nya förstörelsemedel gä föreforskning om daghemsbarns utveckling eller ungdomars sociala problem? Detta ärvad saken gäller. Detär en kuslig omedvetenhet som utskottet lägger , när det vägrardiskutera dessa problem i betänkanden och i debatter. I vårt parti är vi inte istånd till en sådan likgiltighet och cynism inför ett centralt samhällsproblem.Jag yrkar bifall till molionen 967. Tillsist finns en vpk-motion nr 939. I den yrkas pä 5 miO. för alt bygga uppelt arbetsmiOöregisler. Bakgrunden är i korthet föOande. Svenskdatapolitik och datautveckling har styrts av kommersiella intressen.Datasystemen har därför i huvudsak blivit ett instrument för företagsledningarsoch byråkratiers kontroll över produktionsprocesser och över människor. Vpkhar alllid krävt att datasystem och datainformation skall tjäna behovei avfolklig kontroll över byråkratierna och över kapitalet. Elllitet steg i en sådan utveckling vore uppläggandet av etl databaseratarbetsmiOöregisler. Där skulle l. ex. arbetsplatser och för dem viktigamiOödata registreras. Där skulle varje medicinskt fall införas. Pä det sättetskulle det skapas en översikt över yrkesskadorna och yrkessjukdomarna och derassammanhang med arbetsmiOöns speciella karaktär. Detta borde, tycker vi, vara enförstarangsuppgift i kampen för de arbetande människornas hälsa, speciellt ikampen mot de mänga smygande yrkessjukdomar som alltmera breder ut sig. Ocksåhär inträffar det märkliga. Utskottet avstyrker utan motivering kravet.Motionen sakbehandlas inte. Det förs ingen argumentation. Det ges ingenhänvisning. Del ges ingen synpunkt på hur man skall få grepp om informationbeträffande arbetsmiOöproblematiken. Jagvill fråga utskottets talesman: del en systematisk attityd när utskottetgång på gång vägrar sakbehandla kommunisternas motioner? Isamma betänkande behandlas en motion om cystisk fibros. Den avstyrks, men efteren relativt utförlig sakbehandling. Det förekommer också en motion omtermoluminiscenslaboratorium. Den avstyrks efter en visserligen kortfattad mendock på sakfrågan inriktad motivering, detta trots alt det är en motion i ettmycket begränsat specialämne. Ärdel meningen att vi skall klassificera ledamöterna i , så attvpk-ledamöler skall betraktas som en lägre form av ledamöter, som man intebehöver bry sig om? Är det meningen att initiativ från vpk-ledamöter skallutelämnas från den normala beredning som riksdagsutskotten enligt gällandeordning skall göra? Jag har här ett betänkande från ett annat utskott,lagutskottet, över en vpk-motion. Utskottet avstyrker motionen, men efter enmyckel seriös och grundlig sakbehandling och diskussion - någonting förutbildningsutskottet att ta efter. I det föreliggande betänkandet frånutbildningsutskottet är faktiskt vad som sker att man gång på gång så att sägaviftar åsido vpk-motioner utan någon sakbehandling, och det görs mycket tydligtoch mycket demonstrativt. Jag anser detta oförenligt med rikets författning,och jag betraktar det som ett uttryck för en medveten arrogans. Jagyrkar bifall till molionen 939 och vill notera att vpk-gruppen kommeratt rösta för den socialdemokratiska reservationen vid betänkandet. Hen NORDSTRANDH (m): Jag skall replikera i på en punkt. Hanfrågar om det är en systematisk attityd som vi har i utbildningsutskottet attinte sakbehandla kommunisternas motioner. Givetvis har vi icke en sådanattityd. Vi behandlar dem lika sakligt som andra partiers motioner. kan ju läsa litet på s. 5 Detär en hel sida som vi ägnar kommunislmo-tionen. Om det sedan är sakbehandlingeller inte får väl ha sin åsikt om. Iövrigt skulle jag viOa börja med medelsanvisningen lill forskningsrådsnämndenför näsla budgetär. En socialdemokratisk motion, för vilken , har alltså yrkat på ytteriigare medel till forskningsrådsorganisalionen.I en reservation påyrkar utbildningsutskottets socialdemokrater att den ibudgetpropositionen föreslagna medelsanvisningen till forskningsrådsnämndenskall räknas upp med 2,5 miO. Omdetta, , är endast att säga att utskottets majoritet, såsom ocksåuttryckligen sägs i betänkandet, delar motionärernas uppfattning att ett högrebelopp i och för sig vore önskvärt. menar man dock alt ekonomisktutrymme för en sådan anslagshöjning, även om den är måttlig - myckel måttlig t.o. - f n. icke finns. Frågan måste ställas . Personligen vill jagsäga att jag hoppas att väntetiden skall bli kort. Däremotär utskottsmajoriteten ense med minoriteten om att regeringens förslag tilllösning av resursfrågan vad beträffar fördelningen pä olika forskningsråd av7,5 miO- kr. endast skall avse en koriare övergångstid och att detta belopp,som anslagils för nästkommande budgetår, bör fördelas på de tre forskningsrådeninte bara sä snart, som ulskollel har skrivit, utan också så snabbt som dessasmedelsbehov bättre kan överblickas. Med del får väl oppositionen låta sig nöjaför den här gången. Allforskningens frihet på något sätt skulle vara i fara genom regeringenshandlande i den här frågan, det är väl ändå att ta i, ! Jag kaninte se att forskningens frihet på något sätt här skulle naggas i kanten. Menjag har det oaktat den uppfattningen att det är lämpligare att förfara på annatsätt än man här har gjort i budgetpropositionen. Ikonsekvens med vad jag lidigare sagt om bristande utrymme för anslagshöjningarkan utskottet inte heller biträda det kommunistiska yrkandet alt 5 miO. kr.utöver regeringens förslag skall anvisas till dethumanislisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet för igångsättande av eltforsknings- och ulvecklingsarbeie som skulle syfta lill all bygga upparbetsmiOöregisler. Jag vill inte på något sätt förneka - det vill ingen utskottet heller - att sädana register kan vara behövliga och lill nytta, menutskottet kan det oaktat av resursskäl icke tillstyrka beloppet . Vadslutligen angår vpk-motionens yrkande om alt riktlinjerna för den svenskaforskningspolitiken skall omformuleras i den i motionen angivna riktningen, förvilket yrkande i talade med sedvanlig briOans men också medsedvanligt överdåd och med överord, vill jag å utskottets vägnar endast erinrahonom om att några av de frågor som tas upp i motionen berördes av isamband med propositionen om forskningsrådsorganisalionen. Yilerligareär det nu så, som väl vel och f ö. kan läsa sig till i utskottsbelänkandet,att utredningsarbetet inom forskningsråds- utredningen fortsätter ochi rask takt närmar sig sill slut. Den senare delen av forskningsrädsulredningenhar ju dessutom fått fiera nya direktiv på förslag från . I detarbetet, som jag är ganska välbekant med, behandlas en rad frågor som är av betydelseför inriktningen av den svenska forskningspolitiken. Där beaktas ocksåönskemålen frän löntagarorganisationerna att få del av och infiytande på det ilandet pågående och framtida forsknings- och utvecklingsarbetet. När herrSvensson står här och säger att utredningen icke sysselsätter sig medforskningspolitik tar han alldeles miste. Attnär utredningsarbetet närmar sig sitt slut - det vet jag att det gör - medföregripande av detta arbetes resultat och förslag fatta beslut - det ärinte bara fråga om att diskutera utan också fråga om att falla beslut - om enomformulering av riktlinjerna för den svenska forskningspolitiken i den enaeller andra riktningen är icke motiverat. För uppfattningen att dettaställningstagande skulle vara konstitutionellt oriktigt fär sökastöd där han kan få det. Hos utskottet kan han, som jag ser det, icke fä sådantslöd. Beslut om svensk forskningspolitik får tas . Jag yrkar bifall tillutskottets hemställan i dess helhet. Hen i (vpk): Jag hade naturligtvis inte väntat mig något erkännande från herrNordstrandh om alt man pä det här sättet sidobehandlar vissa motioner. Men omdet nu inte har skett medvetet skulle det alltså ha skett av slarv eller slump.Jag tycker i och för sig att det är föga bättre. Jag har föOt den här frågansedan 1971 och mycket starkt känt den attityd som har strömmat mot mig frånutskottets talesmän när jag fört vårt partis talan i den. Jag vet alltså vadjag säger på den punkten. HerrNordstrandh skall ändå, när han nu åberopar utskottets hänvisning tillforskningsrädsutredningens fortsatta arbete, vara medveten om att han inte meden sådan hänvisning kan föra undan vpk-motionen när det gäller t. ex. yrkandenaa), b) och c) under p. De yrkandena rör militärforskningens ledande roll,uppdragsforskningen och sammanblandningen mellan privat och offentligt samt dekommersiella intressenas insteg i den statliga forskningen. Utredningensysslar mig veterligt inte - och kommer inte att syssla med - de frågorna. Densysslar i huvudsak med organisatoriska och administrativa frågor; de ärnaturligtvis av viss relevans för forskningspolitiken , och ingenhar förnekat att de har en sådan betydelse - men det räcker inte som motiveringför alt avfärda de avgörande problemen om resursfördelningen i stort. Vi fåringet svar på frågorna om del är riktigt att militärforskningen skall ha dennaoerhörda ledande roll och vara liksom motor i all forskningspolitik, omuppdragsforskning skall tillåtas i den utsträckning och i den form som den nutillåts - med de betänkliga föOder som jag under mänga är i olika sammanhangoch med exempel från olika institutioner har påvisat - och om kommersiellaintressen skall få insteg i forskningen och styra teknologi ochframtagande av produkter pä rent kommersiella grunder på det sätt som sker. Jaghar inte kunnat finna att de här frågeställningarna las upp i utredningsdirektiveneller i det som jag känner till av forskningsrådsutredningens arbete, herrNordstrandh. Rätta mig på den punkten om jag har fel. Om jag har rätt kan inteforskningsrådsutredningens fortsatta arbete vara ett motiv för att a) vägrasakbehandla motionsyrkandena i utskotisbetänkandet och b) inte viOa ta endiskussion om dem här i kammaren? Del är väl ändå uppenbart! Jag hänvisaråterigen till det aktuella betänkandet från lagutskottet över envpk-motion om en hyresfråga, där man på ett helt annat sätt fördjupar sig i ettsakresonemang och sedan yrkar avslag på motionen med de motiveringar man drarur detta sakresonemang. Hen (): beklagade att det inte flnns ekonomiskt utrymme föratt öka insatserna på forskningsområdet. Jag vill bara konstatera all vi i dagupplever en sällsam situation på forskningsområdet -nämligen all resursernatill forskningen minskar, att fonderna mer och mer töms och att man inte fårlillräcklig kompensation för kostnadsökningarna. HerrNordstrandh anser inte alt forskningens frihet skulle vara i fara på grund avanslaget om 7,5 miO. Del anser inte jag heller efter behandlingen iulskollel, eftersom utskottet är enigt om att regeringen inte bör få egnapengar, som den direkt skall kunna styra till enskilda forskningsprojekt. Ettav argumenten för anslaget om 7,5 miOoner var, som det står ibudgetpropositionen, att man skulle kunna använda pengarna för planering ochkontaktverksamhet för att fä till stånd större enskilda forskningsprojekt, t.ex. forskning rörande cancersjukdomar. Men det är en sak för råden att fallabeslut om själva projekten. klagar på alt vi i utskottsbetänkandet inte sakbehandlar vpk;s motion.Nu är det väldigt svårt att diskutera de här frågorna i sak med Svensson.När han behandlade forskningsrådsnämnden lämnade han en i allra högsta gradosaklig redogörelse för den. En av de saker anmärkte på var attvi inte diskuterar maktrelationerna, dvs. löntagarnas och allmänhetensinflytande pä forskningen. Men just i forskningsrädsnämnden har de fackligaorganisationerna och allmänintresset majoritet. Det är också en uppgift för denatt i första hand svara för den forskning som är viktig från samhälletssynpunkt. Vidare är det klart uttryckt att löntagarna skall vara med i detberednings-och prioriteringsarbete som bedrivs under forskningsråden. Praktiskttaget alla de frågor som i övrigt lar upp be-handlas,nu - del harherr Nordstrandh också nämnt - i den andra etappen avforskningsrådsutredningen. Vi vill skapa förutsättningar för att påett övergripande sätt diskutera forskningsfrågorna, både vad som satsas påmililärforskning och vad som satsas på annan forskning. 5 protokoll 1976/77:84-86 diskuterar och kommer medförslag om hur vi skall kunna fä en realbehandling i utskott och riksdag omövergripande forskningsfrågor. Vihar också till uppgift att ytterligare undersöka hur löntagarorganisationernaskall fä ökade möjligheter att själva ta initiativ till forskning, så att manpå ett helt annat sätt än nu kan balansera det alltför stora kommersiellainflytandet över forskningen - på den punkten häller jag med . Närdel här malerialel framläggs får vi möjligheter till en ökad sakdebatt. Meneftersom utredningen pågår och beräknas vara klar måste vi iutskottet för dagen nöja oss med de skrivningar vi gjort. HenNORDSTRANDH (m); sade all anslagen lill forskningen var litet magra och aUdet såg ut som om de höll på all kontinueriigt minskas, om jag förstod honomrätt. Jag hyser också en viss oro för det. Därför vill jag gärna uttala - förmig och många andra - att vi skall medverka till att anslagen till forskningensnarare kontinuerligt kommer att öka än kontinueriigt minska. - Det vill jagklart ha sagl, vid sidan om. När det gäller får jag instämma i vadherr redan sagt - vi arbetar ju båda i den utredning som härdiskuteras. De flesta av de problem som har tagit upp behandlasav utredningen, inte minst befallning med forskningsooliiiken, inflytandetpå den och informationen om den. Utredningen behandlar alltså helt enkeltfolkrepresentationens möjligheter att om inte styra så i alla fall initiera ochge slöd åt olika forskningsgrenar. Men vi behöver, , litetytteriigare underiag för diskussion och beslut innan den väldiga debattenkommer i gäng. I en sådan diskussion må väl det förslag i daggjort sig till talesman för vara ett stort element. Förmodligen kommer mångaatt motsäga honom, och det önskar väl . Hen i (vpk); Ett par anmärkningar av korrigerande natur till vad som har sagts avherr och . HerrSundgren hänvisar till att den nya forskningsrådsnämnden har majoritet av löntagarintressenoch allmänintressen. Vi hade föredragit att den haft en majoritet avlöntagarintressen. Bakom det där med allmänintressen kan döOa sig litet avvarje som inte alls är förenligt med löntagarintressena. Men det är kanske iviss mån en detaO. Svagheteni resonemang, att han försöker upphöja forskningsrådsnämndentill ett övergripande forskningspolitiskt organ, är just detta att del enligtvad jag kunnat läsa mig till i er utredning inte alls är meningen attforskningsrådsnämnden skall bli det. Den är efter vad jag kan förstå något avett administrativt missfoster med avseende på sin oklara kompetens och sinoklara ställning. vara överordnad ellerunderordnad, den skall inte ha någon övergripande auktoritet över de utanförforskningsråden stående forskningssektorerna och organen, den skall inte ens iförhållande lill forskningsråden ha någon högre kompetens. Detär en mycket märklig och oklar form och organisation som man föreslär. Överhuvud laget är det säreget att man i administrativa sammanhang föreslår någotsådant. Det verkar på mig som den totala förvirringen. När man bygger upp enadministration måsle man från början vara noga med - och det är man som regel -att kompetensgränserna blir klara, att bestämmelserna om över- och underordningm. m. blir tydliga. Här är det så att säga alll och ingenting - alll tyckssväva i luften. erkänner också att forskningsrådsnämnden inteskall vara forskningspolitiskt ledande; den skail vara samordnande ochinitierande, men den skall alltså inte ha del grepp som möjliggör att den förväsentliga prioriteringsresonemang och också har politisk makt att sätta bakomsina ord gentemot de andra forskningssektorerna. Detär ett sådant organ, som sedan kan ha en direktkanal till och på varsunderlag vi här kan debattera forskningspolitiken i stort, som vi harefteriyst, inte ell organ med en hell oklar och. diffus kompetensfördelning.Som slatstjänsleman och administratör skulle jag personligen inte viOa arbetai den organisationen. Jag kan tänka mig all det administrativt, beslutsmässigtoch kontorsmässigt måste bli en helt förvirrad form av arbete som kommer attbedrivas med den oklara organisation som läggs upp här. Nuär det emellertid inte bara fråga om etl organisatoriskt problem utan också omett politiskt. Där efleriyser jag fortfarande en förklaring om man anser detrikligt - så myckel av en politisk attityd kan vi väl ändå få redovisat av demsom har suttit i utbildningsutskottet och behandlat dessa frågor - attmilitärforskningen här i landet får 600 miO-kr. medan samhällsvetenskapligaforskningsrådet får 15 miO. för alla sina mångskiftande behov - socialabehov, samhällsvetenskapliga behov osv. Ochtill sist; Är del inte märkligt, är del inte en bitter illustration till vilkavärderingar som ligger bakom den nuvarande svenska forskningspolitiken, attdet inte etl ögonblick ifrågasätts alt militären skall få 600 miO- kr. per årtill sin forskning men att man avslår kravet på 5 miO.