prot · G00948 · 1976-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1976/77:48 Förhandlingarnaleddes till en början av herr förste vice talmannen. § 1 Samordnadsysselsättnings- och regionalpolitik (forts.) Fortsattes överläggningen omarbetsmarknadsutskottets betänkande 1976/77:7. HenÅNGSTRÖM (fp): Vi är nu inne i andra halvleken av denna, debatt, och jag skall ladelta tillfälle i akt alt göra ett kort svep över bakgrunden till den debattsom vi för . Det är en mycket allvarlig bakgrund. Den svenska ekonomin äri obalans och näringslivet har stora svårigheter. I en strid ström kommervarsel om friställningar från arbetsplatser landet mnl. Vilketförskönande ord, falskt förskönande är inte ordet, friställning! Friställning,då associerar man väl lill någon form av frihet, men innebörden av ordetfriställning är ju raka motsatsen! Man tvingas bort från sin arbetsplats,tvingasin i ett försämrat ekonomiskt läge och föriorar den trygghet och denmening i tillvaron som ett arbete innebär. Samhällets ansvar att ge människornaarbete och trygghet har ett stort socialt och djupt mänskligt innehåll. Omdessa värderingar är vi väl alla ense i denna kammare, men då det gällerresurser och åtgärder skiOer sig åsikterna. Det betänkande som arbetsmarknadsutskottetlagt fram om en samordnad sysselsättnings- och regionalpolitik greppar överdet stora problemkomplexet "arbete och trygghet"", och jag skallkommentera det i valda delar. Närden svenska ekonomin och näringslivet har problem drabbas alltid de redantidigare sysselsättningssvaga områdena svårast. Geografiskt kan man lokaliseradessa svårigheter främst till skogslänen, men det finns också andra områden iSverige som har stora svårigheter, bl. a. de områden där branschkrisernahärjar. Branschkriserna är ofta konjunklurföreleelser. Ligger förelagen iexpansiva områden av vårt land hankar de sig ofta över en konjunktursvacka - avegen kraft eller med hjälp av samhällel - eller också tar annan industri såsmåningom över och ger nya arbeten till människorna. I etl längre perspektiv äralltså prognosen inte så dålig, även om lägel just nu är rätt dystert i en delstörre industriområden. Meni skogslänen och i vissa glesbygder längs vår västra gräns är problemen mereller mindre eviga. Här finns fortfarande - eller har funnits - storaråvarutillgångar. Dessa har exploaterats hårt och har därmed verksamt bi- 10Riksdagens protokoll 1976/77:478 dragit till den ekonomiskastabilitet och höga standard som kännetecknar det svenska folkhushållet.Råvarorna har tagits från glesbygderna och transporterats till andra delar avSverige där de varit basen för den industriella utvecklingen. Medanman avverkade och transporterade skogen med mänsklig arbetskraft och brötmalmen på samma sätt gav också dessa hanteringar tillräckligt arbete och liv åtrader av små, blomstrande byar och samhällen. Men förädlingen skedde i andradelar av , och när arbetet efter hand rationaliserades och maskinernaövertog huvudparten av råvaruskörden sinade arbetstillfällena. Människorna iglesbygden fick då stora svårigheter. Jag tror att det är viktigt att mankänner till den historiska gången av denna process. Den ställer del svenskasamhällets ansvar mot människorna i dessa bygder i en bjärt belysning, ettansvar som ingen kan bestrida. Nuär läget dystert i större delen av . Den konjunktursvacka vari Sverigebefinner sig har sitt oroscentrum i glesbygdslänen. Del är ell känt faktum attnär konjunkturen viker i får de sysselsättningssvaga delarna av landetförst känning av detta. Det börjar med mindre efterfrågan på råvara, mindrelegoarbeten till småindustrin, och sedan är cykeln i gång. Och när konjunkturervänder kommer uppgången sist till glesbygdslänen. Då kör industrin först påråvarulager, man börjar ropa på arbetskraft och då når suget den norriändskaungdomen som går ulan jobb hemmavid. Utarmningen går på detta sätt i vågor, somdyningar till konjunktursvängningarna. Menvi är inte nöjda med detta förhållande, vi som bor uppe i norr. Det finnsbotemedel, och jag skall peka på några. Träindustrini norr har fortfarande en mycket låg förädlingsgrad. skickar vi i vägvirket från sågarna bara förädlat till plank och bräder. Del är egentligenarbetstillfällen som vi skickar i väg södeml på det sättet, arbetstillfällensom skulle kunna ta fast form om förädlingsindustrin låg i anslutning tillråvaran. Detta kan förverkligas med ett specialstöd till träförädlingsindustrini non, ett specialstöd som bör innehålla bitarna rådgivning, konsulthjälp,kreditslöd, hjälp med marknadsföring och produktutveckling. Dennaproduktutveckling bör ges särskilda forskningsresurser som bör ligga vid sidanom den branschforskning, främst med inriktning på processindustrin, som nubedrivs i . När näringsuiskottet var på besök i samtalade jag medrektorn på högskolan i , professor , om delta, och han var starktintresserad av att starta en filial till högskolan med inriktning på träteknikoch förlagd lill . och landstingethar startat en utredning om trä-varubranschens struktur och möjligheter tillvidareförädling, och man bör kunna bygga vidare på vad som kommer fram fråndenna utredning Ibr att skapa en lämplig modell för ökad sysselsättning inomträvarubranschen. Idetta sammanhang vill jag också understryka viklen av alt skogsvårdandeåtgärder ges högsta prioritet som beredskapsarbeten. Vi måste ökatillgången på skogsråvaran. Skogsvården ger etl lämpligt arbete för den tillfälligasysselsättningen, och den ger också mer arbeten . mycket riktigt påpekar har också det mindre och medelstora jordbruketen stor betydelse ur sysselsättningssynpunkt i . I Väster-botlen ärfortfarande omkring 10 96 av den yrkesverksamma befolkningen sysselsatt ikombinationen jord- och skogsbruk. Detta förhållande bör man ha klart för sig,när man skall bedöma stödet till det norriändska jordbruket. Inomvissa gmvområden håller malmen på att ta slut, och om man inte har ersättningsarbeteatt erbjuda dör hela bygder. Adakgmvan ligger inom ett sådant område, och detkan ej nog betonas hur viktigt det är att man sätter in åtgärder för att hittaersättningsindustrier i ett tidigt skede. Det finns ju prognoser som säger närmalmen kommer att ta slut. Dådet gäller bergshanteringen i stort i är det viktigt att Sverigesgeologiska undersökning flr ökade resurser för en kartläggning av de fyndighetersom redan uppläckts. Det vore tragiskt om en bygd hann dö ut, medan de malmfyndighetersom kunnat vara räddningen ligger slumrande i närheten. har SGU försmå resurser alt klara denna stora uppgift. Dettavar ett kort svep över några av de åtgärder som bör sättas in för att tryggaarbete och en framtid åt våra glest befolkade bygder. Jag skall nu komma in påett konkret ärende, där jag f n. firar femårsjubileum som motionär. Det gällersysselsällningsskapande åtgärder i Vindelådalen. Det var somOlof kungjorde att regeringen beslutat att sparaVindelälven från vattenkraftsutbyggnad, och som ersättning för desysselsättningstillfällen som därigenom gick förlorade för folk skulleandra varaktiga arbeten skapas. Vi känner alla till den långa föOetong somsedan tog vid med utredningar och kommittéer av olika slag, men löftet väntarännu på att infrias i alla väsentliga delar. Hela - speciellt den övredelen, t. ex. Sorseleområdet - har sakta lidit tvindöden. Här har man dåligavägar, dåliga fömtsättningar för näringslivet och stor arbetslöshet somsärskilt drabbar ungdomar och kvinnor. Den unga generationen har måst fiytta,och befolkningen har minskat till hälften. Undertaget förkommunikationer, affärer, post och annan service har försvunnit. Del är i storadrag vad som skett med denna bygd, som för drygt sex är sedan fick löftet omsärskilda insatser. Somunderiag för min egen motion och fiera andra motioner i samma ärende ligger enutredning som i gjort. Där föreslås ett brett registerav åtgärder i samverkan mellan stat, kommun och enskilda. Tonvikten i dettaprogram är lagd på en snabb upprustning av vägnätet. Del är glädjande attutskottet nu reservationslöst ställer sig bakom motionsyrkandei och föreslåratt ger regeringen till känna vad utskottet anfört. När beslutet välär fattat i är det hög tid att handla. Del som bör ges förtur iåtgärdsprogrammet är ett forcerat vägbyggande - det ger sysselsättning både påkort och på lång sikt. Vidare bör de åtgärder som direkt rör Vindelådalen haförtur - åtgärdsprogrammet omfattar ett vidare område än själva ådalen.Lämpligt vore också att regeringen tillsatte en arbetsgmpp vari ingick bygdenseget folk så att de själva får vara med och bestämma vilka åtgärder man skallsatsa på i första hand. har alla beslut fattats över huvudet påmänniskorna i Vin- Varför intelåta dem vara med och bestämma själva för en gångs skull'' Jag lyssnade med särskiltintresse på det inlägg som i Detta speciella intresse berodde Samordnad närmastpå att i varit en av de ivrigaste sysselsäimings- och påskyndarna av en utbyggnad av . Han var det innan regeringen regionalpolitik Palmefattade sitt beslut om att för alltid skulle bevaras orörd i omtanke om kommandegenerationer. Han har fortsatt sin kampanj med växlande intensitet, ochdenna kampanj har på etl verksamt sätt bidragit lill alt osäkerheten ochoron i Vindelådalen ökat. säkert vetat vad de skulleplanera för: en utbyggnad eller en orörd älv med de värden som ligger idetta. Nutrodde jag att i skulle ge klart besked; gräver jagned stridsyxan och satsar på att ge den kompensation som den blivitlovad. Men jag bedrog mig - i kom med tusenreservationer för ett kommande ställningstagande i den ena eller andrariktningen. måsle jag be bekänna färg. Jag ser honom inte ikammaren, men han kanske lyssnar någon annanstans. skall fattabeslut om kompensation.sålgärder för den uteblivna utbyggnaden. Det är detreella innehållet i utskottets betänkande. Ställer upp på devillkoren eller har han något eget yrkande där åtgärderna avser något annat? Dethär är en fråga som det måste lämnas klart besked i. Slutligen,herr talman, har jag i motionen 286 yrkat att i kommun skullefå status som kommundelseenlrum. reste ulskollel i dettaområde och besökte då . De ledamöter som var med på resan ochfortfarande sitter i utskottet - del är en majoritet av utskottet - borde hahaft minnesbilden med sig att uppfyller alla fordringar man kan ställapå en ort för att klassa denna som kommundelseenlrum. Jag anser inte att detbehövs vidare argumentation i ärendet utöver vad som står i molionen, och jagyrkar bifall till molionen 286. Det gäller alltså punkten 23 i utskottetshemställan. Medsamma motivering föreslår jag också under punkten 25 att klassificerassom regionalt centrum. Jag yrkar alltså bifall till min motion 1975/76:662. Det hör kanske till god ton all jag innan jagavslutar detta anförande tackar utskottet föratl del tillstyrkt min motion allklassa /som kommundelseenlrum. Kanske har del vördnadsbjudandeutskottet smittats av den i grasserande Sienmarksfebern. Hen i (s); I det betänkande som vi nu diskuterar behandlas även en motion väckt avherr i Stenkyrka och undertecknad. I vår motion 1975/76:858hemställer vi att måtte uttala att då det gällerregionalpolitiska åtgärder tillföres del inre stödområdet. I betänkandetsinledning, då det gäller riktlinjer för sysselsättnings- och regionalpolitiken. anför utskottet altarbetet är av grundläggande betydelse för individ och samhälle. Det ger medelför en god försörjning och är en väg till social gemenskap. Man anför vidarealt för all upprätthålla de regionalpoliliska målen förutsattes all människor iolika regioner skall erbjudas likvärdiga sysselsättningsmöjligheter och enlikvärdig tillgång till social, kommersiell och kulturell service samt godmiOö. Delta låter rätt och riktigt, men hur är de faktiska förhållandena förGotland? i har i en redogörelse förarbetsmarknadsläget för anfört alt arbetsmarknaden påGotland har präglats av en ytterligare minskad efterfrågan på arbetskraft.Nedgången gäller såväl fasta som tillfälliga arbeten. Man kan också konstaleraen nedgång i anlalet sysselsatta inom den teletekniska industrin. Eftersom detäven normall finns för fl arbetstillfällen på Golland har lägel för desäsongmässigl anställda samt för dem som skall gå ut på arbetsmarknaden blivitspeciellt svårt. Jaghar här i min hand länsarbetsnämndens rapport över arbetsmarknadsläget inovember 1976. Av rapporten framgår all del totala anlalet arbetssökande inovember 1976 i förhållande lill har ökat från I 270 till I 406,eller med 136 personer. Av de arbetssökande var män och kvinnor. Nukan det av många uppfattas som mindre oroväckande när jag talar om 1 406arbetssökande, men om jag nämner att dessa 1 406 personer utgör så mycket som16,3 96 av hela LO-gruppen på så får ni ett annat perspektiv på hurstor gmppen arbetssökande är. Om man fördelar ungdomarna i åldersgrupper såfinner man att utgjorde ungdomar upp till . I åldersgruppen 18-19 årvar det 20 "n och i var det . Totalt utgjordegruppen ungdom av de arbetssökande. Medde här siffrorna som bakgrund kan man konstatera att arbetstillfällena ärklart otillräckliga. Problemen på den gotländska arbetsmarknaden uppvisarsåledes alltjämt stora likheter med förhållanden som är rådande i det inrestödområdet. Omman, .som det gjorts i länsprogrammet för , siktar på ettbefolkningstal av 55 000-56 000 för att åstadkomma en stabilare grund förkommunens ekonomi och i olika avseenden ge öns invånare erforderligtserviceutbud, torde enligt länsprogrammet I 500 nya arbetstillfällen behövanyskapas, utöver den uppställda prognosen, fram . En sådan ökningkan av naturliga skäl inte ske ulan att myckel kraftfulla åtgärder insattesfrån samhällets sida. I detta sammanhang skall man också ha i minnet att del avstatistiska centralbyråns sammanställning över folkmängd i tätorter ochglesbygd i landet enligt folk- och bostadsräkningen 1975 framkom all den ortsom har den största glesbygdsfolkmängden i absoluta tal är Golland föOt avSkellefteå. Jag citerade begynnefsevis detta betänkandes inledning, där man säger; ""Arbetetär av grundläggande betydelse fbr individ och samhälle. Det ger medel för engod försönning och är en väg till social gemenskap."" Hurser då inkomstförhållandena ut pä ? Sedan man läst den sammanställningsom Sydöstra gjort gällande bl. a. skillnaden i utgående lönmellan LO-kolleklivels anställda i I, H och K län och riksgenomsnittet, kanman konstatera att en anställd på Golland hade en årsinkomst som låg4 . i har tidigare i dagberört just de här uppgifterna, varför jag inte skall gå närmare in på dem. Enviss utjämning har skett, men fortfarande kvarstår dock betydande skillnader,som vid hänsynstagande till regionala kostnadsskillnader framstår som änstörre. Somstöd för detta konstaterande kan åberopas att statens pris- och karlellnämnd isamband med förbättringen av transportstödet for utförde enkartläggning av prisförhållandet inom tre större varuområden, nämligendagligvaror, hushållskapitalvaror och byggprodukier. Som jämförelseregionervalde man och . Slutsatsen i SPK:s totalbedömning blev alt dengenomsnittliga prisnivån på ligger över prisnivån ijämförelseregionerna på fastlandet. Vid beaktande av regionens lågamedelinkomst, låga löneläge i industrin samt höga kostnadsläge framstår del förvar och en att är starkt missgynnat. Detär inte bara vi valda ombud för som har uppmärksammat problem.Det finns ju motioner från samtliga partier utom vpk, i vilka man uttalar attGotland bör tillhöra det inre stödområdet. Menvad svarar utskottet oss motionärer? Jo, man skriver på s. 29 i betänkandet: "Efterdél motionerna väcktes har sysselsättningsutredningen filt till-läggsdirektivom den regionalpolitiska stödverksamhetens utformning. Utredningen skall bl.a. undersöka fömtsältningarna Ibr alt effektivisera nuvaranderegionalpolitiska medel som är inriktade på att direkt påverka industri- ochserviceföretag." Vidareciterar utskottet ur direktiven och avslutar sill resonemang med föOande rader; "Motbakgmnd av det anförda finns del inte anledning att föreslå attvidta någon åtgärd på grund av de aktuella motionsyrkandena om principen medstödområden eller beträffande områdenas avgränsning."" Jagbeklagar att utskottet inte har sett mera positivi på vår hemställan, och jaggör det med tanke på alla de uttalanden som gjordes under årets valrörelse. Omjag inte räknat helt fel, så var det fyra nuvarande statsråd som vid besök påGotland uttalade sig för att Golland bör tillhöra inre stödområdet. talade vid ett offentligt möte i , ochenligt tidningsreferat gjorde han föOande uttalande: - Vivill gå vidare i fråga om regionalpolitiken. har sådana problem att del bör jämställas med kommunerna i inre stödområdet. var på Golland , och i referat frånhans framträdande kan man läsa: - centralaledning ställer upp på Gollandscenterns fyra lokala valfrågor: Arbete åtgotlänningar på . Vägpriser över vattnet även förpassagerarna. Samt lill inre stödområdet. Vi gör det, sade herrAntonsson, därför att del är rättvise- och solidariletskrav som helt går ilinje med strävan att skapa balans mellan olika regioner. Iell tidningsreferat kan man läsa att de nuvarandestatsråden och besökt och där bl. a. uttalatatt elförsörjningen med del snaraste måste ske till samma priser som dem somgäller för landet i övrigt. Regionalpolitiska åtgärder bör vidtas inom ramen för satsningarna i det inre stödomrädet,hette det vidare. Mendessa uttalanden gjordes före . Sedan man kommit iregeringsställning är man kanske inte lika positivt inställd till . DenII svarade industriminister på enfråga av om införlivande av Golland med del inre stödområdet. I protokolletfrån överläggningen kan man läsa föOande: ""Deregionalpolitiska problemen påGotland har inte sådan styrka-jämfört med dekommuner som tillhör inre stödområdet - att ställning redan nu måsle tastill om skall inlemmas i det inre stödområdet." Jaghoppas att svar bara är hans personliga uppfattning och inte ettuttryck för hela regeringens inställning. Jaginstämmer i konstaterande när han tackade för svaret. Han sadeföOande; "Att man skulle behöva dröja till 1978 eller ännu längre innanriksdagen kan ta ställning till den här frågan finner jag djupt beklagligt."" Jag känner oro med tanke på dem som bor på . Detmåste enligt min bedömning vara i hela landets intresse att i möjligaste månskapa förutsättningar för en bättre utveckling, så att näringslivet kan förnyasoch ge sysselsättning åt befolkning på . Jag ber med detta, herrtalman, alt få yrka bifall lill vår motion nr 858. i Stenkyrka och jag har även en annan motion som behandlas i dettabetänkande, nämligen motion nr 1853, som gäller som primärt centrum. kommer väl senare att utveckla motiven lör vår motion. Jag vill härbara lacka för att hon i sitt anförande berörde molionen. Jag ficken känsla av alt hon inte var helt oförstående för våra problem. Hen i (fp): När den här debatten om regionalpolitiken och sysselsättningen harpågått i nära och det snart hållits hundratalet inlägg av statsrådoch riksdagsledamöter, kan ju det mesta synas vara avbetat. Därför skall jag,herr talman, inskränka mig lill att ta upp några delproblem. Fråganom den samordnade sysselsättnings- och regionalpolitiken rymmer mångakomponenter. En sådan är gränsdragningen mellan den statliga förvaltningenskompetens ute i länen och de folkvaldas inflytande inom regionen. Frågan omden regionala samhällsförvaltningens uppgifter och or- ganisalion har behandlatshär i så sent som med anledning av den dåvarande regeringensproposition /76:168, som fö. i sin lur byggde på länsberedningens förslag. Ipropositionen föreslogs bl. a. att huvudmannaskapet för den samordnaderegionala samhällsplaneringen även fortsättningsvis skulle åvila länsstyrelsen.Enligt propositionen skulle dock föreskrifter för samråd mellan länsstyrelseoch landsting införas i länsstyrelseinstruktionen. Enligt dessa föreskrifterskulle för och länels kommuner redovisa aktuellafrågor i anslutning lill länsplaneringen. Folkpartiethävdade då liksom tidigare den principiella inställningen alt den regionalasamhällsplaneringen skulle ha landstingen som hijvudman. Vi efteriyste såledesett ""länsdemokratiskt" alternativ till de mer"länsbyråkraliska" alternativen. Förslag i samma riktning framladesockså från de övriga nuvarande regeringspartierna. Dettasynsätt kommer till ullryck även i regeringsförklaringen i år.Där sägs nämligen att en länsdemokratireform skall påbörjas samt att centralauppgifter, särskilt i vad gäller regionalplanering, överförs från de statligalänsstyrelserna lill de folkvalda landstingen. Somframgår av utskottets betänkande har uiskottsmajoriteten velat betona vad somsägs i regeringsförklaringen om förstärkning av den kommunala självstyrelsen.Större möjligheter måsle sålunda ges till medborgarna att genom ökad insyn ochoffentlig debatt påverka utvecklingen inom den egna regionen. Delta ärspeciellt väsentligt med tanke på att samhällsverksamheten på länsplanen undersenare år fått allt större omfattning. Huvudpartenav de nytillkommande uppgifterna åvilar emellertid statliga organ och då främstlänsstyrelserna. Jag kan inte finna att detta är en tillfredsställandeordning. Det är alltså naiurligi, enligt mitt sätt att se, att bygga vidare påden tradition av folklig självstyrelse som landstingen representerar. i var i sitt anförande före middagspausen tveksam lilldemokratiseringen av länsfunkiionerna och ifrågasatte landstingen som organgenom att, som jag uppfattade det, litet föraktfullt tala om all ett federaltsyslem är på väg att växa fram. gjorde också anspråk på altföreträda betydande grupper i sitt hemlän. Det kunde därför vara intressant atthöra om testat just frågan om att avskaffa t. ex. iKalmar län? Medlandstingen som dominerande styrelseorgan på den regionala nivån uppnår manockså alt regionen får en mera enhetlig ledning, att de viktigareplaneringsfunktionerna kan samordnas, att de avgörande besluten kommer attfattas av folkvalda lekmän som är direkt ansvariga inför regionens befolkning. Hurden föreslagna förändringen i detaO bör genomföras måste givelvis bli föremålför studium. a. får ett överförande av etl stort antal samordnandeuppgifter på länsplan till landslingen inte innebära att statsmakternasnödvändiga samordningsmöjligheter, t. ex. för alt åstadkomma större regionalutjämning, elimineras. Enytterligare delkomponent i det betänkande som vi nu diskuterar ärortsslrukturen. Den nuvarande planen har gällt . Man kan konstateraatt situationen för de små orterna inte har försämrats - tvärtom, del har sketten förbättring för deras del. Man kan också påstå alt ortsplanen har medverkattill att utvecklingen av befolkningens sysselsättning under 1970-laletvaril relativt balanserad. Ortsplanensframtida roll däremot, menarvi, måsieändå faen utvärdering. Där har utskottetpekat pä all en av de viktigaste uppgifterna när det gällerregionalpolitiken är att förbättra den inomregionala balansen. Det problemethar den förra regeringen i sin proposition 211 skakat av sig genom att hävdaatt en väldifferentierad arbetsmarknad förutsätter tillväxt i de primäracentra. Mangår i den propositionen mycket hårt ut genom att helt kyligt konstatera attvad man kallar för ""små isolerade arbetsmarknader" även vid enförbättring förblir små och dåligt differentierade och att människor inte kommeralt uppleva dem som något alternativ. Därför sker en ytteriigare förstärkningav tillväxten just i de primära cenira och vissa större regionala centra. Ochså går man förbi problemet med den inomregionala balansen, något somuiskottsmajoriteten för sin del har betraktat som en av de allra viktigasteuppgifterna. För den skull menar inte uiskottsmajoriteten alt man skall spelaut fungerande primära centra mot insatser på de sysselsättnings-svaga områdenai värt land. Områden som i regel också är glest befolkade. Utskottet anser atten fortsatt koncentration kan medföra ökade problem att upprätthålla rimligservice, särskilt då i glesbygderna. Levnadsvillkorens successiva försämringför de kvarvarande i de allt mindre orterna och utvecklingen i del inrestödområdet t. ex. under 1970-talel inger onekligen oro.