prot · G009111 · 1976-12-31 00:00:00 — Man har frånnäringslivshåll framhållit att del är orimligt atl man skall behöva stämma enkund för att kunna göra gällande sin fordran. Närdel slutligen gäller frågan om vilka fordringar som skall preskriberas eflertio och vilka som skall preskriberas efler kan man måhända hävda att degränsdragningsproblem som har skulle uppkomma skulle kunna ge upphov till bådeintressanta seminarieövningar i civilrätt för de juriststuderande och kanskeockså en och annan uppsats i ämnet bör man dock understryka att tillnågon glädje för dem som skall använda lagstiftningen i sin praktiskaverksamhet kan knappast sådana gränsdragningsproblem bli. Vilken rättsligställning fakturor, orderbekräftelser och andra handlingar har i förhållandetill sådana regler kan vara svårt för den enskilde alt känna lill. Såväl förenskilda personer som för näringsidkare som inte har direkt tillgång lilljuridisk expertis skulle elt anlagande av preskriplionslagförslaget kunna ledalill direkta rättsförluster i denna del. Sammanlagetkan man alltså konstatera att de av socialdemokraterna åberopade argumenten förantagandet av en ny preskriplionslag inte kan anses bärkraftiga och attdessutom det förslag som lagts fram är behäftat med så många diskutablajuridiska konstruktioner och sannolikt skulle komma all leda lill så betydandetolkningssvårigheier och svårigheler. i rättstillämpningen alt del knappast kanfinnas några rimliga anledningar all anta förslaget Utöver vad som sagts kan tilläggas följande. Debatten i denna frågahandlar egentligen inte enbart om huruvida en ny preskriptionslag skall antaseller inle. Den handlar också om vad som skall krävas för all förändringarskall göras i civilrältslig lagstiftning, eller för den delen i annanlagstiftning som berör ett stort antal människor. har starkkrilik riktats mot lagstiftningsarbetet i vårl land. Del har hävdats atl förmånga lagar har producerats, all lagslift-ningen varil behäftad med brister iolika avseenden och all lagstiftaren genomgående inle har givit sig tid altgenomarbeta nya lagar. Den här kritiken har inle förls fram från någol enstakahåll utan från många som är verksamma med praktisk rällslillämpning. Del finnsdärför all anledning all la kriiiken på allvar. En framstående jurislprofessorhar uttryckt kritiken på följande säll: "Klagomål över den ökade massan avförfattningar liksom över hastigt och ofullständigt utarbetade lagtexter ochöver knapphändiga motiv i de s. k. departementspromemoriorna är emellertidmoment som återkommer så ofta i denna deball all man vågar nämna dem ulan allgöra sig skyldig lill ovederhäftighet" Ocksåmoderata samlingspartiet har i vid otaliga tillfällen påtalatriskerna med en lagstiftning som är hafsig och framforcerad. 1 det här falletkan man alltså konstatera att den socialdemokratiska minoriteten, som tidigarei regeringsställning har haft del yttersta ansvaret för lagstiftningsarbetet,kräver alt skall anta en ny lag som del inte finns något praktisktbehov av och som har åtskilliga här i debatten och i utskottels betänkandepåtalade brister. Omden allvariigt menade strävan med lagstiftningsarbetet skall vara all undan förundan reformera de delar av lagsliflningen som inte längre svarar mol dagensbehov och ersälla dem med en funklionsduglig lag-slifining men i övrigl inleförsvåra räilslillämpningen genom all ständigt införa nya regler, om strävanskall vara alt skapa så goda förutsättningar som möjligt för att enskildamedborgare själva skall kunna känna till gällande räiisregler, ja, då är delinle svårt att yrka avslag på den socialdemokratiska propositionen och bifalltill utskottets hemställan i dess helhet. 1detta anförande instämde () och (). HerrANDERSSON i (s): har inte varit i särskilt länge och är också en avkammarens allra yngsta ledamöter, men redan instämmer han i den kör som vi harhört så tidigare: Det produceras för många nya lagar i , den tidigare socialdemokratiska regeringen har alltid lagt fram dåligtskrivna lagförslag osv. HerrOllen ulnyUjar sina juridiska kunskaper till att raljera över propositionen,talar med litet förakt i tonen om seminarieövningar och frågar vad manlämpligast skulle kunna använda det här lagförslaget lill. Del skulle ha varitmera konstruktivt, om velat begagna sina kunskaper till all talaom, hur man på ett bällre sätt skulle kunna formulera de punkter som hankritiserar i propositionen. Vidare säger atl om vi nu skulle bifallapropositionen skulle del ändå inte bli någon nordisk rättslikhet Nej, det blirdet naturiigtvis inte på en gång, men jag har hävdat och hävdar fortfarande attbifaller vi propositionen tar vi ett stort steg i riklning mot en nordiskrättslikhet. Del är ett faklum alt i verkligheten har en treårigpreskriptionstid och en femärtg. Enligt skall t v.behålla en tioårig preskriptionstid. En sådan attityd är inte ägnad attunderiälla arbelel på all nå fram lill en nordisk rällslikhet. i nämnde förut att lagutskottels majoritetockså vid ell tidigare tillfälle har avstyrkt en socialdemokratiskproposition. Det är naturiigtvis ingen slump alt den propositionen i likhetmed den här har avstyrkts, utan det sammanhänger med alt den borgerligamajoriteten har velat markera alt det är betydelsefullt all lagstiftningenblir så klar och redig som möjligt och att man inte i onödan och i hafsigaformer framforcerar ny lagstiftning. Som i Södertäljepåpekar-jag framhöll det också tidigare - har mycket stark kritik riktats motdet lagstiftningsarbete vi har haft i vårt land under senareår. Det innebär inte att alla socialdemokratiska lagförslag skulle vara dåliga,men tillräckligt många har varit det för atl det skall finnas anledning altavslå en och annan socialdemokratisk proposition i den här riktningen. Närdet sedan gäller frågorna om nordisk rättslikhet och om vad man skall göra medpreskriptionsreglerna vill jag till en börian understryka att ävenom vi hade antagit det här förslaget, hade vi haft en mängd olikapreskriplionsregler på olika områden. Vi hade alltså inte haft någon enhetligpreskriptionslagstiftning. Ettarbete i riktning mot atl få en sådan enhetlig preskriptionslagstiftningskulle jag inte för min del motsätta mig eller avvisa. Del är väl möjligt attjust avslaget på den här propositionen kan vara en start för elt sådani nyttarbete. Det faller ju mycket väl samman med utskottets krav på kortarepreskriptionstid i konsumentförhållanden. Iövrigt noterar jag när det gäller det nordiska samarbetet på det här områdetatt vi inte rimligen skulle ha kunnat få en gemensam nordisk lagstiftning, ävenom vi hade antagit detta förslag. Men genom att avslå det öppnar vi ju även pådet området möjligheteratt måhända skapa just den gemensammapreskriptionslagstiftning som vi naturiigtvis i och för sig skulle hälsa medtillfredsställelse. HerrANDERSSON i (s): talar om , och sedan inför hanreservationen "måhända". Det visar ju hur osäker han ändå är om hurman skall lyckas klara detta. Imitt huvudanförande talade jag om alt den borgeriiga majoriteten i utskottetlidigare har avvisat en proposition om konkurslagsliftningen och avvisardella förslag. Del skall vägas mot de fördelar som hade följt med att kunna genomföradessa två lagsförslag som den socialdemokratiska regeringenhar föreslagit. I stället skall vi nu vänta på att i en oviss framtid herrOllén och andra kan komma med några lagförslag, för att se vilka lösningar detinnebär. HerrOLLÉN (m): Vi skall väl nu inle återuppta en deball om konkurrenslagförslaget.Jag vill bara säga atl det var ett utomordentligt exempel på en lagstiftningsom var framforcerad och onödig i det läget. Närdet sedan gäller vad som skall komma i framliden på detta område kan jagnaturiigtvis inte med bestämdhet säga någonting om när man exempelvis i Nordenskulle kunna få en gemensam lagstiftning. Det får ju framliden utvisa. På denpunkten vore det orimligt av mig att lova någol. Ensak kan jag däremot säga med bestämdhet, och det är atl loge man detta förslagi dag, så skulle man ha skapat regler som i många avseenden innebärolägenheter- och dessutom inte ha fått någon nordisk rättslikhet. Överiäggningenvar härmed slutad. Propositionergavs på bifall till dels utskottets hemställan, dels reservationen av herrAndersson i m. fl., och förklarades den förra proposilionen vara medövervägande ja besvarad. Sedan i begärt voteringupplästes och godkändes följande voteringsproposition: Densom vill alt kammaren bifaller lagutskottets hemställan i betänkandet nr 24 röstarja, den det ej vill rösiar nej. Vinner nej har kammarenbifallit reservationen av i Sö-' dertälje m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöler ha röstat för ja-propositionen. Då herrAndersson i begärde rösträkning verkställdes volering medomrösiningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: §15 Föredrogs kulturutskottets betänkande 1976/77:36 med anledning avproposilionen 1976/77:100 såviti gäller anslag lill filmstöd jämte motioner. Regeringenhade i propositionen 1976/77:100 bilaga 12 (ulbildningsdepariementel) underpunkten B 19 (s. 64-68) föreslagil dels att godkänna att skyldighetenför Stiftelsen all lämna bidrag lill driftkostnadernaför dramatiska institutet upphörde ft. o. m. budgelårel 1977/78, dels att tillFilmstöd för budgelårel 1977/78 anvisa ett reservationsanslag av . Idetta sammanhang hade behandlats motionerna 1976/77:481av () och i (c), vari yrkats atl hosregeringen begärde att hela ansvaret för barnfilmfrågorna lades påbarnfilmrådet, samt 1976/77:1134av m.fl. (s). 1.alt godkände att skyldigheten för Stiftelsen Svenska filminstitutetatl lämna bidrag till driftkostnaderna för dramatiska institutet upphörde fr.o. m. /78, 2. all till Filmstöd /78 anvisade ett reservationsanslag av , 3. atl skulle avslåmotionen 1976/77:481, 4. atl skulle avslåmotionen 1976/77:1134. Reservalion hade avgivits av herrar iLycksele, och , i samt herrar ,och (samlliga s) som ansett alt utskottet under 3 bort hemställa attriksdagen med anledning av moiionen 1976/77:481 som sin mening gav regeringenlill känna vad reservanlerna anfört om barnfilmområdel och om behovet av enparlamentarisk utredning om den statliga film-politiken i dess helhet Vid denna punkt hade avgivils elt särskilt yttrandeav () och i (m). Kulturpolitik bör, som jag ser del, ha två syften. Dels skallkulturpolitik skapa förutsättningar för delaktighet och valfrihet i kulturliveti ett brett prespektiv för alla medborgare och inte bara för en relativtbegränsad, privilegierad grupp, dels skall kulturpolitik ingå i och inteavgränsas från andra delar av vårt samhällsliv. Dennya kulturpolitiken vill klargöra att del föreligger ett direkt samband mellankulturpolitik och politiska värderingar och samhällets ekonomiska och socialastruktur. Detta innebär all kulturpolitik under gynnsamma betingelser kanmedverka till atl människor ifrågasätler det vedertagna och kritiserar ochangriper fördomar. Kulturpolitik kan stimulera till debatt och i bästa fallvisa på nya möjligheter för mänsklig samlevnad och utveckling. Ochjag ser i filmen ett ypperiigt instrument i vårt arbete mot de här högtuppställda målen. Filmen, och då kanske främst barnfilmen, utgör ett viktigtområde inom det samlade kulturuibudet av flera skäl. Jag vill nämna tre. Fördel första: Filmen har en stor publik i jämförelse med övrig verksamhet inomdet traditionella kulturområdet Fördel andra innebär kontakten med filmen för många människor det första ochkanske också del enda mötet med kulturliv i en något snäv bemärkelse. Lägger vidärtill att filmpubliken i mycket hög grad domineras av barn och unga människorblir vårl ansvar inte mindre. Fördet tredje: Filmen är den konstart, fortfarande i traditionell mening, som ärminst belastad av etiketten finkullur. Man går på bio oavsett var man befinnersig på den sociala och ekonomiska rangskalan. Ifilmulredningens betänkande och kulturproposition underströks medkrafl filmens betydelse som kullurpolitiskt instrument I konsekvens härmedföreslogs också ökade statliga insatser på filmområdet - insatser som skulleses som komplement lill gällande filmavial. vilket löper fram till1983 och i vilket spelar en huvudroll. VariFilminslilulels uppgifter beslår framgår klarl av del betänkande vi nubehandlar. lade särskild vikt vid en förstärkning av insatserna påbarnfilmområdet, vilket resulterade i atl barnfilmrådet tillsattes i juli 1975.Rådet skulle fungera som ell övergripande centralt organ på helabarnfilmområdet och vara sammansatt av människor med erfarenhet från barn- ochungdomsverksamhet, från filmarbete och från verksamhet. Rådet skulleses som det statliga organet för barnfilmfrågor och stödja lokala initiativ ochsamla och föra vidare kunnande. Barnfilmrådet,som från början provisoriskt knöts lill i avvaktan pådepartementets barnkulturgrupps arbete, har bl. a. påböriai den av dendåvarande regeringen ålagda försöksverksamheten tillsammmans med kommuner ochorganisationer- en verksamhet som vi måsle betrakta som synnerligen angelägen,bl. a. därför all barnfilmen inle ingår i gällande filmavial. Nåväl,del visade sig all kopplingen lill Filminsiilulet inte fungeradetillfredsställande, varför departementschefen , dvs. ,överförde barnfilmrådet till . I vår reservation förutsättsatt departementet ägnar barnfilmrådel ingående uppmärksamhet och all regeringenåterkommer till med förslag i frågan. En självklar utgångspunkt måstedå vara att rådet ges möjligheter att fungera i enlighet med vad riksdagentidigare har uttalat, alltså i kulturpropositionen 1975:20. Vidbehandlingen av frågan om filmstöd kunde utskottet konstatera atl det utöverbarnfilmen också förelåg andra problem inom filmområdel, t ex. de friafilmarnas siiualion. Olillfredssiällandeär också all de filmpoliliska frågorna, beroende på filmavlalel, inte blirföremål för någon genomgripande bedömning i samband med den genomfördareformeringen inom kulturområdet. anser det också vara en bristatl den här viktiga seklorn inom kullurområdel ligger hell utanför rådetsverksamhetsområde. Detfinns alltså, herr talman, starka skäl som talar för en översyn av filmavialet,som om det inle förnyas måsle sägas upp . Och efiersom vi reservanterbetraktar filmpolitiken som synnerligen angelägen anser vi att översynen börske genom en parlamentarisk utredning, vilket också bör geregeringen till känna. Med del anförda, herrtalman, yrkar jag bifall lill reservalionen. Utskoltsskrivningen kring anslagsposten Filmstöd är korl, bara tvåsidor. Del beror ingalunda på bristande intresse från utskottets sida. Tvärtomhar ledamöterna alltid ägnat filmfrågorna slor uppmärksamhet och verkligenlagt ned tid på att sälla sig in i frågeställningarna. Tillbetänkandet är fogad en reservation av socialdemokraterna. Reservationen tilltrots råder det egentligen stor enighet inom ulskollel. När meningarna går isärrör det sig bara om nyanser. Jag vill gärna passa på tillfället att säga alljag helt kan instämma i det sade inledningsvis. Vadgäller barnfilmområdet finner utskottet i sin helhet del beklagligt att destatliga insatserna är splittrade på å ena sidan och åandra sidan barnfilmrådet. för ändamålet, och drygthälften går till barnfilmrådet via och knappt hälften lillFilminstitutet. Denhär splittringen är inte tillfredsställande, som också framhöll. k. barnkullurgruppens arbete skall enligt uppgifter avslutas längre fram ivår. Del är ulskollsledamölernas förhoppning att man då skall få underlag fören samordning av de statliga insatserna på just barnfilmområdel.Utskottsmajoriteten förutsätter att departementet ägnar frågan "ingåendeuppmärksamhet och lar de initiativ som erfordras". Reservanternaförutsätter alt departementet ägnar frågan "ingående uppmärksamhet ochatt regeringen återkommer till med förslag". Man behövermöjligen ett förstoringsglas för all se skillnaden i de två formuleringarna. Ireservationen finns emellertid ett andra avsnitt. I det uttalar reservanternaatt det behövs en ny parlamentarisk utredning om den statliga filmpolitiken idess helhet. Deltaönskemål bygger inle på något motionsyrkande. Det förhåller sig så all utskottetunder sin behandling av avsnittet Filmstöd i budgetpropositionenuppmärksammade att det finns en hel del problem förknippade med den svenskafilmpolitiken. Ja, del var ingen ny upptäckt. Som jag påpekade inledningsvishar utskottet alltid ägnat filmfrågorna stor uppmärksamhet och stort intresse. Jagvill här gärna göra ett påpekande. Tillkomsten av avtal mellan slatenoch filmbranschen och den i samband därmed grundade stiftelsen har varit av mycket stor betydelse i svensk kulturpolitik. Denproduktion av seriös spelfilm som ägt rum i hade inte varilmöjlig utan denna filmreform. Svensk film har fått och behållit elt gottinternationellt anseende. Den svenska filmpolitiken har väckt uppmärksamhet i mångaandra länder - ungefär på samma säll som vårl system med biblioieksersältningtill författarna. På båda dessa områden har varit någol av eltföregångsland. 1963års filmavtal tvingades ytterst fram av den kris filmproduktionen hamnade i vidtelevisionens genombrott Det är därför av desto större värde att vi numera harockså elt avtal mellan och som möjliggöryllerligare produktion av kvalilelsfilm i icke ringa omfattning. Det nugällande avtalet mellan och gäller to. , och det har stor kultur-politisk betydelse. Delär närmast en självklarhet alt sådana filmpolitiska ålgärder som det här ärfråga om också får en del icke önskade eller icke förutsedda bieffekter. Ulskollelliksom reservanlerna pekar på några av dem i sina skrivningar. De s, k, friafilmarna har kommit i ett mellanläge och har svårt att finna uppdragsgivare. Defilmpolitiska frågorna har hamnat vid sidan om 1970-lalels mera allmännakullurpolitiska ställningstaganden och reformer. Det var naturligt altFilminstitutet under 1960-lalel fick myckel vittomfattande arbetsuppgifter. Dehar därefter vuxit undan för undan. Men framstår del som tveksamt omlandets största filmproducent också skall ha betydelse vid fördelningen avbidrag till andra producenter och dessutom vara huvudman för dokumentation,arkivering och informalion etc. inom sill verksamhetsområde. Det kan verkligendiskuleras om det en gång oundgängliga inte fått enalllför dominerande roll inom det svenska filmområdet. Avtaletmellan staten och filmbranschen går, som påpekade, ut ochskall sägas upp senasi 1981 om det inte skall löpa vidare. Utskottetssocialdemokrater är av den uppfattningen all vi redan nu av regeringen börbeställa en parlamentariskt sammansatt ny filmutredning. Utskottetsmajoritet har i stort sett samma syn på den akluella si-lualionen, men vi villinle beställa en ny filmulredning. Den tidigare genomförda ulredningen liggerinle så långl lillbaka i liden. Dess belänkande är ännu inte täckt av mögel.Där finns myckel av faktiska uppgifter och karlläggningar som fortfarande harrelevans. Vad som har hänl under den lid filmavlalel och harexisleral är väl dokumenleral, och en slor fond av erfarenheler liggertillgänglig för nya överväganden och nya ställningslaganden. Vimenar därmed alt det inte alls är klart all vi behöver en ny parlamentariskutredning. Del kan räcka med en enklare och snabbare genomförd översyn. Och vimenar all det ankommer på regeringen att ta slällning i den saken. Ocksåi denna fråga rör del sig om en myckel ringa skillnad mellan reservanternas ochulskollsmajoritetens värderingar och önskemål. An-lingen följerutskoltsmajorilelens eller reservanternas förslag innebär del att riksdagenuttalar sig för behovet av en översyn, granskning och utvärdering av densvenska filmpoliliken. Enligt min mening är della elt viktigt kullurpolitisktbeslut. Jag yrkarbifall lill utskottets hemslällan. () kortgenmäle: Skillnaden mellan majorileisskrivningen och reservationen är alt denborgerliga majoriteten vill frånta ett direkt infiytande och ocksåett direkt avgörande över vilken form en sådan översyn skulle ha. Jag kan intebetrakta det som enbart en nyansskillnad. Dessutom skulle, , enöversyn tidsmässigt ligga räll lill nu med lanke på en eventuell uppsägning avfilmavlalel 1981, då kanske ivingas falla elt beslut . Jagkan alltså inle se att skillnaden enbart beslår av nyanser. () korlgenmäle: Vad gäller lidsfaktorn är och jag hell överens. Jag bedömerskillnaden i vår syn på en ulredning som en fråga om nyanser. delarinte den uppfattningen. Jag vidhåller, herr lalman, att del är en fråga omnyanser. Statsminister förklarade i ett tal förra årelatt "den nya regeringen kommer atl verka för en successiv ökning av deekonomiska resurserna i kullurlivet". Den deklarationen har inle följts avså särdeles imponerande insatser - i varie fall inte på filmens område. Viväntar fortfarande på alt även dessa löften skall infrias. Imotionen 1976/77:1134 har några av oss socialdemokrater begärl alt det görs enuppräkning av anslagen lill Svenska filminsiilulet dels för all på etttillfredsställande sätt upprätthålla samarbetet om filmproduktion med SverigesRadio, dels för alt möjliggöra alt äldre svensk film skall kunna bevaras förframliden. begärs i den socialdemokratiska reservationen all en nyfilmulredning skall lillsällas. Det är en lanke som jag ansluter mig till. Jaghar lyssnat med stort intresse på meningsutbytet mellan och herrGreen. Jag håller med min partivän när han säger atl del handlar omstora kullurpolitiska frågor, och jag ställer mig myckel skeptisk lill herrSundmans lanke på ett slags enklare översyn i största allmänhet. Det är avstort intresse för oss parlamentariker atl vi, med de erfarenheter vi har gjorlpå della område, får insyn i vad som sker. Jag vill emellertid understryka altom regeringen vill driva en kraftfull filmpolilik finns det f. n. en hel delmalerial på bordet. Det är rikligt som har sagts all en filmutredningavslutades . Ur den skulle man kunna plocka bilar som det bedrivsutredningsarbete på någol . Det är ytterst en fråga om politiskvilja. Det vore en olycka om man skulle ta en ny ulredning som intäkt för atlfördröja reformarbetet på filmens område. Det är väl ingen av oss som vill haen sådan utveckling. Delväsentligaste är all det kulturella reformarbete som inleddes av densocialdemokratiska regeringen inte avstannar. Visom satt med arbetet i filmutredningen var hell överens om att densvenska filmproduktionen måste stimuleras för all garantera ett så mångsidigtutbud som möjligt. Visst låg tanken på en socialisering av hela eller delar avbranschen mycket nära, men del gick vi inte in på - vi sökte andra lösningar. Deltalades om kris. Del var inte varvskris, det var inte stålkris och del var intelekokris - den gången talade branschens företrädare om filmkrisen, bl. a. somen följd av konkurrensen från TV. Filmutredningenhade som en av sina huvudsakliga ambitioner atl motverka en monopolistiskutveckling och garantera ett mångsidigt ut- Mol den bakgrundenföreslog vi olika ålgärder, men när filmutredningens slutbetänkande låg ikorrektur stod Dagens Nyheters företagsledning i draperierna och väntade. Mananade en ljusnande framtid, och köpte . Delär svårt au länka sig att drivkraften för den ekonomiska ledningen för DagensNyheter var att främja konkurrensen och ell mångsidigare kullurutbud. Säkerthade man hell andra skäl, och alll detta skedde utan alt ulredningen varitunderrättad om dessa planer. Men så här fungerar nu kullurkom-mersialismen, ochså här kan det gå när man gör affärer i kultur. Tyvärrhann inle den socialdemokratiska regeringen förverkliga så mycket avutredningens olika förslag, men jag vill rikta uppmärksamheten på en mycketviktig ålgärd som genomfördes på socialdemokratiskt initiativ. Del gälleravtalet mellan Svenska filminslitutel och , som det här erinratsom . Detta kom på ett radikalt sätt atl förändra klimatet för densvenska filmbranschen. Delta är någol betydligt positivare ur filmens synpunktän de privatkapitalistiska monopolsträvanden som praktiseras av del nyssnämnda slorförelaget Förslageiom ell samarbele mellan Svenska filminslitutel och var en av demest betydelsefulla frågor som fördes fram av utredningen. Manfrågar sig i della läge: Vad gör nu den borgerliga regeringen?