prot · G00931 · 1976-12-31 00:00:00 — Jag tror att detta ibland kan bli utslagsgivande. Jagskulle vilj se den människa som verkligen kan bedöma om en annan människa harsamvetsnöd och hur djupt den sitter. Jag skulle varken kunna eller vilja göraförsöket. Men det beror kanske på all jag inte är så begåvad. Jag har svårt attse all någon skulle kunna göra det, och det sade också statsrådet på sin lid. Han menade all det väsentliga var att någon kommit framtill atl han hade samvetsnöd - en sådan uppfattning hos en ung, uppriktig ochärlig människa skulle respekteras. Nären ung människa har fått samvetsbetänkligheter, som måste ha med hans inreupplevelser att göra, behöver man väl inte fråga honom hur det är i hemmet, hurförhållandet är mellan far och mor, osv. Vad har del med saken att göra? Manskall väl fråga honom hur han kommit fram till sin ståndpunkt. Del skall hankunna motivera. Men atl man skall ställa så många, som jag ser det, ovidkommandeoch absolut inte nödvändiga frågor, del har jag mycket svårt att förstå. Medtanke på all del i vissa fall -jag är ledsen över all jag inte har någrauppgifter här - visal sig vara olagligl all kalla in dessa värnplikiiga enandra gång, tycker jag att det vore berättigat att redan nu se över denna sak. ömändring i vapenfrilagen, m. m. (vpk) kortgenmäie: Jag vill gärna instämma i vad försvarsminister i sitt andraanförande sade om principerna. Jagtycker också alt det svenska försvaret skall vara anknutet till och ha singrund i ett värnpliklsförsvar. Del är oerhört viktigt att vi inte får någonform av yrkesförsvar eller något sådant. Den principen instämmer jag gärna i. Somjag sade i mitt första anförande är det inte detta frågan handlar om, dvs. attstaten inte skulle ha rätt att ha ett försvar och inte skulle ha rätt attstifta lagar för atl reglera de här frågorna. Vad det gäller är den lillamarginella grupp som av olika anledningar inte kan ställa upp på del här. Jagtycker att det är dålig logik i försvarsministerns anförande. Han säger attSverige har anslutit sig till den resolution som jag förut citerade. Men om mangör det kan man inte behandla de människor som inle vill delta i del militäraförsvaret på det sättet att man sätter dem i fängelse. Det är en logisk följdav resolutionen atl man inle kan utsätta dem för en sådan påföljd. Jagvill återigen ta upp frågan om religiösa och icke-religiösa vägrare. Del ärkorrekt, atl det tidigare var av religiösa skäl som unga mänvägrade göra värnplikt eller över huvud taget vägrade göra värntjänsi. Menunder 1960-och 1970-lalen har del, som jag sade, kommit fram nya värderingar.Del finns nu de som vägrar av skäl, på grund av insikten om de storaklyftorna mellan underutvecklade länder och högulvecklade länder som ,eller på grund av nya samhälls-värderingar som ifrågasätter del auktoritärasystem som den militära organisationen - det kan vi inte komma ifrån- innebär. Jaghåller inte med försvarsministern om alt delta inte hör hemma i den härdebatten. Det är ett faktum -jag har själv mångårig tjänstgöring somyrkesmilitär i den svenska armén bakom mig - atl inom det militära finnsvärderingar som ligger långt ifrån vad som accepteras eller anses riktigt isamhället i övrigt. Man måste ha klart för sig att det hör hemma i den härdebatten. Mångaav dem som vägrar gör det just för att de inte kan ställa upp på dessavärderingar. Det förekommer att folk gör sin första tjänstgöring och får denförsta kontakten med systemet och efter det blir vägrare. Jag känner till flerasådana fall. Detta bevisar alt del förekommer att man vägrar på grund av devärderingar man blir utsatt för. Jagvill kort beröra också vägran av politiska skäl. Jag håller medförsvarsminislern om att vi inte kan acceptera sådan vägran. Det har jag helleraldrig talat för. Vad jag har sagt är atl vi måste acceptera att det finns folksom på grund av sina värderingar vägrar att göra värntjänst. Låt mig först klara upp en missuppfattning med iSkärstad. Hansade all det var olagligt att kalla in värnpliktsvägrare för . Detär faktiskt inte så. Man har möjlighet all kalla in värnpliktsvägrare förändragången. Vad som inträffat i det uppmärksammade fall som syftadepå är att 17 personer blivit inkallade innan regeringen hadelämnat sitt medgivande till detta. Det var på den punkten behandlingen varfelaktig. Om regeringen har medgivit det är del faktiskt lagligt alt kalla invägrare ända upp till . - Nog om detta. Jagkan hålla med i Skärstad om att det är en myckel grannlagauppgift alt fastställa huruvida en människa har djup samvetsnöd eller inte.Det ingår i utredningens uppdrag alt på något sätt försöka få fram bestämdakriterier, eftersom del lätt blir en subjektiv bedömning. Jag avvaktar medintresse vad utredningen kommer fram till. Närdel sedan gäller själva prövningsförfarandet kan jag instämma i vad dentidigare försvarsministern, , sagt, nämligen all det är personensåsikt som är det avgörande - på vad säll han har kommit fram till denna åsikt,om det varit genom föräldrarnas påverkan eller på annat sätt, är faktiskt inleav något egentligt intresse. Jag ser därför fram emot utredningens förslag närdet gäller själva prövnings-förfarandet. Jag delar förhoppningatt vi på detta område skall få fram normer som är mera rättvisande och somdärför kan bli mer accepterade än de nuvarande är. Tillherr vill jag bara säga att det inte strider mot vare sigdeklarationen om de mänskliga rättigheterna eller mot resolutionen, att visätter folk i fängelse för vägran. Det är så atl säga en rent objektivvärdering jag därvid gör. Att jag sedan personligen hoppas atl vi skall kommafram till en ändrad form av sanktion är en annan sak - denna åsikt grundas inlepå atl vi på det sättet skulle försöka anpassa vår lagstiftning tillEuropakonventionen om de mänskliga rättigheterna. Det problemet är redan löst. Sedankan jag bara konstatera att i vissa avseenden är och jagöverens, i vissa är vi det inte. Jag medger att de nya samhälls-värderingarnaär ett problem för en del människor, men jag anser all om vi skall ha envärnpliktslag som ålägger medborgarna att delta i rikets försvar måste vi ha prövningsförfarande.Och kan man knappast ha en så löslig grund som nya samhällsvärderingar. Vardrar man gränsen mellan nya samhällsvärderingar och politiska orsaker? Vi varju överens om atl politiska orsaker inle skulle få åberopas i sådana här fall. Förutsättningarnaför att få vapenfri tjänst måste vara ganska få, och sedan är del vår uppgiftalt tillsammans se lill att kriterierna blir så klart utformade som möjligt. ömändring i vapenfrilagen, m. m. Nr 31 (vpk) kort genmäie: , , Herr talman! Jag tycker alt försvarsministernsargument för atl visa ,-, , \Qif, ''" svenska staten följer konvention är ganskatunna. pekar påan vi har anpassat vår lagstiftning till konventionen. öm ändring i tillvad jag förut citerade ur resolutionen och vidhåller atl jag inte på vapenfrilagen, någotsätt kan finna alt den ger rätt till sanktioner. m. m. bevisföring är, tycker jag, ologisk. Låt mig sedan återkommatill delta med värderingar. Vi bör, menar jag, ta fasta på det positiva. Mångaav dessa unga grabbar tar på sig en börda som är myckel tyngre än den somvanliga värnpliktiga får bära. Del enklaste är ju egentligen atl göra sinamånader - det är ganska överkomligt. De människor som vägrar att fullgöramilitärtjänstgöring och hellre lar fängelsestraff visar,tycker jag, en karaktärsstyrka som man skulle kunna dra nytta av. Del finnssäkert möjligheter att ge dem en alternativ utbildning som vi i händelse avofärd skulle kunna ha nytta av. Som del nu är blir de inte till någon som helstnytta för försvaret. Vi tar alltså inte vara på det positiva här, och det ärsynd alt försvarsministern ställer sig så avvisande lill delta medvärderingarna. Del är fråga om en liten grupp människor. Vi skulle i ellrättssamhälle som vårt kunna ha råd atl ge dessa människor alternativtjänstgöring. Det skulle inte försvaga det svenska försvaret. HerrJOHANSSON i Skärstad (c) kort genmäie: Herr talman! De människor jag talat förär skötsamma ungdomar, beredda att göra en längre tjänst än vanligvapenljänst. Efter de delvis positiva tongångar som kommit fram iförsvarsministerns samtal med oss här hoppas jag att vi så fort som möjligt närutredningen är klar får en ändring av vapenfrilagen. Miltintryck vid kontakter med dessa ungdomar, som har fått avslag på ansökan omvapenfri tjänst och ådömts fängelsestraff, är att vi inte har räckt till somdemokratisk stat för alt behandla denna grupp människor i vårt land. Jag kan säga till i Skärstad att vi i stora stycken serlikadant på detta problem. Vi vet ännu inte vilket resultat utredningen kommerfram till, men bör kunna räkna med atl den skall lägga fram förslag om klararekriterier än vad vi nu har. Jaghäller med i Skärstad om att de människor som har dennaövertygelse i de allra flesta fall inte utgör några problem i samhället. De ärverkligen beredda all fullgöra sina medborgerliga skyldigheter på ett annatsätt, och då skall vi också se till att de kan få göra del. När det gällertidsaspekten vill jag deklarera att jag, när utredningen lagt fram sitt förslag,skall se till att behandlingen blir så snabb som 16 del är formellt möjligl, även om jag anser att man i en sådan härviktig fråga måste ha tid för enlagrådsremiss. Jag kan därför inle förutskicka när en lagändrtng kan komma altske. Men även min strävan är atl vi skall få en modernisering av lagstiftningenså snart detta över huvud taget är möjligt. Jag tycker ocksåatt vi har all anledning att vara positiva mol människor som av samvetsnöd inlevill använda vapen i avsikt att döda någon. Jag säger della mot bakgrunden avmin yrkeserfarenhet, tidigare som aktiv militär och som aktiv inomcivilförsvarsorganisationen. Därför har vi också en lag som medger vapenfritjänst för dem som av samvetsnöd inte vill använda vapen. Jaghar i mitt yrke träffat många vapenfria värnpliktiga, och jag har funnit alt deär utomordentligt duktiga människor. Men jag anser att del ärnaturligt atl befrielse från vapenljänst sker efter en särskild prövning. Jagtycker inte heller att den prövning som sker är så godtycklig som herrJohansson i Skärstad gör gällande. har ju själv hänvisat till deomfattande undersökningar som sker i dessa fall. Den som efter en sådanundersökning inte får befrielse har enligt lag att göra vapentjänst. Vägrarhan, ådöms han ett straff Detsamma gäller ju i all lagstiftning i vårt land. här debatten hävdas på en del håll all var och en som på heder och samveteanger all han inle kan bära vapen ulan prövning skulle erhålla vapenfri ijänsl.Varthän skulle en sådan ordning leda? Med all sannolikhet skulle antaletvapenvägrare öka kraftigt. Utvecklingen när det gäller Jehovas vittnen, som jusärbehandlas, pekar i den riktningen, och del gör även erfarenheterna frånDanmark, utgör de som söker vapenfri tjänst ungefär 4 96 avgrundulbildningskonlingenten. Man kan fråga sig om vår värnpliktsorganisaliontål alt det antalet tre- eller fyr-dubblas. Jag anser alt den inte gör det. Beredskapsnämndenför psykologiskt försvar har redovisat en undersökning från 1975rörande ungdomen och försvaret. Den visar att ca 20 96 av ungdomarna ärnegativt inställda lill väpnat motstånd i ett läge där utgången skulle le sigoviss. Undersökningen visar också att 17 96 anser att man inle bör genomgåvapenulbildning. Kanvi då godta varje skäl att inte göra värnpliklsljänst? För en lid sedan deltogjag i en paneldebatt i om vapenvägran. En av dellagarna, som hade dömtstill fängelse, sade: Visst skulle jag kunna göra vapenljänst, men jag tyckeratt man har så dåligt betalt, och därför vägrar jag. En annan hävdade all hanväl kunde tänka sig atl försvara det här landet under förutsättning alt vi hadeett kommunistiskt samhällssystem. I det sammanhanget kan man konstatera all iberedskapsnämndens undersökningar redovisas alt 36 96 av dem som angerkommunistiska sympatier är emot värnpliktstjänstgöring. Det är alltså, enligtmin mening, inte möjligt att ha en befrielse från vapenljänst som skulle grundasig på en självdeklaration utan prövning. Omändring i vapenfrilagen, m. m. 2 protokoll 1976/77:31-32 Omändring i vapenfrilagen, m. m. Vilkastraffsanktioner som skall följa på vapenvägran kan man naturligtvisdiskutera. Vi har ju på andra områden dömt ut fängelsestraffet som en lämpligpåföljd, och vi bör kunna göra del även här. Kan man då använda sig av ettbötessystem? Jag menar att del vore ell sätt alt så alt säga köpa sig fri frånvärnplikten, och det systemet var det länge sedan vi avskaffade. Ett alternativskulle vara att ådöma samhällstjänst. Det verkar ologiskt, eftersom många avdem som döms till fängelse i själva verket skulle vilja ha alternativsamhällstjänst ulan vapen. Men jag tror ändå all det är ett alternativ man inågon form bör pröva. Föratt ge fängelsestraffet karaktär av martyrskap har man på vissa håll velatsälla beteckningen "politiska fångar" på dem som vägrar bära vapen.Det står även i interpellation. Jag tycker alt det är ett sättatt urholka begreppet "politiska fångar" som vi är vana all tolka del.Var och en som döms till fängelse efter de lagar som vi i demokratisk ordningstiftat här i landet skulle på samma grunder kunna kallas politisk fånge,eftersom all lagstiftning är uttryck för en politisk vilja. Till slut: Så länge vi inte kan skapa fred utan vapen tvingas vi attförsvara vår fred med vapen. Att bevara freden tror jag är ett bra sätt attspara människoliv och att undvika dödande. Under della anförande övertog herr talmannenledningen av kammarens förhandlingar. HerrJOHANSSON i Skärstad (c) kort genmäie: Jag reagerar mot uttrycket "godtyckligt". Det har jag aldriganvänt i debatten, utan vad jag påstått är att del är väldigt svårl för dem somär utredare att mäta samvetsnöden hos de ungdomar som med den lagliga rätlenanger delta som skäl för sin vägran. Jag har inte sagt alt de handlargodtyckligt, men det måste vara väldigt svårt att kunna mäta samvetsnöden.Ingen av oss, inte ens den senaste talaren, vill kanske överlåta åt någon annanmänniska att avgöra vår samvetsnöd. Men denna grupp människor blir utsatta förjust detla att andra skall pejla djupet av den samvetsnöd de känner. Jag vill gärna påpeka vad jag sade vid ett tidigaretillfälle och säger om igen: Det var en svaghet att man särbehandladeJehovas vittnen när vi antog den senaste lagen. Det är en ganska egendomligföreteelse i svensk lagstiftning. (vpk) kortgenmäie: Det var intressant alt höra att har anknytning tillcivilförsvaret, där även jag arbetat. Jag har också träffat på många avvärnpliklsvägrarna på civilförsvarsskolan i , i Revingeby och vidandra civilförsvarsanläggningar. Vihar också bislåndsutbildningen i , där en del av värnpliklsvägrarnaberelts sysselsättning. Jaganser inte att denna utbildning är ett särskilt lyckat tillvaratagande av dessavärnpliktiga i civilförsvaret. fär de ägna sig åt mycket handräckningsbetonadesysslor. Del borde finnas bättre sätt alt tillvarata deras tjänstgöringstid änatt plocka in dem där. Återtill del här med värderingar: nämnde repliker från någonpaneldebatt. Jag tycker att det var ganska dåliga exempel. Och sadeockså själv tidigare att de fiesta av dem som han träffat i sin tjänstgöringvar myckel positiva och fina människor. Uppfattningen all man hellre skulle tafängelse än göra värnplikten därför atl värnplikten är så dåligt betald, trorjag inte på något sätt präglar samtliga som det är fråga om. Sedanvill jag i likhet med i Skärstad påpeka att jag aldrig hellerhar hävdat alt vem som helst skall kunna komma och säga: vill jag inle göravärnplikten, så låt mig slippa det här. Jag är fullt medveten om all man måsteha någon form av prövningsförfarande som lar hänsyn till olika faktorer. Det ärsjälvklart, och det har jag heller aldrig ifrågasatt. Närdet gäller begreppet politiska fångar, , vill jag hänvisa till del citat jag tagit upp, där det uttryckligen står: "Militärpliktigaper soner -- ." Man kan inte jämföra och säga all det är samma sak med vilken lagstiftning ilandet som helst. Det är skillnad här. Och det finns alltså internationellauttalanden som uttryckligen vänder sig mot detta - det kan man inte kommaifrån. Detär således dålig debalteknik alt försöka säga att del är lika i allasammanhang, för alla samhällsåtaganden. Så är inle fallet. Omändring i vapenfrilagen, m. m. HerrAULIN (m) kort genmäie: Till i Skärstad: Jag citerade ur interpellationen, därdet står att "enligt den s. k. vapenfrilagen sker en godtyckligbedömning." Så säger ju själv i interpellationen. Och jaghar alltså tolkat det som om också menade vad han skriver. Sedan säger atl han är beredd attgodta en prövning av djupet i samvetsnöden - så tolkar jag honom . Han sägersamtidigt i sin interpellation all han vill avkriminalisera värnpliktsvägran.Men detta med prövning och straffpåföljd är väl vad menar medkriminalisering? Hert (vpk) kortgenmäie: Uttrycket "avkriminalisering" har jag aldrig använt i mininterpellation, utan del är någonting som har kommit med vid rubriceringen.Det går bra all läsa interpellationen - där finns inte del uttrycket. Menåter till del här med självdeklaration: Det är klart att vi måste ha någon formav prövning. Och jag vidhåller, eftersom detla kommer att beröra en marginellgrupp, att vi bör ha råd till ett ganska humant Omändring i vapenfrilagen, m. m. och tolerant förfarande,kunna placera dessa människor på platser inom ramen för della samhällsåtagandedär vi kan dra nytta av dem. För faktum är ju, som jag har framhållit tidigare,att vi inte får någon nytta av dem i något fall när vi inte godtar derasvägran. Vi sätter dem i fängelse och får inte in dem i någon organisation därvi kan dra nytta av deras erfarenheter och kanske deras vilja atl göra eninsats även under ofred. Del kan behövas folk som inle håller i vapen då - detvet ju var och en. borde också känna till detla med tanke påerfarenheterna av civilförsvaret. Det finns behov av sådana insatser, ochmöjligheterna till sådana borde vi ta till vara på ett mer positivt sätt än vadvi nu gör. För den som i annat sammanhang haft anledning att syssla med frågor omvapenfri tjänst och lolalvägran väcker den här diskussionen ett visst intresse. Jagtycker att det är synd att vi inte kan diskutera de frågor som interpellanlernatagit upp närmare i sina frågeställningar, nämligen frågan om atl uppskjutautredningar om vapenfri tjänst och frågan om att uppskjuta rättegångar för demsom har dömts för lydnadsbrott. Låt mig beröra dessa frågor litet närmare. Densom söker vapenfri tjänst får väl förutsättas göra detta mot bakgrund avgällande vapenfrilag och de krav som där slälls på den som skall beviljassådant tillstånd. Vederbörande får förutsättas ha den seriösa avsikten att hansansökan skall behandlas av vapenfrinämnden och atl han skall få besked omutgången av sitt ärende inom rimlig tid. Om interpellanternas förslag skulletillämpas får detla bl. a. följande konsekvenser: Fördet första kommer den sökande all sväva i ovisshet om när och på vilka grunderhans ärende kommer all avgöras. Fördel andra fråntas han på obestämd lid möjligheten att besvära sig tillregeringen över ett eventuellt avslag. Fördel tredje får del, om vederbörande söker , den högst bestämdakonsekvensen alt hans inkallelse till antingen vapenfri tjänst eller värnpliktskjuts upp . Atl en sådan ordning skulle få högst negativakonsekvenser för dem som av sludieskäl eller arbetsmarknadsskäl vill ha sina värnpliktsförhållandensnabbt uppklarade säger sig självt. Dessutom bör man vara medveten om att ensådan ordning öppnar möjlighet lill ett visst missbruk. Den som vill ha sinvärn-plikisinkallelse uppskjuten behöver endast ansöka om vapenfri ijänsl. iförvissning om alt ansökan får den effekten alt den inte behandlas men ocksåalt del leder till alt hans värnpliklsinkallelse uppskjuts t. v. Såvitt jagförstår skulle alltså den föreslagna åtgärden medföra en besväranderättsosäkerhet och dessutom utgöra ett klart åsidosättande av vapenfrinämndenskompetens och uppgift. Vad gäller frågan om attuppskjuta rättegångar mot värnpliktiga som gjort sig skyldiga tilllydnadsbrott har båda interpellanterna använt uttrycket om statsrådet är"beredd medverka till" en sådan åtgärd. Om därmed avses attregeringen i proposition till föreslår detta, så kan man kanske göraden reflexionen att frågan om påföljd m. m. för totalvägran är föremål förvapenfriutredningens övervägande och all vi inte vet hur utredningenavser att lösa den besvärliga frågan. Det är väl inte heller uteslutet attutredningens förslag kan komma i konflikt med en sådan ordning sominterpellanterna nu är inne på. Om däremot interpellanterna menar allregeringen ensam skulle vidta denna åtgärd, så föreställer jag mig - somstatsrådet var inne på - att konstiiulionsutskott inteskulle lämna detta obeaktat vid prövningen av statsrådens än-ibetsutövning. Vadsom här föreslås är ju ministerstyre. Och dessutom är del en antydan om attsätta sig över bl. a. om de mänskliga fri- ochrättigheterna. I artikel 6 i den konventionen stadgas bl. a. all envar skall,när det gäller atl pröva anklagelse mol honom för brott, vara berättigad tillopartisk och offentlig rättegång inom skälig tid. Allunderlåta åtal mot dem som gör sig skyldiga till lydnadsbroll ligger inte inomlagens möjligheter. Vi har här i landet visserligen en vidsträckt relativåtalsplikt för åklagarna, men vad gäller detla brott får åtalsplikten ansesvara absolut. Det vore alltså, såvitt jag kan finna, klart fel av en åklagareatt underlåta åtal i dessa mål. När brottmål kommer under domstols prövningoch domstolen finner brott vara begånget har den all bestämma påföljd fördetta. Detvore intressant för den fortsatta debatten om interpellanterna närmare villedelge kammaren och allmänheten sina överväganden om hur det skall gå lill attutan särskilt lagstöd för della på obestämd lid uppskjuta rättegångar mol demsom har gjort sig skyldiga lill lydnadsbroll. Regeringsformen öppnarvisserligen en liten ventil för sådana åtgärder. I 11 kap. 13 ! ;regeringsformen stadgas bl. a. atl när synnerliga skäl föreligger fårregeringen förordna all vidare åtgärd för att utreda eller lagfora brottsliggärning ej skall äga rum. Detlabrukar betecknas som abolition. Men eftersom abolition innebär att den enskildefråntas möjligheten alt rentvå sig från anklagelse för brott anses det allmäntatt detta rättsinstitut skall användas synnerligen restriktivt. Förde fall vi nu talar om blir del här inle litet komplicerat, bl. a. därför alldel inte är säkert all alla lydnadsbroll är begångna av sådana som har entypisk vapenvägraruppfatlning. vill jag gärna beröra den fråga som har lagitupp i sin interpellation, nämligen frågan om den svenskava-penfrilagsiiftningens förenlighet med . StatsrådetKrönmark har redan berört de centrala punkterna där. Denresolution som här berört och alldeles riktigt citerat måste juändå tolkas, och då har man alt gå till de bakgrundsarbelen som finns. 1 detmemorandum som den kommitté vilken utarbetade Omändring i vapenfrilagen, m. m. ömändring i vapenfrilagen, m. m. resolutionen presenteradesägs bl. a. att under alla förhållanden måste opporlunitetsskäl, ej uppriktigaskäl och avståndstaganden mot vissa krig eller former av krigföring, förhindrasge en individ rättslig grund för erkännande som vägrare i resolutionens mening.Av vägrare skall krävas att de på de skäl som nämnts i resoluiionslexten taravstånd från alla former av väpnat våld för att bli erkända som vägrare. Densvenska vapenfrilagen står alltså, såvitt jag kan finna, inte i strid med denrefererade resolutionen och dess bakgrundsarbete. Tvärtom torde det varaallmänt känt för dem som sysslar med dessa frågor att denna resolution i förstahand riktade sig mot de stater som över huvud taget inte hade någonvapenfrilagsliftning alls. I de länder där broderpartieroinskränkt härskar torde toleransen gentemot vapenvägran vara av sådan naturatt kritik av vår vapenfrilag framstår som hycklande. HertJOHANSSON i Skärstad (c): Den här debatten utvecklas underligt.