prot · G00943 · 1976-12-31 00:00:00 — Som exempel kan nämnas att ett - ivår skala större - industriföretag härigenom minskat sysselsättningenmed ca 300 personer. Delta sagt som en allmän bakgrund till den aktualiseradefrågan. Mestbekymmersamt är läget inom stålindustrin. Problemen för och är verkligen kännbara, och nyanställningsstopp där får svårakonsekvenser för de anställda och för samhället - detta i synnerhet somåtgärden får spridningseffekter på övriga Grängesenheter, som totalt i länetsysselsätter ca 7 000 personer. verkar givetvis ocksåandra, mindre företag i området. Detär nödvändigt att betona enskilda företags ansvar, och bakom statligtengagemang i namngivna företag måste ligga förhandlingar. Därför är kanske intestatsrådets ordknapphet så anmärkningsvärd. Men mera än orden betyder viljan,och jag måste medge att jag hade väntat mig någon viljemarkering. Jag vet inteom jag bakom statsrådet allmänna beskrivning avstålindustriproblematiken vågar spåra en så stark vilja till aktiv medverkanatt lösa problemen, som kastar sin skugga inte minst över iTorshälla och över järnverket i , att den kan väntas rå på dennegativa inställning till samhälleligt engagemang i näringslivet som kommittill uttryck i ledande borgerliga politikers uttalanden. Att handlingsberedskapoch odoktrinär inställning i dessa frågor är nödvändig om tryggheten skallkunna bevaras är obestridligt enligt min uppfattning. Är det även statsrådetsuppfattning? Fårjag tolka statsrådets svar så välvilligt, enligt mitt synsätt, att regeringenkan tänkas vara beredd till någon form av direkt ägarenga-gemang, om dettaskulle visa sig nödvändigt för att klara tryggheten för de anställda iOxelösunds och ? Omåtgärder för att säkra sysselsättningen inom Järn- och stålindustrin, m. m. Underdetta anförande övertog herr tredje vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar På den avslutande frågan från i vill jagsvara ett kort ja. Under förutsättning att den analys av handelsstålbranschensom vi står i begrepp att göra visar att vi blir tvungna tillytterligare statliga engagemang i den branschen är jag också beredd att takonsekvenserna av detta för att säkra Sysselsättningen och för att säkra enutvecklingsduglig stålindustri i detta land. Jagförstår också att i talar om bekymren med en långsamblodavtappning. Det är ett fenomen som vi väl känner från den regionalpolitiskakartan av problem. Man måste naturligtvis också i en strukturanpassning försökaha en viss planmässighet för att förebygga sådana konsekvenser. HerrFeldt har här efterlyst en viljeinriktning från regeringens sida. Jag föreställermig att rimligen bakom det handlingsmönster som har utvecklat sigunder de vi haft ansvar för vad som händer i svenskt näringsliv harskönjt en klar viljeinriktning. Vi har av omsorg om sysselsättningen ochnäringslivets allmänna konkurrensduglighet sedd i ett längre perspektiv intetvekat att gå i närkamp med problemen. HerrFeldt efterlyser en plan. Ja, vi gör en sådan. Vi är beredda att angripaproblemen inom handelsstålsektorn med ett program under nästkommande år närhandelsstålutredningen är klar. Men jag har förgäves imitt departement letat efter minsta lilla lill- Omåtgärder JÖr att säkra sysselsättningen inom Järn- och stålindustrin, m. m. stymmelse från minföreträdares och den tidigare regeringens sida till en aktionsplan beträffandehandelsstål och specialstål. Vad jag har mött är ett pärlband avimprovisationer, som på ett mycket olyckligt sätt medfört att tiden gått förden svenska specialstålnäringen. Detär många års försummelser i stålindustrin som ligger bakom vad vi nu upplever,säger . Ja, men varför har handlingsberedskapen varit så dålig? Detförsta organiserade angreppet på dessa problem som sker är den strukturplan somvi nu arbetar på inom industridepartementet med hjälp av en speciellttillkallad sakkunnig. Från den gamla regeringens sida möter bara en radimprovisationer på detta område. Och det är ju, , knappast uttryckför vare sig någon högre ambitionsnivå under den gamla regimens dagar ellernågon planmässighet. Jag är väldigt intresserad av att få en förklaring tilldetta. Ettundantag flnns naturligtvis: 80. Den gigantiska planen, den kolossenpå lerfötter - den har vi mött. Och vilken är, , oppositionenspolitik där, beträffande den enda systematiska plan för utveckling av svenskstålhaniering som finns från den gamla regeringens sida'' Det skulle varaintressant för debatten att få en uppgift om det. sades det ju allStålverk 80 skulle börja byggas dagen efter valet för den händelse altsocialdemokraterna skulle ha framgång då. vore det intressant att höra hurviljeinriktningen från oppositionens sida är beträffande det gigantiskaprojektet. Detflnns risk för att pessimismen sprider sig inom den här branschen liksom inomandra. Detta är inte bra. Det är dessutom inte befogat därför att i detlängre perspektivet har utomordentliga förutsättningar att leva vidare somstålproducent. Vi måste förebygga sådana här tendenser, och det är därför somvi nu agerat och går i närkamp med problemen t. ex. på specialstålsidan. HerrFeldt säger också att händelseutvecklingen i och komsom en överraskning. Gjorde den det? Kom den verkligen som en överraskning förden gamla regeringen efter valet? Det vore intressant att fä klara utockså detta. Dethär är ju problem som kommer att diskuteras i näringspolitiska debatter underde närmaste åren. Låt oss klara upp var vi står någonstans. Kom det hela som enöverraskning för den gamla regeringen? Jag anhåller att här ger ettklart besked om hur mycket man egentligen, från den gamla regeringens sida,visste om vad som skulle komma att hända i . Förmig kom detta som det första ärendet i mitt nya ämbete, och det blev ocksåföremål för en omgående åtgärd i det att jag klart betonade att företaget harhuvudansvaret, det primära ansvaret, för sysselsättningen. Eftersom facket ochkommunen accepterade en nödvändig strukturomvandling men ställde villkoret attföretaget skulle hålla sysselsält-ningsnivån för att slå vakt om Vikmanshyttansom samhälle stöttade vi facket och kommunen i deras synpunkter och ladeansvaret för sysselsättningen på företaget. Det är ingen tillfällighet att jaggjorde detta. Del arenföljd av all vi självfallet ger vår fulla och helhjärtade anslutning till denarbetstrygghetslagstiftning som antog 1974 och som klart fixeraransvarsfördelningen mellan företag och samhälle när det gäller att säkrasysselsättningen. säger vidare att det inte finns några direktivtill utredningarna. Det förvånar mig också. har klaradirektiv, och de har inte förändrats. Utredningen har dessutom under hand fåttmin uppmaning att arbeta med största möjliga skyndsamhet, liksom utredningen omsamordning mellan och , så att vi nästkommande årkan utarbeta ett aktionsprogram för handelsstålsidan. När det gäller specialstålet är situationen den attJernkontoret gjort en kartläggning som kan bilda underlag för en strukturplan.Där är riktlinjen att innan samhället går in med kapitalstöd ochregionalpolitiskt stöd skall man ha förvissat sig om att insatserna kan ingå iett större sammanhang, att man främjar den strukturanpassning i branschen somväl alla är överens om är nödvändig. tycker vidare att jag har en lågregionalpolitisk målsättning, eftersom jag inte klart deklarerat att man skallbibehålla specialstålproduktionen i . Det är inte stål i varjeort som är det primära för att uppfylla den regionalpolitiska målsättningen,utan det är sysselsättning. Det är det som dikterar vårt handlande här. Vikräver av företaget att man mobiliserar annan sysselsättning i stället för densom man berövar orten. Misslyckas man med detta får uppenbarligen samhället gåin och vidta extraordinära åtgärder. Det här har ett nära samband med principiella synpå regionalpolitiken. Den nuvarande oppositionen gick ut med begreppet Arbeteåt alla. Vi valde att konkretisera det ganska innehållslösa valspråket genomatt ge det en regionalpolitisk tusch. Arbete åt alla innebär ju att man längrefram måste vara beredd att skaffa fram 400 000 nya jobb. Denövergripande regionalpolitiska målsättningen ligger fast. Men hur är del då med oppositionens mål Arbete åt alla?Vilket konkret innehåll vill ge den målsättningen ? i har talat om behovet av attnationalisera stålindustrin för att lösa problemen. Jag förstår inte riktigtfrågan. NJA är i hög grad ett nationaliserat företag - det är ägt av staten.Men det har väl inte löst NJA:s problem? NJA har minst lika stora problem med storalager och högt kostnadsläge som andra stålindustrier. En nationalisering kanmöjligen glädja de ideologer som har böjelse för det, men den saknar varjeförankring i den ekonomiska verkligheten. Genom nationalisering löser man ingaproblem. Det gör man genom att se till att man har en produktion som äreffektiv, som har en marknad, som är konkurrenskraftig även internaiionelllsett. i får dessutom komma ihåg att är ett ganskalitet land. Vi kan inte isolera oss. Vi är beroende av vår omvärld. Om åtgärder för att säkra sysselsättningen inom Järn- ochstålindustrin, m. m. Omåtgärder för att säkra sysselsättningen inom järn- och stålindustrin, m. m. Tillherr i vill jag säga detsamma som jag sade till vi lägger ansvaret för sysselsättningen hos företagen är det mot bakgrundav den arbetsfördelning mellan företag och samhälle beträffandeanställningstryggheten som vi här i kammaren fattat beslut om. HerrGUSTAVSSON i (s) kon genmäle; Jag är mycket tacksam för statsrådet reserva-tionslösa ja påmin fråga om regeringen kan tänkas vara beredd till någon form av direktägarengagemang, om det skulle visa sig nödvändigt för att klara tryggheten förde anställda vid och . Det är mycket värdefulltatt ha fått det svaret mot bakgrund av att en annan ledamot av den nuvaranderegeringen under valrörelsen sade; Låt klara sina bekymmer själv, detfinns ingen anledning för staten att gripa in. är uppenbarligeninte av den uppfattningen, och det är jag tacksam för. Skulle det uppstå diskussioneri regeringen mellan de två synsättens företrädare håller jag tummarna för herrÅsling. i (vpk) kort genmäle; När säger att han inte förstår detta med nationaliseringav svensk stålindustri blir jag naturligtvis litet förvånad. Han måtte inte halyssnat ordentligt på mig. Jag sade att en nationalisering av svenskstålindustri ger möjlighet att samordna stålindustrin i dess helhet. Vilketalternativ leder utredningarna till? Den frågan svarade inte heller . Hur skall de pengarna gå in i stålindustrin? Skall det ske genominvesteringsstöd eiler genom skattesubventioner? Och var ligger styrmedlet? Vadjag kan förstå blir det den privata industrin som tar vinsterna och styr dethela. Var ligger styrmekanismen i filosofi och planering? Ennationalisering skulle kunna ta hand om hela stålindustrin; inte bara denmetallurgiska delen utan även manufaktureringsstadiet. Varför skulle samhälletavhända sig möjligheten att även gå in i de delarna och bara göra det i detyngre delarna? NJA är - det sade jag klan och tydligt - som förstautgångspunkt ett outtalat AMS-projekt som fått ta de sämsta delarna av svenskstålindustris tillverkning. De privata industrierna - inte minst mitt egetföretag - har i stort sett gallskrikit varje gång NJA gett sig på någonproduktenhet som skulle vara mer lönsam än andra. Då får vi också ett sådantresultat som det nu aktuella. Man har alltså inte alls konkurrerat på sammavillkor. Dettablev naturligtvis en intressant diskussion mellan och man kommer fram till den gamla regeringens ansvar. Jag tror den gamlaregeringen ändå får lov att svara på den här frågan då vice VD i StoraKopparberg och även i ett TV-program sade att den gamlaregeringen godkände dessa planer. Det skulle vara bra om svarade påfrågan; Värdet ett riktigt ställningstagande. över huvudet på dearbetande i , när man gjorde på det här viset? När vi ändå är innepå planeringen tycker jag det är motiverat att ställa frågan till den gamlaregeringen eftersom tillhörde den. Vilken viljeinriktning hade man?Dessa utredningar, framför allt handelsstålutredningen, var väl i första handen fråga om att samordna de privata kapitalintressena för att se vilket stödman skulle ge dem och, som den förre industriministern säger, lätta på detfinansiella trycket för den privata stålindustrin i så att deninvesterar i en manufakturering. Den statliga industrin skulle ta insatserna iden kapitalkrävande och dyra delen. Omåtgärder för att säkra sysselsättningen inom Järn- och stålindustrin, m. m. () kortgenmäle: får vi reda på av att det håller på att växa fram enstrukturplan i industridepartementet. Det var ju intressant, men det hade välherr Åsling kunnat meddela i sitt interpellationssvar. Men vad diskussionengäller är naturligtvis vad denna plan kommer att innehålla och vilken vilja somkommer att styra den. Jag har inte begärt att skallpresentera denna plan. Jag har frågat om den vilja han kommer att visa när hangör planen men framför allt huruvida han kommer att se till attstrukturförändringarna inom stålindustrin stoppas till dess att planen ärfärdig och att denna sedan genomförs med staten som aktivt medverkande ochstyrande instans. HerrÅsling och i har - tacksamt nog -kunnat förena sig iett angrepp på den avgångna regeringen genom att säga att vi inte hade någonplan; har inte hittat någon sådan plan i industridepartementet. Detär riktigt, och vi har heller aldrig påstått att vi hade någon sådan plan. Menvad vi gjorde var att sätta i gång de utredningar som nu får njutafrukterna av, dvs. utredningen inom och utredningen angåendehandelsstålindustrin. Vihade startat överläggningar med enskilda företag - och Gränges- om direkt samarbete. Det känner till. Vi hade dessutom som ettled i strävandena att ge staten en central ställning på den svenskastålmarknaden med beslut i botten fört det statliga engagemanget iNorrbotten vidare. Det är vad vi har gjort. Mende här båda herrarna säger sedan ytterligare att det i själva verket är dengamla regeringen som är ansvarig för vad som hänt i . att jag skulle ha sagt att händelserna där kom som en överraskning förden socialdemokratiska regeringen. Det sade jag nu inte, men det har ganskalitet med saken att göra. Detvar som började denna debatt. Han valde att åberopa ett uttalande,som han själv inte vågar slå för, av en person som inte är närvarande här. Hanför ogenerat det uttalandet vidare, och i hans andra anförande är det som viceVD i säger mer eller mindre sanning. Att man för en sådandiskussion från den här talarstolen vill jag för min del, herr talman, fördöma.Herr hade mycket Nr 43 enkelt kunnat åberopa den andra partens redovisning av det härsamtalet. den nämligenatt det besked som gavs var att ingen nedläggning av Vik- manshyttan får ske förrän det finns en samlad lösning. ------- ,------- Strängoch meddelat vid tre olika tillfällen, och det Om åtgärder för att kaninte ha gått förbi. Det hade varit snyggt om säkra sysselsätt- hade redovisat båda paners uppfattning om vad det härsamtalet innehöll. ningen inom Jag hinner i min replik inte gå in på vad herrÅsling i övrigt sade. Järn- och stålindu- Jagvill bara påpeka att han omigen upprepar att hans stora insats i fallet strin, m. m. varit att lägga ansvaret på StoraKopparberg. , tänka migmera kraftfulla insatser från industriministerns Jag skulle som en kommentar till i viljasäga att om man nu - som vi har för avsikt att göra -ämnar ta fram enaktionsplan när det gäller handelsstålbranschens framtid i , så är deten självklarhet att man då också måste vara beredd att diskutera ett statligtengagemang i en eller annan form. Jag vill göra det förtydligandet att detstatliga engagemanget kan ta olika former. Det kan ske med staten somkreditgivare eller som direkt aktiv ägare, såsom fallet varit när det gällerNorrbottens . HerrHagberg i utvecklar nu sin tanke på nationalisering av stålindustrinoch säger att det bara är på den vägen som man kan åstadkomma en samordning.Jag är inte säker på det. Genom att dra upp ramarna och ange den atmosfär ivilken det fria näringslivet får arbeta har samhället goda styrmöjligheter. Detväsentliga här är - och det måste man komma ihåg - att är ett litetland. Även om vi skulle nationalisera vår industri kan vi inte avskärma ossfrån vårt beroende av vad som händer i vår omvärld. av vårt näringslivsproduktion är ju inriktad på export, vilket i hög grad bestämmer våra dispositioner. HerrFeldt förklarar att han inte har påstått att det fanns någon plan iindustridepartementet under den gamla regeringens tid. Det är ett väsentligtmedgivande, som kan kopplas till det konstaterande som han gjorde i sittanförande, nämligen att situationen är en produkt av långvariga försummelser isvensk stålindustri en ganska allvarlig beskyllning f ö. mot svenskstålindustri. Varförhade den gamla regeringen då jnte tidigare gått till verket och skaffat sig en plan att arbeta efter? Den frågan kan ställas. Man startade visserligen utredningar, och eftersom tog ansvaret också för utredning kan det vira intressant att få belägg för om tjll skillnad från fackföreningsrörelsen är nöjd med den utredning och kartläggning som gjorde beträffande specialstålet. anser ju att den utredningen tillhör det beslutsunderlag som den gamla regeringen arbetade fram. 78 Det viktiga i detta sammanhang och det som vi måstekomma ihåg är självfallet att vimåste ha ett positivt mål för de åtgärder som här vidtas. Jag hoppas att vi kanfå en bred samling bakom den bestämda vilja som den nuvarande regeringen haralt gå ur konjunktursvackan med en strukturförändrad och stärktproduktionsapparat med ökad slagkraft och med möjlighet att utvecklas ipositiv riktning. Det måste kompenseras och kompletteras med en aktivregionalpolitik av den typ som vi förespråkar och där vi uppställt dettasysselsättningsmål, som är ett sätt att konkretisera de regionalpolitiskainsatser som man måste komplettera de nödvändigastestrukturförändringarna med bl. a. i stålindustrin. Om åtgärder för att säkra sysselsättningen inom Järn- och stålindustrin, m. m. () kortgenmäle: borde ägna mer tid i sina inlägg åt att tala om vad den nusittande regeringen tänker göra i stället för att föra en diskussion om denregering som har avgått. Om det bara är ett sätt att komma från problemen, ärdet litet genant för denna debatt. Detinnebär inget medgivande, när jag säger att vi inte hade någon plan färdig förden svenska stålindustrins strukturomvandling. Det framgick mycket klart avden konferens som hölls hur det arbetet skulle läggas upp. Omherr Åsling studerar min interpellation finner han där att jag säger att vihade inlett arbetet på en sådan plan genom att dessa utredningar hade startats. Närherr Åsling kommer tillbaka, vill jag be honom förtydliga sig på en alldelesbestämd punkt; Kommer regeringen att se till att strukturingreppen upphörmedan detta arbete pågår och innan den strukturplan som enligt på att växa fram i industridepartementet är färdig? Ett besked skulleberöra tusentals människor just nu som sitter och funderar över sin framtid.Det är ipga dialektiska övningar vi håller på med, . Kan vi få ettklart och rakt besked om att regeringen nu kommer att se till att företagenhåller sig lugna till dess denna plan finns, där de anställda har fått insynoch där man kan tro på en samlad lösning? Sedanhar jag inte sagt att det inte finns direktiv tilf de utredningar som pågår.Jag frågade om innehållet, framför allt vilken viljeinriktning utredningarnaskulle ges. har inte brytt sig om att svara på den fråga jagställde om vem som skall sköta samordningen. väljer i sitt svar enformulering som är helt obegriplig; samordning mellan företagen. Vem skallsköta den samordningen? Är det staten som skall göra det, är det bara att talaom det. Är det inte staten, går det också att tala om. Svårare är det inte. Målsättningenför den regional- och sysselsättningspolitik som företräder är intelåg därför att man lät läggas ner. Jag anser det i och för sigvara ett missgrepp av att inte stoppa den nedläggningen, men dethar inte med målsättningen att göra. Nej, den är låg därför att man bara talarom att man skall i möjligaste mån begränsa konsekvenserna avstrukturomvandlingen. Omåtgärder för ätt säkra sysselsättningen inom Järn- och stålindustrin, m. m. är detta som skär sig såvåldsamt mot allt vad vi socialdemokrater fick höra om vad skulleåstadkomma med sin regionalpolitik. säger att löftet om de 400000 nya jobben avgavs för att ge en regionalpolitisk tusch ål centernssysselsättningspolitik. Men, , ge den tuschen också -det är bara fråga om 400 jobb den här gången! HerrHAGBERG i (vpk) kort genmäle; Industriministerns jämförelse med NJA tycker jag var en dåligjämförelse. Om man för nationaliseringsresonemanget vidare så kommer man tillindustriministerns uttalande om en samordning och en samlad lösning. Men denskulle ske genom de företag som industriministern själv nu påstår inte harklarat av nuvarande problem. Hur skall vi kunna ha någon större tilltro tilldessa företag ? Får vi inte mycket bättre överblick om vi tar handom hela stålindustrin och därmed bättre möjligheter alt på ettsamhällsekonomiskt riktigt sätt lösa stålindustrins och den efterföljandemanufaktureringens problem, till fördel för bl. a. de bruksorter som kommer ikläm? Jagvill fortsätta att ställa frågorna som jag inte har fått svar på. Hur skallregeringen utmäta ansvaret för ? Hur skall man kunna garanteraSöderfors en framtid? blev ju köpt av , och ärdet nedlagt. har köpt - vad händer sedan? kanskekommer och säger att är olönsamt. Vad tänker regeringen då göra? Denmycket intressanta fråga som kommer upp här är denna: Gäller inte centernslöfte om flera hundra tusen jobb stålindustrin? Den skrivning som förekommerhär är närmast otrolig. Det måste bli en stor chock för alla centerväljare,åtminstone i och i övriga järnbruksområden, när de får läsa vadindustriministern skriver, nämligen att man skall försöka klara av del här såatt det inte blir någon fantastiskt svår situation på bruksorterna. Jag måsteställa frågan; Anser att alla bruksorter i Bergslagen där det i stålindustri skall leva vidare? börjar nu på att närma sig mera konkreta frågeställningar.Del är jag tacksam för. säger att det var ett missgrepp av mig attinte stoppa nedläggningen av . Det är mycket intressant och vorevärt en principdebait i och för sig. Hur stoppar man ett företagsdispositioner? Var den gamla regeringen alltså beredd att stoppa enstrukturomvandling som facket och den gamla regeringen själv i principaccepterar? Vivalde den andra modellen - vi kom väldigt hastigt in i händelseförloppet f ö.- och sade att vi accepterar inte att företaget kryper undan sittsysselsättningsansvar. Skaffa alternativ sysselsättning! Det omdömet gälleralltjämt, i och på varje annan ort. också gälla som ett svartill i . Det är ju inte genom att bygga ett stålverk ivarje samhälle som man uppfyller den regionalpolitiska målsättningen, utangenom att skaffa sysselsättning vad det än kan vara. Mycket talar ju för attden svenska stålindustrin knappast är volymmässigt en expansiv faktor när detgäller att rädda regionalpolitiken och sysselsättningen . Alltså måstevåra ansträngningar inriktas på att expandera andra sektorer av näringslivet.Det är detta vi är sysselsatta med. HerrFeldt frågar mig vem som har ansvaret för samordningen. Det är väl uppenbartatt samhället, staten, har det övergripande näringspolitiska ansvaret. Vi haratt dra upp ramarna. De företag som vill spela med och har anspråk på samhälleti form av lån, regionalpolitiskt stöd etc. har att också acceptera deriktlinjer för utvecklingen som staten drar upp. Det är ju en självklarhet, ochdär ligger incitamentet och möjligheten till en effektiv samordning. Men omföretag inte spelar med, då har man i det konkreta fallet inget maktinstrumentmot dem. Jag föreställer mig dock att i det längre perspektivet måsteansvarsmedvetandet i näringslivet ändå tala för att man där accepterar denövergripande målsättning regeringen ställer upp för näringspolitiken. Omåtgärder för att säkra sysselsättningen inom Järn- och stålindustrin, m. m.