prot · G00919 · 1976-12-31 00:00:00 — Vi vet ju att de förvärvsarbetande också vill hareallönehöjning i pengar. Vår ståndpunkt har därför varit: Sätt gärna upp ettmål för kortare arbetstid för alla, men se till att de som behöver det mest fårdet snabbare. Säger man nej till detta, som kommunisterna gör,betyder det bara att man hänvisar kvinnorna - för det blir ju fråga om dem idet här fallet, oavsett vad och jag vill - till att i stället ta dedeltidsarbeten som hon tycker så illa om. Får de inte förkorta arbetstiden påsin ordinarie arbetsplats, tar de deltidsarbete med dess nackdelar. Närman säger nej till snabbare rätt till kortare arbetstid för småbarnsföräldrarna,väljer man med berått mod att bevara den situation som Det är attlåta det bästa vara det godas fiende. Det är kanske typiskt för kommunismen meninte för liberal reformpolitik. Herr tredje vice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet få antecknat att de inte ägde rätttill ytteriigare repliker. FruLUNDBLAD (s): Regeringsförklaringens avsnitt om familjepolitik ger inledningsvis ettintryck av att den tidigare regeringens linje skall fullföljas. Man skriver attfamiljepolitiken skall främja valfrihet och jämställdhet, men man sägeringenting om att ekonomisk utjämning och solidaritet mellan generationer ochbefolkningsgrupper bör få vara ledstjärnan i familjepolitiken. Så det finnsskillnader. Deklarationenbetonar en utbyggnad av allmänna barnbidrag och vårdnadsbidrag, och det talasom en rätt till kortare arbetstid, dock utan att det förklaras hurinkomstbortfallet skall ersättas. Detta ger klara besked om att en jämlikhet ibarns uppväxtvillkor som skapas genom att främst familjer med lägre inkomsterfår ett rejält stöd kanske inte blir lika självklar för den nya regeringen somden var för den tidigare socialdemokratiska regeringen. Detframgår inte heller av deklarationen att det är självklart att föräldraskapoch omvårdnad av minderåriga barn skall kunna förenas utan att det blirekonomiska avbräck för familjerna. Dessa deklarationer från den nya regeringenmåste oroa barnfamiljerna. Vidförra lämnade jag en motion om en förnyad undersökning av denekonomiska situationen för alla kategorier av barnfamiljer med hänsyn tagentill inkomster, skatter och avgifter samt till den inverkan som olikastödformer till familjerna kan ha på det konsumtionsutrymme som står tillförfogande för familjerna per barn räknat. behandlade motionenvälvilligt och framförde den goda idén att en analys av detta slag kanske kundeingå i varje års budgetproposition. Det skulle vara välkommet om den nyabudgetministern, som ju tidigare i utredningar medverkade i detfamiljepolitiska reformarbetet, ville ta upp den tanken i åretsbudgetproposition. Om man nämligen tänker införa vårdnadsbidrag, borde en sådanekonomisk analys som den jag nämnde i motionen kunna ge klart besked om vad detger för resultat för olika barnfamiljer. Det tycker jag bör vara angeläget attupplysa om. Avett uttalande av socialministern på ett partimöte har det framgått att framtidafamiljepolitiska reformer, bl. a. frågan om vårdnadsbidrag, skall beredas i enarbetsgrupp. Vi vet ingenting i detalj om de riktlinjer arbetsgruppen skallarbeta efter, och frågan om vårdnadsbidrag, som fick så stor plats ivalrörelsen, är därför nu mörklagd för de icke invigda. Av den förraregeringens förslag om en med ytterligare fem månaders ersättningstid utbyggdföräldraförsäkring återstår i regeringsdeklarationen endast två månaders nyersättningstid. Skall detta vara ett exempel på att det familjepolitiskareformarbetet fortsätter? Kan en så intresserad familjepolitiker somGabriel från verkligen vara positiv till en på detta vissänkt reformtakt? GabrielRomanus var uppe i talarstolen och klagade på oppositionen. Men jagskulle vilja fråga: Hur skall vi bedriva en konstruktiv opposition redan nu närt. ex. inom socialpolitiken och familjepolitiken inga detaljerade riktlinjerför politiken finns i regeringsdeklarationen? har i talarstolenhär mest talat om vad som hänt i . Jag tycker att han mer skulle hatalat om vad som bör hända i regeringens kansli. Det skulle ha gettoss litet vägledning i vår opposition. Vikommer från socialdemokratiskt håll att noggrant bevaka hur reformtakten blir.Om det grundläggande löftet i regeringsdeklarationen inte uppfylls inom rimligtid blåser vi gärna till strid. Jagskulle även vilja ta upp frågan om den kommunala socialvården. Frågan ominnehållet i och organisationen av den kommunala socialvården har de senasteåren blivit ett kärt debattämne, mer i tidningsspalter och böcker än iriksdagens talarstol. Från de grupper som har sitt dagliga arbete isocialvården har högljudda opinioner framträtt och krävt en socialvård utantvång. Den parlamentariska tystnaden beror på att utredningsarbete har pågåttunder . Ett principförslag om socialvårdens mål och medel harremissbehandlats och ligger utredningsarbetet nära sin avslutning - ja,vissa delar av socialutredningens förslag finns redan i korrektur. Ochnu - efter socialutredningens tidräkning en minut i tolv - har socialministernombett utredningens ordförande att utforma ett alternativförslag på en viktigpunkt, nämligen i frågan om tvångsvis omhändertagande av vuxna personer påenbart sociala eller socialmedicinska grunder. Demokratioch frihet bör också breddas i det sociala arbetet. Det är en fråga som berettsocialutredningen mycket arbete. Att man nu - i utredningens sista arbetstyngdamånader - lägger in nya utredningskrav kan av mig bara tolkas som ett sätt attikläda en reservation från visst borgerligt håll en mer smaklig klädsel somutredningens alternativa förslag, en reservation som av vissa skäl inte blevmöjlig. Därmed vill man troligen också söka ge sken av en borgerlig enighet sominte var så helgjuten. Ettsådant förfaringssätt känns som ett svek för de ledamöter och experter iutredningen som sökt få så stor anslutning till den nuvarande utformningen avutredningens förslag på denna punkt att de gett avkall på vissa egnauppfattningar för att nå så stor enighet som möjligt. Det är tragiskt för den svenska socialvården att förslag till nysocialvårdslagstiftning skall fördröjas några månader eller kanske ett halvår.Utredningsarbetet har redan tagit . Otåligheteninom socialvården är stor och osäkerheten medverkar till att alla satsningarinom den sociala sektorn på kommunalt håll blir tveksamma eller helt uteblir.Detta är till stor skada för de människor som 10 protokoll 1976/77:18-19 socialvården har attbetjäna. Jagkänner inte till någon utredning som är så efterlängtad och för-handsdiskuteradsom socialutredningen. Den nya regeringen tar på sig en stor skuldbörda, omkraven på ytterligare utredning skulle komma att fördröja förslaget till en nysociallagstiftning. Några ord till beträffande påståendet om att jag skullefördröja socialutredningens arbete. Jag skall öppet berätta vad jag har talatom när man från tidningshåll har frågat mig om detta. Jagfick besked om att socialutredningen inte kunde hålla sin tidsplan, som innebaratt betänkandet skulle komma , utan att betänkandet inte skullekomma att framläggas . Jag tog då ett samtal medordföranden och frågade, om det inte fanns möjligheter atthålla den tidsplan som var uppgjord. Det visade sig att detta var omöjligt medhänsyn till det stora arbete som återstod. Vidsamma tillfälle ställde jag också frågan om det fanns möjligheter att göra uppett alternativt förslag grundat på utredningens enhälliga principbetänkande,och på den frågan fick jag ett jakande besked. Det är mitt svar på det tal somförekommit om hemliga direktiv. Detta innebär inte att utarbetandet av ettalternativt förslag kommer att fördröja arbetet. Det blir fördröjning iförhållande till den tidsplan som var utarbetad inom departementet, mensocialutredningen hade ändå inte kunnat lägga fram sitt betänkande inom avseddtid. () kortgenmäie: Jag är tacksam mot för att hon ställde frågan omreformtakten när det gällde föräldraförsäkringen. Jag kan förstå att många haruppfattat saken så, att den Fridhska arbetsgruppen talar om en föriängning , medan regeringsdeklarationen talar om en förlängning med tvåmånader. Men det är inte fråga om någon sänkning av reformtakten, utanförklaringen är den att de två dokumenten avser två olika tidsperioder.Regeringsdeklarationen talar om vad som skall hända under den kommandevalperioden, medan den Fridhska arbetsgruppen behandlar vad som skall skeunder . Men för den kommande valperioden är det fråga om sammareformtakt i båda fallen. Det är utgångspunkten för mitt stöd tillregeringsdeklarationen i detta avseende. FruLundblad var vidare ledsen över att jag klagade på oppositionen. Hon frågade:Hur skall vi kunna bedriva en konstruktiv opposition utan att få besked påolika punkter? Jag anser, som jag sade, att både regeringen och oppositionenskall ha en chans att anpassa sig till sin nya situation. Men jag påpekadeockså att det, om oppositionen utgår från en attityd av ofelbarhet, av att helavalutgången bara beror på att de andra använt sig av tjuvtricks och att ingafel finns på den egna sidan, inte blir en Omman bara skyller på att det var en skrämselpropaganda mot socialismen och motkärnkraften som förorsakat den politiska utveckling som vi har sett ,tror jag inte att man har någon god utgångspunkt för en konstruktiv debatt. Jagnämnde också som ett avskräckande exempel de kommentarer som gjorts tillsituationen i och den oppositionspolitik som socialdemokraterna bedrivit i . Men jag håller självfallet med om att denkonstruktiva debatten i sakfrågor här i i många fall kommer att ägarum sedan regeringen lagt fram mera utarbetade förslag. FruLUNDBLAD (s) kort genmäie: Jag vill gärna tacka socialministern för det besked han gav angåendesocialutredningens tilläggsuppdrag. Det är ju vanligt att ett sådant uppdragtill en utredning tillställs ledamöterna skriftligen, vilket alltså inte sketti detta fall. Därför är det inte så konstigt om osäkerhet har rått om vaduppdraget skulle innebära. Jag hoppas socialministern får rätt i sinaförmodanden att tilläggsdirektiven inte kommer att fördröja socialutredningensarbete, men att dessa kommer att leda till en stormig opinion råder det ingettvivel om. Bara detta kommer att innebära att det blir svårare försocialutredningen att arbeta. Tillherr skulle jag vilja säga att för barnfamiljerna måste beskedet om attföräldraförsäkringen enbart skall byggas ut komma attuppfattas som en försvagning av reformtakten. Det finns ingen möjlighet förbarnfamiljerna att av regeringsdeklarationen utläsa vad de skall få i stället.Frågan om vårdnadsbidrag är bara nämnd och sedan har den lagts på utredning ien arbetsgrupp om vars direktiv och sammansättning ingen vet någonting. Det är riktigt att jag inte meddelat detta skriftligen tillutredningens ledamöter. Men enligt uppgift har ordföranden meddelat detta, ochutredningen hade ingenting emot att ta fram ett sådant alternativ. När dettaskall ut på remiss tror jag att det är värdefullt att de olika remissorganenhar möjligheter att väga två alternativ mot varandra. Jagvill understryka, , att detta alternativ bygger på detenhälliga utlåtande som socialutredningen lämnade i sitt principbetänkande. HerrROMANUS (fp) kort genmäie: Det besked som barnfamiljerna har fått av den nya regeringen är att förden kommande valperioden skall lika stor förbättring komma till stånd avföräldraförsäkringen, som enligt det socialdemokratiska förslaget. Någotbesked om vad som kan hända efter 1979 ges inte i den härregeringsdeklarationen och det är kanske för mycket begärt. Sammainnehåll beträffande reformtakten gäller under den kommande valperioden. Det ärett konkret besked som ges i regeringsdeklarationen. Delat ansvar - lika villkor. Så kan man kort sammanfatta målsättningenför arbetet med jämställdhet mellan kvinnor och män. Delat ansvar-lika villkori samhällsarbetet, i arbetslivet och i hemarbetet. För att kunna uppnå en reelljämställdhet har dessa tre områden lika stor betydelse. Därför måste nu arbetetdrivas vidare på olika vägar. Ansvaret för det fortsatta jämställdhetsarbetetvilar på samhällets beslutande organ, på arbetsmarknadens parter men också påoss alla som enskilda individer. Iregeringsdeklarationen har det inledningsvis slagits fast att "Jämställdhetmellan kvinnor och män är en självklar utgångspunkt för regeringenspolitik". Här har klart uttalats att inom de områden där politiska besluti påverkar utvecklingen är jämställdhet en självklar utgångspunktför den nya regeringen. Det kan i detta sammanhang också vara värt att noteraatt jämställdheten inom regeringen nu ökat eftersom antalet kvinnor ökat. Föratt uppnå ett samhälle där kvinnor och män har delat ansvar och lika villkorkrävs åtgärder på många plan. Ett grundkrav är rätten till arbete. Densammanhänger med den ekonomiska och sociala tryggheten, med möjligheterna attvara en självständig individ med det egenvärde varje människa har. Ekonomisktoberoende är den viktigaste förutsättningen för jämställdhet. Närdet gäller möjligheten att få ett yrkesarbete föreligger stora skillnadermellan olika regioner. För att man skall kunna skapa en jämn sysselsättning ihela landet krävs en helhjärtad satsning på regionalpolitik. Kvinnor och mänmåste ha samma möjligheter till ett arbete oberoende av var de bor i landet.Det är endast i ett decentraliserat samhälle som detta kan förverkligas. Arbetslivetsvillkor måste utformas så, att kvinnor och män har samma möjligheter att förenayrkesarbete med arbetet i hemmet. Förhållandet på arbetsmarknaden visaratt det för barnfamiljerna finns stora svårigheter att förena ett yrkesarbetepå heltid med en trygg omsorg om barnen. Många väljer därför att förkorta sinarbetstid. I regeringsförklaringen heter det: "Småbarnsföräldrarges lagfäst rätt till kortare arbetstid och förlängd tjänstledighet.- Stödet"- till småbarnsföräldrar - "utformas så att det främjar valfrihet ochjämställdhet." Det är ett klartställningstagande till hur arbetet skall föras vidare. Detär emellertid inte bara i och genom riksdagsbeslut som jämställdhetenpåverkas. Arbetsmarknadens parter har också sitt stora ansvar. Vi kankonstatera att toppskiktet inom både LO och SAF består av uteslutande män.Givetvis har dessa män en skyldighet gentemot medlemmarna i resp. organisationatt driva kraven på jämställdhet. Kvinnorna utgör en stor andel av derasmedlemmar. Det är dock i högsta grad förvånande att dessa organisationer ansersig ha råd att undvara den erfarenhetskapacitet som kvinnorna utgör också på demera ansvarsfulla posterna. Kanskekan det vara dags för arbetsmarknadens parter att ställa frågan: Hur skall vikunna uppnå ett arbetsliv med samma möjligheter och samma villkor för kvinnoroch män? Det gäller att analysera orsakerna till att vi inte har enverklig jämställdhet på arbetsmarknaden. Om man gör en sådan analys, är jagsäker på att en av anledningarna står att finna i gamla fördomar. Vi sitterfast i gamla könsrollsmönster som grundläggs i tidiga barnaår. Det gäller föross alla att bli medvetna om våra fördomar för att kunna bryta föriegadetänkesätt. har det börjat växa fram en debatt kring dessa frågor.Man vill ifrågasätta våra könsroller, och det är en glädjande utveckling. Detgäller att påverka våra attityder och angripa våra fördomar. , som är den största kvinnoorganisationen med nära 75000 medlemmar, har vi på olika sätt sökt väcka debatt och bilda opinion kringjämställdhetsfrågorna. Den senaste åtgärden är att vi har haft en arbetsgruppsom ingående analyserat barnböcker från könsrollssynpunkt. Vårabeteendemönster påverkas av intryck och förebilder från den stund en människaföds. Viser alltså barnboken som ett led i denna påverkansprocess. Vår arbetsgrupp, somanalyserat barn- och ungdomsböcker, har kommit till den slutsatsen att vi i daghar en hel del sådana böcker som utgör en risk för att det traditionellakönsrollsmönstret befästs och förstärks. Vi kommer att följa upp dennarapport genom ett åtgärdsprogram. Dettavar ett exempel på hur vi inom medverkar iopinionsbildande syfte. Vi försöker att på olika plan i praktiskt handlandearbeta för jämställdhet. Attvi nått vissa resultat är bl. a. kvinnorepresentationen i den nyvalda riksdagenbevis för. härden största procentuella andelen kvinnor, 27,9 96. Sammaglädjande resultat ser vi också i landsting och kommunfullmäktige. Det finnsanledning att påminna om detta eftersom man ibland vill ifrågasätta centernsinställning i jämställdhetsarbetet. Istället för att tala vitt och brett försöker vi genom praktiskt handlande ochgenom opinionsbildning verka för att frågan förs framåt. Man når inga resultatgenom slagord - de må vara aldrig så välformulerade. Det är genom målmedvetetoch enträget arbete vi kan nå fram till ett samhälle där kvinnor och män harsamma ansvar och samma villkor. Jag lyssnade med intresse på det anförande som höllföre middagsuppehållet. Avslutningsvis lovade hon att bevaka den nyaregeringens fortsatta jämställdhetsarbete. Det är bra. Då kan vi på det härområdet förvänta oss en konstruktiv oppositionspolitik. Det sades vidare attsocialdemokraterna skulle fortsätta sitt arbete för jämställdhet. Detta lovargott för framtiden. Jag vill också gärna uttala mitt erkännande för det arbetesom utförts i jämställdhetsdelegationen. Men jag blev beklämd när jag hördeAnna-Greta säga - i föraktfull ton - att socialdemokraterna skullehjälpa i kampen för jämställdhet mot de andra regeringspartierna.Socialdemokraterna har satt sin stämpel på , och då är själva sakfråganutan betydelse. Visst kan jag förstå attdet ställs många förväntningar på den nytillträdda regeringen och att manotåligt väntar på förändringar. Men är det inte rimligt att den får någon tidpå sig? HerrASPLING (s): Socialdemokratin har drivit en konsekvent och målmedvetensocialpolitik, som steg för steg vidgat och fördjupat tryggheten förmänniskorna. Vi har ofta stött på hårt motstånd från de borgerliga partierna,men vi har i gengäld kunnat räkna med ett helhjärtat stöd från den fackligarörelsen. Det gäller inte minst den stora ATP-reformen. Låtmig bara här i punkter nämna några av 1970-talets stora socialpolitiskareformer - reformer som vi i varje fall betraktat som självklararättigheter även om de i fiera fall vid genomförandet möttes av borgeriigovilja och misstro: Denreformerade förtidspensioneringen, den sänkta pensionåldern, de höjdafolkpensionerna och beslutet om röriig pensionsålder genom bl. a. delpension. Deenhetliga, låga avgifterna vid läkarvård, den nya sjukvårdslagstiftningen ochprioriteringen av den öppna distriktsläkarvården. Beslutet om allmäntandvårdsförsäkring och utbyggd folktandvård. Beslutetom sjukpenningsreformen då bl. a. kompensationen höjdes till av lönen ochsjukpenningen blev pensionsgrundande. Deförbättrade bostadsbidragen och barnbidragen och genomförandet av den viktigaföräldraförsäkringen. Denallmänna förskolan för alla sexåringar och den nya lagen om barnomsorgen ochutbyggnadsplanen för daghem och fritidshem, som gäller fr. o. m, . Detökade statliga stödet till social hemhjälp och färdtjänst och andra omfattandeinsatser för handikappade. Den nya lagen omarbetsskadeförsäkring som beslutats . Dessareformer är exempel på en socialdemokratisk socialpolitik som har kraven påjämställdhet och allas rätt till trygghet som grund. Meddessa reformer har vi kommit en god bit på väg, men vi hade inte nått någraslutmål. Låt mig slå fast: Socialdemokratin kommer även i oppositionsställningatt se till att socialpolitiken blir en av politikens huvudfrågor. Vi kommeratt fortsätta att driva på utvecklingen. Vi kommer att göra vad vi kan för attdet socialpolitiska reformarbetet inte skall avstanna. Påden borgeriiga regeringens bord ligger en rad långt förberedda reformförslag,som har utarbetats av den socialdemokratiska regeringen. Med oro frågar man sigvilket öde dessa reformförslag kommer att möta. a. tandläkarutbildningen, uppföljningen av arbetsskadeförsäkringen,alkoholpolitiken, besvärsorganisationen för socialförsäkringen,sjukgymnasterna och sjukförsäkringens ersättningsregler för den offentligasjukvården - för att inte tala om den stora familjepolitiska reform som skulleha lagts fram i en proposition av den socialdemokratiska regeringen. Ochhur blir det med den viktiga socialvårdsreform som socialutredningen i stortsett var färdig att lägga fram? Socialminister uttalar den ena dagenatt han ställer sig bakom de direktiv och riktlinjer som socialutredningen hararbetat efter. Men - sedan socialministern tydligen talat medden biträdande socialministern - får vi höra att han gett utredningen i uppdragatt tvärtemot de gällande direktiven lägga fram ett konservativt präglatalternativ med tvångsåtgärder inbyggda i socialvårdslagstiftningen. Vadsom här håller på att hända i en viktig social fråga är uppenbariigen attlandets socialminister viker sig för de konservativa krafter som har dragitin i . Det är uppseendeväckande att med sittansvar som socialminister över i ett penndrag försöker stryka ettstreck över den omfattande remissbehandling denna fråga redan har varit föremålför och de ställningstaganden som på grundval därav kommit till uttryck iutredningens direktiv. Vilkensocialpolitik den borgeriiga regeringen kommer att föra vet vi annars intemycket om. Ordsvallet i den borgeriiga regeringsdeklarationen kan inte döljaden stora osäkerheten när det gäller viljan att skaffa fram de resurser som ensocial reformpolitik kräver. Jag har lärt mig att man inte driver socialreformpolitik med vackra ord. Jag har lärt mig att sociala reformer blirverklighet först när man är beredd att också ta ansvaret för derasfinansiering. Varsocialdemokratin står råder det inget tvivel om. Vi skall fortsätta arbetet attbygga ett samhälle som präglas av trygghet för alla, gemenskap mellangenerationerna och jämställdhet mellan kvinnor och män. Vi är då också bereddaatt ta det ekonomiska ansvaret för dessa reformer. Vi skulle t. ex. inte hatvekat att höja arbetsgivaravgiften till sjukförsäkringen för att slå vakt omden sociala trygghet som sjukförsäkringen inrymmer. Vivill tillgodose kraven på god vård av sjuka, god barnomsorg, hjälp och stödtill handikappade och äldre. Detta ställer krav på mer personal och enutbyggnad av den gemensamma sektorn. Socialdemokratinkommer att slå vakt om tryggheten för de äldre och verka för fortsattareformer. Vi kräver att långtidssjukvården byggs ut kraftigt under de närmasteåren. Särskilt måste personalsituationen förbättras, så att bättrearbetsförhållanden och goda förutsättningar för mänsklig gemenskap kanåstadkommas. Andra viktiga krav är en utbyggd hemsjukvård, hälsoservice ochhemhjälp så att de äldre kan bo kvar i sin invanda miljö. Vi vill verka för attutbyggnaden av den närbelägna öppna hälso- och sjukvården genom nyavårdcentraler fullföljs. Vi vill fullfölja planerna på en ny lagstiftning försocialvården och för hälso-och sjukvården med ökad uppmärksamhet på deförebyggande åtgärderna. Denborgerliga regeringsdeklarationen visar att det är som fått igenomsina viktigaste krav på hälso- och sjukvårdsområdet. innebär att vi nu går motökad privatisering och minskat samhällsin-fiytande på vårdområdet. Plånbokenstjocklek skall tydligen på nytt få bli avgörande för vilken vård man skall få. Istället för att skapa garantier för en väl fungerande vård på vårdcentraleroch sjukhus skall man erbjuda de landstingsanställda läkarna möjlighet attöppna privatpraktik vid sidan av sin landstingsanställning. I stället för attslå vakt om folktandvården - som ger barn och ungdom helt kostnadsfriregelbunden tandvård - vill man ge privattandläkarna rätt att mot avgifterenligt tandvårdsförsäkringen ta hand om barn- och ungdomstandvården. Dessaexempel visar hur deri borgeriiga regeringen - där har ansvaret förhälso- och sjukvården - är på väg att ta ifrån samhället vårdresurser och hurman i stället vill satsa på privatvård. Denna politik är en god illustrationtill slagordet "sociala reformer utan socialism". Det är en politiksom direkt äventyrar landstingens möjligheter att ge människor en god hälso-och sjukvård.