prot · G00987 · 1976-12-31 00:00:00 — Jagär, herr talman, utomordentligt tillfredsställd över all detta beslut kan tasmed så stor enighet som kammaren tydligen är beredd att redovisa. Del talarför att de litet abstrakta och orealistiska diskussioner som har förekommit ide kommunaldemokratiska frågorna under en följd av år, då det ena partiet harframställt sig som mer demokratiskt än det andra, nu borde kunna gå mot sittslut och att vi i stället i frarhliden kan föra en realistisk och konstruktivdebatt om hur vi skall fördjupa och ytterligare utveckla den kommunalademokratin. På den punkten tror jag liksom att vi inte heller ioch med detta är framme vid något slutmål. Del är möjligt alt vi kan få behovav att skapa en ny kommunallag, men i varje fall har vi fortlöpande behov avatl fortsätta en diskussion om hur vi skall fördjupa den kommunala demokratin. Nykommunallag m. m. Så'vä\ ordförande som dess vice ordförande harredan påtalat den enighet, som i väsentliga stycken förelegat vid behandlingenav detta stora ärende, en enighet som känns tillfredsställande. Flerautskottsledamöter har väl också praktisk erfarenhet av arbete i såvälkommunfullmäktige som landsting och det har otvivelaktigt underlättat mångaställningstaganden, när det gällt att vidga den kommunala självstyrelsen ochslå vakt om den representativa demokratin. Frånsocialdemokratiskt håll har vi emellertid funnit all konslitutions-utskoltetsmajoritet på några punkter har avvikit från propositionen på ett sätt som viinte kan biträda. Jag skall i fråga om ett par av punkterna anföra några avvåra skäl till reservation, dock inte när det gäller delegationsrätten ochdess begränsning, som ju utskottets vice ordförande redan har behandlat. Jagvill först ta upp frågan om det s. k. ställföreträdarskapet som landstingetsförvaltningsutskott ägt att utöva. Jag beklagar atlulskolls-majoriteten vill ta bort detta ställföreträdarskap, och del gör jag avpraktiska skäl. Vi anser att det finns goda skäl alt följa propositionen. Redanenligt nu gällande bestämmelser skall landstingen hålla del antal möten som ärmotiverat med hänsyn till föreliggande arbetsuppgifter. Av tillgängligtmaterial framgår att antalet landstingsmöten är i stigande. Verksamhetenhar även vuxit starkt. Landstingen har då iallt större omfattning på olika områden engagerat sig i en mer långsiktigplanering. Inte minst mot den bakgrunden har det ansetts angeläget allunderställa landstingsmötena ett ökat antal frågor, även om respektiveförvaltningsutskott genom ställföreträdarskapet skulle ha kunnat träffaavgöranden. Det är väl heller inte så alt ställföreträdarskapet har föranlettkompetensivister mellan landstingsmöte och förvaltningsutskott, ulan det harbidragit till en effektiv förvaltning av landstingens verksamheter. En allmän iakttagelse ärvidare att beredningen av ärenden blir alltmer AVkommunallag m. m. Vissaärenden kräver emellertid snabba ställningstaganden, och med samrådsförfarandet- som man måste bedöma som mycket betydelsefullt - kan del uppstå lägen därett avvaktande av landstingsmötets ställningstagande skulle medföra problem.Jag vill i det sammanhanget erinra om vad som sägs i lagförslaget, nämligen altdet bör vara minst fyra landstingssammanträden . Detta bör då jämförasmed vad som är-praxis ute i kommunerna, där man oftast har kommunfullmäktigesammanträdevarje månad. Våra landstingsområden är helt olika, både i fråga om geografi ochstruktur. Därför är del lämpligast atl det enskilda får frihet attavgöra frågan om ställföreträdarskap. Det skall då ge föreskrifter om och ivilken utsträckning ställföreträdarskapet får användas samt förordna alt debeslut som förvaltningsutskottet fattar på grundval av föreskrifterna skallanmälas för . Med erfarenhet från den utveckling vi redan känner,anser jag alltså inte att det finns någon anledning att befara missbruk avfortsatta möjligheter till ställföreträdarskap. Reservanternahar ju för övrigt särskilt understrukit vad föredragande statsrådet anfört omatl ställföreträdarskapet bör reserveras för fall när beslut intekan avvaktas eller när det är fråga om ärenden som inte har principiellbetydelse eller annars är av större vikt. Nästareservation som jag finner skäl atl säga några ord om gäller en principfråga.S-reservanterna anser inte att valnämnderna i sin egenskap av valnämnder börkunna anlitas vid sådana opinionsundersökningar och omröstningar som det här ärfråga om. Det är för all del så att i valnämnderna finns en betydandeerfarenhet av praktiska frågor som hör lill ett val. är emellertiden specialreglerad nämnd, vars uppgifter uteslutande regleras ivallagen. Dess speciella funktion och auktoritet får inte rubbas. Därför börden inte heller som valnämnd biträda vid mindre formbundna kommunalaopinionsundersökningar. Omman följer den i propositionen föreslagna lagtexten blir det möjligt förkommuner och landstingskommuner att utnyttja den tidigare nämnda erfarenheten,som finns hos kommunala valnämnder, genom atl i varje särskilt fall utsenämndens ledamöter lill en kommitté, som ansvarar för undersökningensgenomförande. Därigenom tillvaratar man dess erfarenheter, men man undvikersamtidigt de svårigheter som följer en medverkan av valnämnden som sådan. Jagvill slutligen, herr talman, betyga att det känns glädjande alt ha varit med omalt, efier som kommunalman, besluta om denna lag. "Dennaoförbindligt toleranta kommunallag", sade . Men jag tror påkommunalmännens goda omdöme vid agerande inom lagens råmärken. Ja, jag tror merpå erfarenhet och omdöme hos praktiskt arbetande kommunalmän än på ungastatsvetares verbala elegans, som kanske inte är pai'ad med någon praktiskerfarenhet alls. Meddet sagda, herr talman, ber jag att få yrka bifall till de föreliggandesocialdemokratiska reservationerna. HerrKINDBOM (c): I denna del av debatten vill jag uppehålla mig vid några av de frågorsom är väsentliga för den kommunala demokratins utveckling och som delvis harberörts i debatten. Dessutom kommer jag att något kommentera deskiljaktiga, meningar som finns. Viktenav att slå vakt om den kommunala självstyrelsen och utveckla den kommunalademokratin står i centrum när det gäller det betänkande som vi nu behandlar.Jag vill också erinra om atl de frågorna står i centrum i detkommunaldemokraliska program som antog . Jagbehöver inte i sak upprepa vad som tidigare sagis om orsakerna till kommunersoch landstingskommuners förändrade situation. Vi har emellertid i betänkandetockså fastslagit alt enighet inte har rått i alla delar om de förändringar somhar skett. Partiernas roll i den kommunala demokratin är värd uppmärksamhet.Den kommunallag som vi lar ställning till är, liksom tidigarekommunallag, neutral i förhållande till de politiska partierna. Lagen kännerendast de politiska partierna indirekt genom hänvisning till exempelvis vallagoch lag om proportionellt valsätt. Ändå är det genom de politiska partierna somden kommunala demokratin skall förverkligas. Därför är det viktigt attpartierna kan svara mot de krav som ställs på dem i ständigt förändradesituationer. Partistödet utgör här en myckel väsentlig del av det stöd somerfordras för atl partierna skall kunna fylla sin funktion. Ibetänkandet liksom i propositionen och i utredningen tidigare talas om vad somhar skett på det här området. Antalet kommuner har minskat, antaletförtroendevalda har minskal till uppskattningsvis en femtedel i förhållandetill vad som gällde . Delta har då inneburit en utveckling i riktningmot ett mer utpräglat representativt system. Personkontakterna mellan väljareoch valda samt medborgarnas möjlighet atl själva aktivt delta i detkommunalpolitiska arbetet har minskat. Partierna och de förtroendevalda harfått en mer central roll och ett större ansvar för information och fortlöpandekontakt med medborgarna. Delsägs också i detta sammanhang att i takt med den utökade kommunalaverksamheten ställs allt större krav på förtroendemännens kompetens och tid.Någon kompetensregel för förtroendemännen finns emellertid inte, men det jagfinner angeläget alt understryka här är atl de förtroendevalda måste ges bättremöjligheter att verka - bl. a. på så sätt att de erhåller ersättning i enlighetmed uttalanden som görs i proposition och belänkanden, något som också skallgälla den utbildning partierna bedriver för sina förtroendevalda. Tidigarehar vi konstaterat atl det har skett vissa övergrepp, som vi kan kalla det, påde politiska partiernas möjlighet atl fylla den uppgift jag tidigare talade om.Partier har uteslängts på ett sätt som inte har gagnat den roll de skall spelai den politiska beslutsprocessen. Det är därför man med särskild stortillfredsställelse kan notera den vidgning av det proportionella valsättetstillämpning som beskrivs i betänkandet och som är fastslagen ilagregleringen. Nykommunallag m. m. Nykommunallag m. m. Jagvill säga att socialdemokraterna i varje fall inte satt sin prägel på den härdelen. Jag vill också erinra om en sak när del gäller del som tidigarediskuterades, alltså möjlighet till proportionell fördelning avpresidieposterna. Den frågan har prövats av utskottet på det sättet att lagtexthar varit framme som, såvitt jag har kunnat finna, varit hållbar vad avser enlösning även av frågan om proportionalitelen när del gäller presidierna. Med demycket väsentliga vidgningar som vi har fått när det gäller möjligheten atlåberopa proportionellt val även inom kommunala nämnder och styrelser har viinte nu funnit det angeläget att fullfölja de krav vi tidigare haft. Men dethar alltså presenterats en möjlig lösning i utskottet. Om man inte beaktar deuttalanden utskottet gjort i övrigt om presidiernas roll finns del en möjlighetalt gå vidare på den här vägen. Dehel- och deltidsengagerade förtroendemännens roll har också varit föremål fördebatt. Det tas emellertid inte in någonting om det i kommunallagen. Jagfinner det väsentligt att understryka, när man talar om kommunalrådenssituation och vill jämföra den med borgarrådens situation, att det inte baraär de heltidsengagerade s. k. kommunalrådens roll som bör uppmärksammas: Detfinns rader av deltidsengagerade förtroendemän ute i våra kommuner, och det ärväsentligt alt man inte gör någon åtskillnad på dessa punkter ulan betraktardem som förtroendemän, väsentliga för den kommunala verksamheten, och görderas förutsättningar så likvärdiga som möjligt. Dellängre avståndet mellan de valda och de enskilda, som de valda representerar,aktualiserar också en diskussion om den lokala förankringen. Någon kanske villgöra gällande all ett ökat inslag av kommundelsorgan står i strid med vad jagtidigare sagt om de politiska partiernas roll. Det finns ingen anledning attförutsätta att så skulle vara fallet. Det antal frågor som är och bör vara föremålför debatt är nämligen så stort, och frågorna är så komplexa, att det finnsutrymme för bådadera. Regeringsdeklarationenhar lyft fram frågan om direktvalda distriktsnämnder och kommundelsorgan.Eftersom utskottet anser att det behövs ytterligare utredning omkompetensfrågor och valförfarande konstaterar man alt man inte nu kan lösadessa frågor. 'Det innebär emellertid inte atl möjligheten till vidgad lokalförankring är stoppad. Kommundelsorgan kan ges karaktären av beredning. Med detföljer då interpellalionsräll till ordförande i fullmäktige. De kan ges rättatt väcka frågor i fullmäktige osv. Det är alltså väsentligt atl kommunernaväljer den lösning som de själva finner lämpligast. Utskottsmajoriteten harockså anslutit sig till denna uppfattning,'och i den fortsatta debatten omkommundelsor-ganens ställning blir kommunernas egna önskemål avgörande. Enfråga som inte alls har tagits upp i den här debatten men som jag något villberöra är revisionen. De föreslagna nya reglerna är värda uppmärksamhet. Ävende utgör en del av den demokratiska kontrollen, genom förtroendemännensmöjligheter till insyn. Rätten till proportionella val införs. Revisorernaskall följa verksamheten under hela man- datperioden, och i självaverket får de en mandatperiod . Vidare skapas klarhetbeträffande revisorernas egen förvaltning, så därvidlag behöver det alltså intelängre finnas några frågetecken. Sedanvill jag även, herr talman, något beröra de skiljaktigheter som tagits upp ireservationerna och de påpekanden som gjorts i de särskilda yttrandena. När detgäller ställföreträdarskapets avskaffande noterade jag alt ifrån en principiell ståndpunkt, medan i ochherr anförde praktiska skäl. Utskotts-majoriteten har anförtprincipiella skäl för borttagandet av ställföreträdarskapet och praktiska skälför införandet av en delegationsregel. På den punkten är det viktigt atl haklart för sig att socialdemokraternas reservation inte gäller delsfällföreträdarskap som förvaltningsutskotten har . Vadföreslår då socialdemokraterna? Den här delen fanns ju också med ipropositionen. Jo, socialdemokraterna menar alt det bör finnas ett begränsat ställföreträdarskap.Det skall omfatta endast vad som anges i reglemente för förvaltningsutskotteteller i särskilt beslut av . Anlägger man då de principiellasynpunkterna på de beslutande organens ställning, frågar jag mig variskillnaden består, om man fastställer förvaltningsutskottets befogenheter ireglemente eller om uppgifierna bestäms genom ett delegationsbeslut. Jag troratt det här mer rör sig om ord än om realiteter, eftersom vi inte på något sättdiskuterat det ställföreträdarskap som förvaltningsutskott har . Beträffandedet särskilda yttrandet om den kvalificerade majoriteten, som , vill jag framhålla att del ju nu finns nya regler. Vi görsuppleanlskapet obligatoriskt. Del har funnits exempel på all man i denkommunala församlingen utnyttjat iredjedelsregeln för atl omöjliggöra beslut.Jag vill också i detta sammanhang hänvisa till vad jag sade om partiernas roll.Det finns ingen anledning att ifrågasätta att partierna inte vill uppfyllakraven. Det föreligger ju också skyldighet att redovisa verksamheten förväljarna. Närdet gäller landshövdingens ställning har förslaget karaktären av ramlag. Vi harskalat bort exklusiva närvarorätter i annan speciallagstiftning, och det finnsingen anledning att i detta sammanhang ha den deialjföreskriften kvar. Meddet sagda ber jag, herr talman, att få yrka bifall till konstitutionsutskottetshemställan i dess helhet. Nykommunallag m. m. Jag har fäst mig vid att presenterar sittbetänkande nr 25 under titeln "Ny kommunallag m. m.". Av det framgåralt man i detta sammanhang i begreppet "m. vill inbegripa denkommunala demokratin. Det känns onekligen litet snopet efier all diskussion omden kommunala demokratin att inte fått med den irubriken till sitt betänkande. Det är ändå så att det i den ena propositionensrubrik står "demokrati och ny kom- A>'kommunallag m. m. Detta'sagtmed all respekt för kommunallagen. Åtskilligagånger som vi arbetat i utredningen om demokrati harjag känt mig frestad alt gå in i någon av de många debatterna i kammaren om denena eller den ändra delfrågan. Jag har motstått den frestelsen, men vid dettatillfälle vill jag som utredare framföra några synpunkter i all korthet. Avden långa handläggningstiden efier utredningens överlämnande som skedde påvåren 1975 - först i kommundepartementet efter remisstidens utgång förutarbetande av propositionen och därefier i hoskonstitutionsutskottet, som t.o. m. valde alt skjuta ärendet över -kunde man få den föreställningen att det skulle bli stora förändringar. Men dåjag har försökt tränga in i betänkandet finner jag inte någonting sådantutan tvärtom en nästan total uppslutning omkring utredningsförslaget. Då tarjag hänsyn lill alt man tvingats eller ansett sig tvungen atl skjuta upp en delfrågor för ytterligare bearbetning, t. ex. evighetsfrågan om kommundelsrådensom man är angelägen om att belysa och vidareutveckla men som man väl inte harnågon slutlig lösning på ens . Naturligtvisär del tillfredsställande för utredarna, som faktiskt eftersträvade alt finnasamlande lösningar, alt konstatera alt deras förslag i huvudsak har godtagitsäven i den vidare handläggningen. Jag är emellertid den första att medge attmöjligheten att finna sådana samlande lösningar naturligtvis ligger i dengrundläggande ordning som rekommenderades redan i direktiven till utredningen,nämligen att överlåta lill den enskilda kommunen att göra avvägningar när detgäller tillämpningen både i principiella och i praktiska frågor för att finnaden lösning som är bäst på varje ort med hänsyn till de förhållanden som därråder. ex. frågan om styrelseskicket eller valet mellan olika markeringar av denpolitiska majoriteten resp. vaktslåendet om minoriteten! Där ges nu ett vittutrymme för olika modeller. Vi vet att det finns olika uppfattningar de olikakommunerna emellan, och kanske också inom kommunerna, om hur majoriteten skallmarkeras resp. hur man skall tillgodose minoriteten. Detbetyder också något annat, nämligen att man har vida ramar förhandlingsmönstret och att ansvaret för att vidmakthålla och vidareutveckla denkommunala demokratin läggs i många händer. Det tror jag är en stor fördel ochstyrka. Det ligger främst på partierna att ta sig an denna för svensktsamhällsliv så nödvändiga uppgift. Kontaktenmellan väljare och medborgare å ena sidan och de valda representanterna å denandra måste utvecklas och stärkas. Här krävs del både medvetenhet och vilja menockså resurser, som ytterst skall garanteras av samhället. Som jag ser detskapas bättre sådana garantier genom del förslag som föreligger. Åtskilligtav det material, bl. a. av forskningskaraktär, som utredningen lät framställakan utnyttjas ännu myckel mera än som har skett. Jag tänker t. ex. påden Forsellska utredningen och par- tier i kommuner ochlandsting, som presenterades i betänkandet SOU 1975:18. Där belyses på ettmycket bra sätt bl. a. del dilemma som åtskilliga valda representanterbefinner sig i då de skall utöva sitt uppdrag på fritid, under tidspress ochjämsides med fullgörande av ett förvärvsarbete och dessutom när de kanske haransvar som familjemedlemmar, kanske är ansvariga för småbarn. Dethär är inte oviktiga frågor om man ser till representationen. Det är visat hurdåligt den överensstämmer med väljarkåren antingen man ser det yrkesmässigt,könsmässigt, åldersmässigt e. d. Representativiteten kanske ändå är bra - dethar för all del visats - men politiskt sett och ur allmän synpunkt måste vi setill att inte bara få en rekrytering till olika poster utan också haarbetsformer så alt vederbörande kan vara kvar på de u'ppdrag han valls till.Omsättningen är faktiskt mycket stor , framför allt bland de unganyrekryterade. Markeringenav den stora betydelsen av de s. k. professionella politikerna har utskottetlåtit komma fram i ett särskilt yttrande. Jag tycker på något sätt atl det ärbra. Det vittnar ju om en ganska bra avvägning i fråga om vad som har störstbetydelse, och den avvägningen är tydligen gjord av utskottet. Man kan intebeklaga minskningen av antalet förtroendevalda och negligeraarbetssituationen för de många förtroendevalda. Utredningen lade myckel storvikt vid deras roll och deras förutsättningar, och jag finner atl utskottet harföljt upp de tankegångarna. Jag kan nu bara uttrycka den förhoppningen altpartierna och deras ungdomsorganisationer, kvinnoorganisationer och vad de kanha för resurser tar sig an i synnerhet den här aktiveringen. I den nya kommunallagenhar man fått instrumenten och utrymme för de särskilda stödåtgärder somförutsätts för att underlätta och förbättra de förtroendevaldas insatser. Påett område - del gäller informationen om samhällsplaneringen -hade utredningenatt lägga fram ett särskilt förslag, och del arbete som delta föranledde harockså redovisats i ett särskilt belänkande. Där finns modeller och mönster förhur man skall gå till väga. Jag tror att också det betänkandet faktiskt harfått för litet uppmärksamhet. Debatten pågår naturligen alltfort om de härfrågorna. Och det skulle vara bra om ett sådant här arbete som både kostat mödaoch jag tror gett gott resultat inte glöms bort i arkiven ulan verkligenanvänds. Det finns kunskaper där. som behöver tillföras debatten. Måttenu denna viktiga fråga las om hand av de enskilda kommunerna, avKommunförbundet, av partierna och av olika folkrörelser. Här är ett oftauppmärksammat område inom politiken som påslås vara försummat. Det kommer atlvisa sig om utredningen och statsmakterna kunnat föra utvecklingen framåt tillbåtnad för ett ökat infiytande för de vanliga människorna när det gällerplaneringen av det framlida samhället. Avslutningsvisvill jag notera att det myckna talet om kommundelsråd inte lett till så mycketkonkret - inte ens när vi fått en annan majoritet i utskott och riksdag. Jagförmodar atl det klena utbytet av sådan verk- Nykommunallag m. m. Nykommunallag m. m. samhet dämpat ivern. Jagtror för min del inte atl frågan om kommundelsråd är någon avgörande faktorför den kommunala demokratin. Vad som spelar stor roll är innehållet ipolitiken men också formerna för hur förslag och åtgärder förbereds, hurbesluten förankras i vida kretsar och hur människorna informeras om allanyttigheler - del är avgörande för alt levandegöra den kommunala demokratin. Den nya kommunallagen, som vi. behandlar , har ju som utskottetsordförande redan sagt formen av en ramlag. Den ger alltså uttryck för principersom kommuner och landsting skall rätta sig efter. Detaljregleringen däremot -den praktiska tillämpningen - överlåter man i hög grad till de lokalabeslutsfattarna. Enligt den målsättningen ger vi kommunal- och landstingsman enrimlig chans att arbeta efier gemensamma linjer men med en anpassning till varsoch ens egna, lokala förhållanden. Förhållandetprinciper - praktisk tillämpning kan tyckas vara utan komplikationer men kan ivissa fall ge anledning lill eftertanke och kommentarer. Det jag hade tänkt taupp gäller utomståendes närvarorätt i nämnder och styrelser i allmänhet menockså samma rätt i ett särskilt fall. Förstnågot om de allmänna bestämmelserna! I ett särskilt yttrande har BertilFiskesjö och jag kommenterat S>? 7 och 15 i lagens tredje kapitel. De bäggeparagraferna behandlar rätten och möjligheten för andra än nämndledamöter attvara närvarande vid nämndens sammanträden. Det kan gälla tjänsteman, experteller förtroendeman med speciell anknytning lill nämndens område. Den som självvarit ledamot av en nämnd vet atl det är praktiskt alt kalla enutomstående som har detaljkunnande i en viss fråga för alt få ett bättreunderlag för beslut som skall fattas. Antalet hel- och deltidsanställda förtroendemänmed visst ansvarsområde har ökat , och jag kan tänka migalt del finns ett behov av alt ledamöter och vederbörande kommunalråd kan geoch få information i budgetfrågor eller annan långsiktig planering, för alt lanågra exempel. Ivårt särskilda yttrande har vi berört skillnaderna mellan paragraferna, och jagskall därför bara sammanfatta. 1 7 ij bedömer nämnden själv behovet av allutomstående är närvarande och beslutar från fall lill fall. Vederbörande fårdelta i överläggningen men har inte rätt att få egen mening antecknad tillprotokollet. Det tycker jag är rimligt och praktiskt, och det understrykerdessutom nämndens suveränitet. Enligt 15 >; däremot kan fullmäktige gegenerell rätt för viss person atl närvara vid sammanträden i nämnd ellerstyrelse, och där ges också rätt att delta i diskussionen, men med denutvidgningen all man här har rätt att få egen mening antecknad lillprotokollet. Förutom den sistnämnda principiellt intressanta skillnadenfiyttas där alltså initiativet från nämnd till fullmäktige. 1 en del kommunerkan följden bli en belastning av nämn- dens arbete i stället förtvärtom. Oberoende av frågans art kan alltså de heltidsanställda förtroendemännenkomma alt dominera debatten på de övrigas bekostnad. Principenatt ge och la information är alltså enbart av godo, men vi har i vårt särskildayttrande velat peka på alt den praktiska användningen av den principen kan fåicke önskvärda följder. Vi hoppas alltså - i konsekvens med tanken alt nämndenär suverän - alt fullmäktige tillämpar sina befogenheter enligt 3 kap. 15 Sytterst restriktivt.