prot · G009149 · 1976-12-31 00:00:00 — Riksdagenfår ett minskat inflytande. Nej, , del här innebär inte att får ett minskalinflytande. Genom förslag, inle minst från vårt håll, har inflytandeöver biståndsplaneringen i själva verket ökat. Det vi just nu diskuterar är juett bevis för detta. Vi har alltså från den nya regeringens sida lill riksdagenanmält all vi har för avsikt att i vissa lägen, när förutsättningarna ärsådana, ingå flerårsavtal. Det har godkänt. Hade tycktannoriunda - om den socialdemokratiska riksdagsgruppen delat - hade vi rimligen fått en reservation i utrikesutskottet. Det fickvi alltså inte, och i sak handlar del om att få del här samarbetet att löpasmidigare, att bli långsiktigare och även i någon utsträckning att genomflerårsavtal delegera mer av biståndssamarbetets utformning från regeringen lillSIDA. FruSIGURDSEN (s): I svaret står det att möjligheten att skapa flerårsavtal ligger inomramen för del bemyndigande som har gett. Det är av vad som ligger i bemyndigandet från . Där har vi alltsåolika uppfattning. Menmin första fråga står kvar: Vem gör den politiska bedömningen om det skalltecknas ett-, två- eller treåriga avtal? Borde det inte vara som fårgöra det ställningstagandet innan avtalen undertecknas? Ombistånd till flyktingar från i Det är ju på det viset att ger regeringen bemyndigande attplanera i samarbete med olika mouagariänder inom givna anslagsramar - ocksådärmed alt vara avtalsslutande part när det gäller årsavlal. I vissa fallhandlar del om att ge SIDA den uppgiften, och SIDA har möjlighetatt ingå insatsavtal som inle bara gäller ett, två eller tre utan rent av upptill . Det är klart att de avtalen är från oHka synpunkter precis likabindande som avtal där regeringen är avtalsslutande part. Hela diskussionenbottnar, såvitt jag förstår, inle alls i att jag misstolkat mina egna ochriksdagens uttalanden, utan i att har fått hela saken ombakfoten. FruSIGURDSEN (s): Jag kan bara konstatera alt och jag har olika uppfattningom vad som ligger i bemyndigande. Det kanske blir andra instanserinom som får avgöra vem som har rätt. Överläggningenvar härmed slutad. §9 Om bistånd till flyktingar från i Herr statsrådet erhöll ordet för att besvarafru () anmälda fråga, 1976/77:466, och anförde: har frågat mig omregeringen är beredd alt ställa extra medel till den angolanskaregeringens förfogande för att bistå flyktingar från Shaba. Storaflyktinggrupper har strömmat in i östra frånShabaprovinsen i . Den angolanska regeringen har uppskattat antalet tillca 40 000 människor. Svårigheterna alt försörja denna flyktinggrupp förstärksav alt den berörda delen av är mycket fattig och attlandsvägsförbindelserna inle kan utnyttjas, då flertalet broar har förstörts. Angolasregering riktade till FN:s flyktingkommissarie en vädjan om stödtill den utsatta flyktinggruppen. Flyktingkommissarien genomför f. n. påplatsen en uppskattning av de omedelbara hjälpbehoven. En rapport häromförväntas . Vidmilt besök i för tog den angolanske premiärministernupp frågan med mig. Han vädjade om svenskt stöd med flyglranspori av livsmedeltill flyktingarna i östra . Diskussioner pågår om en eventuell insats. FruSIGURDSEN (s): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret på min fråga. Detger ändå en förhoppning om alt mitt önskemål skall tillmötesgås. Jaghar själv kunnat konstatera hur besvärlig situationen är i under mitt envecka långa besök där . Jag hade möjlighet att besöka inle barahuvudstaden utan också landsbygden. Man har enorma uppbyggnadsproblem. Man harockså livsmedelsbrist och brist på konsumtionsvaror över huvud taget. a. av de långa matköerna. Transportproblemen är en av de storasvårigheterna, förorsakad av brist både på transportmedel och på erfarnamänniskor. Dessutomär flyktingproblemel mycket stort. Dels lämnade erfarna portugiser ochangolaner landet i samband med befrielsen, dels får en mängd flyktingarfrån andra länder. Jag fick vid mina samtal med president klart för migatt de stora problemen för är av ekonomisk art, inte desäkerhetspolitiska problemen med FNLA i norr och UNITA och i söder.Som sägs i svaret är det enligt de uppgifter vi har fått ungefär 40 000fiyktingar som har kommit från . Dessa flyktingar kan rapporteraom hur man urskillningslöst har bombarderat bostadshus och sjukhus med plan,som är bemannade med utländska piloter. Vihar i en motion till krävt ökat anslag till , men den avslogsav . beslutade regeringen om 31 milj. kr. ikatastrofbistånd till olika länder, vilket jag hälsar med tillfredsställelse.Bl. a. fick 5 miljoner och 5 miljoner. Jag hoppas ocksåatt de diskussioner som pågår inom skall leda lill att ocksåAngola får extra bistånd. Jag tror all både och jag är förvissadeom alt även behöver denna extra hjälp. Denekonomiska politiken m. m. Överiäggningenvar härmed slutad. §10 Föredrogs och hänvisades 1976/77:21 tillutrikesutskottet §11 Föredrogs men bordlades åter betänkande 1976/77:46finansutskottets betänkanden /77:32 och 33 näringsutskotiets betänkande1976/77:48 §12 Den ekonomiska politiken m. m. Fortsattesöverläggningen om finansutskottets betänkande 1976/77:30 och skatleutskoltetsbetänkande /77:53. iStockholm (s): 1 den socialdemokratiska partimotionen och i reservationen tillfinansutskottets betänkande över komplelteringspropositionen Nr 149 uttalas stark oro inför risken av ökad arbetslöshet. Fredaeen den enligtvår mening följden av den politik som regeringen nu har slagit 3 iuni 1977 '"P' '-'"'S'" " senaste månaden har flera bedömare vitsordat attvi denstundande vintern får allvariigare arbetsmarknadsproblem än på Den ekonomiska många, . ekonomiska sekretariat nämner politiken ni. m. siffran 200 arbetslösa. LO:s utredningsavdelninghåller för troligt att 150 000 ställs utanarbete, och i dess rapport hävdas bl. a. att sysselsättningen totalt förförsta gången borde minska. För1977 skulle arbetslösheten genomsnittligt bli , säger LO:s experter.Att märka är att den avser årsgenomsnittet. I LO-rapporlen sägs bl. a.följande: "Större delen av sysselsättningsnedgången kommer att inträffaunder . finns betydande risk för en myckethög arbetslöshet." Ingenoro kan vara större och djupare än den som följer av ovissheten om hur detskall gå med del egna jobbet. Alla löntagare, arbetare såväl som tjänstemän,har anledning all fråga: Vart log de 400 000 nya anställningslillfällensom gav löfte om under valrörelsen vägen? Om sveket ikärnkraftsfrågan kostade centerledaren av vånda och sömnlöshet bordesveket i sysselsättningsfrågan hålla honom vaken för gott! Vår kritik mot denekonomiska politiken och de åtgärder som satts in och som aviserats grundar sigpå uppfattningen att insatserna är tidsmässigt dåligt anpassade lillkonjunkturens utveckling och till ambitionen att hålla hög och jämnsysselsättning. Inte heller valet av metoder är väl avvägt. Prisutvecklingen,som regeringen verkar märkligt ointresserad av alt la itu med, bidrar ocksålill att undergräva möjligheterna att hålla sysselsättningen uppe. Resultatetav missbedömningarna är att vi kan se fram mot en vinter med oförsvarbart ochomotiverat hög arbetslöshet. har mot protester från socialdemokratiskthåll en 15-procentig investeringsavgifi lagts på vissa typer av byggnadsobjekl.Beslut har vidare fattats om uppskov av en rad statligabyggnadsinvesteringar. Momsen slår givetvis också mot bostadsbyggandet. - Sålångt åtstramningspaketet. Menregeringen nöjer sig inle med dessa slag mot anläggnings- och byggnadsbranschen och dess anställda. Man har också försenat eller stop pat utbyggnaden av vatten- och kärnkraft. Därtill kommer att man satt bostadsproduktionen på sparlåga. Det är ingenting annat än en from för hoppning eller, om man så vill, verklighetsflykt när del på regeringshåll talas om alt igångsättningen av nya lägenheter skulle bli ca 58 000 eller något mindre . minskade antalet påbörjade lägenheter med 19 96. Au döma av de preliminära lå nebeslut som avser blir nedgången av storleksordningen 30 96. Sent - alltför sent! - har regeringen förstått varthän utvecklingen pekar. Nedgången hotar att bli så kraftig att man inle når ens det beskedliga mål som regeringen har satt sig före. 16 När man samlade sig lill motåtgärder genom attförordna om vissa förbättringar ilånevillkoren blev satsningen dess värre bara halvhjärtad. Det är detta som geranledning påstå att regeringen satt bostadsbyggandet på spariåga. Ingentingtyder på att byggandet skulle återhämta sig under andra halvåret.Igångsättningen 1977 kommer snarare att bli under än över 50 000 lägenheter.Sakkunniga bedömare inom branschen befarar att årets bostadsproduktion dalarned lill 40 000 lägenheter. Vi är alltså nere i ett byggande av den omfattningvi hade under Koreakrisens år. Produktionen svarar mot två tredjedelar av vadbl. a. långtidsutredningen bedömde som behövligt. Vet man då att bostadsbyggandetsvarar för en tredjedel av de totala byggnadsinvesteringarna, förstår envar hurhårt också den aktuella bostadspolitiken slår mot sysselsättningen i byggbranschenoch i nästa led mot bl. a. byggnadsämnesindustrin. Samtidigtmed att vi löper risk att få sysselsättningskris drar regeringen också på ossen bostadsförsörjningskris. Varför formar då regeringen en så restriktiv linjeatt såväl sysselsättning som produktion hotas i den här delsekiorn av ekonomin?Ja, man menar all det råder överhettning på byggarbetsmarknaden, och såföreställer man sig alt resurser kan föras över till andra sektorer. Menbristen på byggarbetskraft och därav följande överheitningsproblem ärlokaliserad till ett fåtal orter. Att angripa lokal obalans med generellametoder är ett missgrepp. Låt mig också påminna om att industrinsbygginvesteringar är på väg nedåt innevarande år -man räknar med minus 10 %.För handeln gäller detsamma. Där fanns trenden redan när investeringsavgifteninfördes. Mycket talar slutligen för att investeringsbenägenheten hoskommunerna överskattas av regeringen. Summanav denna korta genomgång blir därför att regeringens resursekvation inle gårihop. Vi har haft en koniinueriig minskning av det totala byggandet sedan 1972.År 1973 hade vi -2,, 1974 -4 96, 1975 HO, och . räknarregeringen med en ökning på 1 96. Det är i och för sig alltför optimistiskt.Men denna 1-procentiga ökning skulle vi, om man får tro regeringen, inle orkamed. Därav hela serien av dämpande åtgärder och senfärdighet alt stimulera desektorer där del är på väg alt gå snett. Medsin illa avpassade ålslramningspolilik och nedskärningar på bostadsbyggandets,bygginvesleringarnas och energiförsörjningens område bäddar regeringen dessutomilla för en framförliggande uppgångsperiod i byggandet. Men när en sådan kommer- låt oss anta att det sker , för regeringen kommer att pressastill åtgärder i den riktningen - har vi sannolikt föriorat ytterligare något 10000-tal kvalificerade byggnadsarbetare från utöver de mellan de 40000 och 50 000 som under 1970-lalel givit sig iväg från dennakrympande och otrygga bransch. Menav den reviderade finansplanen, s. 16, alt döma torde denna utveckling varaavsedd och ett resultat av regeringspolitikens rätta innebörd. Där slår;"Det är nödvändigt all de inhemska anspråken på pro- Denekonomiska pol ni ken m. m. 2 protokoll 1976/77:149-150 Denekonomiska politiken m. m. duktionsresurserna inombyggnadssektorn begränsas och att den snabba kostnadsutvecklingen i dennasektor dämpas. Byggnadspriserna steg med inte . Genomatt hålla tillbaka investeringarna i byggnader och anläggningar underlättar mandessutom kreditmarknadens uppgifter att prioriteraindustriinvesteringarna." Om någon mot all förmodan ställer sig tveksamlill denna tolkning av den reviderade finansplanen, så läs bara vidare. På s.24 behandlas kreditpolitiken och kapitalmarknaden, och där står bl. a.följande: "På kapitalmarknaden är politiken inriktad på att beredaytterligare något ökat utrymme för långsiktig industrifinansiering, varvidsärskild hänsyn skall tas till förelag som inte har tillgång till deinternationella kapitalmarknaderna. Inom ramen för den allmänna målsättningenatt främja den konkurrensutsalta sektorns utbyggnad bör även jord- ochskogsbrukets nyinvesteringsbehov tillgodoses." Regeringenhar sålunda prioriterat industrin och jord- och skogsbrukets finansieringar påbyggnadsindustrins bekostnad. Det är inte bara löntagarna inom denna branschsom är särskilt oroade för den minskade sysselsättning som regeringspolitikenmedför och som leder till ökad arbetslöshet. Beställare och företagare inomsåväl byggnads- som bygg-materialinduslrin ställer sig frågande till dennaomotiverade och slyv-moderliga behandling av byggandet. Alternativet till regeringspolitiken -en politik för arbete och åt allaoch garanterad trygghet i anställningen - redovisas i reservationerna, tillvilka jag yrkar bifall. () kortgenmäle: Jag har ingen särskild åtrå alt starta en längre debatt under av denna finansdebalt. Men jag kan inle underlåta att säga några ord,eftersom jag tycker att anförande andades att det skulle varaen medveten strävan från regeringens sida att skapa arbetslöshet, främst inombyggsektorn. borde medge, vilket framgår av den fördapolitiken, att denna regering har gjort myckel stora insatser under den mycketbesvärliga vintern för att hålla sysselsättningen uppe. Detverkar som om det gamla ordspråket med innebörden, att när jag själv super ärdet rätt men när andra gör det är det fel, besannades. Åtgärden medinvesteringsavgift på icke prioriterade byggnader är exakt samma typ av åtgärdsom den socialdemokratiska regeringen i ett visst skede praktiserade. Man villalltså prioritera investeringar som man anser mer angelägna. Vadvidare gäller byggandet av bostäder är nedgången inte en ny företeelse sedanden här regeringen trädde till. Vi hade ju en myckel markant nedgång i dettabyggande också under den socialdemokratiska regeringens tid. Del är möjligtatt observerade detta - jag vill inle påstå annat; han har jubevakat den sektorn. Nedgången skedde dock med den socialdemokratiskaregeringens tysta medgivande och trots i så fall . Delhar ju sagts övergripande från regeringens sida alt man kommer att följa dennautveckling och att man kommer att prioritera sysselsättningen. Man kommer all gedispens från invesleringsavgiften på de områden där det lokalt finns gott omarbetskraft. Slutligenvill jag säga att självfallet ger också utbyggnaden inom industrin tillfälletill arbete för byggarbetarna. Denekonomiska politiken m. m. iStockholm (s) kort genmäle: Jag har, , inte sagt all regeringen medvetet harsträvat efter den här utvecklingen med ökad arbetslöshet. Jag har pekat pågrunderna för dess politik, citerat vad som står i finansplanen och ävenredovisat de konsekvenser som vi nu statistiskt kan avläsa i fråga om såvälarbetslöshet som minskat bostadsbyggande. Sedan får väl var och en dra sinaslutsatser. Jag har dragit min slutsats - att regeringen med detta icke harvärnat om vare sig bostadsförsörjning eller sysselsättning. Vadgäller de oprioriterade byggena och den särskilda avgiften på dem, så är delratt alt detta har skett tidigare, men i en helt annan situation än dennuvarande. Det vir då bl. a. mycket stort bostadsbyggande och fullsysselsättning på andra områden. Del är skillnaden, . Ifråga om nedgången "i bostadsbyggande är det också rätt att en sådannedgång skedde under den förra regeringens tid. När miljonprogrammet varfärdigt var man, såvitt jag uppfattade beslut , ganska ense omen årsproduktion på 70 000-75 000 lägenheter. Men del är skillnad på delta,, och den nuvarande situationen med stor risk all för detta årkomma ned lill bara 40 000 lägenheter. HerrKRISTIANSSON (c) kort genmäle; Det aren gammal sanning att man kan dra olika slutsatser av sammautgångsmaterial beroende dels på vart man vill komma, dels på huruvida man trormänniskor - del gäller också regeringar - om gott eller ont. Idet här fallet har väl ingen tilltro till regeringensambitioner. Men i det sammanhanget tycker jag ändå alt bör setill de gärningar och de insatser som har gjorts. Av dem bör han kunna dra denslutsatsen att regeringen kommer att följa utvecklingen med uppmärksamhet ochsom en följd därav även sätta in de åtgärder som är möjliga och nödvändiga föratt hävda sysselsättningen. Jagtycker nog ändå att borde förstå att det skulle vara ettfullständigt självmord för regeringen - och ingen människa går väl rakt in idetta, inte heller en regering - om man inte gör vad som är möjligt för attvärna sysselsättningen. Del tycker jag bör ge anledning att selitet lugnare på framliden än han gör. Denekonomiska politiken m. m. iStockholm (s) kort genmäle: Herr talman! Helt naturiigt skall varje regering,även den nuvarande, bedömas efter sina gärningar - men vi har heller inte gjortnågot annat. Jag har åberopat regeringens egna uttalanden och redovisat denstatistiska utveckling som detta har lett till. Om herrKristiansson menar att ett försök all råda bot på den ökade arbetslösheten ochdet minskade bostadsbyggandet skulle vara något av ett självmord för denregering som ger sig på det, så är del konsekvenser som jag inle har dragit.Del får stå för uppfattning. (vpk); För läste jag i om företagensvinstutveckling . De 15 största vinstgivande förelagen har tillsammansredovisat vinster på nära , och dessa företags kapital harförräntats med inte mindre än 12 96. De 35 största företagen i harsamma år haft en genomsnittlig vinst på inte mindre än 19 96. Blandde svenska exportföretagen gjorde exempelvis stora förtjänster.Vinsten steg från 489 till 607 milj. kr., dvs. med 24 96, och räntabilitetenökade med 14 96. Vinsten per anställd steg . HerrNicolins uttalande om företagens sviktande lönsamhet rimmar alltså illa medföretagens verkliga vinstutveckling. för läste jag också att arbetarna i Metall kommer altfå . mindre lill följd av regeringens ekonomiska politik, ochden standardförsämringen kommer Metalls medlemmar att få dela med tusentalsandra människor. Regeringens politik leder till försämringar för de fiestamänniskor, som företagen kan fortsätta all utveckla sina vinster. Sedande borgerliga partierna bildat regering har reaktionen gått lill attack päpolitikens alla områden, men främst märks det i den ekonomiska politiken.Storfinansen och dess företrädare i den borgerliga regeringen sänker arbetarnasoch tjänstemännens reallöner, som lönarbetarna får betala föreffekterna av devalveringen, momshöjningen och prishöjningarna. Bara har matpriserna ökat med över 6 96, och kommer de att höjas medmellan 12 och 15 96. Och värre än någonsin kommer som vanligt barnfamiljer,låginkomsttagare och inkomsttagare i normala lönelägen att drabbas av dennapolitik. Hurskall lönarbetarna kunna betala en prisstegring på mellan 12 och 15 96? Hyrornahar ökat 14 96. Hur skall lönarbetarna kunna betala dehyreshöjningarna? För allt fier människor går ekonomin inte ihop, trots att detblir allt vanligare att kvinnorna bidrar till familjernas försörjning. Alltfler människor tvingas också att lita till samhällets hjälp, bl. a. i form avbostadsbidrag. För all klara hyror på . för en trea måste allt flerhushåll få bostadsbidrag. Bostadsbidragen kommer aldrig att kunna lösaproblemet med höga hyror i vilken form de än utgår. Med nuvarandebostadspolitik hamnar ju dessa bidrag hos dem som spekulerar imänniskors behov av bostad. 1 realiteten blir bostadsbidragen en garanti föralt byggkapitalet, markkapitalet och bankkapitalet skall kunna öka sinaprofiter. Bostadsbidragen gör del också möjligt för dessa kapitalägare all taut orimligt höga hyror. Menbostadsbidragen är helt nödvändiga för många familjer så länge som ingengrundläggande förändring av bostadspolitiken sker. Desynpunkter som förs fram i reservationen 11 är rikliga, och vänsterpartietkommunisterna kommer att rösta för denna reservation. Vänsterpartietkommunisterna menar dessutom att bostadstilläggen måste anpassas till denverkliga hyresnivån och att kommunerna borde vara skyldiga att dels omprövabidraget när hyran stiger , dels höja taket för den hyresnivå somnu är satt för att bidrag skall kunna utgå. För att i någon mån kompenserabarnfamiljerna för regeringens ekonomiska politik är det också nödvändigt attindexreglera barnbidragen. Regeringen bör få i uppdrag att komma med förslaglill lagändring i denna fråga. Menvem är det som betalar bostadsbidragen, socialhjälpen och barnbidragen och deflesta andra samhälleliga verksamheter i landet? Med tanke på företagensvinster och kapitalkoncentration tycker man att del borde vara förelagen somstod för en stor del av betalningen. Men så är det faktiskt inte. Till störstadelen finansieras dessa stödformer av lönarbetarna själva. Det är alltsålönarbetarna som får betala t. ex. för en felaktigt förd bostadspolitik och fören felaktigt förd sysselsättningspolitik i många omgångar. Företagen däremotslipper lindrigt undan när det gäller att betala skatt. Lönarbetarnabetalade in i skatt. Förelagen,herr talman, betalade in 4 miljarder i skatt. Och som företagen barabetalade in 4 miljarder fick de tillbaka inte mindre än 11 miljarder i form avgåvor och subventioner. Dessutom skall vi komma ihåg vinstutvecklingen förmånga förelag. Detsvenska skattesystemet är djupt orättvist. Den felaktiga skattepolitikendrabbar främst barnfamiljer och låginkomsttagare, precis som regeringensprishöjarpolitik hårdast drabbar dessa grupper - medan bolagen får möjlighetatt lagligt smita undan bl. a. genom avdragssystemet. Densvenska beskattningen av kapital är också alldeles för låg. 1949 utgjorde den 496 av den totala direkta skatten. 1975 var kapitalbeskattningen nere på 1,596. Bolagsskatten minskade från 16 96 lill 2 96 av den totalaskatten. Det är viktigt att ha skattepolitiken i åminnelse när man diskuterarden ekonomiska politiken, för den visar vilken fördelningspolitik det är somförs. Istället för alt verka för en vettig ekonomisk fördelningspolitik i samhälletså lägger den borgerliga regeringen på olika sätt över betalningsansvaret fördel svenska samhället på lönarbetarna. Ettuttryck för del är höjningen av mervärdeskatten, som hårdast drabbar de sämstställda i samhället. Ett annat uttryck för regeringens prishöjarpolitik är släppt prisstoppet. Ytteriigare etl uttryck för re- Denekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. geringens strävan attlägga på lönarbetarna extra avgifter är beslutet all höja läkemedelspriset från20 lill . Den svenska ekonomin styrs inte av några som helst samhällsmål. Densvenska ekonomin är ett såll. För att klara akuta kriser har man genom beslut,som fått karaktären av brandkårsutryckningar, åstadkommit etl lappverk. Men degrundläggande felen i den svenska ekonomin angriper man aldrig. Densvenska ekonomin styrs av ägarna till kapitalet. De som äger produktionsmedlenbestämmer inte bara vad som skall produceras utan också om det över huvud lagetskall produceras någonting. Viskall inte glömma bort alt det finns en halv miljon arbetslösa i Sverige.1 de allra flesta fall beror arbetslösheten på felaktig planering försysselsättningen och på företagens suveräna bestämmanderätt över människors ochbygders liv. Bådeden gamla regeringen och förslås i än högre grad den nuvarande regeringen harfört och för en politik som innebär en anmärkningsvärd inkomstfördelning lillkapitalägarnas förmån. Löneandelen av produktionsvärdet har minskat kraftigt,och vinstandelen har ökat i motsvarande grad. Företagen och kapitalägarna larhand om en större del av de samlade förmögenheierna än förut, somlönarbetarnas andel blivit mindre. Den borgerliga regeringen understöder ochdriver på denna process. Helaförslaget till reviderad budget är uttryck för en borgerlig klasspolitik. Dettalas så mycket om åtstramning. Det är intressant alt se för vem man stramar åtoch för vilka man inte stramar åt. Förmåner ges åt kapitalägarna, medan regeringenbidrar till en sänkning av arbetarnas och tjänstemännens levnadsstandard. Detär så, herr talman, som åtstramningen ser ut. Delbehövs en helt annan ekonomisk politik, som utgår från folkets intresse ochfolkets behov, en långsiktig ekonomisk politik där sysselsättningen ochföretagselableringen kan planeras och styras och där produktionen inriktas pånyttiga varor.