prot · G00982 · 1976-12-31 00:00:00 — Varför denna förändring i attityden?Inflationen är ju ett precis lika allvarligt problem som den var i fjol.Vi vet inte riktigt hur prisutvecklingen kommer att gå, men har priserna pä konsumtionsvaror stigit med 10 96. Och det är möjligtatt de stiger ännu mer under det är som vi nu är inne i. Är detregeringsposilionen som gör att de borgerliga partierna ärintresserade av kampen mot inflationen? Eller vad är förklaringen? Ärförklaringen den att de så att säga ser den fortsatta inflationen som en hjälpi sina försök att hålla skutan flytande? Manavvisar alla förslag från oppositionspartiernas sida och hävdar att det intefinns någonting annat att göra än vad regeringen föreslår. Men tag då en såutomordentligt viktig fråga som den starka kapitalexporten.från ochden omfattande industriutfiyttningen! Del är ett faktum att minskadesysselsättningen i industrin här i landel med ungeför 30 000 människor, och iår räknar man med all sysselsättningen inom industrin skall minska likamyckel. Kapitalexporten av de stora företagen uppgick till 3,5 miOarder kronorförra året, och man vägrar att göra någontingför att stoppa delta. Bakom detta ligger en medveten utfiyttning av storasvenska företag frän till utlandet. De etablerar sig där naturligtvisframför allt därför alt de väntar sig högre vinster. Dessa investeras sedan iallmänhet i ullandel och tas inte hem till . Men för blir föOdenen industriell utarmning som märks i en rad regioner, bl. a. också iStockholmsregionen, med de problem som arbetarna och tjänstemännen vid LMEricsson har. Delproblemet vill regeringen inte alls diskutera trots att det är en av deviktigaste frågorna f n. Men det är helt barockt att man tillåter denna storakapitalexport av de svenska storföretagen som måste låna etlstort antal miOarder utomlands. Det är verkligen en politik som inte kanaccepteras. () kortgenmäle: ställde en fråga i något av sina senaste anföranden: Närgick Siräng ut före någon lönerörelse och talade om vad han skulle göraskattemässigt? Jag gick ut och talade om att nu var det såilla ställt att kreditrestriktionerna måste kompletteras med en höjning avmomsen. Det skedde innan man satte sig ned och förhandlade; manvisste föOaktligen vad man hade alt rätta sig efter i de förhandlingar som sedaninleddes på nyåret. Jagfick alldeles i min bänk beskedel all årets avtalsförhandlingar påBlasieholmen har strandat. Del har vi allesammans anledning all beklaga. Menvi blev kanske inte överraskade; man sitter ju och förhandlar utan all veta vadregeringen och tänker ta sig till. Nuhar en chans att klara ut förutsättningarna - jag har begärt althan skall ta eller tvä på sig för att göra det - för dem som skall ta ansvaret att träffa det nyalöneavtalet. Dessa bör ha rätt att få veta hur det blir medkostnadsutvecklingen, med prisutvecklingen och med skatten - eller om del nublir någonting annat - innan de sätter sig ned och gör upp för elt ellertvä år om för landets medborgare viktiga ting. kan inte ta ansvaret- genom att vänta och låta ingenting hända - för den latentakonfiiktrisk som ligger över oss när förhandlingarna har strandat. HerrBohman har varit med för att han skall ha klart för sig atti en sådan här situation finns den verkliga risken för att den investeringsexpansionsom vi alla efterlyser skall gä i stå. Därför blir det nödvändigt -jagupprepar det - för all ge besked pä den här punkten. Jagskall avslå från att närmare gå in på frågan om exporten till ochdess betydelse för vår totala export. Den är emellertid inte alt nonchalera.Herr anförde själv alt 13 96 av exporten går till . Vår exporttill det stora stannar ungefär vid 8 ä 9 96. Vår export till ännu lägre - den ligger på 4 ä 5 96. Exporten till är alltsåingenting att nonchalera. Framför alll är det intressant all ökningstakten harlegat på såväl 30 och 40 som 50 96 på dessa områden. Allrasist till -jag skall försöka vara så artig och objektiv sommöjligt! Planeringen av statens verksamhet anser jag inte vara en fråga som manbör lägga i händerna pä en utredning, utan del är regeringen och ingen annansom skall sköta den planeringen. Jag blev till ytterlighet förvånad när jag sågalt herr budgetministern har överlämnat lill en utredningsman alt försökafundera ul hur bör planera budgetpolitiken längre fram. Del lyckerjag är en exklusiv fråga för herr budgetministern. Får jag ge en information till! Jag har talat om infialionen- om skattepolitikens avgörande roll i kampen mol infialionen, om vikten av attfå etl skattesystem som dämpar infialionen och om huvudlinjerna i en ekonomiskpolitik som bör göra det möjligt alt detta är stanna på en lägre infiationsnivåän lidigare år. Jag skall inte upprepa allt det här - får läsadebattprolokollet när del föreligger . Allra sist om besparingsuiredningen. Det ärförvisso regeringens uppgift att ha huvudansvaret för planeringen av denoffentliga verksamheten. Men vad en utredning kan ge oss är etl underlag föratt få fram bättre metoder för styrning och kontroll. För sådana uppgifter ärutredningar nog rätt nödvändiga. har inte någon ytterligare replik, och jag skall därförfatta mig mycket kort. HerrSträng sade all del var så illa ställt att han var tvungen alt gäut i god lid och tala om att man skulle höja momsen. Ja, det var vissafinanspolitiska korrigeringar som gjordes dä. Det gällde - om jag inte minnsfel - en höjning av skatten på vissa kapitalvaror, diskmaskiner och annat, sominte hade myckel med den kommande avtalsrörelsen att göra. Men del intressantaär att när avtalsrörelsen började, som själv säger,då talade han i finansplanen om "finanspolitiska korrigeringar" förden händelse avtalsrörelsen skulle leda till för höga löner. Vilka slagsfinanspolitiska korrigeringar var del han syftade pä? Var det momshöjningar,direkiskailehöjningar eller något annat? Det fick vi inte reda på. Jag lyckerinte det var fel att inte gav besked på den punkten, för del kanman inte göra i förväg. Det händer alltför myckel på den konjunklurpoliiiskasidan för att man skall kunna låsa sig vid vissa åigärder. Jaglycker dessutom att skall bestämma sig för vilken politik man somfinansminister skall föra. Skall man, som har sagt i ettsammanhang, "segla med lösa skot" för alt ha handlingsfrihet? Detupprepade han vid olika tillfällen. Eller skall man, som nu säger,låsa sig fast vid vissa åigärder oberoende av vad som sedan kommer all hända? förordar egentligen , frågar jag mig, eftersom jag vet att hansjälv inte har möjlighet att svara. Får jag sä återkomma till detta medmassapriserna. Faktum är att massapriserna lill ökade med drygt163 96, och det är rätt myckel. Men rånettoprisökningen motsvarade bara enprisökning på . Orsaken lill prisstegringarna ligger alltså inte i denulsiräckning som man vill göra gällande på rotpriserna, även om de har spelaten viss roll. Herrandre vice lalmannen anmälde alt herrar och anhållit alt tillprotokollet fä antecknat att de inte ägde rätt lill ytterligare repliker. Vi har lyssnal till ett från många synpunkter upplysande replikskifte.Den professionella optimism som alllid har präglat har för många varit en källa till glädje och uppbyggelsenär det har sett som mörkast ut. Vi har också kunnat glädja oss ål attlyssna till , den förre finansministern, och hans rätt optimistiskakonjunkturbedömning. Jagkan dock inte underlåta att notera den starka motsättning som finns mellan herrSträngs bedömning av den internationella konjunkturen och hans värdering av definanspolitiska åigärder som regeringen har vidtagit. Det finns i detsammanhanget anledning att knyta en allmän refiexion lill oppositionensbugelalternativ. Det talas där väldigt litet om vad de sysselsättningspolitiskamålen kräver av den allmänna ekonomiska politiken. Jaglyssnade till här tidigare som i en polemik sade att den nuvaranderegeringen i skräcken för arbetslösheten går ut med en rad åtgärder. I dettayttrande skönjer jag en ny cynism som något skrämmer mig. Är det verkligen säatt oppositionen, det socialdemokraliska , nu tar så lätt på denstora uppgiften att trygga sysselsättningen i det nuvarande konjunkturlägetatt man är beredd att ifrågasätta de åtgärder som regeringen har lanserat bådei budgetpropositionen och i de sysselsäitningspolitiska och industripolitiskapaket som sedan har presenterats? Anser oppositionen all arbetslöshetssiffornahär i landet under den förra lågkonjunkturen i början av 1970-lalet är ell prisav den art man skall betala för den typ av samhällsekonomisk stabilitet somman nu förespråkar? Skall inte alla resurser som kan mobiliseras för att slåvakt om sysselsättningen ändå las i anspråk? Dessa frågor har oppositionen integivit svar på . Men de är mycket centrala och innefattar i sista hand detsom debatten ändå gäller. Dethar blivit allt svårare för svenskt näringsliv att utomlands finna avsättningför sin produktion. har importen ökat. Detta är verkligen ägnat attinge stark oro inför framliden, eftersom det äventyrar sysselsättningen. Vi kansjälvfallet inte fortsätta hur långt som helst i Ettförstahandsmål är alt säkra sysselsättningen men också, för alt pä lång sikttrygga balansen i ekonomin, att få en annan relation mellan export och import ivår ekonomi. För delta krävs industriinvesteringar och en ökad aktivitet inomnäringslivet, som kan ge ökad produktion och försäOning - något som i sin turleder till den tryggade sysselsättning som jag i varje fall lill debatten i daghade trott vara en målsättning som även oppositionen är beredd att sluta uppbakom. Men dagens debatt har antytt en ny attityd hos det socialdemokratiskaarbetarpartiet i värderingen av sysselsättningspolitiken. Dethar sagts - del råder bred enighet om detta - att våra förutsättningar pä långsikt är goda. Men del krävs insikt om att den nuvarande situationen ärbesvärlig och på kort sikt fordrar extraordinära ansträngningar för att viskall kunna klara av den. Det har också sagts - det förtjänar att upprepas -att vi här har ett gemensamt ansvar tvärs igenom det svenska samhället -företagare, anställda, olika intressegrupper och även de politiska partierna. Utrymmetför kostnadskrävande reformer blir naturligt nog begränsat, när vi måsleavsätta en sä stor del av våra resurser för att klara sysselsättningen och denödvändiga strukturförändringarna i näringslivet men också för att klaraföretagens överlevnad. Detsom har hänt i näringslivet visar bl. a. all sysselsällningsplaneringen ännuinte har kommit särskilt långt här i landet. Det gäller såväl företagen somsamhällets olika organ. Den nya lagstiftningen pä arbetslivets område,trygghetslagen och medbestämmandelagen, gör det nu absolut nödvändigl alt påetl nyll salt föOa personalutvecklingen i företagen och i samhällsorganen föratt man skall kunna förutse förändringar och vidta de dispositionerinom företagets ram som en trygg sysselsättning nödvändiggör. Detta gäller allaföretag och institutioner i samhället. Denbristande sysselsättningsplaneringen är sannolikt en orsak till de aktuellasvårigheterna pä arbetsmarknaden, men del finns fiera. Vi upplever f n. enutpräglad lågkonjunktur. Genom våra politiska beslut har vi lyckals skjuta påverkningarna i tiden. Lagerslödet är ett uttryck för denna strävan, menåtgärder av den karaktären har sina självklara begränsningar. Genomen konservativ strukturpolitik har socialdemokraterna skjutit upp nödvändigastrukturförändringar. har hållits under armarna, och storapengar har pumpats in i företag - främst storföretag - för all åstadkommatillfälliga lösningar som gått. Den nya regeringen varken kan ellervill skjuta upp nödvändiga strukturförändringar. Utvecklingen har avslöjat attden gamla regeringen var tomhänt när det gäller den aktiva näringspolitiken.Man hade ingen beredskap. Det är elt intressant faktum vid sidan avbenägenheten i dagens debatt att tona ner och bortse från de nödvändigauppoffringar också inom finanspolitikens fält som målet för sysselsättningenkräver. Frånregeringens sida har vi inte dröjt med att sätta in de arbetsmarknads- ochindustripolitiska åtgärder som bedömts erforderliga för att behålla företagensproduktionskraft intakt genom den utdragna lågkonjunkturen. Åtgärderna för attstödja företag inom regionalpolitikens ram har bedrivits med höjdambitionsgrad. De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna har successivt byggts ut,och i går berättade vi om ett par induslripolitiska program, som skall gåvidare för att utveckla uthålligheten och investeringsviOan i företagen. Näroppositionens företrädare nu anklagar regeringen för passivitet eller, somherr sade, för att i skräcken för arbetslöshet - eller försysselsättningen, hur orden nu föll - göra för mycket, dvs. mobilisera förmånga åtgärder, så är del väl egentligen en lek med ord. Dessutom måste vi nogbe oppositionen bestämma sig för hur den vill ha det. Gör vi för litet eller ärvi för överambitiösa? Det kan knappast vara fråga om båda sakerna pä en gång. Detär intressant att långa anförande inte innehöll en enda anvisningom alt oppositionen har några konstruktiva alternativ att komma med när detgäller sysselsättningspolitiken. Jag har letat och letat förgäves i den långareservationen till finansutskottets betänkande. Man anför etl par exempel där,men det finns ingenting av medveten konstruktiv linje i oppositionensalternativ. Och har inte givit mycket mera på handen under sinlänga föreläsning här. Jagtror att det finns anledning att försöka se de näringspolitiska ochindustripolitiska insatserna i ett större sammanhang och sätta in dem i detperspektiv som finansplanen och budgetpropositionen tecknade.Budgetpropositionen fick hela sin karaktär och inriktning av omsorgen omsysselsättningen och uthålligheten i näringslivet. Inga andra motiv ligger bakomden karaktär budgeten har fått, inga andra motiv än att med all kraft slå vaktom människors trygghet i arbetslivet. Nästafas i regeringens arbete blev då de arbetsmarknadspolitiska åtgärder som bl.a. innefattade väsentligt ökade insatser för intern utbildning i företagen. Vihar analyserat utfallet av dessa åigärder och funnit att de har givit avseddeffekt. Åtgärderna har i hög grad kommit i rätt tid för att göra det möjligtför företagen att bromsa upp vågen av varsel om friställningar och också förain ett ökat moment av utbildning i företagen. För företagens långsiktigakonkurrenskraft och för de anställdas trivsel och motivation i arbetet är dettamycket väsentliga komponenter i arbetsmarknadspolitiken. Därefterhar vi tagit nästa steg i och med utarbetandet av den pro-' position som inomkort ligger på bord om de industripolitiska åtgärderna.Målsättningen för dessa åtgärder är att stärka företagens in-vesteringsviOa ochtidigarelägga de investeringar som i detta besvärliga konjunkturläge, medansträngd likviditet i mänga företag, har skjutits . Det är alltsååtgärder som är ägnade att också stärka företagens finansiella uthållighet.Det sker i form av särskilda invesle-ringsgarantier, där staten föresläs ge40-procentiga garantier för krediter som det ordinarie bankväsendet meddelar dereguOära bankkunderna för investeringar - även investeringar som är motiveradeav strukturella Detkarakteristiska för delta syslem är att man utnyttjar de etablerade ochnaturliga finansieringsvägarna lill företagen, även om Investeringsbankenförutsätts spela en aktiv roll i sammanhanget som refinansiär av krediterna.Från oppositionens sida har hävdals att därmed skulle bankerna få ökad makt.Jag förslår inte riktigt vad man avser med det. Pä vilket sätt skulle bankernafä ökad makt? Det är ju ändå så att vi bygger pä företagens redan etableradebankkonlakter, och del ger garantier för att systemet i varje enskilt fallanpassas till företagens förutsättningar och önskemål. Och när man anklagar ossför att med detta paket viOa ge bankerna ökad makt, så vore jag intresserad avatt veta hur oppositionen tänker finansiera de investeringar som är nödvändigai den process som näringslivet nu befinner sig i. Tänker man inte anlitaexterna finansieringskällor? Vilka alternativ är det egentligen man vill anvisai sammanhaget? Nej,del är en vrångbild man här har tecknat, och det vittnar om att man är ganskafrämmande för den aktuella situationen i många svenska förelag. Detfinns också andra viktiga inslag i delta industripolitiska paket. Det är enhöjning av ramarna för industrigarantilånen, dvs. den form av garantilängivningsom är specialdestinerad lill de mindre företagen och där samhället tar en100-procentig risk. Del är också förslag om ökad kapacitet förföretagarföreningarna när det gäller att ge stöd till nyetablering av företagoch utveckling av företag, vilket motiveras speciellt av nödvändigheten avsärskilda insatser i orter där företagen av en eller annan anledning harproblem att hålla sysselsättningen uppe och där det därför är särskiltangeläget alt skaffa alternativa sysselsättningstillfällen. Som bekant är deti dag ganska mänga orter som har dylika problem. Vihar också i paketet tagit med det tidigare aviserade förslaget om möjlighet attvidga användningen av de lokaliseringspolitiska medlen på ett sätt som påminnerom vad som sker i de grå zonerna, områdena närmast det allmänna stödområdet. Nuskall det bli möjligt för kommuner även utanför detta område att på särskildansökan bli delaktiga av den regionalpoliliska instrumentarsenalen. Jag tror attdet kommer att vara av slor betydelse för orter som har drabbats speciellt avföretags akuta problem. Detsom nu närmast återstår i denna offensiv från regeringens sida för all säkrasysselsättningen och näringslivets utveckling är alt avstämma åtgärderna motden ekonomiska politiken. Del får anledning att återvända till i etlsenare sammanhang. De näringspolitiska åtgärderna får inte ses isolerade ellerföregripa de grundläggande ekonomisk-politiska åtgärderna. Det är viktigt har ett levande samspel mellan näringspolitiken och den ekonomiskapolitiken, och det är vad regeringen nu utvecklar i fas efter fas i det härarbetet. Det är kanske svårt för oppositionen att inse detta. Jag ser all herrSträng har lämnat kammaren, men jag förslåralt han känner sig litet främmande. Även om han tydligen upplever sinopposiiionsroll som idyllisk, har han svårt alt riktigt förstå den nyaregeringens attityd lill dessa problem. Han var väl invand med den, höll jag påall säga, förtorkade och passiva näringspolitik som sköttes med vänsterhandeni det gamla . Men så kan man självfallet inte fortsätta altbedriva näringspolitik utan risker för sysselsättnings- ochnäringslivsutvecklingen. Vadsom återstår är också en rad branschprogram, och det är naturligtvis en centraluppgift för näringspolitiken all göra det möjligt för företagen och förnäringslivet att genomföra angelägna strukturförändringar, men de skall dägenomföras i former som är acceptabla för de anställda och som inte skapar nyaproblem pä arbetsmarknaden. Det är det mål som vi har lagt till grund för detambitiösa branschprogram som vi nu utvecklar och som kammaren fortlöpandekommer att få ta ställning lill. Vihar börjat med den glasindustrin. Del är ett branschprogram som medhänsyn till den industrins starka lokalisering till ett par Smålandslän i höggrad har karaktären av etl regionalt stödprogram. Men i grunden ligger tankenatt hjälpa företagen alt utveckla sin teknik, sin marknadsorganisation och sinaexporlmöjligheter för all därmed också trygga sysselsättningen. Detär samma principer som utgör underlag för den proposition om etl Slöd tilltekoindustrin som får la del av. Målet är all bromsa densnabba nedgång i sysselsättningen inom tekoindustrin som har varit ellkarakteristiskt drag i utvecklingen för den industrin . Jag utesluter inte möjligheten att tekobranschen även fortsättningsviskommer att bantas ned lill en lägre nivå än dagens, men vi vill med de åtgärdervi nu föreslår försäkra oss om att den nedbantningen inte skersnabbare än all den är acceptabel för de människor som är engagerade iproduktionen som arbetare, tjänstemän och företagare. Det är vår förhoppningatt det med de åtgärder som sätts in skall vara möjligt alt nå det målet. Pålikartal sätt kommer vi alt hantera frågan om varvsindustrins framlid. månad kommer kammaren att få ta de! av en proposition med förslag till nyorganisation av de varvsindustrier där staten har etl ägarengagemang. Vi kommerockså all förelägga förslag om hur den produktion som måsleupprätthållas vid varven skall ske och finansieras . Ävenhär blir del fråga om en betydande nedbantning, en anpassning till deninternationella marknaden, men målet skail vara att försöka klara dennedbantningen i för arbetsmarknaden acceptabla former. Specialsiålsindusirinär en annan stor svensk bransch med strukturproblem, som har varit föremål fören specialutredning, tillsalt av regeringen . Denna utredning ärinom kort klar. Vi skönjer där perspektivet med en ganska radikaltstrukturrationaliserad specialstålsindustri. Men även där måste samhälletsansträngningar inriktas på all skaffa det rådrum som behövs för allomvandlingen skall ske så alt de lokalaarbetsmarknaderna inte får större problem än vad som är fallet f n. Det kommeratt ställas stora fordringar både på de anställdas organisationer och påföretagen när det gäller att klara denna strukturomvandling, och vi är iregeringen beredda och har redan börjat arbetet för att låta detta ske i formersom gör att branschen går stärkt ur den utdragna lågkonjunkturen. Påhandelsslålsområdel kommer också alt få ta del av deöverväganden som regeringen skall göra på grundval av den sittandehandelsstälsutredningens förslag. Det är för tidigt att närmare gå in påvad delta kommer att innebära. Jag vill dock klart deklai-era alt inte hellerinom den branschen tänker den nya regeringen spara någon möda för alt stärkade strävanden som finns från fackföreningsrörelse och från förelag att skapa enföretagsstruktur som för framtiden innebär en förbättrad konkurrenskraft ochöverlevnad för de förelag det gäller. Vihar också inom synhåll överväganden belräffande strukturen i den svenskadatorindustrin, där vi har etablerat förhandlingskontakler med inom branschenverksamma företag för att tillsammans överväga var en ändamålsenlig struktur iden kanske inte omsättningsmässigt så stora men innovationsmässigt och för dentekniska utvecklingen i landet betydelsefulla branschen. Parallellt,herr talman, med dessa målmedvetna insatser för att säkra utvecklingen iutsatta branscher och förelag pågår arbetet med mera långsiktiga regional- ochnäringspolitiska handlingslinjer. Ett särskilt program för småföretagen kommeratt presenteras . kommer vidare näringspolitiska program fört. ex. skogsindustrin och sannolikt också för byggnadsindustrin. De kooperativaföretagen kommer att bli föremål för en specialutredning, och del blir ocksåanledning att ta upp frågan om statens direkta engagemang i näringslivet tillanalys och prövning. Dennya regeringens näringspolitik är alltså i hög grad offensiv. Insatsernas artoch mångfald kan knappast sägas vittna om att vi skulle vara beredda att sittaoch avvakta några s. k. självläkande krafter. I ett modernt samhälle måstesysselsättning och ekonomisk utveckling garanteras genom ell intimt samspelmellan näringsliv och samhälle. Detta samspel aktualiserar naturligtvis ocksåfrågan om skilda intressegruppers ansvar när det gäller att säkra en fränallmän synpunkt önskvärd utveckling. Detär i det sammanhanget som man i den politiska debatten talat om två skildadoktriner. Den socialdemokratiska skulle då innebära, utifrån socialistiskavärderingar, all samhället har ansvar för sysselsättningen även i företagensreguOära verksamhet. Enligt denna uppfattning bör staten på ett mycket tidigtstadium gä in i företagen och styra planeringen. Regeringenarbetar enligt den handlingslinjen att statsmakterna skall dra upp de allmännarikllinjerna för näringspolitiken och skapa förutsättningar för näringslivetalt säkra en trygg sysselsättning för de anställda och en positiv ekonomiskutveckling. Detta bör ske utan att samhället går in i företagen meddetaOregleringar.