prot · G009105 · 1976-12-31 00:00:00 — Till skillnad frän vpk:s agerande beträffande föräldrautbildningen,som Inga Lanlz och jag diskuterade lidigare, vill jag gärna erkänna att vpkverkligen har varit pådrivande när del gällt all förhindra barnolycksfall. Jaglycker nog att det är ganska riktigt som Inga Lanlz Sjukvården, m. m. sade - att det är grinigii överkant atl komma med en motion igen och yrka bifall lill den, sedan manändå nått påtagliga resultat. I synnerhet lycker jag det med tanke på atl vpkinte kom med något yrkande , när utskottet hade en i och för sigpositiv skrivning, men då mycket mindre konkret sades än . fär vibesked om atl en utredning skall tillsättas som skall lösa dessa problem. Justdärför att en hel del arbete redan är gjort behöver del inle ta sä särskiltlång tid alt få fram ett förslag. Jagskulle närmast vilja säga alt oavsett om bifaller motionen ellerutskottets betänkande, så behövs det en utredning, för motionen anvisar intehur frågan skall lösas. Den framställer önskemål om att det skall bli ennyorganisation, men den säger inte hur den organisationen skall vara utformad.Den begär elt initiativ från regeringen, och det kommer ju inte utan atl manförst utreder vad det skall innehålla. Skillnadenär verkligen hårfin, och motionen verkar mest vara ytterligare enaktiviielsmarkering, men det finns det inget behov av i den här frågan. Jagtror inte någon bestrider att vpk har varit tidigt ute här och också fått gehörför sina krav. Var glad ät det i stället, och försök driva på så attutredningen kommer till stånd - del behöver man inte väcka några molioner iriksdagen om. Egentligenär det samma sak i den andra frågan, om . Sjukhuset och deanställda har inte ställts utan medel i årets budgetproposition mer änlidigare. Tvärtom kan man väl säga att genom den behandling som har skett,och del som utskottet har skrivit, har det skapats siörre garantier än tidigareför atl sjukvården kan bibehållas i den omfattning som den har och ävengarantier för personalens trygghet. Det framgår av utskottets betänkande, ochdel är väl därför som utskottet har blivit enigt. Jagtycker alltså att Inga Lanlz borde vara nöjd med utskottets belänkande även idet fallet. (vpk) kortgenmäle: är vänlig och säger att vpk har varit tidigt ute när detgäller barnolycksfall. Men även om utskottets skrivningar i och för sig underde här åren har varit väldigt positiva så har egentligen ingenting hänt.Positiva skrivningar i ett utskottsbetänkande för inte frågan framåt. Därmedsker ju ingenting som förhindrar fortsatta barnolycksfall. Därförhar vi fortsatt alt motionera och har också i motionen anvisat de vägar vi trorall man kan komma fram på i den här frågan. Vi föreslår atl del inrättas eltsamordnande centralt organ och också att det skapas ett lokalt organ som haransvar för dessa frågor. Engagemanget är splittrat på så många instanser ochdet behövs någon som har huvudansvaret för det. Jag tror inle alt det behövsytterligare utredning för atl slå fast detta, och jag är rädd för attytterligare fördröja aktiva åtgärder mot barnolycksfallen. Närdet sedan gäller tjänsterna vid finns del ju ingenting iutskottets skrivning som garanterar att man får pengar till dessa tjänster. Delär riktigt som det har sagts atl ingen tjänst eller ingen individ kommer altförsvinna, men vad som händer är att 400 tjänster fortsätter atl anslagsmässigtoch ekonomiskt belasta andra poster i sjukhusels verksamhetsbudget.Därför anser vi att statliga medel måsle ställas till förfogande, om man skallha någon chans att reda upp den rent katastrofala situation som råder vidsjukhuset, en situation som är väldigt påfrestande arbetsmiljömässigt och sombåde personal och patienter lider av. Jagkan nämna att på skulle det finnas ältaavdelningar i funktion. Avdelningen för infekterade barn är hell stängd.Avdelningen för inlensivvård har aldrig öppnats utan används somuppvaknandeavdelning efter operationer. En medicinavdelning och enkirurgiavdelning är veckoavdelningar, dvs. de har öppet och påfredagarna fiyttas barnen över till andra avdelningar. Det är främst bristen påpersonal som gör att arbetssituationen är ohållbar och atl man måste vidtasädana här myckel olustiga åtgärder. Därför är del nödvändigt att de 400tjänsterna finansieras med statliga medel. Sjukvården,m. Hen () kortgenmäle; Det är naturligtvis riktigt att de positiva skrivningarna inte stopparnågra barnolycksfall. De vägar som anvisas i vpk-motionen lycker jag är bra,och den analys som gjorde lidigare instämmer jag i. Men inte helleretl bifall till molionen stoppar ju barnolyckorna. För del fordrasen precisering. Vad är det för en myndighet som skall ha denna befogenhet? Hurskall den organiseras? Hur många tjänster behövs? Hur skall registreringenordnas? Sä oavsett hur man gör, behövs det någonting som vi kan kalla för enutredning eller ett arbete inom departementet eller liknande, innan del blirnågot resultat. Därför tror jag inte alt vi är sä myckel hjälpta med ett bifalltill molionen. VadInga Lantz bortser frän - och det kan jag i och för sig förstå - är att det harinträffat något nytt, nämligen att vi har fått en ny regering som har förklaratsig villig att göra något med anledning av tidigare uttalande,vilket den gamla regeringen inle var. Och dä bör man väl ge den nya regeringenen chans att göra det. Blir del sedan inget resultat, så tycker jag att IngaLantz skall återkomma i frågan, och dä i första hand med andra instrument änmotioner, och se till alt regeringen får något uträttat. Men jag har ingenanledning misstänka alt det inte kommer att ske någonting snart. Jag vel attdirektiven redan är skrivna och alt utredningen kommer all tillsättas inomkort. Därför hyser jag ingen som helst oro pä den punkten. Ävenbeträffande är det viktigt att komma ihåg sammaomständighet. Givet är att del nuvarande tillståndet inte kan få fortsätta,alltså att man har ett stort antal extra tjänster som bara flyter och som manskrapar ihop resurser lill på del sätt som sker. Sjuk-vården,m. Men jag förstår omregeringen i detta fall vill ha litet tid på sig för att lösa problemen och fåelt grepp om organisationen. För det är ju ändå så att man måste komma överensmed i om hur della skall ordnas för framtiden. Detär önskvärt att man drar ner antalet vårdplatser på . Detär alla överens om. Men då måste vi ju fä ersättningsplatser på andra håll. Ochhur påverkar det personalsituationen? Omman ser detta rent principiellt, så vore det naturiigtvis rimligt altKarolinska sjukhuset övergick till att bli ett landstingssjukhus somalla andra; detsamma borde ske med i . Men för attdet skall vara möjligt måste sjukhuset försl bli i sådant skick alt landstingetär berett att överta det. Staten har ju misskött sjukhuset under lång lid. Detförmodar jag alt också är medveten om. Men även där harregeringsskiftet inneburit all man nu börjat ta itu med frågan, och ge däregeringen den chansen! Men vad som sagts i propositionen och av utskottet hargarantier skapats för att sjukvården under liden får forlsälla och all ingenpersonals trygghet äventyras. Det borde väl vara något som både motionärer ochandra kan vara nöjda med. FruLANTZ (vpk) kort genmäle: Ja, , det är klart alt elt bifall lill motionen inteomedelbart stoppar några barnolyckor. Men om man tog lill vara de förslag somfinns i motionen skulle man kunna förhindra en del barnolyckor. Mångagoda förslag har stoppats i malpåse genom att frågorna överlämnats lillårslånga utredningar, där man verkligen kan efterlysa konkreta ålgärder för attföra frågorna framåt. Och det är angeläget att vi myckel snabbt vidtareffektiva ålgärder mot barnolycksfallen. Jagvel inte om någon har gjort beräkningar av tidsåtgången för den utredning somsocialministern skall tillsätta. Skall del bli en eltårsut-redning eller enlioärsutredning? Det skulle vara intressant att höra, eftersom också det harbetydelse för denna fråga. Närdet slutligen gäller sjukhusets tjänster har del talats om enadministrativ utredning, men man har redan gjort en utredning pä sjukhuset, ochden visar alt de här tjänsterna är oundgängligen nödvändiga, om man skallbehälla sjukhusets upptagningsområde. Det gär inte all arbeta som man gjorthittills, har företrädare för sagt mig. Man måste pånågot vis komma ur den onda cirkeln och starta igen från scratch. Och det kanman göra om man får de här tjänsterna som ordinarie tjänster i sjukhusetsverksamhetsområde. Dä först har sjukhuset en chans att komma ur den onda cirkelsom man nu är inne i och som gör all förhållandena är olidliga för bådepersonalen och patienlerna. Hen LEUCHOVIUS (m); Det avsnitt om hälso- och sjukvård i socialutskottets belänkande1976/77:25 som vi nu debatterar berör ell angeläget område, där enigheten underåren mellan de olika partierna varit mycket stor. Det är åtminstone denerfarenhet jag har frän mitt arbete i landsting och landstingsförbund. Detråder allmän enighet om all man skall kunna erbjuda den enskilda människan enså god sjukvård som det över huvud taget är möjligl. Vid historieskrivningen imotion 270 av m. fl. kunde man gott ha gjort detta erkännande, ochman kunde också ha understrukit den belydefsefulla roll som våra landstingspelat som huvudmän och ansvariga för hälsovårdens utveckling, dimensioneringoch utbyggnadslakt. Somlidigare sagts här har vi i vårt land en väl utbyggd och väl fungerandesjukhusvärd. Däremol har vi kanske inte kommit lika långt när det gällerutbyggnaden av den öppna värden eller, som vi ibland kallar den,"närsjukvården". Detsamma gäller utbyggnaden av vården för våragamla, som med den åldersfördelning vi har i många områden krafiigt ökar iantal. Vårdbehovet är mycket stort för denna sektor. Enligt min mening är deldärför angeläget att den nu pågående utbyggnaden av den öppna decentraliseradesjuk- och distriklsvården fortsätler. Här kommer med all säkerhet de s. k.vårdcentralerna all svara för en viktig del genom sin lättillgänglighet, ochkanske kan vi även här komma fram till ett system som kan lösahusläkarfrågan. Vårdcentralerna bör också kunna ge en lösning pä problemen medsamverkan mellan olika huvudmäns ansvarsområden. Ipropositionen som ligger lill grund för utskottets betänkande nämns vissa orterdär försöksverksamhet pågår på detta område. Jag kan upplysningsvis säga attvi i mitt eget landsting, i , redan har lämnat dennaförsöksverksamhet och fattat beslut om att det skall finnasminst en vårdcentral i varje kommun. har vi lill hälften förverkligatdetta mål, och vi fortsätter. I dessa vårdcentraler ingår förutom landstingetsegna öppenvårdsfunktioner, bestående av läkarmottagningar, distriktsvård,tandvård, dagvård m. m., även kommunernas socialvård samt försäkringskassa,apotek och ibland också arbetsförmedling. Ianslutning lill vårdcentralerna finns också ett sjukhem för länglids-sjuka förkommunens behov. Jag kan bara tillägga all de vunna erfarenheternavarit enbart mycket positiva, alt vårdcentralerna fungerar bra och altsamarbetet mellan de olika huvudmännen också fungerar utmärkt. Jag tror att vihar gjort en riktig satsning, och vi kommer därför att fortsätta medutbyggnaden tills vi är klara. Men jag skall kanske nämna alt bristen på bl. a.allmänläkare är en icke obetydlig hake. Jag hoppas all nya initiativ tas pädetta område, så att vi kan få tillräckligt många allmänläkare för atl något sänär kunna klara den öppna värden inom våra landsting. En decentraliseradutbyggnad av den öppna vården och utbyggnaden Sjukvården,m. 8 protokoll 1976/77:105-106 Sjukvården,m. av långtidssjukvården börkunna ge oss bättre förutsättningar för en ökad hemsjukvård. Jag hartillsammans med i väckt en motion, där vi i tolv punkterföreslär riktlinjer för en utbyggd hemsjukvård, en vårdform som jag ärövertygad om att de allra flesta väljer framförinstitutionsvård. Låtmig här bara nämna att vi gjorde en undersökning i miltlandsting, där vi intervjuade alla våra ca 1 200 hemsjukvårdspatienter om hurde såg på sin värd och var de önskade bli placerade. Vi fick en myckel högsvarsfrekvens, långt över 90 96. Resultatet blev att av dessa 1 200 intervjuadevar det bara 3 96 som ville komma in på ell sjukhem. De övriga ville också ifortsättningen erhålla sin vård i form av hemsjukvård. Jag tror alt vi i daghar bättre möjligheter, genom det leamarbete som förekommer, alt gehemsjukvården en mera vårdande uppgifi än vad vi haft tidigare. Minmedmotionär kommer senare i debatten att närmare redogöra förmotionens förslag. Jag skall därför begränsa mig till en punkt som berör fråganom larmsystem. Det gäller de möjligheter som tekniken medger i form avkombinerade aktiva och passiva alarmsystem. Vi har särskilt berört detta i etlav motionens avsnitt. Med den ökning av hemsjukvården och av tillsynen av äldreoch sjuka i hemmen som är både nödvändig och vällovlig finns alla skäl attsamtidigt öka säkerheten och tryggheten under de stunder - och de kan vara nogså långa - då någon vårdare inte är närvarande. Det bör också f ö. gälla deäldre, sjuka eller handikappade som inle står under kontinuerlig vårdtillsyn.Såsom vi framhåller i vår motion förfogar redan nu över den härtypen av larmsystem. har inte särskilt många anordningar monterats. Vimenar all det beror på alt inte har varit så speciellt ambitiöst dådet gäller att marknadsföra tekniken. En aktiv sådan marknadsföring måsleoundgängligen ingå i en utbyggd hemsjukvård. Framför allt skulle säkert allaanhöriga och huvudmän för värden av de äldre, sjuka och handikappade få uppögonen för och utnyttja en sådan möjlighet till ökad säkerhet för alla dem somhar behov av det. Den kraftiga utbyggnad av hälso- och sjukvärden som pågår ute i våralandsting - och om takten i denna tycks vi alla vara rätt eniga - kommer attkräva betydande ekonomiska satsningar. Flera landsting har prognoser som pekarpä höjningar av landstingsskatten pä eller mer inom den närmastefemårsperioden. Vi kan inte fortsätta enbart på skattehöjningens väg för atlläcka kostnaderna för denna utbyggnad. Inle heller lär vi lösa detta storaproblem genom den i den socialdemokraliska molionen föreslagna höjningen avarbetsgivaravgiften, som ger ett obetydligt nettotillskott, då den drabbarlandstingen i egenskap av arbetsgivare mycket hårt. En bäitre form som närmareborde övervägas är att t. ex. bilister mera skulle bidra till atl betala dekostnader som irafikskadorna medför genom tillägg till bilförsäkringen, elleralt någon del av tobaks- och spritskatten skulle gä till landslingen, somändock fär ta hand om de skador som uppstår genom användandet av dessa slimulansmedel.Och varför satsar vi inte mer i förebyggande syfte än vi nu gör? Vi lar hand ommänniskor försl när de blir sjuka, men gör oändligt litet för alt undvikasjukdom. En ökad satsning på hälsoupplysningens område torde vara en brainvestering. Jag noterar med tillfredsställelse den positiva syn det ansvarigastatsrådet har på de här frågorna om hälsoupplysning. Jag tror delfinns mycket att göra på denna punkt. Till slut vill jag bara inslämma i de synpunkter som redan harframförts av när det gäller de socialdemokraliska reservationersom finns på delta avsnitt i belänkandet. Jagvill dock säga några ord angående utskottets ställningstaganden till en nydatortomograf vid för skallundersökningar. Det kan lyckasmärkligt atl utskottet reagerat så pass kallsinnigt på den här frågan, menriksdagen kan knappast - inte ens när det gäller ett statligt sjukhus somKarolinska sjukhuset-skriva sjukhusdireklionen en omprioritering av de äskadeanslagsändamälen pä näsan. Nedskärningen av anslaget har dessutom i praktikengjorts långt ovanför behovet av en datortomograf Del är tyvärr en enligt minmening dålig tradition alt genom tiderna drabbas så hårtav nedskärningar i de äskade anslagen. Jag vill nog instämma i riksdagensrevisorers synpunkter i deras granskningspromemoria över sjukhusetsupprustning. får man hoppas på en ändring lill det bättre. Detföresläs ju också av revisorer, men en sådan ändring löser inte Karolinskasjukhusels akuta behov av en datortomograf för skallundersökningar.Tyvärr mäste jag säga att inte heller elt anslag på 2,5 milj. kr., som herrKarlsson i m. fl. har begärt för ändamålet, löser problemet. Delbeloppet bygger pä en redan föråldrad behovsberäkning, enligl de uppgifter jaghar erhållit. Ominvesteringen i en datortomograf är så lönsam som vi har hört här lidigare , är jag övertygad om all motionärernas önskemål ganska snabbi skall kunnalösas på elt tillfredsställande sätt. Motdenna bakgrund harjag ställt mig bakom majoritetens ställningstagande i utskottsbelänkandet,även på den här punkten. Jag har inget annat yrkande än om bifall lillutskottets hemställan pä alla punkter. Sjukvården,m. Hen i (m): betänkande nr 25 är så omfattande att debatten ju haruppdelats på tre avsnitt. Jag hade tänkt knyta några reflexioner till fierapunkler i belänkandet. Hela debatten kring det första avsnittet gälldeemellertid familjepolitiken. Mina refiexioner gäller uteslutande förhållandeninom hälso- och sjukvården, som jag har tagit upp i några motioner. Vad jag ioch för sig kanske hade bort anknyta till punkterna 1 och 2 i betänkandet kanockså anknytas till punkterna 13 och 14 och följaktligen beröras här. Någraandra yrkanden än bifall till utskottets hemställan har jag inte. I utskotlels betänkandehar jag åtnjutit den inte ovanliga förmånen Sjukvården, m. m. att fä mina motioneravstyrkta. I tre av fallen har detla haft formen av en hänvisning av desynpunkter, som anförts i motionerna, till pågående utredningar. Såväl när detgäller förslag om att minska byråkratin inom statsförvaltningen genom atlavskaffa som när det gällerframställningen om översyn av vissa termer, som f n. urskillningslöst användsinom sjukvårdsarbetet och socialvården, liksom när det gäller förslaget till"omvänd" föräldraförsäkring - dvs. när vuxna "barn" vårdarsjuka föräldrar i hemmet - vill jag gärna lacka för utskottets i sak positivabehandling av mina funderingar och har f n. ingenting ytterligare alt tillägga.Det har emellertid glatt mig myckel som enskild motionär att finna mig vara igott sällskap med revisorer och vederbörliga rernissmyndigheter närdet gäller . De organ som finnsangivna under punkt 14 i betänkandet kan säkert träda i dess ställe. StatsrådetTroedssons inledande ord om de tvä statsråden i ger migockså tillfälle alt anknyta till den fjärde av mina motioner, där jag, efternära , på nytt aktualiserat etl förslag som ursprungligen väcktesmotionsvägen av och vid riksdag,nämligen om inrättande av elt hälsovårds-departement. Imin motion försökte jag analysera de svårigheter som mött tidigare försök atthålla samman hälso- och sjukvård samt socialvård inom en och sammadepartemenlsorganisalion. Att motsvarande försök när del gällersammanslagningen av och medicinalstyrelsen varit långt ifrånproblemfritt, utan snarare en källa till bekymmer och besvikelse, är ju välkänt, och jag vill uppehålla mig vid detta. Socialstyrelsenhar varil föremål för analys av , som hadeåtskilliga anmärkningar alt göra. Därefter har själv beordratsalt företa en utredning som kallas för ÖSoS. Ur en publikation från denutredningen, daterad i är, framgår bl. a. följande; "Socialvårdoch sjukvård harolika kunskapsteoretisk bakgrund som ger uttryck för olikasätt att se på människan." "Deadministrativa systemen är olika och sätten att fatta beslul skiljer sigåt." "Socialvård ochsjukvård arbetar med olika lagkomplex." "Samarbetetmellan de bägge områdena fungerar trots byråblandningen inte hellertillfredsställande." Denanalys som riksrevisionsverkei och översynsuiredningen har gjort visar alltsålydliga skillnader mellan vad som är socialvård och vad som är sjukvård.Ingenstädes diskuteras dock pä allvar, om inle problemen är fundamentala ochden bästa lösningen trots allt kanske vore att arbeta med tvä var för sighomogena organisationer,.som man tidigare gjort, vilka skulle kunna stödjavarandra i stället för all skapa en mängd interna problem, som måsteöverbryggas eller neutraliseras och resultera i ur- Fråganär, om inte denna problemalik är grundläggande och därför också gällersocialdepartementet sådant det nu är. Måhända - jag uttrycker mig mycketförsiktigt - hade det därför varit av värde att förutsättningslöst analyseraden här problematiken. Jaghar också i del sammanhanget nämnt ell förslag som lidigare aktualiserats avmedicinska fakulteten i , nämligen att knyta de medicinska fakulteterna iriket till det departement som ansvarar för hälso-och sjukvården, på samma sättsom jordbrukets högskolor lyder under . Med den nyahögskolans nomenklatur skulle förslaget rimligtvis gälla helavärdyrkesutbildningen. Den nya högskoleorganisation, som om några veckorkommer att beslutas här i kammaren, innebär för medicinens del att en välfungerande verksamhet, i likformighetens intresse, sannolikt kommer attdeformeras och gå ovissa öden till mötes. Jag kan mycket väl föreställa mig alttanken på ett hälsovärdsdeparlement, som också bär ansvaret för utvecklingeninom medicinen och vårdyrkena och som företräder viss sakkunskap och verkligtintresse, under kommande är kommer att växa sig starkare. Det är, som nämnts,inte första gången som de problem jag aktualiserat i min motion lagts fram förriksdagen, och en aning säger mig atl det inte heller är den sista. Jagvill emellertid, herr talman, också begagna tillfället till att ta upp en frågasom i sill anförande ställde till kammarens ledamöter, nämligenhurudana långvårdssjukhus man egentligen bör bygga. Han uttalade därvidskepsis mot stora, centrala längvårdsenheter och ville all man i fortsällningenskulle försöka få fram flera inte så slora äldrevärdshem med sjukavdelningar.Jag är för egen del övertygad om atl denna utveckling, som man nu börjarorientera sig mol på olika håll i landei - i varje fall från Västerbollen lillSkaraborg - är riklig. Del är heller ingen nyhet; ålderdomshem medsjukavdelning har ju funnits redan lidigare. HerrRomanus berörde också akutvården. Jag tror det är vikligl att framhålla atltroligen hälften eller fler av patienterna vid landets medicinska kliniker ärpensionärer. På vår klinik fann vi vid en efterunder-sökning att tre av fyra avdessa patienter - mestadels intagna akut, som jourfall, och med en medelålderpä - efter behandling åter kunde skrivas ut lill sina hem. 10 %avled på akutsjukhuset, och fick senare vård på långvårdssjukhus. Isjälva verket är samspelet mellan akutsjukvården och vård i hemmet av allt altdöma en minst lika väsentlig sak för de äldre som för de yngre medborgarna.Vårdplatserna inom akutvården är kanske något dyrare än inom långvården. Menman måsle ju se till effektiviteten också, och om man kan uppnå en längre tidav begränsade - eller inga - vårdbehov i hemmet efter en effektiv akutvård, säär detta rimligtvis både humanare för patienlerna och billigare för samhälletän motsvarande sammanlagda tid på en institution. Jag tror det är vikliglalt man gör klart för sig hur de äldres sjuk- Sjukvården,m. Sjukvården,m. vårdsbehov verkligen serul och inle nöjer sig med schematiska lösningar, vilka kanske delvis betingalsav socialutredningens långroining, som förefaller att ha fördröjt praktiskalösningar av frågor som hört hemma till hälften hos primärkommunerna, tillhälften hos landstingen. Här måste nu till ell konstruktivt och fördomsfrittnyskapande. Vad herrar Leuchovius och föreslagit i sin motionfinner jag för min del föredömligt. Hen (); väckte jag och några partikamrater en motion med begäran omen utbyggnad av den yrkesmedicinska verksamheten vid iUppsala. I motionen erinrade vi om atl hade egenyrkesinspekiionsavdelning och att den starka kopplingen mellanyrkesinspektionen och yrkesmedicinen aktualiserade behovet av en yrkesmedicinskklinik i . Iett frågesvar i hade också dåvarande socialministernAspling sagl alt målet i en första etapp var atl förse samtliga regionsjukhusmed kvalificerade resurser för yrkesmedicinsk verksamhet. Isin behandling av vår motion hänvisade ulskottel till del pågåendeutredningsarbetet. Vidårets har samma motionärer återkommit om den yrkesmedicinskaverksamheten vid i .