prot · G009118 · 1976-12-31 00:00:00 — Hela frågan om arbetsmiljöernaoch deras skadliga inverkan på människorna har också rasal i väg under delsenasie decenniet konsla-terande kan vi göra som vi konstaterarall ålgärderna för all utreda dessa verkningar inte på långl när har följt medutvecklingen. Alltså:Vi är på detla område sämre rustade än vad vi var 1963, och del anserutskottet att vi skall finna oss i. För vår del kan vi inte göra del. Jagminns den deball om just yrkesmedicinska kliniker som jag hade medherr i , den nuvarande socialministern. Den gången hade maninle satt i gång verksamheten i därför all man inle hade fåll någon attsöka professuren. Vid det tillfället hävdade jag atl del fanns anledning attändå lillsälla tekniker- och läkarriänslerna Yrkesmedicinskakliniker, m. m. Yrkesmedicinskakliniker, m. m. så länge, och jag ärövertygad om att hade gåll med på del förslaget hade åtminstone denyrkesmedicinska kliniken fungerai . Men vi skall lydligen fortfarandevänta med yrkesmedicinsk klinisk verksamhet i . DenI skulle vid i ett samarbete komma lillslånd med en professur vid högskolan, där yrkesmedicinen skulle varalyngdpunkien. Det sades också 1975. I utskottets betänkande nu kan vikonslalera all det enda som skett är atl ell beslut har fattats om inrättandeav en enhet vid i . Alltså: förverkligande härheller. Vänsierparlielkommunislerna har i den akluella moiionen också lagl fram förslag om enmålsäilning för uibyggnad av yrkesmedicinska kliniker även på länsplanei före1985. Del är ungefär delsamma som so-cialsiyrelsens principprogram. Del räckeremellertid inle all socialslyrelsen sätler in detta i ett program - del ärnödvändigt atl fattar beslut om en sådan målsättning ochvidarebefordrar den till ulredningen för all utredningen skall kunna visa påhur del här skall organiseras. Men inle heller på denna punkt vill utskottetvara med. Jag vill avsluta med alt yrka bifall till vpk-molionen 733. Underdetta anförande övertog herr förste vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. /NKEL (fp): Reumatism är onekligen en av våra största folksjukdomar. Alla åldrar ärrepresenterade bland de omkring en miljon reumatikersjuka i vårl land.Reumalikervården har varit och är fortfarande eftersatt Del finns flera orsakerlill delta, som jag nu inte skall gå in på. Del krävs emellertid verkligakrafilag för all man skall kunna la igen alll del som under årens loppförsummats. 1socialulskollels belänkande nr 24 flnns del elt avsnitt om utbyggnad av denreumalologiska vården. Avsnittet sträcker sig över en och en halv sida. Läserman noga finner man alt det är en ganska positiv skrivning om den framlidareumalologiska vården. Men , 1977, som av FN proklamerats somvärldsreumatismårei hade det väl ändå varit bra, om del blivii ell merauiförligi och helsl elt eget belänkande. hade då visal alt deluppmärksammade året och all del på allvar vill arbeta för att uppfylla de kravsom reumatikerna med rälla ställer på samhällel. molion av fröken och mig begär vi all del skall utarbetas en nyplan för reumalikervården. I andra molioner ålerfinns liknande yrkanden, mensamlliga har avstyrkts. Motiveringen är alt i sinverksamhetsplanering /78 överväger atl ta upp frågan om en översyn avden reumalologiska vården. "Överväger", del är i sanning för mig ellmyckel vagl ord! Men följande mening i ulskollsbetänkandet lugnar mig litel och ingermig en förhoppning om att det blir allvar av med översynen och att utskottetkommer att följa ärendet och vidta åtgärder, om inte översynen skulle bli av.Jag skulle, herr talman, gärna vilja läsa in denna mening i riksdagsprotokolletDen lyder: "Utskottet förutsätter att man i del översynsarbete, som ienlighet med det anförda kan förutses, kommer alt la upp bl, a, frågorna om hurrekrytering av specialistläkare till reumatologin skall stimuleras och om hurutbildning i reumatologi skall möjliggöras för andra läkarkaiegorier, somkommer i konlakt med reumaliskl sjuka palienier." Med del sagda vill jag,herr talman, yrka bifall lill utskottets hemslällan. Yrkesmedicinskakliniker, m. m. Fröken (): I socialulskollels betänkande nr 24 behandlas tre molioner som någrapartikamrater och jag lämnat till delta . Det gäller ett krav på atlallmänläkarna skall få mer utbildning i ämnel reumatologi. är läget hellotillfredsställande. Vi vet att allmänläkarna är de som först fårta emot reumatikerna, och del är viktigt att allmänläkarna då har en sådanutbildning att de på ett lidigl stadium kan ställa en riktig diagnos. Allmänläkarulbildningenär otillfredsställande på det område det här gäller, och den är mycket olika påolika utbildningsplatser i vårt land. Den omfattar exempelvis 22, 14, 11, 9, 8eller 4 limmar - helt beroende på i vilken del av landet utbildningen sker. Vi förslåralla att dessa få-timmar är hell otillräckliga. Vihar i en motion krävt att utbildningen i reumatologi skall utökas förallmänläkarna. Vi har i ett andra motionskrav hemställt om en utökad utbildningav specialister inom reumatologin. En miljon människor i vårt land lider avreumatiska sjukdomar, och vi har alldeles för få specialister på della område.Del ärdärförangelägel alt specialistutbildningen på del här områdei stimuleras, Iett tredje motionsyrkande begär vi atl barnreumatikervården skall tillgodosespå ett bättre sätl än . av alla reumatikersjuka i landet drabbasav sjukdomen , En läkare som ägnar sig ål barnreumatikerpåpekar att ledgångsreumatism hos barn inte är ovanligare än exempelvissockersjuka i barnaåren. Vi har bara en avdelning, där reumatikersjukabarn behandlas, nämligen i . Det är nödvändigl all vi får fler sådanaavdelningar, och om man utökar antalet riänster finns del möjlighet att få ensådan också här i Slockholm. Dettaär vad vi hävdat i våra motioner. Jag lycker atl utskottet har behandlatmotionerna väl. Utskottet skriver alt frågorna om det medicinska innehålletinom reumatologin i regionsjukvården f n. behandlas inomregionsjukvårdsutredningen och att denna beräknas slutföra sitt arbele underinnevarande år. Utskottet skriver vidare att enligt vad man inhämtatsocialslyrelsen i sin verksamhetsplanering för /78 överväger attta upp frågan om en översyn av den reumalologiska vården. Utskottet menar atldet inte nu borde vara nödvändigl att ta 12 protokoll 1976/77:117-118 Yrkesmedicinskakliniker, m. m. initiativ från riksdagenssida. Jagvill också cilera följande uttalande av utskottet lilel längre fram ibelänkandel: "Utskottet förutsätter att man i det översynsarbete, som ienlighet med del anförda kan förutses, kommer alt ta upp bl. a. frågorna om hurrekrytering av specialistläkare till reumatologin skall stimuleras och om hurutbildning i reumatologi skall möjliggöras för andra lakar-kategorier, somkommer i kontakt med reumatiskt sjuka patienter." De läkare som härmedavses är allmänläkarna. Man nämner inle särskill barnreumatikervården iutskottsbetänkandel men jag tolkar ändå skrivningen så all man lar medbarnreumalikerna i den översyn som man pekar på. Jaghar, herr talman, ingel annat yrkande än utskottets, men jag hoppas att vadutskottet har sagl verkligen snabbt kommer au fullföljas. I annal fall ämnarjag ålerkomma lill frågan. HerrSVENSSON i (s): Ifrån ulskolieis sida vill jag först ta upp frågan om denyrkesmedicinska verksamheten och den motion som kommer ifrån vpk-håll. Somframgår av utskottets skrivning pågår del ulredning om frågan, och vi har intekunnat komma längre än lill all undersiryka viklen av all den utredningenarbetar skyndsaml. Men jag vill gärna säga alt här är det ett bristområde somvi har inom yrkesmedicinen. Del är svårt all få fram expertis. Det finnsvisserligen dispensmöjligheier, men över huvud tagel är del resursbrist vi haratl göra med. Jag yrkar på denna punkt bifall till utskottets hemställan. Närdel gäller frågan om de reumatiska sjukdomarna har jag inle mycket atl sägadärför all här har del inle yrkats bifall till de motioner som är väckta. Ochdet synes som om moiionärerna är tillfredsställda med den skrivning somutskottet har gjort på den här punkten. Jagber alltså att få yrka bifall lill utskottets hemställan i dess helhet (vpk): Jag kan konsiatera att i inte heller hade myckelall säga beträffande de yrkesmedicinska klinikerna och verksamheten där. Förragången, alltså 1975, då jag diskuterade den här frågan hade vi ensocialdemokratisk regering, och då var en borgerlig ledamol uppe och försvaradeutskottet Men den här gången är det tvärtom, en borgerlig regering och ensocialdemokrat som går upp och försvarar utskottet. Det är rätt festligt Jagvel inle om det ligger någonting speciellt i detla. Men jag kan inte somsocialdemokraterna gör förlika mig med att man bara fortsätter och utreder denhär frågan om de yrkesmedicinska klinikerna. År1963, som jag påpekade i mill inledningsanförande, hade vi yrkesmedicinskverksamhel i del här landel. Och del enda som tillkommil sedan det härförslaget lades fram av ulredningen 1963 är atl en lidigare mollagning har gjorls lillklinik. Jag kan inle på något sätt förslå hur man från socialdemokratisk sidakan låta sig nöja med elt så dåligt förverkligande av en så pass angelägensak. Närsocialdemokraterna motionerade med ungefär samma motionsiexl somvi har beträffande yrkesmedicinska kliniker borde de också ha känt lill attfrågan var föremål för utredning. Då kan man ställa sig frågan: Varförmotionerar socialdemokraterna, eller varför har de nu hoppat av? Det skullevara intressant all få ett svar på den frågan. HerrSVENSSON i (s): Jag vill egentligen bara svara på della alt vi nu har en borgerligregering och en socialdemokratisk opposition och att det förra gången vartväriom. Ja,två gånger två är fyra vare sig man har en socialdemokralisk eller borgeriigregering. Och är det ell brislområde så är det ett brislområde även den härdagen, så alt säga. Nupågår det ändå utredning och överväganden, och vi är väl alla otåliga när detgäller själva sakfrågan. Med den otåligheten får vi låta oss nöja, och på denpunkten är vi eniga också med . Överläggningenvar härmed slutad. Kammarenbiföll vad utskottet i dessa moment hemställt. Proposilionergavs på bifall till dels utskottets hemställan, dels utskottets hemslällan medden ändring däri som föranleddes av bifall lill moiionen nr 733 av . i motsvarande del, och förklarades den förra proposilionen vara medövervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästes ochgodkändes följande voteringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller socialutskottets hemslällan i belänkandet nr 24mom. 3 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinner nej har kammarenbifallit utskottets hemställan med den ändring däri som föranleds av bifalltill moiionen nr 733 i molsvarande del. Yrkesmedicinskakliniker, m. m. Vidomröstning genom uppresning förklarades flertalet av kammarens ledamöter haröstat för ja-proposilionen. Då begärde rösträkning verkställdesvotering med omrösiningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: § 3 Den psykiatriskasjukvården Föredrogs socialutskottets belänkande 1976/77:26med anledning av motioner om den psykiatriska sjukvården och omsjälvmordsförebyggande åtgärder. Idetta betänkande behandlades molionerna 1976/77:958av m. fl. (vpk), vari såvill nu var i fråga , (yrkandena 5 och 6)hemställts att beslutade 5. alt uttala sig för en reformerad psykiatrisk vård ienlighet med motionens riktlinjer, 6. att hos regeringen begära förslag om snabbaförbättringar av den självmordsförebyggande verksamhelen, 1976/77:1104 av () och 1976/77:1107 av herrKarisson i m. fl. (s). 1. beträffande den psykiatriska sjukvården att riksdagenskulle avslå motionen 1976/77:958 (yrkandet 5) och motionen 1976/77:1107, 2. belräffande självmordsförebyggande verksamhet attriksdagen skulle avslå motionen 1976/77:958 (yrkandet 6) och motionen1976/77:1104. i (vpk): År beviljar anslag lill den psykiatriska vården, menaldrig någonsin har fört en diskussion om de sociala och politiskariktlinjerna för denna omfattande vård- och tvångs-apparat Vari består denegenlligen? Vilken är dess plals i samhället? Vad gör den med människorna? Vadär dess ideologi och sociala effekter? Helatiden har man sett psykvården som en teknisk fråga. Ingen annan fråga har isocialutskottets behandling så saknat tillstymmelse till målsättningsdiskussionoch social analys. Del är bara vpk som krävt en sådan diskussion. Undermina år i har jag också nogsamt noterat att socialutskollei även iövrigt är någol av det svenska parlamenlariska systemets obestridliga mästarenär det gäller att producera belänkanden som inte säger någonting som helst.Man pratar sig ifrån de homosexuellas problem, man pratar sig ifrån frågan omsmärtlindring vid förlossning, man pratar sig ifrån sjukvårdskrisen osv., osv. Idet digra malerial som har hunnit samlas om den psykiatriska vårdensproblemalik finns en provocerande och intressant ulredning: Hans Loh-mannsPsykisk hälsa och mänsklig miljö. lyckas nämna denna rapportutan att ens snudda vid den oerhört kontroversiella problematik den rymmer -en problematik som utgör själva stommen i varie målsättningsdiskussion. Vidare:Under en följd av år har skarpa brytningar uppstått i specialistdiskussionen omden psykiatriska vården. Hela den klassiska grundvalen, hela begreppsbildningengungar. när man läsersocialutskottets betänkanden i denna fråga finner man inte i enenda bisats skymlen av en refiex från denna slora, internationellaproblemdiskussion. Jag frågar: Hur aningslös och hur förljugen får man vara?Hur länge får man befordra en glättad verklig-helsuppfattning, som i relationtill det faktiska läget ger en - ironiskt uttryckt - närmast schizofren bild?Detta sätl all springa ifrån det politiska ansvaret är makalöst. Ocksånu har utskottet funnit en förevändning all undvika en mål-sältningsdebatt somskulle kunna blotta kontroversiella frågor. Ända sedan slutet av 1960-talel -dvs. i elt helt årtionde - har man "utrett" den psykiatriska vården.En idealisk situation för ett socialutskott som inte vill ta upp den frågan:Utred problemen i all evighet, så slipper vi röra vid dem! 1973 kom ettbelänkande med vissa principfrågor och rikllinjer. Men inle dög det för atl mani fjor skulle ta upp någon mål-sätlningsdebatt! Nej, man skulle vänta på denfortsatta beredningen, som skulle producera resultat . I lugn vänlanavvisades därför vpk:s molion i den här frågan i fjor. Lyckliglvisför socialuiskollei hölls inle ulredningens lidsplan. Dess bällre försenas denlill höslen 1977. Vadan del passar socialuiskollei som hand i handske all laupp vpk-molionen nu i vår och då alliså ha en ny förevändning för all inle gåin på någon målsältningsdebaU. Jag vågar inle bara beteckna della somansvarslöshet inför frågeställningen. Jag vågar säga alt del faktiskt är snuddpå parlamenlarisk humbug atl i över ett årtionde undandra sig ansvarel för vårdsektor med en allvarlig problematik med förevändningen atl för varieny rapJDort som sakkunnigorganen skickar in skall man ständigt vänta till näslarapport Det finns i socialutskottets perspektiv ständigt en "nästa"rapport Denegenlliga orsaken till denna passivitet ligger emellertid inle på ett formelltutan på ett politiskl plan. I osökta små vändningar och mellan raderna kanfaktiskt en rätt tydlig inställning utläsas hos socialuiskollei. Man äruppenbarligen där hell fixerad vid de etablerade auktorileterna, vid denkonventionella inriklningen av vården, vid den primitiva sym-tomorienteradeanalysen av psykiska sjukdomar, vid den auktoritära vårdorganisationen. Manvill inte ha någon verklig reform. Det är det egentliga skälet. Vpkmenar alt förhalningens tid nu måste vara förbi. Vi kan inte bara sitta ochkonstatera att prognosen går mot en miljon fall i öppen vård . Vi måstenågon gång böria fråga oss: Vad är det för samhälleliga förhållanden som gerupphov lill en sådan kollektiv störning hos en stor del av befolkningen ilandet? Vad är det för en vårdinriktning som inte förmår hejda denutvecklingen? Vad är del för utbildning och för medicinsk ideologi somtillämpas? Varför är tvånget en sådan skrämmande stor faktor i denpsykiatriska vården? Sanningenär nämligen i korthet och i sina huvudpunkter ungefär följande: En huvuddel av denpsykiatriska vårdapparaten arbetar alftjämt med sjukdomsbegrepp som totalthar skjulils i sank av modern internationell forskning. Merparten av läkarnahar en fullständigt otillräcklig fördjupning på det sakområde där de arbetar.Alkjämt kan man möta nyexaminerade psykiatrer som kan hävda allmenlalsjukdomar beror på arvsanlag. Alkjämt är utgångspunkten för läkarna inompsykvården en fysisk-medicinsk utbildning och begreppsbildning. Alkjämtdominerar biokemiska perspektiv synen på fenomen som till sin grundläggande ariinte alls hör hemma på det området ulan på del beteendevelenskapliga. Alltjämthar psykologin, vars förgrundsroll borde vara självklar, en underordnadställning. Alkjämt är den psykiatriska vården ett maktsamhälle i miniatyr, därde auktoritära synsätten, den våldsamt uppdrivna läkar-makten, de konservativaattityderna skapar ett klimat som är direkl förödande för varie framgångsrikbehandling. Alkjämt är institutionsvården enda allernalivel för de gravafallen, medan den socialt förebyggande verksamhelen är undermålig ellerotillräcklig. Alkjämt är institutionerna det som i socialstyrelsensframtidsperspektiv dock skall finnas kvar. Alltjämt är det medicineringen, somlivligt understödd av läkemedelsfirmorna spelar en avgörande och ledande rolli behandlingen. Alkjämt är det en farmakologisk inriktning som underslöds i denkliniska praktiken och forskningen, medan den vida svårare analysen avpatienlernas föreslällningsvärld kommer i bakgrunden. leder i sin lurtill att problemet med bristande konlakl mellan palienl och specialisl blir änvärre. Forskning och analyser från ell sådani farmakologiskl perspeklivmöjliggör ju en yrkeskarriär och befordran ulan all man nödvändiglvis pratarmed patienten. Delkanske mest stötande är emellertid konsekvensen av hela den auktoritära ochgammaldags synen - nämligen den oerhörda plats som tvånget mol palienlerna harkommii all få. Delär häpnadsväckande, menar vi, att tvångets omfång i den psykiatriska vårdenaldrig blir föremål för en politiskt ansvarig diskussion här i landet. Detaccepteras som någol självklart Ingen tycks vilja se dess roll elleromfattning. Sanningenär ju att tvånget nått en nivå som är helt orimlig och som sätter mentalvårdensbankrutt i ell obarmhärtigt ljus. Varieår inläs 12 000 människor tvångsvis på mentalsjukhus i , Därtill kommerde som ivångsinias efter försöksulskrivning. Totalt är man uppe i ca 20 000tvångsiniagningar varie år. Vidiskuterar ibland här i landet rättsförhållanden i andra länder. Vi beskärmaross - ibland kanske med full rätt - över vissa tvångsiniagningar påmentalsjukhus. Del må så vara. Men är det inle dags att se på den egnaverkligheten? Hur lätt är det att bli tvångsintagen här i ? Hur läll ärdel all oskadliggöra en obekväm människa den vägen? Hur lätt är del sedan allhålla henne gömd i ett konstlat vårdsamhälle, där läkare med en sjukdomssynfrån en gången lid och med en oinskränkt makl har all bedöma när hon skallsläppas ul? På en befolkning av 8miljoner har 20 000 tvångsiniagningar Tyska DemokratiskaRepubliken, där molsvarande lagrum om ivångsiniagning finns i lagsliftningen,har på en befolkning av 17 miljoner bara 500 tvångsiniagningar . Varförär del så? Vi behöver inte idealisera förhållandena i detla vårt södragrannland - men varför skall det vara 80 gånger vanligare i atl blitvångsintagen? Varför denna oerhörda mängd våld mot människor? Vad beror denpå? Vad är den uttryck för? Vilken syn på samhälle och auktoritet speglar den?Vad belyder den för rätlstillståndet i landet? Och vad ger den de tusentalsolyckliga som dag för dag får betala för efterblivenhelen, ignoransen,ovetenskapligheten, likgiltigheten hos det traditionellt orienterade ex-periskråel,hos läkemedelsfirmorna, hos och - hos och desssocialutskott? Harvi inte förhalat nog nu? Har vi inte tigit ? Vänsterpartietkommunisterna menar alt vi har tigit alltför länge och att det nu bör vara slut. Vi yrkar bifall tillmotion nr 958. i (s): i för egentligen den här debatien på två plan. Delförsta planet gäller den psykiatriska vården sådan som den utövas vid vårasjukhus. Det andra planet gäller: Hur ser det samhälle ut som vi har, somproducerar så många sjuka människor? Detär nalurliglvis mycket allvarliga frågor som i lar upp. Hanhänvisar också i sill anförande till den ulredning som pågår inomsocialslyrelsen och till den bok som Hans Lohmann har skrivit Psykisk hälsa ochmänsklig miljö. Den innehåller en hel katalog av de frågor som rör denpsykiatriska vården, och den är föremål för remiss och övervägande isocialstyrelsen. Vi vet all det är svåra frågor all komma lill rälta med. Vadär det för psykisk hälsa vi har i vårl land? Det är fråga omsamhällsbildningen, del är fråga om hur vi skapar del här samhället. Om delkan man naturligtvis föra en lång och ingående diskussion. Jag skall för inte göra det. Närdel gäller den psykiatriska vården, sådan som den är på sjukhusen, säger viganska kraftigt i socialutskottets betänkande: "Utskottet vill emellertidframhålla alt det för den psykiatriska sjukvårdens fortsatta utveckling ärangeläget alt de fortsatta övervägandena utan ytterligare dröjsmål leder lillrikllinjer för vårdområdets utveckling i vad avser innehåll och organisalionm. Vihar i utskottet inte kunnat komma längre just , och vi får alltså avvakta vadsom händer inom på den här punkten. Menjag vill gärna tillägga, herr talman, att vi inte kommer ifrån de frågor somherr i här har lagil upp. Det finns alltså anledning altålerkomma lill de frågorna längre fram. i (vpk) korl genmäle: Någon egentlig polemik mot kollegan i känner jagkanske inte behov av atl ingå på. Det är tydligt att han i sitt myckelsummariska anförande, där han inte går in på någon djupare sakdiskussion, ändåandas förslåelse för den problematik som finns här. Det är väl inte för myckelsagl att jag spårar en ganska klar förslåelse för den oerhörl kontroversiellasituation som råder på delta område. i tillhör liksom jag - och har engageral sig i - den svenskaarbetarrörelsen och har en viss bild av hur ett samhälle bör vara för alt detskall svara mol folkflertalets behov, vilken grad av tvång och frihet som skallråda i ett sådani samhälle. Del förvånar mig lilel att varken iKungälv eller andra socialdemokrater hårdare har drivit dessa frågor, altfrågorna har kunnat bli liggande i träda. Del är väl ändåorimligt med denna ulredningskvarn som har förhindrat t. o. m. en diskussionom målsättningen. Att man kanske inte är färdig att fatta definitiva beslut ommålinriktningen när det gäller alla sidor av det här komplicerade problemet måvi förslå. Men vi har ju över huvud laget inte haft en i egentlig mening"politisk debatt, en medborgerligt ansvarig deball, om dessa saker i del härlandel . Dåhjälper det väl inte om man sedan säger atl vi förutsätter att del skall gåskyndsamt med den här sisla bilen. Då underskattar man de oerhört etableradeinlressen som här finns inblandade och som jag tror är så starka, atl de intekommer att vika sig förrän , som politiskl ansvarig instans, gripertag i dessa frågor, driver ell initiativ, i stället för att vänta på eltexpertmaterial som vi vet kommer all vara tendentiöst, som icke kommer altinnehålla riktlinjer för en verkligt djupgående reform. Sedanär del väl också så, att den här frågan som jag log upp och lade en viss viklvid, nämligen den oerhörda omfaltningen som Ivångel och ivångsinskrivningarnahar fått, inte är någon experlfråga på samma säll som de mer medicinsktbetonade frågorna. Den är ju en allmänt medborgerlig rättsfråga som man kan harätt och anledning att uttala sig i, även om man inte alls har sysslat medproblemen på fackmässig nivå. Jag vill fråga utskotlstalesmannen rent ut:Tycker han att det är ett tillfredsställande tillstånd med 20 000tvångsintagningar ? Är det inte ell tecken på att apparaten har gåll förlångt i sina ingripanden mot medborgarna? i (s) korl genmäle: