prot · G00945 · 1976-12-31 00:00:00 — Av depressuttalanden som gjorts har jag dock fått den uppfattningen att det baragällde till lagens ikraftträdande; om bolagen därefter fortsätter att bygga, såfår de själva ta de ekonomiska riskerna. Jag är glad om denna min uppfattninghar varit felaktig. I sitt senaste inlägg reducerade ju betydligtdet intryck man fick av hans första påstående, när del gällde att hållakraftföretagen skadeslösa. Lagrådsremissenav den s. k. villkorsproposilionen preciserar nu de krav som ställs påkraftföretagen när det gäller hanteringen av använt kärnbränsle och avfall. Detär hårda villkor som ställs upp, men enligt och kraftbolagensbedömningar går de att uppfylla. Därmed skulle den försiktiga utbyggnad avkärnkraften som tidigare beslutats kunna fullföljas. Som vanligt ger dock dennya regeringens formuleringskonst anledning till motsägande tolkningar.Regeringens ledamöter har själva olika uppfattningar om möjligheterna att klarasäkerhetskraven. Ett är dock säkert, nämligen att villkorsproposilionen kommeratt försena, försvåra och fördyra kärnkraftsutbyggnaden. Detblir tillfälle alt återkomma i denna fråga vid riksdagsbehandlingen av denpropositionen, men vad jag redan nu vill reagera mot är att regeringen - ellerkanske rättare sagt - forcerar fram nödlösningar isäkerhetsfrågorna. Bättre lösningar skulle säkert kunna uppnäs, om man ficklängre tid på sig och om man kunde utnyttja den intensiva forskning ochutveckling som pågår inom detta område här hemma och ute i världen. Medde påtalade bristerna medger ändå tilläggspropositionen att bygget fortsättervid kärnkraftverket i Forsmark. Man får också del intrycket attvillkorspropositionen inger vissa förhoppningar om all få fullfölja ar- 5 protokoll 1976/77:44-45 Anslagtill kraftstationer m. m. Nr 45 betena med åtminstone de två första aggregaten. Jag menar då också Tisdaeen den laddningen,som ju måste vara en förutsättning om del skall vara någon rnsning med att fortsätta att satsa pengar och göra arbetsinsatser. Denmalande oron för sysselsättningen bland de över 2 700 man som Anslag till krafista- ärsysselsatta vid Forsmark kan därför sägas ha lagt sig något. Man kan tioner m. m. ju inte heller gå omkring och vara orolig förjämnan. dock för alla berördaparter, inte minst då för driftspersonalen. Kommunen är inte heller säker påvilken utveckling man skall planera för. krav lillregeringen på full ekonomisk golt-görelse om ett kärnkraftsbygge avbrytsförefaller i hög grad rimligt. Vadman nu frågar sig uppe i Forsmark är vad som händer med del tredje aggregatet,där arbetena har påbörjats. I tilläggsbudgeten säger visserligen statsrådetJohansson att den ökade upplåning som kan komma att avse del tredjekärnkraftsblocket inryms inom den befintliga ramen, men i en intervju om de nyasäkerhetsvillkoren uttalar sig statsminister som vanligt högstorakelmässigt. Är marschen in i kärnkraftssamhället tillfälligt ellerdefinitivt stoppad, och vad menar med kärnkraftssamhälle? Avser man Herän 13 aggregat - som inget parti har förordat - eller går gränsen vid 6, 11, 12eller 13 aggregat? Vi kanske kan få svaren på de frågorna fram i vår - ellerkan möjligen upplysa om det nu? Han har ju i debatten sagtatt det skall bli ett annat kärnkraftsprogram. Det vore då intressant all höraom del innebär några aggregat och i så fall hur många man kan tillåta i ettsådant program. Omdet tredje aggregatet i Forsmark stoppas, så betyder det att 300-400 arbetareställs utan jobb. Deras situation måste också las med i bilden, när regeringenenligt villkorspropositionen skall uppta förhandlingar med berördakraftföretag. Det inverkar också givetvis på den kommunala planeringen. Men vifår som sagt tillfälle att återkomma lill de här frågorna. Jagnöjer mig med att yrka bifall till den vid p. 8 i utskottets betänkande fogadereservationen av m. fi. Hen WUKMAN (m); Tillåt migbara alt göra några randanmärkningar. Detmåste vara uppenbart för den här kammarens ledamöter att det är en delvisannorlunda energipolitik som håller på att la form. Man kan uttrycka det såalt vi allihopa borde ha ett behov av. och den nya regeringen har också tagitfasta på detta, att stanna upp ett tag och framför allt se överavfallshanteringen och problemen med denna. I den som inomkort kommer att tillsättas skall man synnerligen noga gå igenom hela delenergipolitiska fältet och belysa vad olika handlingsalternativ kan leda tillför det här landet, försörjningsmässigt, sys-selsättningsmässigt, ekonomisktosv. Frånmoderaternas sida har i det sammanhanget hela liden funnits ett krav, nämligenkravet på handlingsfrihet när vi 1978 skall la energipolitiken under förnyadprövning. I och med all villkorsproposilionen nu har lämnats tilllagrådet, för att senare läggas på bord, har också, såvitt jag kanbedöma, kravet på all se över avfallshanteringen och alt noga prövasäkerhetsriskerna därvidlag samt kravet på handlingsfrihet kombinerats. Jagvill inte på något sätt föregripa hur den här propositionen, när den en gånghar blivit lag i , kommer att tolkas av de berörda intressenterna. Mendet är min absoluta uppfattning att där ändå kommer att skapas ett utrymme förbibehållande av handlingsfriheten. Detär alldeles riktigt som sagt att det är fråga om en uppdelningmellan de kostnader som ett företag har lagt ned före lagens ikraftträdande ochde som kommer efteråt. i vår får vi anledning att se närmare på densaken. Propositionen innehåller regler om ersättning under bägge dessatidsskeden. Allting beror på huruvida reaktorinnehavaren upplever det somuppenbart att de här villkoren kan uppfyllas eller inte. Har man arbetat i ettläge där villkoren inte varit entydiga vare sig i den ena eller den andrariktningen, utsågs ganska klart i propositionen att ersättning skall kunnautgå för nedlagda kostnader. Detta är helt rimligt i ett läge, där vi förnyatskall studera och närmare analysera de här frågorna. Därvid kommer ju inte,, enskilda politikers uttalanden att vara vägledande för huruvida villkorenkommer att kunna uppfyllaS'eller inte. Där är vi - vare sig det gällerstatsministern, energiministern, , eller jag - så längevi inte stöder oss på objektiva vetenskapliga fakta ute på tronsgrund. Sålill frågan om efterborgen. I och för sig förstår jag att motionen skrevs,eftersom läget var mycket oklart, innan villkorspropositionen presenterades. Åandra sidan är ju reservationen helt obegriplig, ty skulle vi bifallareservationen, skulle vi ju för framtida investeringar, om det nu är privataintressenter som gör dem, i alla länkbara lägen lämna en hundraprocentigstatlig garanti för att kostnaderna kommer att täckas. Märk väl, vi har enatomenergilag som rent allmänt reglerar del här området. Villkorspropositioneninför nya bestämmelser för själva avfallshanteringen som inte explicitreglerats av alomenergilagen. Men om vi helt slopar kravet på efterborgen, harvi på något sätt skapat en total säkerhet för alla eventualiteter för enreaktorbyggare på den privata sidan all få sina kostnader täckta, och det kanrimligtvis inte vara meningen, oavsett hur man nu ser på de nya villkoren. Detär rimligt alt man klarar ut ersättningsreglerna om statsmakterna, som de nu ärpå väg att göra, bestämmer helt nya regler och villkor för verksamheten ettantal år sedan koncession har givits. Men det kan ju uppkomma säkerhetsproblem,hanteringsproblem, problem vid normaldrift osv. , som inte alls harmed avfallsproblemen att göra ulan med andra typer av säkerhetsproblem. Alt dåhelt slopa kravet på efterborgen tycker inte jag kan vara konsekvent. Det voreen sakligt oriklig väg all hanlera ärendet. Därför menar jag all det är fulltkonsekvent all ha kvar kravet på efterborgen och att i den situation som nuråder komplettera med ersättningsregler i den form som villkors- Anslagtill kraftstationer m. m. Anslaglill kraft stallo ner m. m. Tillsist, herr talman, bara några ord till : Pengar är inte det endasom behövs för alt få fram kvalitativt god energiforskning - det tror jag allalla vi som arbetat med frågor om energiforskning under de gångna ett och etthalvt åren kan intyga. Det finns överskott på pengar inom givnamedelsramar därför att det inte finns tillräckligt många goda projektframtagna. Det tar tid att organisera den här forskningen, lid all utbildafolk som kan bedriva bra forskning och som kan lägga fram bra alternativ. Delär ganska poänglöst, tycker jag, en demonstration för galleriet alt kräva60-70 nya miljoner. De kommer ändå aldrig all kunna användas inom den givnatidsperioden. HenWÅÅG (s); Jag vill säga lill att det vi har talat om i vår motionoch i reservationen är efterborgen för i politisk ordning fattade beslut. Ochni som här har talat i frågan har varit med om alt staten skall iklädasig ansvaret för de politiska besluten. Därför tycker jag att vi egentligendiskuterar om samma sak utifrån olika utgångspunkter. Sedannågot som kanske är en petiless i sammanhanget. sade att vi inteskulle hänga upp oss på att enskilda politiker hade talat om en snäv prövning.Då är vi återigen inne på den gamla diskussionsfrågan, som det resonerats om ipressen och på andra håll; Är ett statsråd att betrakta som en enskildpolitiker? Vi menar det inte, men det kanske läggs andra värderingar på delnumera. HerrWIJKMAN (m); Det är möjligt, , att vi diskuterar formaliteter, men såsomreservationen är skriven är den applicerbar även på rent normala händelser -nya säkerhetsnormer t. ex. - som kan bli aktuella mot bakgrund av den sedan1956 gällande atomenergilagen. Mot den bakgrunden vore det felaktigt rentsakligt att stödja reservationen. Men jag förslår naturligtvis i vilken andamotionen har skrivits. Tillsist; Jag har aldrig sagt att en enskild politiker som är statsrådkan frikopplas från sin roll och sitt ansvar. Men så länge vi -oavsett om vi sitter i regeringen eller inte - som personer och politikeruttalar oss om huruvida vi tror all det går alt uppfylla de nyaavfallshanteringsvillkoren eller inte är del tro, del är inte velande. Om villkorenkan uppfyllas måste objektivt konstateras utifrån vetenskapliga rön och/ellerinträffade händelser. Överläggningenvar härmed slutad. Propositionergavs på bifall lill dels utskottets hemställan, dels reservationen av herrSvanberg m. fi., och förklarades den förra propositionen vara med övervägandeja besvarad. Sedan begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposilion: Densom vill all kammaren bifaller naringsuiskotlets hemställan i belänkandet nr13 punkten 8 mom. 2 röstar ja, den del ej vill röstar nej. Vinner nej harkammaren bifallit reservationen av m. fi. Vid omröstning genom uppresning förklaradesfiertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då rösträkning verkställdes votering med omröslningsapparal. Denna omröstninggav följande resultat: Propositionergavs på bifall till dels utskottets hemställan, dels det av överläggningen framställda yrkandet, och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärtvotering upplästes och godkändes följande voteringsproposition; Densom vill att kammaren bifaller naringsuiskotlets hemställan i belänkandet nr13 punkten 8 mom. 4 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinner nej har kammarenbifallit del av under överläggningen framställda yrkandet. Vid omröstning genom uppresning förklaradesfiertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då herrSöderqvist begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Ja- 284 Nej - 13 Anslagtill kraftstationer m. m. § 4 Enskildsrättssäkerhet i förvaltningen Föredrogs konstitutionsulskottels belänkande1976/77:15 med anledning av motioner om den enskildes rättssäkerhet iförvaltningen m. m. Idetta betänkande behandlades motionerna 1975/76:879av () och fru (), vari hemställts all riksdagenskulle anhålla hos regeringen om en översyn av statsförvaltningensarbetsformer och verksamhet för alt genomföra de i motionen föreslagnaförändringarna i syfte att uppnå förbättrad service åt allmänhelen, 1975/76:891av (), vari hemställts att hos regeringen skulle anhållaom utredning och förslag om ett enkelt sätt all snabbt lösa kompetensfrågoravseende konkurrerande domstolars befogenhet att behandla ett visst mål, 1975/76:893av m. fi. (c), vari hemställts att beslutade anhålla hosregeringen om en allmän översyn av möjliga åtgärder för att stärka deenskildas rättsskydd inom förvaltningen med beaktande av vad som anförts imotionen, 1975/76:909 av herrPetersson i Gäddvik m. fi. (m) och 1975/76:2554av m. fi. (c), vari såvitt nu var i fråga yrkats att riksdagenbeslutade hemställa hos regeringen om en skyndsam utredning angående åtgärderför alt stärka de enskildas rättsskydd i enlighet med vad som anförts imotionen. 1. förklara motionerna1975/76:879, 891, 893 och 2554 besvarade med vad utskottet anfört, 2. avslå motionen 1975/76:909. Reservationhade avgivits av herrar i , , iEskilstuna, i , i och Nyquisl samt fruCederqvist (samtliga s), vilka ansett all utskottets yttrande skulle ha avreservanterna angiven lydelse. Hen i Trollhänan(s); Det råder enighet inom på en myckel centralpunkt. Vi håller alla på rättsstaten. Det betyder att vi anser det vara enmyckel viktig uppgift att upprätthålla rättssäkerheten inom förvaltningen.Såvitt jag kan förstå är vi även eniga om att den svenska förvaltningen fyllerhögt ställda krav på rättssäkerhet. Visserligen har majoriteten Hikat in orden"i och för sig", men jag antar att del inte skall läsas in någotsärskilt i detta uttryck. Från socialdemokratiskt håll vill vi betona allrättssäkerheten skall upprätthållas och att alla skall få en rättvis behandlingav olika myndigheter. Den enskilde har också ett berättigat krav påinsyn och överblick när det gäller den offentliga förvaltningen. Fråganom rättssäkerheten inom förvaltningen kräver fortgående uppmärksamhet. Det ärinte bara tillfredsställande att den socialdemokratiska regeringen i augusti1976 tillsatte en arbetsgrupp för att företa en översyn av förhållandena mellanallmänheten och myndigheten. Det är även väsentligt att dessa strävandenfullföljs. Enligt de uppgifter som utskottet erhållit prövar den nuvaranderegeringen hur utredningsarbetet i fortsättningen skall bedrivas. Det ärsjälvklart dess rätt alt göra det. Från socialdemokratiskt håll vill vi i dennasituation framhålla att vi anser att den förra regeringens direktiv bör fåvägleda arbetet även i fortsättningen. Den tillsattaarbetsgruppens uppgifter var framför allt följande; Utvärdera tillämpningen av debestämmelser i förvaltningslagen som har intresse ur den enskildes synpunkt. Framlägga förslag om vadsamhället kan göra för att bistå de medborgare som behöver hjälp ibesvärsfrågor. Undersöka omrätishjälpsreformen är tillräckligt omfattande och känd för den bredaallmänhelen. I samråd med nämnden församhällsinformation studera åtgärder som vidtas från samhällsorganenssida i informationsfrågor och överväga de fortsatta insatserna. Pröva om inte principerna i dets. k. servicecirkuläret för statsmyndigheterna bör göras tillämpliga på denkommunala och landstingskommunala verksamheten. Meddetta fullföljs den reformverksamhet som har försiggått under de närmastföregående åren. Med den genomförda reformen på fri- ochrätlighetsområdel har den enskildes rättigheter gentemot statsmakterna fått enstarkare förankring i grundlagen . En utredning skall som bekantpröva möjligheterna att legalt ytterligare förstärka rättsskyddet i grundlagen.År 1971 genomfördes en mycket viktig förvaltningsreform. Som exempel påreformer kan jag nämna alt vi har fått en ny skadeståndslag med utbyggtskadeståndsansvar för det allmänna och att den nya räitshjälpslagen innebärutvidgning av samhällets rättshjälp. Vidare vill jag fästa uppmärksamheten påatt JO-ämbelet har förstärkts. Närden borgerliga utskottsmajoriteten vill fullfölja denna reformverksamhet pekarden särskilt på att förvaltningslagen bör bli föremål för en översyn liksomförvaltningsrältskipningen på olika nivåer. Det är en jättelik uppgift som maninitierar efter det att förvaltningslagen trän i kraft och utan alt mani utskotisbetänkandet anger några som helst skäl för en sådan allmän översyneller drar upp några riktlinjer för den. Uppgiften blir inte mindre av att denkopplas samman med en översyn av förvaltningsrältskipningen på olika nivåer. Visocialdemokrater ställer oss avvisande till detta, därför att förvaltningslagenhar varit i kraft för kon tid för att den nu skall behöva lo- Man har inteangett några skäl härför. Däremotanser vi det vara riktigt att man tar upp enskilda punkter i förvaltningslagenoch framför allt prövar enskilda bestämmelser i den mot bakgrund av de direktivsom den föregående regeringen gav och som jag tidigare återgetti sina huvuddrag. Vi delar uppfattningen att kammarrättsorganisationen börutvecklas. Självfallet bör man också uppmärksamma de gränsdragningsproblem somkan finnas mellan olika domstolars kompelens för att därmed minska riskerna förkompetenstvister. Själv menar jag att dessa risker inte är särskilt stora, mendet är bra att få bort de kompetenstvister som kan föreligga. Itvå av de motioner som utskottet nu besvarar förekommer centrala påståenden somvi vill avvisa därför att de är felaktiga. I motionen 879, som burits fram avfru och fru , slår alt läsa: "Iregleringssamhället frodas byråkratin. Antalet anställda i statlig och kommunaltjänst ökade enbart lill 1973 med nära 1/3. En stordel av ökningen faller på förvaltningen. Den centralisering av besluten isamhället, som är en följd av regeringens politik ger mer och mermakt åt byråkratin. Den enskilde får använda en allt större del av sin tid ochkraft lill att fylla i blanketter och formulär och till att förhandla medmyndigheter." I motionen 893, som väcktsav m. fi., kan man läsa; "Självaförvaltningsapparatens ansvällning utgör del mest karakteristiska draget i denmoderna utvecklingen. Den snäva traditionella myndighetsramen har för längesedan genombrutits, och verksamheten bedrivs i helt nya organisationsformer.Det är obestridligt all vi fått ett alltmer byråkratiskt samhälle. Dennaväxande byråkrati i förening med förvaltningsorganens nya uppgifter ochkaraktär, är otvivelaktigt ägnad att försvaga del administrativarättsskyddet." Påståendenaär enligt min mening felaktiga. För det första är det fel att denadministrativa personalen ökat kraftigast. Det är sant att antaletsysselsättningar inom den offentliga sektorn har ökat. I stor utsträckninggäller de nya tjänsterna uppgifter som avser omsorgen och omvårdnaden avmänniskorna. Kommuner, landsting och staten har anställt fiera förskollärare,läkare, sjukvårdsbiträden, barnsköierskor, hemsamariter och andra befattningshavareinom skola och vård. ökade antalet sysselsättningar inomden offentliga sektorn med 340 000. Ungefär 300 000 av dessa hade uppgifter sominte betecknas som administrativa. Sålunda är ökningen av administratörernaungefär 40 000. Ävennär man ser ökningen av antalet anställda i offentlig tjänst i ett längreperspektiv framträder samma tendens. Dels har det varit en utveckling av denstatliga och kommunala affärsverksamheten, dels och framför allt har del sketten förstärkning av den statliga och kommunala servicen till människorna. År1962 fanns det ca 31 000 anställda inom allmän och utrikes förvaltning. År 1972hade antalet ökat till 50 000. ökade antalet anställda inomulbildningssekiorn från 119 000 till 202 000, inom hälso- och sjukvården från127 000 till 258 000 och inomsocialvården från 49 000 till 177 000. Till detta kan fogas all var antalet sysselsatta i de statliga affärsverken 117 000 och var antalet 130 000. Jag måste erkänna, herr talman, att jag har svårt alt se någotsamband mellan minskad rättssäkerhet och anställningen av ett ökat antal hemvårdare,sjukvårdsbiträden eller förskollärare, och jag tror inte heller att särskilt mångaav dem som fått del av deras tjänster har uppfattat dem som farliga byråkrater som hotar rättssäkerheten. Tvärtom har de nog välkomnatdem. För det andra har ingen kunnat visaatt ökningen av antalet administratörer i ordets egentliga mening har reducerat rättssäkerheten.Visst har det begåtts misslag och felaktigheter inomförvaltningar och visst har enskildakommit i kläm. Men det återstår för den som hävdaralt rättssäkerheten har minskat på grund avden offentliga sektorns tillväxt alt visaalt rättssäkerheten är större, ju färre tjänstemän samhället har. Samma bevisbörda faller på den som hävdar att rättssäkerheten minskar med ökningen av antalet författningar.Den enskilde kan ha svårare all orientera sig och känna till innehålleti olika författningar . Som jag redan har framhållit börden enskildes möjligheter lill insyn och överblick förstärkas. Del sker om arbetet får fullföljasenligt de direktiv den förra regeringen drog upp iår. Enligt min mening finns dockinte det samband mellan antalet administratöreroch den enskildes rättssäkerhet i förvaltningen som man går ut ifråni motionerna. Bilden bör avsevärt nyanseras. I vissa fall har tillkomsten av nya tjänster förstärkt rättssäkerheten. Den enskildes fall kan prövas mera omsorgsfullt. Man har även i störreutsträckning tillgång lill experter för handläggningen. Jag har också fattat att de borgerliga vill utveckla kammarrättsorganisationen och förbättraregeringsrättens arbetsförhållanden. Detkan knappast ske ulan all del inrättasnya tjänster. Enligt den teori man odlarskulle dock ett ökat antal tjänster betyda växandebyråkrati och därmed ökande riskerför rättssäkerheten. 1 ett annat avseende ärdet obestridligt att tillväxten av den offentliga sektorn harförändrat de enskilda medborgarnas situation. Den har förbättrat derasservicemöjligheler. Samhällsorganens åtgärder och beslut griper in i den enskildes liv på ett annat sättän tidigare. Han bör därför känna lillsina rättigheter. Del bör finnas möjligheterlill insyn i den offentliga förvaltningen.Del skall vara goda kontakter mellan allmänhetenoch myndigheterna. Alla skall behandlas rättvist. Grundvalen förhela den offentliga verksamheten skall vara att myndigheterna skall tjäna medborgarna. Detta krav kan förenas med kravet på den enskildes rättssäkerhet i förvaltningen. För socialdemokratin är detta den självklara utgångspunkten förden fortsatta diskussionen om den offentliga sektorn och rättssäkerheten. Med delta, herr talman, yrkar jag bifall lill denreservation som fogals vid betänkande. Enskilds rättssäkerhet i föivaltningen Underdetta anförande övertog herr andre vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. HerrBOO (c); Den enskildes rättsskydd inom förvaltningen måste inta en central platsi rättspoliliken. Frågan får också ökad betydelse och, om man så vill, nyadimensioner. Anledningen härtill är den offentliga sektorns tillväxt. Men jagvill klart säga ifrån, att kritiken självfallet icke avser de sociala förmånersom samhället beslutar och ställer ut som trygghet för de enskilda människorna.Den som vill läsa in något sådant i utskottels skrivning måste, menar jag, läsafelaktigt. Däremot finns det givetvis skäl att alltid beakta hur detregelsystem som måste finnas ser ut i det sammantagna rättsperspeklivet. Samhällsutvecklingenunder har naturligtvis starkt förändrat rältssitualionenför den enskilde; som ett exempel kan vi ta samhällets omdaningsprocess när detgäller planering och produktion. Sådana förändringar är i sig själva viktigapolitiska mål, men kan ändå, när de skall föras ut i praktisk tillämpning avmänniskor, kännas såsom besvärande ur rättssäkerhetssynpunkt. Del är viktigtatt vi mellan samhället och den enskilde får ett regelsystem som fungerar påett så bra sätt som möjligt. Det är just dessa frågor som inte minst vi fråncenterpartiet under en lång följd av år har aktualiserat för att vi ständigtskulle få en diskussion kring dem och även fiytta fram positionerna i fråga omatt förstärka den enskildes situation i den riktning som jag här allmänt harangivit. Delär också glädjande att del råder så stor enighet kring inriktningen av del härarbetet.