prot · G00919 · 1976-12-31 00:00:00 — Vitar bestämt avstånd från denna borgeriiga politik som är starkt inspirerad avhögerkrafterna. Vi kräver i stället att den pågående utbyggnaden av dennärbelägna distriktsläkarvården fullföljs och att långtidssjukvården byggs utkraftigt . Vi kräver garantier för att minst hälften avalla nya läkare tillförs distriktsläkarvården och långtidssjukvården.Utbyggnaden av dislriklsläkarvården och långtidssjukvården måste vidareunderlättas genom statens medverkan. Vi slår också vakt omtandvårdsförsäkringen och rätten för barn och ungdom till kostnadsfri, regelbundentandvård genom folktandvården. Socialdemokratinföreträder en familjepolitik som förenar kraven på jämställdhet med kraven påett barnvänligt samhälle. Efter inledningsanförande i går stårdet klart att den borgerliga regeringen är på väg att plottra bort den storafamiljepolitiska reform som den socialdemokratiska regeringen utarbetat medstarkt stöd av LO, TCO och /SR. , som före valet ställde sigbakom den socialdemokratiska regeringens förslag, har tydligen körts över avcentern och . har tvingats överge det sammanhållnareformpaket som den socialdemokratiska regeringen utarbetat. De öppna motsättningarnakvarstår mellan de borgerliga partierna i familjepolitiken när det gäller bådedenna fråga och de olika förslagen om vårdnadsbidrag. "Vi är överens omatt vi inte är överens", har förklarat. Ett sämre utgångslägei familjepolitiken kan man knappast tänka sig. Men jag hoppas att att vara med oss och driva en konstruktiv oppositionspolitik mot centernoch då det gäller familjepolitiken. Socialdemokratinstår fast vid sina utfästelser till barnfamiljerna. Vi har i regeringsställningtillsammans med den fackliga rörelsen utarbetat en familjepolitisk reform somskulle ha lagts fram för att sedan börja förverkligas fr. o.m. Vi kräver att denna reform inte plottras bort av deborgerliga utan genomförs i sin helhet enligt detförslag som redan föreligger. Vikommer i oppositionsställning i att begära ett fullständigtgenomförande av denna familjepolitiska reform. Detta krav får stöd av denfackliga rörelsen, som i sina avgivna remissvar över betänkandet omökade möjligheter till föräldrarledighet genom föräldraförsäkringen heltställer sig bakom förslagen. Dessa krav från löntagarnas organisationer har denborgerliga regeringen tydligen planerat att decentralisera till papperskorgen. Viaccepterar inte detta utan kräver att reformen genomförs etappvis med börjanden och att den blir fullt genomförd , dvs.fr. Reformen skall ge föräldrarna rätt till en ledighet - utöver denuvarande sju månaderna i föräldraförsäkringen - som för varje barn motsvararfem månaders ledighet. Den ökade föräldraledigheten med ersättning frånföräldraförsäkringen skall kunna tas ut på det sätt som passar varje familjgenom hel ledighet, sex timmars arbetsdag eller en på annat sätt förkortadarbetstid. Den nya rätten till föräldraledighet, som skall delas lika mellanföräldrarna, skall kunna utnyttjas fram till barnets första skolår. Reformenskall omfatta alla föräldrar: heltidsarbetande, deltidsarbetande,skiftarbetande, adoptivföräldrar och hemarbetande. Särskilda övergångsreglerinförs vid ikraftträdandet så att föräldrar med barn födda i januari 1971eller senare får del av reformen med en ersättningsgaranti som är beroende avbarnets ålder. Reformen skall utformas så, att alla föräldrar får lagfäst rätttill ledighet och rätt att hos arbetsgivaren begära den form av ledighet som devill ha. Reformen skall ge samma ersättning under föräldraledigheten som dennuvarande föräldraförsäkringen. Reformen skall finansieras genom arbetsgivarnassocialförsäkringsavgift på samma sätt som den nuvarande föräldraförsäkringen. Medden fackliga rörelsens fulla stöd kommer socialdemokratin att kämpa förgenomförandet av denna familjepolitiska reform, som ger alla föräldrar mer tidför samvaro med barnen och som befrämjar jämställdheten mellan kvinnor ochmän. Stödettill barnfamiljerna måste dessutom steg för steg förbättras genom ökadebarnbidrag och ökat bostadsstöd. Utbyggnaden av barnom,sorgen, med 100 000 nyadaghemsplatser och 50 000 nya platser i fritidshem , måste fullföljas.Utbyggnaden måste förenas med kraftfulla insatser för personalutbildningen. Jag har i första hand tagit upp två frågor som är av stor betydelse idet socialpolitiska reformarbetet, hälso- och sjukvården och familjepolitiken.På dessa punkter har den borgeriiga regeringsdeklarationen gett oroandebesked. Tiden medger inte en mera ingående granskning av andra områden avsocialpolitiken. Till dessa frågor får vi säkerligen anledning att återkomma. Jag hade inte ämnat ta till orda i den här debatten, utan jag hade tänkt koncentreramig på att lyssna till de konstruktiva synpunkter som jag hoppades skullekomma från den förutvarande socialministern. hedrades jag emellertid avherr Aspling med att han i sitt inlägg sade att de konservativa krafterna hadedragit in i - och därmed underförstått tvånget. Eftersomdet tydligen inte går att genom ett enda inlägg - socialminister -få slut på mytbildningen som idkas, skall jag ta i anspråk föratt än en gång ta upp saken. Jaghar alltså varit ledamot av socialutredningen. Vi har i denna utredning varitrörande ense om att det gällde att göra den kommande socialvården,, så positiv som möjligt från allas synpunkt. Vi var helt ense omatt det gällde att på alla tänkbara sätt minimera tvånget. Men vi var ocksåmedvetna om att det i vissa fall inte fanns något alternativ till tvång. Ivissa fall kunde tvånget trots allt behövas, och alternativet till tvånginitierat av socialvården kunde i stället vara att kriminalvården tog över devårdbehövande i ökande omfattning -detta trots att det varit enmedveten strävan att överföra de vårdbehövande från rättsvården tillsocialvården och till sjukvården. det avseendet enhällig utredning - samtliga sakkunniga med undantag av ettpar experter - ställde sig bakom socialutredningens ställningstagande. När detgällde ett par nyanser anmälde jag en annan uppfattning. Vi fick enutomordentligt stark uppbackning av remissinstanserna: det stora flertaletkommuner, hela , , , nära nogsamtliga länsrätter, majoritet, för att bara nämna några. FruGrethe talade förut om sveket. Jag tror att jag i det sammanhanget kange uttryck ät den upplevelse vi hade i socialutredningen när förutvarandesocialministern trots allt gav tilläggsdirektiv till utredningen, heltstick i stäv mot vårt enhälliga betänkande, mot den starkt övervägande delen avremissinstanserna. Vadär det nu som har skett? Jo, man har försökt tillgripa den mest demokratiska avalla lösningar. har lovat att lägga fram tvä alternativ: delsdet alternativ som socialutredningen uppbackad av majoriteten avremissinstanserna lade fram, dels det alternativ som bygger på en minoritet företrädda tilläggsdirektiv. Jag kan inte se något mera humantoch demokratiskt än detta förfarande. Sedan vill jag bara stryka under att i många andra frågor, inte minstinom den del av socialvården som jag nu har att ta ansvaret för, sjuk- ochhälsovården, föreligger det en glädjande stor överensstämmelse mellan samtligapartier här i . Skillnaden är väl främst den att vi på det här områdetvill ha mer av valfrihet och mer av kontinuitet än socialdemokraterna. Men jaghoppas att vi också framgent skall kunna ömsesidigt berika varandra just på dethär området, som berör så oändligt många människor i vårt land. () kortgenmäie: Det som fick mig att begära ordet var uttalande attfolkpartiet skulle ha blivit överkört i fråga om familjepolitiken. Jag måstesäga att jag känner inte igen mig. Det var ju som var först avpartierna med kravet på att småbarnsföräldrar skulle få rätt till kortarearbetstid och ersättning för inkomstbortfall i samband därmed. Vi har längearbetat för det. Vadfick vi då höra av socialdemokraterna när det förslaget framfördes? Jo, vi fickhöra av , av ledamöter i denna kammare och avmånga andra att det där var en valfrihet som var en liberal fälla. Vi fick höraatt man inte ville ha någon särlösning för småbarnsföräldrar osv. Vi tog enintensiv debatt på den här punkten, och övertygade visocialdemokraterna om att man skulle gå in för valfrihet och att man skullelägga fram ett förslag som var en säriösning för småbarnsföräldrar. Detförslaget kom och har sedan ytteriigare preciserats i valrörelsen. Detförslaget har stora förtjänster och har även fört debatten vidare, det skalljag gärna erkänna, men i grunden var det ju en omsvängning - från talet om attvalfriheten var en liberal fälla till uppfattningen att valfriheten ärnågonting bra. Det var en omsvängning från ett nej till särlösning till ettförslag om just en särlösning för småbarnsföräldrar. Vi hade alltså en vissframgång hos socialdemokraterna med vår opinionsbildning. Studerarman regeringsdeklarationen finner man - som jag betonade för närherr Aspling tydligen var ute - att för den kommande valperioden ställerregeringen upp med samma reformtakt när det gäller utbyggnaden avföräldraförsäkringen som socialdemokraterna i sitt förslag. Man uttalar siginte om vad som skall hända efter den kommande valperioden, vilket kan vararimligt i en regeringsdeklaration, men under innevarande valperiod är detalltså samma reformtakt. Sedanen enda kort kommentar till uttalande om sjukvården. Jagtror att den förutvarande socialministern har litet dålig kontakt medverkligheten, om han menar att förslaget att de offentliganställda läkarnaskulle få rätt att ansluta sin fritidspraktik till sjukförsäkringen, skullekomma att leda till att läkarna i större utsträckning skulle öppna sådanpraktik. Det verkliga förhållandet är ju att de har haft kvar sin praktik menatt denna numera bara- kan utnyttjas av människor som har råd att betala fulltaxa. Det är det missförhållandet som vi vill ta bort. Inteheller på den punkten är det fråga om någon eftergift från . Vi harställt upp här i och varit med på trepartire-servationer om denfrågan i socialförsäkringsutskottet. Det aren praktisk reform för att också desom inte har så gott ställt skall kunna gå till de här fritidsmottagningarna,som är i full verksamhet ute i den svenska vardagen. Jagbeklagar att inte tog upp min inbjudan till en konstruktiv debattom husläkarfrågan och om hur vi skall se till att människorna får höra till enläkare, och slippa det rotationssystem som är så vanligt i svensk sjukvård och som har byggts upp under den socialdemokratiska ledningen. HertASPLING (s) kort genmäie: Jag har i tilläggsdirektiven klart sagt att vid utformningen avförslaget till en ny socialvårdslag bör åtgärder utan den enskildes samtycke ivad gäller barn och ungdom regleras i en särskild lag med utgångspunkt i det avutredningen föreslagna förfarandet, innefattande socialnämndernas medverkan.Beträffande övriga åtgärder utan den enskildes samtycke bör utredningenundersöka möjligheterna till enhetliga bestämmelser utanförsocialvårdslagstiftningen. Låtmig tillägga: "Utredningen bör vidare särskilt pröva huruvida nu gällandebestämmelser om socialregisler kan utgå i samband med införandet av en nysocialvårdslag." Dessatilläggsdirektiv överiämnades till utredningen efter det socialutredningensprincipbetänkande varit föremål för en mycket omfattande remissbehandling.Bland de remissinstanser som klart tog ställning för att tvångsåtgärdernaskulle läggas utanför en kommande socialvårdslagstiftning var bl. a. så tungaremissinstanser som LO, TCO, ledning och socialarbetarnasorganisation. Det är värt att slå fast detta. Med en borgeriig regering liggerfaran att den framtida socialvården får starka inslag av ettklasspräglat tvång. Jag vill starkt understryka att en sådan utveckling, somskulle innebära att man verkligen vrider klockan tillbaka, står i strid med arbetarrörelsenssträvan till ökad solidaritet och jämlikhet. Sånågra ord om hälso- och sjukvården. Det talas mycket om trygghet iregeringsdeklarationen och om att solidariteten kräver att de sämst ställdasätts främst. Läser man vidare i regeringsdeklarationen och kommer tillavsnitten om sjukvård och tandvård, finner man att det i hög grad ärprivatiseringen som aktualiseras. De landstingsanslutna läkarna skall erbjudasmöjlighet att öppna privatpraktik vid sidan av sin landstingsanställning. Istället för att slå vakt om folktandvården, som ger barn och ungdom heltkostnadsfri regelbunden tandvård, vill man ge privattandläkarna rätt att motavgifter enligt tandvårdstaxan ta hand om barn och ungdom. villför övrigt i en motion till årets riksdag att folktandvården skall överföras iprivat regi, vilket är ganska fantastiskt. Ärdet någon som tror att en privatisering av dessa viktiga vårdfrågor skullegagna de sämst ställda i samhället och människorna i glesbygderna? Detuppseendeväckande är - låt mig slå fast det - att har kunnatgodta och ställa sig bakom dessa gamla moderatkrav. Jag skall be att fååterkomma till i min sista replik. Det finnstydligen ett behov av att rensa luften. Jagvill först och främst erinra om att LO önskar få en allsidigöversyn av hela tvånget - tvånget inom sjukvården, tvånget inom socialvårdenoch tvånget inom kriminalvården - så att man skall kunna nå fram till den frånhelhetssynpunkt bästa lösningen. Sedantycks ha glömt bort att majoritet helt gick påutredningens linje. En minoritet företrädde en annan uppfattning. Jag kan förövrigt erinra om att avvikelserna bland remissinstanserna ibetydligt större utsträckning överensstämde med mina reservationer än med detalternativ som sedan förelades oss av . Baranågra ord om tandvårdstaxan. Är det, , inte litet orimligt som detär ? Om ett barn följer sina föräldrar till en privatpraktiserandetandläkare, är man tvungen att för barnet betala hela den verkliga kostnaden.Inte till någon del får barnet tillgodogöra sig den rabattering som samtligavuxna människor i vårt land har rätt till om de besöker en privatpraktiker. Denorättvisan mot barn i dessa sammanhang borde det vara hög tid att göranågonting åt i konstruktiv anda. () kortgenmäie: De fiyende minuterna ger inte möjlighet till mer än ytterst kortakommentarer. Till vill jag bara säga att här är det fråga om enattack mot folktandvården, och vi kommer att till varje pris slå vakt om dennaunika reform som vi har genomfört i det här landet. Jag får nog tillfälle attåterkomma. sade i sitt huvudanförande i går att på detfamiljepolitiska området sätts arbetet genast i gång för att utforma ettkonkret system för vårdnadsbidrag till familjer med små barn. Låt mig säga iklartext: Vi kommer att kräva ett fullständigt genomförande av denfamiljepolitiska reform som vi redan har utarbetat i samverkan med denfackliga rörelsen. Vi kommer inte att acceptera vårdnadsbidragen och inteheller några försök från den borgeriiga regeringen att med dellösningar kommaifrån den samlade familjepolitiska reform som den socialdemokratiska regeringenskulle ha lagt på bord . Detskall bli intressant att se om också vidhåller sin tidigareuppfattning om ett sammanhållet genomförande av denna reform eller omfolkpartiet kommer att vika sig för och . Jag hoppas attherr - låt mig säga det - inte röstar mot den motion som vi kommer attlägga fram om ett fullständigt genomförande av hela den familjepolitiska reformsom vi har utarbetat. Jag hoppas att vi kan lita på hans inställning här. Atthan har ett arbete att utföra gentemot och är jag medvetenom. Någraord om husläkarna. Vår linje är helt klar och innebär att vi vill ha välfungerande vårdcentraler, där patienten kan få träffa den läkare Folkpartietfår självt svara för sina försök att med utländska förebilder införa ettregistreringsförfarande i det svenska sjukvårdssystemet. Vad änsäger kvarstår som ett faktum att ett sådant system i praktiken skulle ledatill ett byråkratiskt remisstvång och avskaffa det fria läkarvalet. Ett sådantkrångel vill vi inte ha i , och jag har vänt mig mot detta därför attdet skulle drabba patienterna. Föross är sjukvårdspolitiken helt klar. Vi vill ha fler vårdcentraler i varjekommun och vid dessa väsentligt flera distriktsläkare. Detta håller nu på attgenomföras. Bara på det sättet kan man göra det lättare för människorna att nåen läkare och särskilt för äldre patienter göra det möjligt att i störreutsträckning träffa samma läkare vid återbesök och hembesök. Jaghoppas att , med den rika erfarenhet av sjukvård som han har,kommer att stödja dessa väldigt viktiga strävanden inom svensk sjukvård. Här ärsjukvårdshuvudmännen klart aktiva, och jag vill säga till att detkonstiga system har lanserat som slogan i valrörelsen har ingenstörre förankring ute i landstingen bland erfaret sjukvårdsfolk. HerrROMANUS (fp) kort genmäie: Att man skall bygga ut den öppna vården är vi överens om, och ilandsting där har inflytande har det skett och sker en storsatsning på öppen vård. Men en utbyggnad av vårdcentralerna ger inteautomatiskt det som de flesta människor begär, nämligen just att man fårgarantier för att man hör till en läkare inom denna vårdcentral. Tvärtom visarundersökningar, bl. a. från i , att man även på en vårdcentralriskerar att vid t. ex. tre besök under samma sjukdomsepisod få möta tre olikaläkare. Det fordras alltså dels en utbyggnad av vårdcentralerna, dels attarbetet organiseras så att patienterna verkligen får komma tillbaka till sammaläkare. Ominte anser att landstingsmän är mindre erfarna ochmindre jordnära än de andra partiernas, bör han kanske ta någon hänsyn till attfolkpartiets landstingsmän över praktiskt taget hela landet i motioner har förtfram förslaget om husläkare åt alla. Tidigarei debatten drog jag upp obenägenheten hos socialdemokraterna att ijämställdhetsarbetet ta intryck av vad som händer i andra länder. hör vi denförutvarande socialministern tala om förslag efter "utländskaförebilder", ungefär som om det hade varit en råtta som någon släpat invid svansen. Det låter som om det vore otäckt att lära av andra länder. Men detfinns utländska erfarenheter som kan vara till nytta för oss i , hurfantastiskt det än kan låta i öron. Det är vad vi har försöktsäga. Englandär inte någon förebild i alla avseenden, särskilt inte när det gällersjukhusvården. Men inom den öppna vården har de faktiskt lyckats förverkliganågonting som vi skulle kunna dra nytta av. Vi skall inte vara så självgoda attvi inte kan ta till oss utländska förebilder. Närdet sedan gäller familjepolitiken kan jag bara upprepa , för attdet inte skall vara några missförstånd, att för den kommande valperioden innebärregeringsdeklarationen samma utbyggnadstakt av föräldraförsäkringen som vadherr Aspling föreslagit. Då kan han väl inte vara så missnöjd. Vianser att vi har nått goda framgångar i vår opinionsbildning medsocialdemokraterna, som var emot en säriösning för småbarnsföräldrar.Och jag kan gott avslöja att vi anser att vi nått goda framgångar också iregeringsdeklarationen i denna fråga. Herrtredje vice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytteriigare replik. 1 jämförelse med de väldiga holmgångar som utkämpades här i kammaren vågar man väl säga att den socialpolitiska debatt som pågått en och enhalv timme i varje fall har varit stillsam, lågmäld och vänlig, Detkan naturligtvis bero på att vi som kommit att syssla med främst dessa frågortill vår läggning råkar vara stillsamma, lågmälda och vänliga. Det kan ocksåbero på att vi i själva verket har en mycket stor åsiktsgemenskap och ganskamåttliga partiskiljande frågor på det socialpolitiska fältet numera. Närjag lyssnade till föll det mig in dels att jag gärna vill passapå, när nu har lämnat det ämbete som han under rätt många årframgångsrikt har beklätt, att uttala min honnör för en insats som jag tyckergår väl in i raden av imponerande socialdemokratiska socialministrar från 1932och framåt. Den honnören är väl värd. Men jag tycker det voreskada om , när han nu dragit sig tillbaka, skall minnas dessa år -som jag trodde varit stimulerande och angenäma år - som av bittrastrider och hårda motsättningar. Så är det väl ändå inte. Jagförstår att lider av samtliga avgående statsråds problem meddebattiden i kammaren. Det är svårt att få den att räcka till när man är vanatt kunna tala så länge man vill i stort sett. Därför höll ovanligthögt tempo i sitt första inlägg, och jag hann inte anteckna allt jag ville. Hanräknade upp en lång rad fina sociala reformer , och så sade hanatt socialdemokratin har drivit reformpolitiken och ofta mot hårtmotstånd. Jagbestrider inte att det nog tedde sig så. Men kan det verkligenvara rätt att under de år då varit socialminister det har varitnödvändigt att driva reformpolitiken under hårt motstånd? Medreservation för att jag inte hann anteckna alla de reformer under 1970-taletsom räknade upp, kan jag inte erinra mig en enda av dessa reformersom behövt genomföras under hårt motstånd. I många fall har det inte varitmotstånd alls. Reformerna har ofta beslutats av en helt enhälligriksdag. De meningsskiljaktligheter som förvisso funnits, har, såvittjag nu kan erinra mig, i samtliga fall gällt att den dåvarande oppositionen somhar accepterat och ställt sig bakom de förslag som den socialdemokratiskaregeringen lagt fram velat bygga på dem litet till. Ettpar exempel som jag kommer ihåg. Vi fick en rörlig pensionsålder och rättentill delpension. Vem gjorde hårt motstånd mot den reformen? Vadjag kan erinra mig gällde meningsskiljaktigheterna att jag och mitt parti ochom jag minns rätt oppositionen i övrigt också ville något vidga kretsen av dem somkunde få del av reformen. Vi tyckte, och jag tycker fortfarande, att det varorättvist att den som varit egen företagare - lantbrukare eller småföretagare- större delen av sitt liv och inte sadlat om till löntagare innan han fyllt 50år därmed skulle vara diskvalificerad från möjligheten att fådelpension. Vi tyckte att det kunde räcka med en kortare kvalifikationstid somlöntagare än hela . Jag tycker det fortfarande. Det är klart att herrAspling kan tycka annorlunda, och det vet jag att han gör. Men att ta den typenav motförslag till intäkt för att tala om att han genomfört reformer under hårtmotstånd är nog att använda väl kraftiga ord. Vadville vi göra med tandvårdsförsäkringen? Jo, vi ville höja kompensationsnivåni försäkringen från av föreslagna till 75 96. Dessutom , som erinrade om, även där vidga kretsen avförmånstagare. Även skolbarnen skulle omfattas av tandvårdsförsäkringen. Ingenföreslog att man skulle ta bort folktandvårdens skyldighet att sörja för enkostnadsfri tandvård åt skolbarnen. Men vi sade att därutöver bör de ha sammamöjlighet som andra medborgare att hos privat tandläkare få tandvård för sammapris som vuxna människor. Jagkan förstå att tyckte illa om det förslaget också, och jag harmycket lätt att förstå att regeringen vid många tillfällen ansett sig tvungenatt säga: Nej, vi kan inte gå med på mer, vi kan inte gå med på oppositionensöverbud, det har vi inte råd med. Det kan jag förstå, och det kan vi alltiddiskutera. Men jag tror inte man kan säga att det finns någon enda socialreform av något format - i varje fall under det 70-tal åberopade -som har genomförts under hårt motstånd - knappast under något motstånd alls. Därförvill jag tillönska som jag gärna skulle se blev litetlugnare och mindre arbetsam än de närmast gångna åren och med ljusare minnen.Jag tror att de kommer att ljusna när har gått. Då kommer dentiden att framstå som då hade förmånen att från eninflytelserik post leda ett fortsatt reformarbete i som i alltväsentligt kunnat genomföras i stor politisk enighet. Det tycker jag att ensocialminister skulle vara glad åt. Jagvågar nog också säga till , som på sitt stillsamma, vänliga sättuttryckte förhoppningen att den tidigare regeringens familjepolitik skallfullföljas, att jag tror att man kan lita på det. har redan påpekat att i deförslag som framlagts av den tidigare regeringen har den nya regeringen instämtså långt det gäller den period som regeringsförklaringen över huvud tagetinnefattar. Sedan skall det följa en period därefter och vi får väl se vilkenregering vi har då.