prot · G00963 · 1976-12-31 00:00:00 — tycks mena att jag har sagt atl löntagarna är något slagsbovar i det drama som vi nu upplever, men vad jag har sagt är att det är dentidigare regeringens politik som medverkat till all vi befinner oss i dagenssvåra situation, som har resulterat i företagsnedläggelser och massvis medvarsel. Vårtland är litet. är beroende av att kunna exportera sina varor. Vårtvärsta konkurrentland är . Där hade man 1974-1975 en ökning påungefär 16 96 när det gäller löner och bikoslnader. Motsvarande siffra förSverige var ca 40 96, Detta,, resulterar i svårigheter att sälja svenska varor på export, delresulterar exempelvis i att har lagren fulla med bilar, det innebäratt en amerikan kan köpa två , lyx-ulrustade, med V 8-motorer, lillsamma pris som han betalar för en av bästa fabrikat, det innebarexempelvis att jag, när jag var i för alt försöka sälja svensktglas, fick beskedet att det var myckel bra kvalitet och atl allting var bra -men priserna 20 96 för höga. Kan ni sänka priserna får ni ordern, sade man. Problemeti dag för svenskt näringsliv är all våra varor har blivit för dyra. Det berorinte på lönlagarna ulan på den politik som har förts tidigare och som vi nu fårsola för. Arbetsmarknadensparter -jag sade det tidigare och upprepar det , och del gäller bådearbetsgivarna och löntagarna - måste besinna sitt ansvar när de sättersig vid förhandlingsbordet. Gör de inte det kommer det all innebäraytterligare arbelslöshel och dåliga lider. När vi därför kräver elt borttagandeav den allmänna arbetsgivaravgiften är det bl, a. för att öka möjligheternalill export och för alt göra det litet värre atl importera varor. Ökar vårexport betyder det möjligheter till fiera jobb, del skall vi komma ihåg.Glöm inte heller bort, , atl arbetsgivaravgifterna läggs påpriserna och fördyrar varorna, och i sista hand är det konsumenterna som fårbetala kalaset. Avslutningsvisvill jag, herr talman, säga att man nog borde vara litet försiktig med att talaom ansvarslöshet och beskylla företagen för atl inte ha gjort en aktiv insais idagens läge. Jag har tidigare talat om vad som, enligt min mening, är del störstaproblemet i dagens situation, och jag upprepar: Klarar vi intekostnadsutvecklingen här i landet kan ingen regering lösa dessa problem. () kortgenmäle: Det var rätt intressant atl lyssna till . var det intelöntagarnas fel, och det var inte företagens. Det var regeringen . Om jaginte har fel siffror här, så är av industrin i privatägd.Vi har alltså en mycket liten andel statlig industri. HerrHovhammar talade om kostnadsutvecklingen. Ja, finansplanen liksom företrädareför borgerligheten och näringslivet talar nästan enbart om lönerna i detsammanhanget. Det har väl sagts alt också andra faktorer spelar in.Det är alltså regeringen när det inte är löntagarna och inte industrinsjälv. HerrHovhammar anser att löntagarna måste besinna sitt ansvar. Jag erinrade om vadsom sades i valrörelsen om den svenske metallarbetaren som då hade det sådåligt. Jag tror nog att också minns den debatten. Men måstealltså den här svenske metallarbetaren besinna sig, för nu har han för höglön, enligt m. fl. HerrHOVHAMMAR (m) kort genmäle: I priset på alla varor ligger en mycket stor andel löner ochbikoslnader. Del kommer vi inte ifrån, , del är bara på detsällel. Jag har tidigare varnat och sagt att kan vi inte komma till rätta meddet höga kostnadslägel i vårt land så blir bekymren ännu värre. Nuvill jag säga , eftersom jag inte tycks ha blivit rätt uppfattad,att det inte är enbart löntagarna som skall besinna sitt ansvar. Det skall allamedborgare i det här landet, självfallet även förelagarna. Alla måste i dagbesinna sitt ansvar, i annat fall kommer vi att få ytterligareföretagsnedläggelser, ytterligare permitteringar och ytterligare varsel. Densituationen vill vi inte uppleva. HerrÅNGSTRÖM (fp): 1 milt anförande skall jag behandla sysselsättningen i skogslänen, enprincipiell syn på vidareförädlingen av malm och trä och de aktuella problemeni dessa branscher. Sverigeär elt land med stora naturtillgångar. Skogen, malmen och vattenkraften harvarit grundpelarna för den ekonomiska utvecklingen i vårl land. exporterade vi skogen och malmen ulan atl vidareförädla dessatillgångar. Inkomsterna från den enkla hanteringen räckte ändå till som basför sysselsättning och framåtskridande. Efter det haremellertid lägel radikalt förändrats. Teknikens snabba uppsving har gjort attvi numera kan utvinna mångdubbelt av våra naturtillgångar skog och malm medanallt färre människor behövs för själva utvinningsprocessen. Tekniskttillhör de mest avancerade länderna i världen. Mot den bakgrunden ärdet ganska märkligt att vi inte tidigare satt in ansträngningarna på all nå enhögre förädlingsgrad på de råvaror som utgör basen för vår ekonomi, skogen ochmalmen. Det kan egentligen bara förklaras av att vi varit bortskämda i Sverige.Skogen och malmen har varit lätt åtkomliga och funnits i lill synes outsinligmängd. Nuhar etl uppvaknande skett. Vi vet alt våra malmtillgångar tarslut, alt skogens tillgångar begränsas av ålerväxlkapaciteten samt altfaktureringsvärdei av oförädlade produkter från skogsbruk och bergshanteringinte ger ett tillräckligt tillskott till vår bytesbalans. senare faktumskall också ses mot bakgrunden av att nyupptäckta råvarutillgångar iu-länderna ständigt ökar utbudet på världsmarknaden och pressar priserna. Dettaär den allvarliga bakgrunden lill de krav som förs fram om en högreförädlingsgrad än hiuills på våra råvaror och då främst skogen och malmen.Kraven på en vidareförädling och på sysselsättningsskapande industrier harockså en regionalpolitisk inriktning. Under den sorglösa exploateringsperiodensögs livskraften sakta men säkert ut från skogsbygden och gruvfälten.Människorna som levde i dessa bygder var också själva länge ovetande om denhänsynslösa exploatering som de själva och deras hembygd var utsatt för.Uppvaknandet kom först när maskinerna gjorde sitt intåg på arbetsplatserna ochövertog allt större del av jobben och när råvarutillgångarna böriade att sina. Utanall klassa i någon bestämd rangordning vill jag säga att enskilda personer,bolag och stat har deltagit i jakten på glesbygdernas tillgångar, råvaror ochbillig arbetskraft. Men nöjer sig inte människorna i dessa områden längremed della förhållande. De kräver en ökad förädling av kvarvarande tillgångar påskog och malm, och de kräver atl denna förädling också skall lokaliseras tillråvaruområdena och ge nytt liv och framtidstro åt döende bygder. Denprincipiella inslällning som kan tolkas så, all vi skall skapa produktion ocharbetstillfällen i skogslänen genom all förädla de naturtillgångar som finnsdär, står enigt bakom. Den satsning som samhället måste göra föralt få i gång förädlingsindustrier i dessa regioner är bara en litenavbetalning på de rikedomar som hela folkhushållet fått från de här områdena. Jag hoppas all fruSigurdsen lägger märke lill denna min deklaration. Hennes politiska bild avfolkpartiels näringspolitik stämmer nämligen inte. Närjag sagt detta måste också jag ta upp läget vid NJA och projektet 80och kommentera den demonstration, som hölls i , och utspeletall 80 skall byggas, om socialdemokraterna återkommer till makten1979. Jag har läst referaten från demonstrationen och de uttalanden som gjordesi samband med den, och jag har funderat över hur politiker som känt sig, innerst inne, när de stod inför uppbådet avmänniskor och lovade atl 80 skulle byggas. Dessa människor har sammarätt som andra medborgare i alt ha ett arbete men ser nu arbetslöshetengrina emot sig och griper efter varie halmstrå som kan innebära räddningen iframliden. Lägetsallvar och de tidigare turerna omkring 80 borde ha stämt tilleftertanke och återhållsamhet med nya löften. Kritiken har också varii starkfrån de egna leden mot agerandet. Två socialdemo-kratiska kommunalråd har medbitterhet talat om hur den gamla regeringen misskött NJA medan man öst pengarpå det misslyckade projektet 80, Detkostar nu 1,8 miljarder all nollställa NJA, och den nya regeringen har satsatdessa pengar på alt skapa en grundval för en vidareförädling och fleraarbetstillfällen. Denna satsning gör man för atl man anser att invånarna idenna landsända har rätt till arbete och trygghet. har hela tidentrott på en framtid för stålindustrin i och har tidigare slötttanken på 80. Vi ställde oss bakom det ursprungliga, större förslagetoch vi deltog i beslutet om den nedbantade versionen, eftersom vi litade pä deuppgifter som den gamla regeringen gav oss som etl underlag för bedömningen. Sedanvisade sig det hela vara luftslott och lösa löften. Men vi ger inte tappt fördetta. Vi skall inte svika.Norrbottens befolkning. arbetar en grupp experterför att få fram det underlag som behövs för att få NJA lönsamt . gruppen flnns också företagsdoklorn , och det är ett starktoch lönsamt NJA som skall vara grundpelaren i en framlida utveckling avstålindustrin. Men problemen måste först av inom NJA innan man kan gåvidare. Del måste stå klart för alla som sätter sig in i frågan. Detmåste också slå klart för den gamla regeringen och även för talarna pådemonstrationen i , att 80 i den gamla tappningen aldrig bliraktuellt igen, ulan att det måste bli något annat, anpassat efter deförutsättningar som kommer all råda . Namnet 80 är såskamfilat och misskänt alt det inte bör användas i fortsättningen, Iregeringsdeklarationen lovade den nya regeringen all man skulle bygga fram eltmetallurgiskt centrum kring NJA och det löftet står den nya regeringen ochfolkpartiet också fast vid. Det har också bl, a. deklarerats avindustriministern. Att först sätta NJA påfötter, bygga ut valsverket och sedan fortsätta förädlingen, är detförslag som NJA själv kommer med. I del läget är del fel och orätt alt säga attstålverket skall byggas efter en socialdemokratisk valseger. Ellerhar socialdemokraterna några egna utredningar och analyser som underlag för detnya löftet? Det är en allvarlig fråga. Demonstrationeni moi all lägga ned , som det sades, är säregen också frånallmänpolitisk synpunkt. Här deltog socialdemokrater och kommunister sida vidsida, de två partier som har deklarerat, alt om de hade haft maklen i dagskulle de lägga en arbetsgivaravgift på ytleriigare 2 96 på förelagen iNorriands inland. skulle ju ha drabbat hela inland därsmåföretagen redan nu kämpar en hård kamp för att överleva. Den nya regeringenvill i stället satsa på att förbättra för småföretagen, med lindringar ibeskattningen och bättre kreditmöjligheter, åtgärder som bidrar till enspridning av näringsliv och sysselsättning lill svagare områden. Dagligenkommer hoten om nedläggningar i s. k. krisdrabbade branscher. Ännu har inteträindustrin kommit in under den beteckningen men det finns illavarslandetecken. Om man granskar branschen finner man atl de svenska stålverkenhar en betydande överkapacitet i förhållande till råvaran, att ca 500 sågverkår 1985 kommer atl klara den produktion som landets nuvarande 3 500 sågarsvarar för, alt de avancerade skogsmaskinerna ytterligare kommer att reducerabehovet av arbetskraft i skogsbruket och att en branschulredning inom sågverksindustrinvisaren bortfall av ca 15 000 arbetstillfällen fram lill . Delär de små sågarna i glesbygderna som löper den största risken att slås ut i debygder där vi har den största undersyssel-säilningen blandmänniskor i vårt land. Detråder knapphet på skogsråvara för den svenska träindustrin. De större företagenimporterar viss del av sill råvarubehov. Denna import är endast av marginellomfattning men ger en bra bild av det stora behovet av tillskott på råvara. Medråvarubristen för ögonen slår del klart att vi bör uinyUja vår råvara optimalt.Nu slösar vi bort stora mängder genom att allt inte las till vara på trädel ochatt råvaran inte används på nyttigaste sätt. Det stora botemedlet motbortfallet av arbetstillfällen i träindustrin är en starkt ökadvidareförädling. Deåtgärder som måste ske samlat bör sättas in på följande områden:råvaruförsörining, marknadsföring, råvaruterminaler, produktutveckling,utbildning och forskning. Vill vi inte ha samma sjuka som drabbat t, ex,tekobranschen måste vi satsa på de här uppräknade områdena. Det kan ge ett gottresultat genom en tryggad råvaruförsörining, en ökad vidareförädling och entryggad sysselsättning. Avslutningsvis skall jag kort beröra krisen inom . Medhjälp av statliga pengar etablerade sig i och som enförsta målsättning angavs att företaget skulle anställa ca 1 000 personer.Denna målsättning har inte kunnat infrias. har förelaget haft 700anställda. Under inverkan av textilkrisen har Al-gotskoncernen fått dåliglönsamhet och beräknas ell betydande underskott av verksamheten. Undertrycket av dessa förluster har koncernledningen varslat om friställningar iBorås och . I friställs 210 personer. Detta sker i ettområde där man beräknar underskottet på arbetstillfällen för kvinnor till ca 3000. har uppdragit åt en projektgrupp vid Umeåuniversitets nationalekonomiska institution att utreda de samhällsekonomiskaverkningarna av etablering i . Denna utredning har nufastslagit att trots atl driften lämnar en förelagsekonomisk förlust ger denell samhällsekonomiskt plusvärde. Del projektgruppen trycker särskilt hårt påi sin bedömning är del svåra sysselsättningsläge som råder i regionen förkvinnlig arbetskraft samt de kostnader som drabbar samhället vid entvångsförflyitning av friställd arbetskraft, alltså samma resonemang somtillämpas vid satsningarna vid NJA i , utredningsresultat gerbelägg för all beslutet att friställa kvinnorna i bör omprövas ochskjutas fram till den lidpunkt då man har andra arbetstillfällen inom regionenatt erbjuda den friställda kvinnliga arbetskraften. För många av de anställdaär delta det första jobb som de någonsin lyckals få, och man kan förstå denbesvikelse och oro inför framliden som de känner. Låt alltså kvinnorna vidAlgots Nord ha kvar jobben tills de kan få elt annat arbete på hemorten! ser ut atl drabbas så hårt av varsel om föreståendepermitteringar att det har föranlett länets styrelse atl efter enhälligt besluti dag tillsammans med länets riksdagsmän göra en särskild uppvaktning hosindustriministern. Jag finner del därför naturligt all anföra några synpunkterfrämst på länets förhållanden. Undernågra år, mest , upplevde vi i hur antaletarbetstillfällen krympte och hur befolkningssiffrorna minskade. Så har följten lång rad av år när vi kunde se resultatet av den socialdemokratiskalokaliseringspolitiken. Vi fick fiera arbetstillfällen, och befolkningen ökadepå nytt. Eftersenaste har det emellertid kommit en rad tråkiga besked om varseloch permitteringar. i har tidigare angetten del siffror, varför jag inte skall upprepa dem. Vårindustri är tyvärr ganska ensidigt sammansatt. Därför slår det väldigt hårtnär delar av denna industri drabbas av en nedgång. Domnarvels är en avlandels allra största induslriarbelsplatser och den största i län.Mer än varannan industrianställd i har sin arbetsplats i verket.Direkt sysselsätts 6 000 personer och indirekt tillkommer fiera hundra igruvor, kalkbrott, mekaniska verkstäder och olika serviceföretag. Varieförändrjng i Domnarvet har en multipeleffeki ute i länet. Till stålbranschenhör också , , de FagerstaägdaKlosterverken och de av drivna Horndalsverken.Vikmanshyttan hör också till bilden. 1 tillverknings-kedjan skall naturligtvisockså gruvorna räknas in. Varfjärde industrianslälld arbetar vid något av länels stålverk. Lägger mantillsamrnans alla som hör hemma i den metallförädlande verksamheten blir delsammanlagt ca 13 000 personer, dvs. var tredje industrianslälld finns inomdenna grupp. Del kan tilläggas att två av landels större tillverkare avgruvmaskiner också har verkstäder i länet. Påfem, sex platser finns sulfidmalmsgruvor. För dessa finns dock ingen förädlingi länet. Inombranschen trä, massa och papper arbetar ytterligare några tusen personer. Denelektrotekniska industrin i har drygt 3 000 anställda. I samtliga fallär det alltså lunga industrier del gäller. Frånföretagsledningarna, främst på stålsidan, klagas nu på svag orderingång, svagprisutveckling och växande lager. Svenskt handelsstål säljs främst påhemmamarknaden i svår konkurrens med importerat material. Detta gäller t. ex,grovplåt och galvaniserad plåt. Svenskstålindustri tycks nu uppleva en konjunkturdal som är värre än på 40 år.Svårigheterna synes gälla hela branschen. Man kan ställa sig undrande tillvarför inte företagsledningarna har varsnat det här och vidtagit åtgärderför att stärka konkurrensläget. Ulomlandshar sedan börian av en snabb utveckling ägt rum. Nya, stora stålverkhar växt upp och den totala kapaciteten har ökat, I många länder har statenmedverkat. Från socialdemokratiskt håll har det talats om nödvändigheten avfortsatt utbyggnad av vår industriella kapacitet, ökad specialisering,utnytriande av stordriftsfördelar och kontinuerlig teknisk förnyelse.Erfarenheterna visar att denna process nödvändiggör en fortsattstrukturomvandling inom näringslivet. Från vårt håll har det också sagts att enomstrukturering av stålindustrin sannolikt kommer att kräva både omfiyllningaroch nedläggningar av vissa tillverkningsenheter. Nya ägarkonstellationer kanäven bli aktuella. Det måste tas kraftlag för alt få en någoriunda vettigarbetsfördelning mellan de svenska stålverken. Men den här processen måste nogabevakas, och uppläggningen behöver stöd av de fackliga organisationerna. Debesvärliga strukturproblemen kräver alt samhället aktivt främjar branschrationaliseringar.Det är inte säkert att handelsstålsutredningen kommer med några saliggörandeförslag. Liksom i andra länder måste det till ett aktivt grepp från staten, somsäkerligen får anledning att gå in i branschen på olika sätt: i ledande syfte,som finansiär av nya investeringar och som företagare. Del kan naturligtvisvara förenat med risker, men de måste tas. Härgäller det ändå atl skydda arbetstagarna. De får inte bli brickor i etlhänsynslöst spel. Man kan fråga den privata företagsamhetens alla okritiskaförsvarare: det värdigt -världens äldstabolag, som vi så läst i reklamen - att på grund av klenframsynthet under de goda åren få lov att handla i panik när det gällde degamla bruken och ? 11 Rikulagciis proiokoll 1976/77:62-63 Förde anställda vid förelag som varslat eller kommer att göra del innebärframtiden alltför mycket av ovisshet, otrygghet och osäkerhet för atl det skallkunna accepteras. Densocialdemokratiska riksdagsgruppen har föreslagit en strukturfond all vid sidanav Investeringsbanken och medverka till all lösa industrinsstuklurproblem. s-riksdagsmän har i motion begärt en skyndsamundersökning om alternativa etableringsmöjligheter på orter som drabbas avnedläggningar inom stålindustrin. Viavvaktar med intresse det av regeringen aviserade arbetsmarknadspoliliskaprogrammet och förslaget lill stödåtgärder för näringslivet. Än så länge tyckssituationen ha mötts med förströdda kommentarer, lill intet förpliktande.Åtminstone vi, som i våra hemlän ser en varslad arbelslöshel grina emot oss,kräver mer av ansvar och beslutsamhet från regeringens sida. Herr förste vice talmannenBENGTSON (c): Valet 1976 var ett mene tekel för den svenska socialdemokratin. Omnågon inte känner till det litet ovanliga ordet, så vill jag nämna att delegentligen betyder elt olycksbådande tecken. Svenska folkel underkände denpolitik som socialdemokratin fört . Det vore oriktigt attsäga all svenska folkel helt underkänt den socialdemokratiska politiken, eflersomden innehåller åtskilliga komponenter. I genomförandet av en radsocialåtgärder har också socialdemokratin tillsammans med andra partierdeltagit, och det råder knappast några delade meningar på den punkten. Menpartiets allmänna inriktning av politiken har underkänts. Svenskafolket har förstått att ett samhälle existerar inte, utvecklas inte, leder intelill en bättre situation för medborgarna på teoretiska spekulationer omsocialism, Meidnerfonder, stalsdrift o. d. bör observera all vifrån sida inte på något sätt har vänt oss mot statsingripande.Men vi har ingen tro på att stålens ägande och drivande av företag leder tillgoda resultat. Viär ju alla medvetna om att det fordras arbete - och effektivt arbete - för attvi skall få behålla den levnadsstandard vi har, och helsl förbättra den. Grannapapper, utformade vid skrivbordet, som leder till tomma fabriker ger ingetbröd. I de länder som genomfört socialismen är levnadsstandarden låg jämfördmed standarden i vissa andra länder, och de socialistiska länderna kan intehävda sig på väridsmarknaden. Del kommunistiska systemet leder tillineffektivitet och ofrihet. Det heter ju så vackert i dessa länder au där finnsingen arbetslöshet. Nej, men det är också fråga om att arbetarna utför etteffektivt arbete som blir till nytta för dem själva. Vistärker inte värt lands ekonomi och konkurrensförmåga genom alt fördela dearbetslösa på existerande förelag, om där inte finns möjligheter lill elleffektivt arbete. Deila skulle möjligen vara en socialislisk metod, men denlöser inte arbetslöshetsproblemen i ett land som har vidare sociala ochvälfärdspoliliska målsättningar. Man skall inte bota arbetslöshet medineffekliviiel i förelagen. Nej, lösningen måsle vara atl man driver enkonstruktiv och framåtsyftande näringspolitik, som ger människornameningsfulla jobb. måste vi göra allt för att förbättra situationenför den arbetslöse denne saknar arbete. Del måsle givetvis alllidvara en intensiv strävan att hålla arbetslösheten så låg som möjligt.Arbetslöshet innebär alltid för samhället en förlust, och för den enskilde kanden ibland nära nog innebära en kalastrof Dennya regeringen har ju också som sin främsta uppgift satt atl sträva eftersysselsälining ål alla. Trots alla svårigheter har det också i stort settlyckats . Närherr i talar om arbe.tslösheten, är det dock attobservera all av SCB:s senaste undersökningar framgår all stabiliteten iarbetsmarknadsläget kvarstår. Antalet arbetslösa uppgick till 61000, vilket är i stort sett oförändrat jämfört både med november och meddecember 1975. Även sysselsättningen är ungefär oförändrad - 4,1 miljoner -jämförtmed både november och molsvarande tid 1975, Ifråga om de 400 000 jobben, som cenlern sade var en målsättning, så har detinte, som i sade, givits några garantier för 400 000jobb. Det har alltså sagts all del är en målsättning. Då vill jag mycketintensivt fråga socialdemokraterna: Vad är socialdemokratiska partielsmålsättning? När man säger att man skall ge full sysselsättning åt alla, då ärdel fråga om 400 000 jobb enligt sysselsättningsutredningens siffror. Vill maninte ha det, då vill man inte ha full sysselsättning. Det går ju bra alt frågaoss så mycket på den punkten, men kan inte socialdemokraterna säga någontingsjälva? Vad är deras målsättning? Är del 200 000, är det lägre, eller vad ärdet? Är del sysselsältningsutred-ningens siffror som socialdemokraterna ocksåsyftar på, då kan de ju ansluta sig till centertanken, att 400 000 är enmålsättning. Framtidsutsikterna är dock inte särskilt ljusa. Städningen efter densocialdemokratiska regeringen pågår, och allt som sopades under mattan, isynnerhet före valet, måste man nu ta fram och syna. Del var sannerligen intenågot särskilt gynnsamt arv som den förra regeringen lämnade efter sig. Svenskafolket kan nog vara tacksamt för all regering fick gå, så atlsituationen inte hade blivit ännu värre än den är . Enrelativt hög utlandsupplåning, elt budgetunderskott som löper,såvitt det nu kan bedömas, på 14,3 miljarder, stora svårigheter för vissaförelagsbranscher, del var vad den förra regeringen kunde lämna över. Det äruppenbart att vi måsle ha levt över våra tillgångar. Föralt någorlunda klara ut den besvärliga situation som den nya regeringen hadeatt överta har den också tvingats att underbalansera budgeten och altrekommendera utlandsupplåning. Vår handel med andra länder har diskuterats idagens debatt, och den har tyvärr inte utvecklats gynnsamt under senare år.Underskottet i bytesbalansen uppgick till ca