prot · G00929 · 1976-12-31 00:00:00 — Vicestatsministerns angrepp på regeringspolitiken i Mellersta Östernfrågan kundekanske ses som ell olycksfall i arbetet, om inle så starkt förtfram sitt utspel på mötet med Judiska nalionalfonden . Att det inte rörsig om ett olycksfall bekräftas också av att utrikesministern iinterpellationssvaret erkänner att parti inle ansluter sig tillregeringspolitiken. Problemet blir i stället djupt allvariigt, eftersiom vicestatsministern i sitt utspel ifrågasätter regeringens politik. Och det gällerinte någon perifer fråga, som när herr kommunikationsministern gått ut medegna uppfattningar om vägtullar osv.. utan del skapar oklarhetom innebörden i utrikespolitik i förhållande till det område somunder har utgjort den svåraste internationella krishärden, det områdedär riskerna för krig, stormakts-konflikter och lokala konflikter är större änkanske på något annat håll i världen. Densakfråga som ligger bakom regeringens splittring är också mycket viktig all sepå. torde alla här i kammaren vara överens om alt både palestinier ochisraeler har legitima nationella rättigheter. Palestinierna är en part iMellersta . Det är enligt min mening helt verklighetsfrämmandeatt tro all en varaktig fred någonsin skall kunna skapas i Mellersta Östernulan att palestinierna får delta i en dialog. Möjligen kan supermakter tro att enlångsiktig lösning av konflikten i kan nås över huvudet på demänniskor som lever i del härjade och drabbade området, men jag har svårt atlförstå att någon annan kan tro att detta är möjligt. ömden svenska Mellersta Ös t er n-politiken Jag måste säga atl jag uppskattade huvuddelen av de inlägg som gjortslidigare, framför allt i inlägg här fråntalarstolen, som vittnade om stor samstämmighet och respekt för denutrikespolitik som vi av tradition har fört här i landet. Och det ärnaturligtvis ingen överraskning, eftersom det var förre utrikesministern somtalade. Närdet gäller den fråga som är mera kontroversiell - uttalanden -vidhåller vad jag sade lidigare, all han har gjort dem i egenskap avfolkpartiordförande. Jagvill också här understryka att det är regeringens ställningstagande och detbeslut som fattats av regeringen som jag som utrikesminister har all företräda,och del är de besluten som den svenska utrikespolitiken skall följa. Vihar en irepartiregering, och alla vel all i en regering med tre olikapartiprogram att följa måste man göra överenskommelser, och de kommer lilluttryck i regeringsförklaringen. I denna har vi också fastslagit alt iutrikespolitiken skall man fullfölja den svenska utrikespolitiska traditionen,även när det gäller den aktiva utrikespolitiken. BeträffandeMellersta Östern-frågan, där vi hade att fatta ett särskilt beslut iregeringen, fanns naturligtvis fortfarande dessa olika uppfattningar hosföreträdarna för de olika partierna. Men vi har beslutat all fullfölja densvenska politiken i Mellersta Östern-frågan. Det är den politiken jag för somutrikesminister, och vi kommer inte att ändra vårt ställningstagande till PLO:sdellagande i säkerhetsrådet. Jag kan försäkra denna kammare detla. Det har ickevaril någon diskussion om ändring av detla beslut. Om tidningsartiklar givit anledningtill missförstånd, så har i varje fall ingen sådan diskussion iregeringskretsen förevarit. Jag är glad att kunna deklarera det här . Det beslut som vi alltsåhar fattat när det gäller Mellersta Östern- ömden svenska Mellersta Östernpolitiken politiken har också kommittill uttryck i vårt arbete i och i kontakten med andraländer- med deras företrädare här i och även i ullandel. Det är denpolitiken som också kommer att vara vägledande för vårt arbete . Delhar sedan en lång följd av år varit bred enighet kring vår utrikespolitik.Vårt ställningslagande i Mellersta Östern-frågan har alltså varil ullryck fören uppfattning - nämligen all låta olika parter komma till tals för att påfredlig väg kunna nå uppgörelser och lösningar på svåra problem. Våld lösersällan eller aldrig några problem. Det är att komma till tals, all försökaförhandla sig fram lill lösningar, som ger resultat och som också kangöra slut på del förfäriiga, långa lidande som många människor i del härberörda området har varil utsatta för. Jagvill gärna understryka vad också sade tidigare, alt det är envaraktig dialog som leder till fred. Jag delar hell och hållet denuppfattningen, och det är alltså den politiken som vi vill ge uttryck för. samtal som jag har haft med anledning av de missförstånd och demissuppfattningar som ju faktiskt har förekommit - det kan jag nog erkänna -, liksom i de kontakter jag haft med utländskaambassadörer och övriga företrädare för andra länder, har jag lyckats, eftervad jag tror, alt klargöra den svenska hållningen i utrikespolitiken och attdet inte är fråga om någon omläggning av kursen. Jag tror mig veta atl man medtillfredsställelse har kunnat konstatera alt vi fortsälier arbetet med en aktivutrikespolitik, en solidariletspolitik, och att vi ser del som mycket angelägetalt bevara profil -just av de skäl som här anförde- som en oberoende stat som kan ta ansvar, inle i kraft av sin storlek utan ikraft av sill oberoende, för de svaga i världen. Jgdelar också den uppfattningen att det är detta arbete som leder tillresultat också när det gäller de stora makternas ställningslagande, som det harkommit till uttryck i det rådsuttalande som gjordes i Förentanationernas säkerhetsråd i fråga om bl. a. bosättningspolitiken på Västbanken.Det är som sagt den politiken vi vill fortsätta all driva. Närjag i mitt svar redogör för hur vi i regeringen har kommit fram till beslutet iden här frågan och också poängterar all uttalande var ettuttalande i hans egenskap av folkparliordförande, så är delta inle någoneflerhandskonstruklion som försökte göra det lill. Vi varmedvetna om de här olika ståndpunkterna, men regeringen fattade alltså nämndabeslut och det är del som gäller . Närdet sedan gäller olika uttalanden om hur koalitionsregeringen arbetar tyckerjag atl den debatten inte är av den karaktären alt vi skall föra den här iriksdagen. De inläggen liknade mera en presspolemik. Jag vill understryka attdet är regeringens handlande i olika frågor som är riktningsgivande för politiken.Del är del som ger utslaget och det är det som får vara avgörande för hurefterväriden kommer all bedöma våra handlingar. iStockholm (s): Jag blev litet oroad när utrikesministern sade all det ärmajoritetsbesluten som kommer alt gå lill historien som regeringens beslut.Skall vi då få uppleva i både inrikespolitiska och utrikespolitiska frågor allminoriteten via de tre partiordförandena i regeringen skall gå ut ochoffentligt markera sill partis ståndpunkt så som gjort när delgäller ställning i denna fråga? Det blir i så fall en ordning somnog också kommer all lill historien ange regeringen som en i verkligheten ochinför folkel ganska förlamad regering. Detgår inle all en ledamot av regeringen med så framträdande ställning som herrAhlmark, och naturligtvis alla partiledarna, liksom hoppar in i och ut urrollen som regeringsledamot. pekade på alt vi här i kammareninle har tillfälle all ställa frågor öch interpellationer till partiledarna iden egenskap som de framträder i när de förklarar sitt partis hållning i enredan avgjord regeringsfråga, där de har haft en annan mening. Detknep som använde för all komma åt sina regeringskolleger var allhan angrep den förra regeringen, som i denna fråga förde samma politik som dennuvarande. Han trodde all han den vägen skulle komma åt del regeringsbeslut somgick honom emot. Sådant avslöjas ju och gör inte sak särskiltstark. Jagvet att det är ganska stor skillnad på en enpartiregering och enkoalitionsregering. Jag har själv - 1951-1957 - varil med i enkoalitionsregering, beslående av socialdemokrater och centerpartister. Del varen bra regering. Del fanns många problem och ofta delade meningar. Men när manhade kommit fram till ett beslut, som ibland gick någon eller flera emot, såstod ändå alla för det beslutet. Var man emot del och hade så starkainvändningar all man inte ansåg sig kunna vara med om att fullfölja beslutet,hade man att överväga atl avgå ur regeringen. Jag misstänker att det var mångainom den koalitionsregeringen som gick omkring i sådana tankar . Men denhöll ihop och hade ett bra samarbete ända lill slutet. Mankan icke, i varje fall inte när det gäller de mest framträdande ledamöterna avregeringen, införa ordningen all man skiljer mellan när de talar i egenskap avstatsminister, vice statsminister eller ekonomiminister och när de talar iegenskap av partiledare. Del går icke att befria sig från ansvaret somregeringsledamot. Vihar inom oppositionen också kontakt med utländska ambassader och pressmän. Ochvi har faktiskt också försökt hjälpa till att förklara situationen, positivt -vi är mycket angelägna om atl del skall råda största möjliga enighet kring denkänsliga politik som vi för, bl. a. i Mellersta Östern-frågan. Vi skall gärnahjälpa till i fortsättningen, och det är lättare efter de mycket klara beskedsom vi har fått . Men vi vill gärna via utrikesministern till regeringenframföra hälsningen atl vi inte kan finna oss i en ordning som innebär allpartiledarna tar sig friheten all 6 protokoll 1976/77:28-30 Omden svenska Mellersta Östern-politiken ömden svenska Mellersta Östernpolitiken i vilka frågor som helstutåt deklarera meningar som icke är regeringens meningar. Det måste, när det gällerutrikespolitik, tyvärr skapa förvirring. HerrHELLSTRÖM (s): Jag tycker del är bra alt vi har fått ett klart besked avutrikesministern om regeringens framtida inställning lill PLO. Jag vill tackaför det - det var ett myckel klargörande och bra besked. Menjag är orolig över utrikesministerns svar i den andra delen av frågan, somgäller möjligheten för regeringsledamöter att som partiordförande göra sådanahär markeringar. Utrikesministern sade att del lät mest som en presspolemik.Jag vel inte vad det är för fel på den svenska pressen. Men jag tycker detta ären allvarlig fråga. Är della en en-gångshistoria eller är det en teknik som vihär i kan vänta oss atl den borgerliga regeringen skall använda äveni fortsättningen? Jagkan tänka mig ytterligare två frågor i utrikespolitiken där vi skulle kunna fåse sådana här markeringar. Kommer vi att få hörafinansminister göra en partimarkering, om att hans parti inle till 10096 delar regeringens syn på ? Skall vi få höra statsminister kritiska uttalanden om det pappersbruk som med svenska bislåndsmedel byggsi ? har ju lidigare hävdat att delta är fel typ av bistånd, osv.Skall vi alltså vänta oss ett angrepp med parlimarkering mol denregeringspolitik som då företräds av biståndsminister ? Jagfrågar alltså: Är della en engångsföreteelse eller är del en teknik som vi kanvänta oss från den borgerliga regeringen också i fortsättningen? Dendiskussion som har rullat i gång med anledning av vice statsministernsuttalande för Judiska nalionalfonden har, som utrikesministern själv medgav,väckt missförstånd utomlands om innebörden av vår utrikespolitik. Sådanamissförstånd är skadliga för varje land som råkar in i den situationen, men deblir särskilt skadliga för ett neutralt land som måste upprätthålla en klarirovärdighetslinje i sin politik. Jag vill understryka att regeringsformen inte känner någramajoritetsbeslut. När vi fattade beslutet om PLO:s dellagande rådde enighet iregeringen, även om vi naturligtvis visste att del på en del håll fanns enannan bakgrundsuppfattning, vilket nu har kommit till uttryck på annat sätt.Atl vi i alla frågor eftersträvar enighet är en självklarhet. Närdet gäller atl regera och föra ul sitt budskap får naturiigtvis varje regeringsjälv välja sin teknik, och del kanske lar litet lid innan man hittar denrätta. Del är därför med intresse man kan lyssna till - han har lång erfarenhet, längre än jag. Jagvill passa på att undanröja eventuella missförstånd som kan uppstå medanledning av inlägg. När det gäller Bai Bang-pro- jektet, pappersfabriken iVietnam, har del redan framförts lill vietnamesiska regeringen alt våraåtaganden skall fullföljas. Beträffande har vi också enhälligtbeslutat hur vi skall förfara. Det finns alltså ingen anledning att utså tvivelpå de områdena. Varjeregering får som sagt försöka hitta sin teknik för alt uppfylla de plikter somen koalitionsregering har - atl föra en konsekvent politik med utgångspunkt iregeringsförklaringen. Men måste understrykas att vi lever i ettdemokratiskt land med fem partier representerade i och tre iregeringen. Det är för regeringen också angeläget att det partipolitiskaarbetet går vidare. Det är närmast en självklarhet. Det kan naturiigtvis ta tidatt hitta formerna för att balansera detla -del medgivandet gör jag gärna. Vidmina resor har jag lärt mig all friheten härvidlag ärganska stor i andra länder jämfört med vad den ännu är i . I del läge vibefinner oss - med en ny koalitionsregering - tar det litet lid all hittaformerna. Det partipolitiska arbetet får inte bli lidande, men det gäller allhitta den rätta balansen. Givetvis kommer regeringsdeklarationen att följas uppmed konsekvens av de i regeringen ingående ledamöterna. Omden svenska Mellersta Östernpolitiken Hert (): Mals ställde en rad frågor om inställning, ochdet ger mig anledning alt säga ell par ord som företrädare för folkpartielsriksdagsgrupp. Folkpartiethar i debatten om framför allt hävdat följande: Israelhar rätt att existera som självständig stal inom trygga och erkända gränser. Palestiniernabör ges rätt lill en egen stat eller del av en stat. Den bör leva vid sidan avIsrael, och i fred med . Konflikten i Mellanösternbör lösas genom förhandlingar. Dessagrundläggande uppfattningar tillgodoses i den nya regeringens politik, såsomdenna presenterats av utrikesministern i FN och i hennes interpellationssvarhär . På en punkt har vi haft enavvikande mening. Vianser självfallet att olika palestinska grupper skall få lägga fram sin syn påkonflikten inför världsopinionen. Men vi har inte ansett all genom sinröstning i FN borde ge PLO den unika plattform som rätlen att tala i FN:sgeneralförsamling eller säkerhetsråd innebär, så länge de inte accepterar dengrundläggande förutsättningen atl , som är en av FN:s medlemsstater,skall få finnas som självständig nation. Vihar kunnat konstatera atl vi i denna fråga är i minoritet såväl i sombland regeringspartierna. Därför överensstämmer regeringens politik inte medfolkpartiets uppfattning på denna punkt. Men åsiktsskillnaden i den fråganutgör naturligtvis inte något hinder för ett regeringssamarbete. Vi har inteändrat uppfattning, och vi förbehåller oss rätten att redovisa vår åsikt.Utrikesministern har också i sitt svar Omden svenska Mellersta Östernpolitiken konstaterat altfolkpartiels ordförande har funnit det erforderligt att göra en markering medtanke på av företrädda synpunkter, och all del inle innebär någonförändring av regeringens politik. Meddetta tror jag, all jag har klargjort inställning på denna punktoch alltså även Per . F. ö. lordeden vara väl känd lidigare. Folkpartiethar inte någon annan mening än utrikesministern om innebörden av den politikregeringen för i fråga om . Däremot kvarstår alliså skillnaden iuppfattning i den sakfråga jag nu har berört. Det har nog också framgått all vigör något olika värderingar av den lidigare regeringens politik. Det senare ärdock mindre väsentligt - det tillhör ju historien. Vårhållning i Mellanösternkonfiikten, liksom lill andra problem ute i världen,beslår inle bara av formella ståndpunkter och förklaringar, som vi avger i Förentanationerna. Det är också en fråga om attityd och aktivitet. sade dåvarande statsministern på :"Jag vill gärna göra den bekännelsen att tillhör demörka dagarna i vårt liv, eftersom vi hade en känsla av alt det som höll på attbyggas upp och som gav så rika löften för framliden i denisraeliska staten var hotat med undergång. måndag ochtisdag har väl gjort att stämningen har lättats upp. Förhållandernahar blivit gynnsammare lack vare egen förmåga." - alltså, då existens åter var hotad -hördes inget liknande yttrande från dåvarande statsministern eller,såvitt jag vet, något annat statsråd. Förfolkpartiet är det angelägel all återknyta lill traditionen , om enliknande situation åter skulle uppstå - vilket vi alla vet tyvärr inle kanuteslutas. Underdella anförande överlog herr tredje vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. HertGAHRTON (fp): Del finns en aspekt som förvånande nog ofta kommer bort i den svenskadebatten om Mellanösternkonfliklen. Faktumär alt i Genévekonvenlionens mening är en ockupationsmakt. Faktum ärockså atl flagrant bryter mot Genévekonvenlionens regler om "skyddför civilpersoner under krigslid". Israelutvisar politiskt obehagliga palestinska ledarflgurer till grannländerna ochlåter israeler flytta in och bosätta sig i de ockuperade områdena. Bådadera ärundantagslöst förbjudet enligt artikel 49. Israelutmäter kollektiv bestraffning genom bl. a. hussprängningar. Det är förbjudetenligt artikel 33. Israelförstör hus och byggnader i de ockuperade områdena av andra än militära skäl.Det är förbjudet enligt artikel 53. Israelsätter palestinier i fängelse efter administrativa beslut. Det är förbjudetenligt artikel 71. Listan kunde görasbetydligt längre. Motden bakgrunden är del ganska naturligt all den ockuperade befolkningenreagerar. En kämpande motståndsrörelse finns nu inne i de ockuperade områdena -inte bara i förvrängd form som flygkapare och terrorister, utan också i sammagenuina form som t. ex. motståndsrörelser ochfrihetsrörelserna i södra . Jag kan citera en notis urJerusalem Post : "Fyrtio misstänkta anhållna iSamarien " - det israeliska namnet på Norra "De misstänktarapporteras ha tillhört fem olika celler . De flesta förseelsernagäller agitation, organisering av upplopp och stör ning av freden-- ." Ett citat ur , alltså. Ennotis i Le Monde lyder så här: "De isrealiska säkerhetsstyrkornahar nära dödat , en av det palestinska motståndets ledare som hareftersökts på Västra banken. Han var ansvarig för talrikasabotageaktioner och attentat i området. Dessutom har tre explosioner, somendast har vållat materiella skador, ägt rum i ." En litenkort notis i Le Monde . En utveckling är på gång som utan tvivel kommer alt kasta uraskan i elden, om ingenting radikalt inträffar. Ur della finns bara en utväg -del är förhandlingar som leder fram till en kompromisslösning. PLO ärfortfarande den reella förhandlingspartnern för - med massivt stöd frånalla palestinier och erkänd som palestiniernas representation av praktisktlaget hela världen. För dem som strävar efter fred i kaningenting vara viktigare än att försöka förmå alt förhandla sig framtill en kompromisslösning med PLO - förhandlingar som naturiigtvis måste startavillkorslöst och utan krav och där ingen part kan kräva förhandslöften omeftergifter som skall bli förhandlingarnas resultat om de blir framgångsrika. Menom PLO krossas, förnekas, förskjuts från den internationella gemenskapen -ja,då försvinner möjligheterna till en historisk kompromiss. Då återstår bara denrena konfrontationen mellan ockupanter och ockuperade. Mot den bakgrunden ärregeringens klara och otvetydiga ställningstagande för PLO som palestiniernasförhandlingsberälligade representation ett positivt bidrag till freden. Omden svenska Mellersta Östern-politiken Hert (): hoppade in i debatten men gjorde den i värt fall inteklarare för mig även om han sade all han skulle klargöra folkpartietsuppfattning. När han nu gick in i sakfrågan tycker jag det var tråkigt all haninte också berörde del som rimligen måste vara en konflikt för alla människorsom går in i Mellersta Östern-debatten även ömden svenska Mellersta Östern-politiken om de gör det med deutgångspunkter som har, litet av det som just varitinne på. Kanman skapa varaktig fred i området utan all lyssna på och ha en dialog med denena av parterna, en part som lever miu i området? Atl bara vifta bort PLO medhänvisning till atl organisationen begår terrordåd och slagordsmässigt ta sigur debatten på del sättet innebär inte en seriös prövning av Mellanösternfrågan- inle ens ifrån de utgångspunkter som företräder och som jag ioch för sig respekterar. GabrielRomanus säger alt regeringens politik inle överensstämmer med folkpartietsuppfattning. Jag antar att man nu får säga att regeringens politik inteöverensstämmer med den uppfattning minus har. Vadbetyder nu detta au regeringens politik inte överensstämmer med folkpartietsuppfattning? säger också-som officiell företrädare förfolkpartiet: Vi skall fortsätta att driva denna fråga till en förändring. Menjag har just fått ett klargörande besked från utrikesministern på den punktenom att vi också i framliden kan vara säkra på att regeringens politik när delgäller PLO:s deltagande i FN kommer att kvarstå - det blir ingen förändring.Därmed har också utrikesministern klargjort att inte kommer att fånågot infiytande i den nya regeringen i utrikespolitiska frågor, och del är jaglacksam för mot bakgrund av den här debatten. HerrRomanus vill inte diskutera den gamla regeringens politik. Han säger atl dentillhör historien. Men då är är även den nya regeringen en myckel historiskregering, och i så fall är det inte bara i fråga om PLO som har enannan uppfattning än regeringen när det gäller . Utrikesministernsäger i interpellationssvaret att "den nya regeringen fullföljer de linjeri Mellersta Östern-frågan som gällt " - historisk tid, fårman anta - "och företräddes av interpellanten såsom utrikesminister".Om det som den socialdemokratiska regeringen sysslade med är historia ochnågonting som vi inte skall diskutera, är tydligen också den nya regeringenshela Mellersta Östern-politik ointressant. HerrRomanus inhopp förvirrade debatten ytteriigare efter de klara och raka beskedsom vi fick i utrikesministerns senare inlägg. Efter anförandefinns bara en slutsats att dra: Del finns inle en regering men däremottydligen 20 statsråd. Hert (): Avsikten med mitt inlägg var all klargöra uppfattning.Därför hade jag övervägt mina ord noga. Av replik framgickemellertid atl han inte hade lyssnat särskilt uppmärksamt på vad jag sade.Därför skall jag inte gå in i någon närmare polemik med honom. Jag skall barareda ul ett av de missförstånd som han råkade ut för. Imitt tidigare anförande framhöll jag: "Men vi har inle ansett atl Sverigegenom sin röstning i FN borde ge PLO den unika plattform som rätten atl tala iFN:s generalförsamling eller säkerhetsråd innebär, så länge de inle accepterarden grundläggande förutsättningen all , som är en av FN:s medlemsstater,skall få finnas som en självständig nation." Detär någonting annat än att, som sade, vifta bort PLO medhänvisning till terrordåden. Överiäggningenvar härmed slutad. §10 Om produktionsinriktningen vid försvarsindustrin Herr försvarsminislern KRÖNMARK erhöll ordet föratl besvara (vpk) anmälda interpellation,1976/77:19, till herr statsministern, och anförde: har frågat statsministern om regeringens bedömning ifråga om produktionsinriktningen vid den nuvarande försvarsindustrin och eftervilka linjer regeringen anser atl statsmakterna kan medverka till civilaproduktionsalternativ i berörda företag. Interpellationen har överlämnats tillmig för att jag skall besvara den. Totalförsvaretsfortsatta utveckling är f n. föremål för utredning. De sakkunniga, som arbetarunder benämningen försvarsutredning, beräknas kunna avlämna sittslutbetänkande omkring . Del är regeringens avsikt atlunder förelägga proposition rörande försvarets fortsattautveckling. Genom det beslut som kommer att fatta kommer ocksåförsvarets fortsatta inriktning med åtföljande konsekvenser för den svenskaförsvarsindustrin att klariäggas. Denna del av industrin skall ju vara anpassadlill försvarets behov och dess tillverkning omfatta sådan materiel där svenskindustri ekonomiskt och kvalitetsmässigt väl hävdar sig gentemot utlandet.Dess--utom kan i vissa fall säkerhetspolitiska aspekter spela en viktig roll.