prop · G003149 · 1976-12-31 00:00:00 — Arbete som utförs i arbetsgivarenshushåll regleras i lagen om arbetstid m. m. i husligt arbete. Utredningen anseratt denna lagstiftning fyller föreliggande behov och föreslår därför att ävendetta undantag förs över till arbetsmiljölagen. Utredningen anför i detta sammanhang ytteriigare. 1976/77: 149 47 detbetalda hushållsarbete, som utförs i privata hem, sker i kommunernas regigenom olika former av social hemhjälp och hemsjukvård. Eftersom det där ärkommunen som står som arbetsgivare är undantaget för arbete i arbetsgivarenshushåll inte tillämpligt. Sådant hemhjälpsarbete faller sålunda underarbetsmiljölagen. Det är enligt utredningen klart att vissaavvägningar här alltid måste göras mellan de krav som bör ställas påarbetsmiljön och vårdintresset. Inspektionsbesök i hem bör ske endast påbegäran av part eller om annars särskild anledning föreligger. Vidare börskyddsombud ej av arbetarskyddsskäl besöka åldringar, sjuka personer sömvårdas i hemmet m. fl. annat än när det är påkallat av särskildaomständigheter. Det bör under alla förhållanden endast ske efter medgivande avvårdtagaren. Om denne sätter sig emot besök av skyddsombud eller genomförandeav skyddsåtgärder för hemhjälpspersonalen bör enligt utredningen de socialamyndigheterna underrättas. Arbetsmiljölagstiftningenstillämplighet i internationella förhållanden Utredningen påpekar att arbetarskyddslagen ärtillämplig på arbete som bedrivs i oberoende av om den som driverarbetet är svensk eller utländsk företagare och oavsett om det är fråga omsvenska eller utländska arbetstagare. Däremot anses den svenskaarbetarskyddslagen i princip inte tillämplig utanför landets gränser.Motsvarande principiella bedömning skall enligt utredningen göras i fråga omden föreslagna arbetsmiljölagstiftningen. Denna avses sålunda i princip gällaendast inom svenskt område. Lagen om säkerheten på fartyg med dessarbetarskyddsbestämmelser äger tillämpning på svenskt fartyg även när detnyttjas till sjöfart utanför svenskt farvatten. Utredningen konstaterar attarbetstagare, som utför arbete på svenskt fartyg utan att vara anställd ombordpå fartyget, inte omfattas av nämnda lag. Någon utvidgning av den allmännaarbetarskyddslagstiftningen anses dock inte vara behövlig med hänsyn till attdet här är fråga om fall av undantagskaraktär. Utredningen understrykeremellertid att den allmänna arbetarskyddslagstiftningen i praktiken bör kunnatjäna till ledning när det gäller arbete som utförs på svenskt fartyg utomriket och inte faller under sjösäkerhetslagen. Vidare framhålls att i sådanafall den allmänna arbetarskyddslagstiftningen kan göras tillämplig icivilrättsligt avseende genom bestämmelse i anställningsavtal. I fråga om arbetarskyddet vid luftfart utanförlandets gränser anför utredningens majoritet följande. I förhållande mellanparterna kan tillämplig arbetarskyddslagstiftning uppenbarligen inte växlaallteftersom ett flygplan passerar luftrum tillhörande olika stater.Innehållet i arbetarskyddslagstiftningen i det land, till vilket huvudsakliganknytning finns beträffande besättningens anställningsförhållanden, måste här 1976/77:149 48 i praktiken vara bestämmande. Det måste beaktasatt svenska arbetarskyddsmyndigheter inte har befogenhet att ingripa utomlands.De åtgärder som skulle behövas för att ge de svenska arbetarskyddsmyndigheternamöjlighet alt agera utomlands är ett skäl mot att utsträcka arbetarskyddslagstiftningenstillämplighet utom riket. I praktiken torde inte heller föreligga någotpåtagligt behov av sådan utvidgning, tillägger utredningens majoritet. TCO:srepresentant i utredningen har reserverat sig och föreslår att arbetsmiljölagenskall vara tillämplig på arbete som utförs ombord på svenskt luftfartyg oavsettom detta befinner sig inom eller utom riket. Problemet medarbetarskyddsmyndigheternas bristande befogenhet att agera utomlands bör enligtreservanten kunna lösas genom att dessa myndigheter vid behov får hjälp avluftfartsinspektionen. I detta avsnitt tar utredningen slutligen upp frågor ominverkan i arbetarskyddshänseende av den immunitet som i slraffrättsligtavseende tillkommer utländska beskickningar och vissa innehavare av uppdrag avfrämmande makt. Immunitetsbestämmelsema synes enligt utredningen innebära attden inhemska arbetarskyddslagstiftningen i motsvarande mån ej är tillämplig.Ett föreläggande enligt svensk arbetarskyddslagstiftning bör alltså inte kunnariktas mot t. ex. utländsk beskickning. Reglerna om immunitet anses å andrasidan inte sätta arbetarskyddslagstiftningen ur spel när det gäller t. ex.byggnadsarbete som entreprenör utför inom beskickningslokaler. Utredningenframhåller vidare att de regler om immunitet, som är tillämpliga för främmandestats beskickning här i riket, på motsvarande sätt gäller för svenskbeskickning i udandet. Det synes enligt utredningen vara naturligt och iöverensstämmelse med rådande uppfattning att i möjlig utsträckning tillämpareglerna i svensk arbetarskyddslagstiftning på förhållandena vid vårabeskickningar utomlands. Remissinstanserna uttalar siggenomgående för att arbetarskyddslagstiftningens tillämpningsområde börutvidgas på sätt som utredningen har föreslagit. LO ansluter sig i huvudsak lill vadutredningen anför i fråga om arbetsgivarbegreppet. Särskilt understryks viktenav att till-lämpningen av detta begrepp underordnas arbetsmiljölagens grundläggandesyften. Arbetsdomstolen framhåller att på detta område numera anses föreliggaen enhetlig begreppsbildning som framför allt kommer till uttryck iförsäkringsdomstolens rikhaltiga praxis men även präglar exempelvisarbetsdomstolens rättstillämpning. Av utredningens uttalanden synes framgå har tänkt sig att arbetsgivar-arbets-tagarförhållandet skall ha en i vissahänseenden vidsträcktare innebörd 1976/77: 149 49 änvad som gäller enligt annan arbetsrättslig lagstiftning. Vill man även i fortsättningenlåta nämnda förhållande ligga till grund för bestämningen avarbetsmiljölagstiftningens tillämpningsområde, bör enligt domstolenlagförslaget tillföras en regel i vilken uttryckligen anges att arbetsmiljöansvaretunder närmare angivna omständigheter kan ligga även på annan än den som ärarbetsgivare i fråga om det arbete som arbetsmiljöansvaret gäller. LRF påpekar i fråga oms. k. okontrollerbart arbeteatt den för vars räkning arbetet utförs i en del fall inte har den kompetenssom skulle behövas för att bära hela ansvaret för arbetsmiljön. Det är enligtLRF ofta just avsaknaden av specialkompetens som motiverar att utomståendeanlitas. Arbetsgivaren skall inte av formella skäl behöva inskränkaarbetstagarnas självständighet. Fömtsatt att detta beaktas finner LRF det varaen god lösning att undantaget för okontrollerbart arbete inte flyttas övertill den nya lagen. Emellertid anser LRF att det är inkonsekvent att somföreslagits göra ett formellt undantag för lagens tillämpning ifråga om arbetstidenvid okontrollerbart arbete. Ett sådant formellt undantag skulle nämligen kunnatolkas som om det inte furmes andra undantag. LRF framhåller vidare att, om flera personerarbetar tillsammans, samma bestämmelser bör i tillämpliga delar gälla för samtliga.Detta är av betydelse för allas säkerhet. LRF tillstyrker därför utredningensförslag om arbetsmiljölagens tillämplighet på arbetsgivarens eget arbete. Ienmansföretag och familjeföretag saknas enligt LRF det grundläggande motivetför arbetsmiljölagstiftningen, nämligen att den som utför arbetet befinner sigi beroendeställning i förhållande till den som råder över arbetsmiljön.Samtidigt fmner LRF det värdefullt att lantbrukarens och hans familjs rätttill en god arbetsmiljö ges en laglig förankring. Det anses också angeläget attmedverka till att arbetsmiljön vid alla lantbruksföretag blir sådan att även desom där tillfälligt utför arbete kan arbeta under betryggandeskyddsförhållanden. LRF har därför inget att invända mot att en ensamföretagareoch före-tagarfamiljens medlemmar skall tillämpa arbetsmiljölagen beträffandeämnen som kan föranleda ohälsa eller olycksfall. Arbetsmiljölagens bestämmelserom tekniska anordningar bör enligt LRF vara tillämpliga på dessa kategorierbara under vissa mycket bestämda förutsättningar, nämligen att garantier gesför att i tillämpningsbestämmelser skall beaktas skillnaderna mellan behov ochförutsättningar vid ensamjordbruk och andra jordbruk, att övergångsbestämmelserskall gälla så att redan anskaffade anordningar normalt ej skall behöva ändraseller skrotas och att dispensmöjligheter skall finnas då särskilda skälföreligger. Om statsmakterna skulle anse det vara ett samhällsintresse attforcera upprustningen av arbetsmiljön vid de mindre företagen bör statsbidragutgå. 4 1976/77. Prop.1976/77:149 50 Enligt LRF får arbetsmiljölagen inte kunna tolkas så attfamiljemedlemmar ibland uppfattas utöva arbete åt varandra iarbetsgivar-arbetstagarförhållande. Det anses orimligt att låta t. ex.arbetsmiljö-lagens arbetstidsregler bli tillämpliga på medlem iföretagarfamilj. Trädgårdsnäringens riksförbundanför liknande synpunkter som LRF i fråga om arbetsmiljölagens tillämplighet påarbetsgivares eget arbete samt på enmansföretag och familjeföretag. Lantbruksstyrelsen tillstyrker iprincip den utvidgning av tillämpningsområdet som utredningen föreslår. Medhänsyn till de kostnader förslaget kan medföra för vissa företag understryksemellertid betydelsen av att övergångsbestämmelser och övergångslider utformasså att dessa kostnader i görligaste mån reduceras. Styrelsen förutsätter vidareatt tillämpningsföreskrifter utformas med hänsyn till jordbruks- och trädgårdsnäringarnasspeciella förhållanden. De bör därför utarbetas i nära samarbete med berördamyndigheter och organisationer inom respektive näring. anför följandeom ensamförelagarnas situation. Enligt det framlagda förslaget blir den somdriver verksamhet utan att ha anställda skyldig att i viktiga hänseenden följaarbetsmiljölagen och de föreskrifter som meddelas med stöd av denna. Förensamföretagarna kan konsekvenserna härav bli betydande. Om kraven på dessaföretagare skärps alltför kraftigt , kan mantvingas lägga ned verksamheten antingen för att verksamheten inte orkar bäraen plötslig betydande utgiftsbelastning eller för att fysiska förhållanden,såsom lokalernas utformning, lägger hinder i vägen för en anpassning till dennya lagen. rekommenderar mot denna bakgrund att förutsättningarskapas för en flexibel tillämpning av den nya lagen under ett övergångsskede. LO anser utredningens förslag omlagens tillämplighet på ensamföretagare väl avvägt med hänsyn till nödvändighetenatt prioritera tillgängliga resurser hos tillsynsmyndigheterna. LOunderstryker dock att en utvidgning av lagens tillämpning för ensamföretagarebör ske när resurser till detta föreligger. ansluter sig tillutredningens förslag att s. k. okontrollerbart arbete, arbete avensamföretagare och arbete i familje-jordbmk läggs under arbetsmiljölagen.Förbundet förutsätter dock att den ökning av offentlig tillsyn, som följer avdetta, ordnas på så sätt att en ökad belastning på den kommunala tillsynenundviks. Utredningens uppfattning attelevers arbetsmiljö i princip bör falla under arbetsmiljölagen delas avskolöverstyrelsen. Liksom utredningen anser styrelsen att det är betydelsefulltatt eleverna redan i skolan får möjlighet till medverkan i skyddsarbetet ochatt detta bör ske under former som i skyddsfrågor så nära som möjligt ansluterlill arbetslivet. En möjlighet vore enligt styrelsen att tillämpa motsvarande Prop.1976/77: 149 51 regler som för de värnpliktiga och låta eleverna utseskyddsassistenter och adjungerade ledamöter i skyddskommitté. anses detdock bli nödvändigt med en mer ingående utredning av hur skyddsverksamhetenskall anordnas i de fall verksamheten på en arbetsplats omfattar tredje man iså stort antal som inom utbildning och vård. liksomlänsstyrelsen i anser vidare alt ansvarsförhållandet mellanyrkesinspektion och skolmyndigheterna är oklart. Även UKA tillstyrker utredningensförslag att arbetsmiljölagen skall omfatta de studerande. ochcentrala skyddskommittén vid i , centrala skyddskommitténvid imiver:itetel i , rektorsämbetet och skyddskommittén vid universiteteti , rektorsämbetet vid tekniska högskolan i samt förenadestudentkårer föreslår att de studerande skall beredas plats iskyddskommittéerna. I yttranden från imiversiteten i och samttekniska högskolan i påpekas att redan nu den ordningen tillämpasatt de studerande är representerade i de lokala eller centralaskyddskommittéerna. Vad gäller frågan om de studerande skulle vara valbara somskyddsombud framför den uppfattningen att en såväsentlig funktion med nödvändighet måste anförtros en person som kan förväntasbli kvar på arbetsplatsen . Detta anses utesluta enkonstruktion där skyddsombud utses bland de studerande. Kammarrätten i konstateraratt frågor om belysning, buller, temperatur, arbetsställningar,funktionsriktiga möbler och liknande är gemensamma för all elevverksamhet ochatt det därför inte är helt konsekvent att undanta låg- ochmellanstadium. En lämpligare väg är enligt kammarrättens bedömning att tillämpaarbetsmiljölagen på hela undervisningsområdet. hem och skolaredovisar samma uppfattning. Förbundet anser det vidare betänkligt att elevernaundantas från reglerna om samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare. Omeleverna är för unga att företräda sig själva bör talerätten i ställettillkomma deras förmyndare. har ingen erinranmot förslagen vidgning av tillämpningsområdet vad gäller arbete under vård ianstalt. Det konstateras att förslaget innebär att arbetsmiljölagen i principblir tillämplig även på arbete som utförs i terapeutiskt syfte. Socialstyrelsenunderstryker vikten av att regler om samverkan ges vidaste möjliga tillämpninginom såväl kriminalvården som socialvården. Särskilt angeläget anses det vara ide fall då syftet med vården bl. a. är att göra de intagna psykiskt ochsocialt bättre skickade att aktivt ta del i samhällslivet. Socialstyrelsenmenar att ställning måste tas till former och befogenheter för skyddskommittéoch skyddsombud bland vårdlagarna. ställer sigoförstående till att huvudmannen för institutionsvården får så stortinflytande över i vilken ut- Prop.1976/77:149 52 sträckninglagen skall tillämpas. Enligt rådets åsikt kan en tillämpning avarbetsmiljölagens samverkansregler bidra till att institutionsmiljön anpassasefter samhället utanför och att de intagna ges en aktiv roll med möjlighet tillansvar för sin egen situation. Vad gäller vård i eget hem förutsättersocialstyrelsen att arbetsmiljölagen även skall omfatta av kommun anställdpersonal som utför arbete i sitt eget hem, t. ex. dagbarnvårdare. LOunderstryker att den som utnyttjar annans arbetskraft så långt det är praktisktmöjligt bör ha skyldighet att tillse att arbetet kan ske i entillfredsställande arbetsmiljö. Denna skyldighet måste enligt LO:s uppfattninganses omfatta skyldighet att vidta speciella åtgärder för t. ex. kommunalt anställdasom arbetar i hem. påpekar att hemsjukvården till stor dellämnas av anförvanter. Deras arbetsinsats sker i praktiken ofta utan ordnadearbetstider och i en miljö som är anpassad efter kraven på ett trivsamt hemsnarare än på en god arbetsmiljö för hemsjukvårdaren. Med tanke på att denöppna hemsjukvården kommer att öka och på att hemsjukvårdarnasjälvklart skall arbeta under goda betingelser är det enligt rådet angelägetatt samma krav på arbetsmiljö ställs för denna grupp av arbetstagare. De handikappadesriksförbund föreslår att arbetsgivareansvaret för den som arbetar inomhemsjukvård läggs hos det samhällsorgan som betalar ut hemhjälps-ochhemsjukvårdsbidrag. Kommunförbundetunderstryker utredningens förslag att inspektionsbesök i hem skall ske endastpå begäran av part eller om annars särskild anledning föreligger. att skyddsombud inte av arbetarskyddsskälbör besöka åldringar eller sjuka personer som vårdas i hemmet annat än när detär påkallat av särskilda omständigheter och under alla förhållanden först eftermedgivande av vårdtagaren. Kriminalvårdsstyrelsenframhåller att de intagnas möjligheter att själva kunna påverka sina allmännaarbetsförhållanden till viss del begränsas av de särskilda förhållandena påkriminalvårdens område sådana de reglerats i lagen (1974:203) om kriminalvård ianstalt och i andra kriminalvårdsförfattningar. Styrelsen delar emellertidutredningens uppfattning att i princip samma krav beträffande arbetsmiljön börgälla för de intagna som för arbetstagare. påpekas att de anställdasinom kriminalvården och de intagnas krav på en god arbetsmiljö ibland är svåraatt förena, vilket förhållande kan komma att förorsaka vissa problem vidtillämpningen av den föreslagna arbetsmiljölagen. När det gäller medverkan idet lokala skyddsarbetet anser styrelsen liksom utredningen att sådan bör kunnaingå som ett led i rehabiliteringen av intagna. Styrelsen har sedan en tidtillbaka sökt skapa fömtsättningar för samverkan. Skyddsfrågor, som intagna haransett vara betydelsefulla, har tagits upp i arbets-, förtroende- eller 1976/77: 149 53 anstaltsråd.Frågor av större vikt har vidarebefordrats till skyddskommittén. Vid frågornasbehandling i skyddskommittén har intagna deltagit som adjungerade ledamöter.Med ledning av vunna erfarenheter avser styrelsen att utvecklaformerna för samverkan med de intagna. 1 fråga om såväl elever och vårdtagare som värnpliktigaunderstryker LO vikten av att regler om samverkan anpassade till respektiveområdes speciella villkor ges vidaste möjliga till-lämpning. Detta ansessärskilt viktigt inom elevområdet och delar av vårdområdet. Med hänsyn tillvikten av att dessa regler i möjligaste mån överensstämmer med reglerna iarbetsmiljölagen anser LO att uppgiften att meddela föreskrifter om samverkaninom de olika områdena bör fullgöras av arbetarskyddsstyrelsen. TCO ser mycket positivt på att lagstiftningen omarbetsmiljön görs i princip tillämplig på hela försvarsmakten, civilförsvaretoch totalförsvaret i övrigt. TCO finner inget behov av särreglering och avvisarutredningsmajoritetens förslag på denna punkt. De synpunkter som framförts ireservation beträffande försvaret delas helt av TCO. ÖB konstaterar med tillfredsställelse attutredningen poängterar att kraven på arbetsmiljö och säkerhet inom det militäraförsvaret skall tillgodoses på samma sätt som inom samhällets övriga delar.Detta överensstämmer helt med ÖB:s grundsyn. Försvarsmaktens uppgifter är docki vissa avseenden särpräglade. Förberedelser görs i fred för förhållanden somsaknar motsvarighet i det normala fredssamhället. Utredningen har enligt ÖBuppmärksammat detta problem på ett i huvudsak tillfredsställande sätt. Vadgäller de grupper som arbetsmiljölagen skall omfatta framhåller ÖB attförtidsinskriven värnpliktig bör jämställas med andra värnpliktiga och ejbetraktas som minderårig samt att personal ur hemvärnet ochfrivilligorganisationer bör anses som arbetstagare i samma utsträckning somvärnpliktiga. Mot huvudregeln att arbetsmiljölagen skall gällaäven för civilförsvaret har ingen erinran. Styrelseninstämmer i den grundsyn ÖB har redovisat för arbetarskyddet inomförsvarsmakten och anser att den är tillämplig även för civilförsvaret. ÖB har angående förhållandena vid olika krislägenanfört följande. Det är av synnerlig vikt att förhållandena vid krig, krigsfaraeller eljest under utomordentliga, av krig föranledda förhållanden entydigtregleras. ÖB förutsätter att syftet med den föreslagna arbetsmiljölagen iförsta hand är att reglera förhållanden i fred och att tillämpningsföreskrifterutfärdas så att beredskapsåtgärder m. m. smidigt och snabbt kan vidtas. Förberedskap och krig måste tillämpningsföreskrifter vara klara då lagen börjartillämpas. Vidare utför ett stort antal myndigheter, organisationer ochföretag fortlöpande en planering för verksamhet under Prop.1976/77:149 54 beredskapstillstånd och krig. Vid denna planläggningförutsätts enligt olika centrala myndigheters direktiv ofta forcerad produktionunder andra förhållanden än de ordinarie. ÖB anser att lagtexten bör preciserasi dessa avseenden. Även framhåller attarbetsmiljölagens bestämmelser, träffade avtal om arbetstid etc. inte kanefterlevas eller beaktas i ett krigsorganiserat samhälle och att lagtexten börkompletteras i detta hänseende. Liknande synpunkter anförs av SAF,i samt , och länshandelskammare. och ÖB har medstöd av 23 § upphandlingskungörelsen (1973: 600) gemensamt utarbetatföreskrifter och anvisningar beträffande säkerhetsskydd kring upphandling ellerarbete för statens behov, som med hänsyn till rikets säkerhet bör hemlighållas(f970). ÖB framhåller att bestämmelserna i sammandrag innebär attleverantör eller entreprenör genom avtal med statlig myndighet ställer helaeller vanligen delar av företaget under motsvarande regler som gäller förstatsmyndighet enligt kungörelsen (1966: 273) om säkerhetsskydd vidstatsmyndigheter (ändrad : 106). Samma bestämmelser som utredningenföreslår i fråga om försvaret måste enligt ÖB gälla sådant företag eller del avföretag i fråga om skyddsombud och tillsynsorganisations verksamhet. Det ärnämligen nödvändigt alt projekt får samma säkerhetsskydd oavsett omverksamheten under olika skeden bedrivs inom försvarsmakten eller hosleverantör eller entreprenör. Detta har enligt ÖB betydelse även för avregeringen godkända samarbetsprojekt med andra länder. ÖB finner detnödvändigt att arbetsmiljölagen utformas så att säkerhetsskyddet även vid s. k.SUA-arbete kan upprätthållas på motsvarande nivå som inom försvarsmakten. Vad gäller strålskyddsfrågor harstrålskyddsinstitittet inga invändningar mot tanken att arbetsmiljölagen iprincip skall gälla alla former av arbete för att säktrställa att inga luckoruppstår. anför att anstalten delar utredningensuppfattning att arbetsmiljölagen bör göras generellt tillämplig för skydd motskada som orsakas av joniserande och icke joniserande strålning. ÄvenAktiebolaget ansluter sig till utredningens förslag attstrålskyddsfrågor inordnas i arbetsmiljölagen. Undantaget i arbetsmiljölagen förarbete i arbetsgivarens hushåll bör enligt LO uttryckas med en hänvisning tilllagen om arbetstid m. m. i husligt arbete. Enligt LO bör vidare en anpassningske av denna lag till de föreslagna reglerna i arbetsmiljölagen. Exempelvis börtidsgränserna för rätt till sammanhängande veckoledighet ocharbets-tidsmaximeringen för minderåriga i husligt arbete ses över. Arbetsmiljölagens undantag i fråga om skeppstjänst börenligt Prop.1976/77:149 55 LO direkt hänföras till arbete som omfattas av lagen omsäkerheten på fartyg. påpekar nödvändigheten av enklarare gränsdragning än f. n. mellan den allmänna arbetarskyddslagstiftningenoch den lagstiftning som reglerar sjöfarten. framhålleratt lagen om säkerheten på fartyg gäller örlogsfariyg endast såvitt regeringenförordnar därom. Detta har ej skett. Chefen för marinen och verket utredergemensamt i vilka avseenden lagen om säkerheten på fartyg skall varatillämplig vid skeppstjänst och vilka verksamheter inom försvarsmakten somskal! hänföras till skeppstjänst. Dessa frågor bör enligt verket vara regleradenär arbetsmiljölagen träder i kraft. Enligt talar övervägandeskäl för att låta örlogsfartyg i princip omfattas av lagen om säkerheten påfartyg. Därvid måste emellertid en bedömning ske i vilken omfattning lagen börgälla för dessa fartyg. TCO understryker vikten av att åtgärder i nu berördaavseenden vidtas eftersom nuvarande vaga bestämmelser är klartotillfredsställande. Metallindustriarbetareförbundetframhåller atl arbetsmiljölagen bör gälla för icke-ombordanställda som arbetarpå fartyg utanför landets gränser, t. ex. montörer som medföljer påjungfruresan för slutjusteringsarbeten. Sådana kategorier av arbetstagareomfattas nu varken av arbetarskyddslagen eller lagen om säkerheten på fartyg.Skulle det inte vara möjligt att låta dessa grupper omfattas avarbetsmiljölagen, bör de enligt förbundets åsikt i arbetsmiljöfrågorjämställas med ombordanställda. noterar alt denpersonal vid som arbetar med fartygsradio gärna skulle se attarbetsmiljölagen kan tillämpas även vid deras arbete på svenska fartyg ifrämmande hamn eller till sjöss.