prop · G003149 · 1976-12-31 00:00:00 — Vad yrkesinspektionen kan göra är enligt utredningen attta upp sådana frågor till diskussion och göra parterna på arbetsställetuppmärksamma på dem. Det framhålls att redan detta kräver en allmän kunskap ommänskliga relationer hos de inspekterande tjänstemännen som bör tillgodoses iarbetarskydds-verkets interna utbildning. Utredningen framhåller vidare att iarbetarskyddsstyrelsens författnings- och tillsynsarbete måste beaktas desärskilda arbetarskydds-frågor som avser personer med arbetshandikapp av olikaslag och de särskilda risker som invandrare löper på grund av språksvårigheteroch ovana vid arbetsförhållandena. För yrkesinspektionens del kommerhandikappfrågor in som ett led i det ordinarie tillsynsarbetet. Vid förhandsgranskningav lokaler m. m. måste de synpunkter som föranleds härav hållas aktuella. Detanses angeläget att distrikten samverkar med arbetsmarknadsmyndigheterna ideras ansträngningar att skapa handi-kappanpassade arbetsplatser. Dehandikappades liksom invandramas problem bör av arbetarskyddsmyndighetemabeaktas vid en samlad syn på arbetsmiljön. I den utsträckning detta fömtsätterspeciella insikter hos tillsynsorganen bör enligt utredningen sådana kunskapergenom arbetarskyddsstyrelsen spridas till samtliga tjänstemän på distriktenmed inspekterande verksamhet. har enligt förslaget inte att taupp frågor som ligger utanför arbetsmiljön även om de i praktiken har betydelseför förhållandena på arbetsställena. Det kan t. ex. gälla vissa förläggningarsbeskaffenhet, problem för anställda med småbam när det gäller barntillsynenunder arbetstid, frågor om arbetsplatsens belägenhet i för- 1976/77:149 153 hållandetill bostaden och andra förhållanden av en mera allmän sam-hällskaraktär. I denmån svårigheter på arbetsstället direkt synes vara beroende av sådana faktorerkan det emellertid enligt utredningen vara lämpligt att yrkesinspektionenvidarebefordrar sina iakttagelser till de myndigheter, som har att tillse förhållandeti fråga. Enligt förslaget utvidgasarbetarskyddslagstiftningens tillämpningsområde bl. a. till att omfatta delsarbete som utförs i arbetstagarens hem, dels arbete som utförs av medlem avarbetsgivarens familj och är förlagt till arbetsgivarens hem eller är atthänföra till jordbruk, dels visst arbete av ensamföretagare. Utvidgningeninnebär enligt utredningen inte att dessa nya områden bör bli föremål förtillsyn från yrkesinspektionens sida i samma utsträckning som andraarbetsställen. Tvärtom bör yrkesinspektionen i dessa fall i regel inskränka sigtill att ingripa vid begäran från berörd arbetstagare eller ensamföretagareeller i fall där en ensamföretagare utsätter andra för fara genom attåsidosätta arbetsmiljölagen. Utredningen föreslår mot denna bakgrund enbestämmelse i arbetsmiljöförordningen att mspektionsbesök i fråga om arbete somutförs i hem skall ske endast på begäran av part eller om armars särskildanledning förehgger. I fråga om de kommunala tillsynsmännen betonarutredningen nödvändigheten av nära kontakter mellan dessa ochyrkesinspektionen. Det anses också angeläget att satsa mera på utbildningen. I samband med reform avarbetarskyddslagstiftningen upphörde ett antal specialmspektioner ochtillsynen övergick till allmänna yrkesinspektionen. Enligt utredningensuppfattning bör denna utveckling nu fullföljas. Arbetarskyddstillsynen påolika områden anses sålunda böra ligga samlad inom arbetarskyddsstyrelsen ochallmänna yrkesinspektionen. Det kan enligt utredningen på samma gång vara enfördel om särskilda expertmyndigheter svarar för vissa säkerhetsfrågor somberör skyddet för såväl de anställda som allmänheten eller naturen. Avorganisatoriska skäl kan det sålunda vara ändamålsenligt att en myndighet pådetta sätt får möjlighet att koncentrera sin verksamhet inom ensäkerhetssektor. Vad gäller arbetarskyddet bör dock alltid finnas ettsistahandsansvar hos arbetarskyddsmyndigheterna. Mot denna bakgrund föreslår utredningen att ävensprängämnesinspektören och vissa tjänstemän vid industriverket och statenselektriska inspektion upphör att vara specialinspektörer inomyrkesinspektionen. vid sprängämnesinspektionen anses dock börafinnas kvar. Utredningen framhåller att specialinspektörernas tillsyn ävenhittills i praktiken skett utifrån de speciella säkerhetslagstiftningama. Dessakvarstår enligt förslaget och därmed bör någon större förändring inte kommatill stånd av berörda myndigheters tillsynsområden. Utrednmgen konstaterar att allmännayrkesinspektionen inte har tillräckliga resurser för tillsyn av explosivaoch brand- 1976/77: 149 154 farligavaror inom den sektor som redan enligt gällande gränsdragningsföreskriftervilar på inspektionen. Denna tillsyn kräver kunskaper och erfarenhet på detkemiska området. Behovet av tillsyn på detta område bör därför beaktas vidavvägningen av antalet tjänstemän inom inspektionen med särskilda sådanakunskaper. Arbetarskyddstillsynen på det elektriska området ärsådan den f. n. bedrivs inte fullt tillfredsställande enligt utredningensuppfattning. Utredningen framhåller att detta är en av de faktorer som måstebeaktas vid utbildning och dimensionering av yrkesinspektionens personal. Enligt förslaget till arbetsmiljölag slopasarbetarskyddslagens undantag vad gäller skydd mot skada som orsakas avjoniserande strålning. I fråga om tillsynen på strålskyddsområdet anförutredningen att tillsynsansvaret primärt bör ligga på statens strålskyddsinstitut.Reglering av strålskydd bör emellertid vid behov kunna ske inom arbetsmiljölagstiftningensram i den mån verkningarna ger sig till känna inom arbetslivet.Arbetarskyddsstyrelsen bör härvid kunna vända sig till expertmyndigheten ifrågor som kräver speciell sakkunskap. Viss tillgång till sakkunskap inomstrålskyddsområdet fordras emellertid enligt utredningen även hos styrelsen.Vad gäller yrkesinspektionen synes främst böra ske en ökad satsning påintemutbildning i strålskydd för de inspekterande tjänstemännen. Utgångspunktenför yrkesinspektionens tillsyn bör vara arbetsmiljölagen och med stöd däravmeddelade föreskrifter. I fall där skyddsombud har avbrutit arbete på grund avstrålningsfara skall med den föreslagna uppläggningen anmälan gå till yrkesinspektionenför ställningstagande. Med hänsyn till den föreslagna utvidgningen avtillsynsområdet framhåller utredningen också att arbetarskyddsmyndigheternabehöver tillgång till sakkunskap på det militära området. Vad gäller frågan omtillträde till arbetsställe för utövande av tillsyn inom detta område erinrasom möjligheten att företa personkontroll enligt personalkontrollkungörelsen(1969:466, ändrad : 110). En avvägning mellan arbetarskyddets behovav information och säkerhetssynpunkter är enligt utredningen nödvändig i varjesärskilt fall. Bedömningen bör ske så att det undviks att en eller någratjänstemän inom tillsynsorganisationen får en bred insyn i hemligaförhållanden inom stora delar av landet. Utredningen framhåller vidare att samordningsbehovvad gäller kemiska produkter föreligger för arbetsmiljön, den yttre miljön ochkonsumentmiljön, varjämte speciella frågor finns med anknytning tilllivsmedelsverkets och myndighetsområden. Det synes gynnsamt attsamordnmgsuppgiften kan anförtros en fristående myndighet som dessutom gesansvaret för allmänna produktfrågor såsom allmän kartläggning av förekommandekemiska produkter, klassificering av hälso- och miljöfarliga varor samtbasmärkning. Det kan också vara Prop.1976/77:149 155 ändamålsenligt att inom denna myndighet förlägga sådanafrågor där tyngdpunkten markerat ligger inom flera miljösektorer såsom falletär med bekämpningsmedel, över huvud torde enligt utredningen frågor omingripanden med generella krav som riktar sig mot flera hanteringsledlämpligen böra avgöras av samordnande myndighet där en samlad värdering kangöras utifrån hänsyn till både arbetsmiljö och yttre miljö. Utredningen har från olika myndigheterinhämtat yttranden hur tillsynen av transport av farligt gods på väg fungerar.I anslutning härtill konstaterar utredningen att nuvarande reglering inomproduktkontrollagstiftningens ram i princip tillgodoser de skilda behov somhär föreligger. Tillämpningen av systemet synes dock ännu så länge varabehäftad med vissa brister. Utredningen förordar att en förstärkning avinsatserna för produktkontroll kommer även transportsidan till godo. Vidarebetonas att uppdelningen på skilda lagstiftningsområden och tillsynsmyndigheterär ogynnsam vad gäller explosiva och brandfarliga varor. torde böraeftersträvas att helt föra in dessa varor under lagen om hälso- och miljöfarhgavaror. Till utredningen har överlämnatskommitténs för samordning av laboratorieresurserna vid arbetarskyddsstyrelsenoch (LABAN:s) betänkande (DsA 1974: 3) Institut förmiljömedicin jämte remissyttranden. anför med anledninghärav att spännvidden av den forsknings-, utrednings- och dokumentationsverksamhetsom måste ligga till grund för bedömningar och beslut inom produktkontrollensvårligen kan fångas in inom ett laboratorium eller institut. Utredningen kandärför inte ansluta sig till LABAN:s förslag att inrätta ett produktkontroll. I stället förordas att omgivningshygieniska avdelningenknyts organisatoriskt till och där bildar ett laboratorium förmiljömedicinska frågor. Denna fråga bereds f. n. inom . Utredningen betonar attarbetarskyddsstyrelsen måste få tillräckliga forsknings- och utredningsresurserför produktkontroll. Särskilt angeläget från produktkontrollsynpunkt ansesvara att få till stånd en förstärkning av de toxikologiska resurserna. Därjämtebetonas angelägenheten av att verksamheten vid den arbetsmedicinskaavdelningen byggs ut med avseeende på såväl medicinsk epidemiologi somstatistik. Utredningen tillägger att förstärkningar behövs också inomuniversitets-och högskoleorganisationen där olika arbetsvetenskaper intehar den bredd som erfordras för en aktiv produktkontroll. I fråga om hissar föreslårutredningen att fasta hissar och hknande transportanordningar i princip förs inunder byggnadslagstiftningen och att arbetarskyddsmyndigheternas tillsynbegränsas att bara gälla gmv-hissar och tillfälligt anordnade hissar påarbetsplatser. framhålls att samtliga förhållanden på arbetsställenabör omfattas av arbetsmiljölagen, varför arbetarskyddsmyndighetema även ifråga om fasta 1976/77:149 156 hissarbör ha ett ansvar på samma sätt som i andra fall där annan myndighet harsärskilt områdesansvar. Remissinstanserna ger följande allmänna synpunkterpå organisationen av arbetarskyddsmyndigheterna. LO delar utredningens uppfattning att en kraftiguppmstning måste ske av arbetarskyddsmyndigheterna. LO anser sig i likhet medutredningen inte ha möjlighet att närmare gå in på bedömningen av vilkaresursökningar som behövs. Det bör enligt LO prövas om skäl föreligger att vidrekrytering till arbetarskyddsstyrelsens tillsynsavdelning tillföra denpraktiska kunskap och erfarenhet som finns hos exempelvis kvalificeradeskyddsombud. Vidare bör övervägas lämpligheten av att ändrayrkesinspektionsnämndernas sammansättning så att arbetstagama får majoritet. Även TCO framhåller att det i hög grad kommer attbero på arbetarskyddsstyrelsen, om förväntningarna på den nya lagstiftningenskall infrias. Enligt TCO:s bedömning synes arbetarskyddsstyrelsen sakna deadministrativa resurser som erfordras för en långsiktig verksamhetsplanering.Mot derma bakgrund anser TCO det angeläget att en översyn av verksamhetensker. TCO föreslår att regeringen ger statskontoret i uppdrag att verkställddeima översyn. Arbetet bör bedrivas i nära samarbete med statens personalnämnd,och statens personalutbildningsnämnd och i samverkan medberörda personalorganisationer. Vidare anser TCO att arbetstagarrepresentationeni arbetarskyddsstyrelsen och yrkesinspektionsnämnderna bör förstärkas med hänsyntill den utveckling som pågår vad gäller sammansättning av skyddskommittéeroch företagshälsovårdsorgan. Beträffande konsekvenserna av utredningsförslagetför arbetarskyddsverkets personal hänvisar TCO till yttrande av avdelning 301ST- Arbetarskydd som lägger fram förslag till handlingsprogram i följandepunkter. Verket måste tillsammans med personalorganisationernafastställa hur stor tillväxt som verksamheten praktiskt klarar av. Frånstatsmakterna måste försäkringar skaffas om den ungefärliga tillväxttakt somär samhällsekonomiskt tänkbar så att långsiktig planering är möjlig. Medutgångspunkt i tillväxttakten fastställs hur stor eller liten del av arbetsmiljöutredningensmålsättningar som verket praktiskt kan klara samt tidsplaner för olika steg.Det interna planerings- och rationaliseringsarbetet prioriteras. Den internautbildning som är eftersatt för främst arbetarskyddsstyrelsens personal måsteintensifieras. En attitydundersökning företas av personalens attityder till ochtrivsel i arbetet. För arbetsmarknadspartema klargörs att det övervägandeansvaret i arbetsmiljö-frågorna ligger hos parterna samt vad man i praktikenkan fordra av yrkesinspektionen. 1976/77: 149 157 SFO ansluter sig också till utredningensuppfattning att en fortsatt kraftig förstärkning av arbetarskyddsmyndigheternasresurser är nödvändig. Organisationen finner det angeläget att inom eller ianknytning till arbetarskyddsstyrelsen ett bredare instrument tillskapas medliknande funktion som produktkontrollnämnden, där även representanter förtillverkare av kemiska produkter skulle ingå. Kemikontoret och FöreningenBekämpningsmedelsleverantörer framhåller som angeläget att inomarbetarskyddsstyrelsens verksstyrelse bereds plats för den industri som hardirekt anknytning till de kemiska riskerna i arbetslivet. Även KF-KFO tar uppfrågan om representation. Med hänsyn lill kooperationens ställning inom t. ex.detaljhandelsområdet anses motiverat att kooperationen blir representerad iarbetarskyddsstyrelsens verksstyrelse och yrkesinspektionsnämndema, åtminstonenär frågor som berör kooperativa företag behandlas. Arbetarskyddsstyrelsen konstaterar att kraven påstyrelsen och yrkesinspektionen kommer att skärpas väsentligt om denföreslagna lagstiftningen genomförs. får dessa myndigheters åtgärderen allt större betydelse för enskilda människors och företags situation. Ävendetta gäller ökade krav på resurser. I samma riktning verkar de storautvidgningar som föreslås i lagens tillämpningsområde liksom önskemålen om attnya typer av miljöfaktorer, såsom t. ex. de psykosociala faktorerna, skallbeaktas. Likaså ökar kraven på forskning som kan ge behövligt underlag förtillsyns- och föreskriftsarbetet. Den nya lagstiftningen kommer också attmedföra ett stort utbildningsbehov såväl för styrelsens och distriktenspersonal som för olika grupper inom arbetslivet. En stor del av arbetet meddenna utbildning och information kommer att falla på tillsynsmyndigheterna. Detanses uppenbart att för de nya uppgiftema behövs betydanderesursförstärkningar. Styrelsen har i sin anslagsframställning för budgetåret1977/78 lagt fram förslag om en etappvis utbyggnad av arbetarskyddsverket. Ävensedan förstärkningar tillförts verksamheten kommer det dock att ta avsevärdtid innan arbetsmiljölagens intentioner helt kan förverkligas. Detta börbeaktas bl. a. då det gäller att fastställa övergångsbestämmelser till den nyalagstiftningen. Vidare framhåller arbetarskyddsstyrelsen attarbetsmiljölagen föreslås gälla också arbete som omfattas av tillsyn enligtvissa andra lagar och som övervakas av särskilda tillsynsmyndigheter. För attdet i dessa fall inte skall uppkomma gränsdragningsproblem mellan de olikatillsynsmyndigheterna måste ett nära samarbete komma till stånd mellan dessa isyfte att klarlägga hur tillsynsarbetet skall fördelas. Detta understryks ävenav bl. a. , planverket, och . Statskontoret betonar med anledning av deföreslagna utvidgningama av tillsynsansvaret vikten av attarbetarskyddsmyndigheterna organise- 1976/77:149 158 rasså att de besitter den kompetens som arbetsmiljölagen förutsätter. Deorganisatoriska frågor rörande arbetarskyddsverket som aktualiseras genom denföreslagna lagstiftningen bör föranleda en allmän översyn avarbetarskyddsverkets organisation. En sådan översyn anses också böra omfattafrågor om den närmare arbetsfördelningen inom arbetarskyddsverket på centraloch regional nivå samt mellan verket och andra myndigheter påarbetsmiljöområdet. I "arbetsmiljösystemet" ingår förutom statligamyndigheter även vissa kommunala tillsynsmän samt arbetsmarknadens parter,företag, förvaltningar m. fl. Frågan vilken roll arbetarskyddsverket skall ha idetta system borde mer utförligt ha diskuterats av utredningen.Arbetarskyddsstyrelsen och yrkesinspektionen bedriver i samråd medriksrevisionsverket ett utvecklingsarbete avseende verksamhetsplaneringen. Dennya arbetsmiljölagen innebär att behovet av planering kommer att Öka. Arbetetmed en organisationsöversyn torde emellertid bli för krävande att klara av inomramen för det ordinarie budgetarbetet. Ett alternativt sätt kunde därför varaatt låta en särskild utredningsgrupp med representanter för arbetarskyddsverketoch andra intressenter utreda dessa frågor och att samordna detta arbete med pågåendeförsök att utveckla en lämplig programstruktur för arbetarskyddsverketsverksamhet. Statenshandikappråd framhåller att tillräcklig personal med kännedom omhandikappfrågor måste finnas inom arbetarskyddsverket. Vidare betonas att desom är ansvariga för arbetsmiljöns utformning kan hämta värdefull kunskap omkrav och behov hos handikapporganisationerna. menar att den goda ansats som finns i förslaget till storadelar förutsätter en organisation som är kapahel att tillgodose dehandikappades intressen såväl vid utarbetande av tillämpningsföreskrifter somvid tillsynen ute i distrikten. För att säkerställa en utvecklmg i rättriktning krävs att handikapprörelsen får representation i arbetarskyddsverketsledning. ÖBhar i princip uiget att erinra mot förslaget att tillsynen av arbetsmiljön inomförsvaret skall åvila arbetarskydds-styrelsen och yrkesinspektionerna. Militärrepresentant anses böra ingå i yrkesmspektionsnämnd vid behandling av frågorinom försvarsmakten. Av utredningen angivna principer rörande tillsynen avverksamheten inom försvaret biträds även av somframhåller betydelsen av en nära samverkan mellan arbetarskyddsstyrelsen ochyrkesinspektionen å ena sidan samt försvarets centrala och regionalalednmgsorgan å andra sidan. På så vis kan tillsynsmyndigheten vid inspektionerinom specialområden, där egen sakkunskap ej disponeras, biträdas av personalfrån försvarsmakten. I anslutning till utredningens uttalande om tillträde förtillsyn inom försvarsanläggning framhåller ÖB att personalkontroll enligtpersonalkontrollkungörelsen är endast en 1976/77:149 159 avflera delar i personbedömning vid tjänstetillsättning. Samråd mellan ÖB ocharbetarskyddsstyrelsen måste ske i ett tidigt skede när det gäller attfastställa ansvarsområden för tjänsteman inom tillsynsorganisationen. Remissinstanserna ger följande synpunkter påarbetarskyddsstyrelsens författningsverksamhet. LO framhåller att utredningens förslag angåendeförhandsgranskning kommer att ställa stora krav på myndigheten att klara av denmångfald av föreskrifter som erfordras för att i detalj reglera vad som ärlagens allmänna målsättning för arhetsmiljöförhållandena. Eftersom myndighetensföreskrifter är av så avgörande betydelse för att erhålla en genomgripandeförändring av arbetsmiljön, inte minst vad gäller de områden som de direktstraffsanktionerade föreskriftema omfattar, fömtsätter LO att dessaföreskrifter kommer att utarbetas i nära samråd med de fackligaorganisationema. Det måste klart uttryckas i lagen att arbetstagarpartema skallha rätt att delta vid utarbetandet av föreskrifter och ändringar i dessa. ÄvenTCO anser det angeläget att partssamarbetet byggs ut i författningsarbetet.Viktigare författningsarbete bör enligt SAF:s mening ske i kommittéer meddeltagande av representanter för arbetarskyddsstyrelsen och arbetsmarknadensparter, eventuellt med komplettermg av fristående experter. Föreningenunderstryker att det måste klart framgå av den aktuella författningen om ettpåbud är straffsanktionerat eller ej. Enligt arbetarskyddsstyrelsen är det för styrelsensföreskriftsarbete väsentligt att ett nära samarbete kommer till stånd mellandels styrelsens tekniska, medicinska och juridiska experter, dels arbetsmarknadensparter och andra intressenter. Detta arbete kommer enligt styrelsen att blimycket resurskrävande. förutsätter ett nära samarbete medarbetaiskyddsstyrelsen vid utarbetande av föreskrifter och anvisningarbeträffande lokaler liksom i skyddsfrågor på skolans område och rörandeminderåriga. anser det vara av största vikt att ävenstyrelsen bereds tillfälle att delta i författningsarbetet påundervisningsområdet. understryker att fömtsättningar måsteskapas för samråd i författningsfrågor även mellan sjukvårdshuvudmännen ocharbetarskyddsstyrelsen. framhåller starkt att ett samråd med arbetarskyddsstyrelsenoch yrkesinspektionen vid utformningen av anvisningar m.m. till lagförslagetsrambestämmelser är angeläget. Även LRF framför mot bakgrunden av den föreslagnalagstiftningens vidgade tillämpningsområde ett bestämt önskemål om att få medverkai arbetarskyddsstyrelsens författnings-verksamhet. Arbetarskyddsstyrelsen konstaterar vidare att detfinns en mängd bestämmelser inom försvaret i form av föreskrifter, reglementen,övningsbestämmelser, instruktioner m. m. Förslaget till arbetsmiljölag inne- 1976/77:149 160 bären betydande utvidgning av arbetarskyddsmyndighetemas tillsyn på det milhäraområdet. Det torde efter hand bli nödvändigt att göra en prövning av om de nubeskrivna bestämmelserna erbjuder betryggande säkerhet i arbetsmiljölagensmening. ÖB framhåller att arbetarskydds-styrelsens tillämpningsföreskriftermåste utarbetas i nära samverkan med försvarsmakten och med beaktande av despeciella förutsättningar som gäller för försvaret. Fortifikationsförvaltningenanför att verket måste ha möjlighet att inom sitt område aktivt medverka vidutarbetande av följdförfattningar. Enligt uppfattningär frågan om samordning av författningsarbetet utomordentligt viktig. SIS understryker utredningens uttalande ombetydelsen av standardiseringsorganens medverkan i författningsarbetet.Frågan om arbetstagarrepresentation i standardiseringskommittéer har i vissutsträckning redan uppmärksammats av SIS. Ettflertal remissinstanser behandlar utredningens förslag om spridning m. m. avarbetarskyddsstyrelsens författningar. LO biträder utredningens förslag attarbetarskyddsstyrelsens författnmgar skall vara tillgängliga för dem som ärsysselsatta i skyddsarbetet och att författningarna skall tillhandahållas utankostnad. Utredningens förslag att de föreskrifter som arbetarskyddsstyrelsenmeddelar skall tillhandahållas gratis tillstyrks vidare av bl. a. TCO, SAF,arbetarskyddsfonden, , ,produktkontrollnämnden och strålskyddsinstitutet. understrykerstarkt vikten av snabb och lättfattiig information ut till arbetsplatsema omde materiella regler som omfattas av straffbestämmelser. Lantbruksstyrelsenanser det inte vara rimligt att berörda företagare skall behöva skaffa allaanvisningar, meddelanden m. m. som berör jordbruk resp. trädgårdsskötsel. Någonform av förenklad och anpassad skriftlig information torde vara nödvändig.Enligt SIS måste standard, till vilken arbetarskyddsstyrelsen hänvisar i sinaföreskrifter, köpas från SIS eller alternativt, om standarden tas in t. ex. sombilaga i styrelsens författning, SIS kompenseras härför. Denna fråga synesenklast kunna lösas genom överenskommelse mellan arbetarskydds-styrelsen ochSIS i varje enskilt faU. erinrar om attarbetarskyddsstyrelsen har inlett en verksamhet med att ge ut sammanfattningarav en del av styrelsens anvisningar i broschyrform. I några fall har dessaöversatts till invand-rarspråk. Enligt verkets uppfattning måstearbetarskyddsstyrelsen i fråga om varje anvisning beakta invandramas behov avinformation. Om det skall vara möjligt att fullgöra infonnationsuppgiftemagentemot invandrama är det enligt invandrarverket nödvändigt att förstärka arbetarskyddsmyndigheternasresurser både centralt och regionalt.