prop · G00325 · 1976-12-31 00:00:00 — 1975/76: 61, SkU 1975/76: 26, rskr 1975/76: 101,SFS 1975:1147, 1149). Syftet med bestämmelsema har varit att stimuleranäringslivels maskminvesteringar. Såväl avdraget som bidraget har begränsatstiU anskaffningar eUer tiUverkning som sker den 15 oktober1975den . När det gäller anskaffningar är det en förutsättningatt leverans skall ha skett inom nämnda period och att skriftligt avtal intehar upprättats före . Avdragetgörs i samband med taxeringen tiU statlig inkomstskatt för det beskattningsårunder vUket leverans eUer tiUverkning skett. Det utgår tUl näringsidkare somdriver rörelse, jordbruk eUer skogsbruk. Bidraget som är skattefritt utgårtiU samma kategorier näringsidkare som omfattas av rätten tiU avdrag men det äravsett att utgå endast i de fall där avdraget inte kan tiU fuUo utnyttjasskattemässigt. Bidraget kan ulgå för högst två beskattningsår och det får inteberäknas på en högre anskaffnings- eller tillverkningskostnad än 500 000 kr.för varje beskattningsår. På samma sätt som gäller för avdraget beräknasbidraget på de anskaffningar eller den tillverkiung som skett under ettbeskattningsår. Ansökan om bidrag prövas av . Avdragetoch bidraget uppgick ursprungligen tiU resp. av anskaffnings- ellertillverkningskostnaden. Det visade sig emellertid efter hand att det krävdesytterligare ålgärder för att öka efierfrågan på fraraför alltverkstadsindustrins produkter och ge extra stimulans åtnäringslivets maskininvesteringar. Mot denna bakgmnd fattade i vårasbeslut om en höjning av procentsatserna (prop. 1975/76: 150, SkU 1975/76: 67,rskr 1975/76: 407, SFS 1976: 390, 391). För investeringar som genomförs underperioden den 1 31 2 1976/77.1 saml Nr 25 1976/77: 25 18 december1976 höjdes således avdraget till och bidraget tiU av anskaffiungs-eUer tiUverkningskostnaderna. Som fömtsättning för att få tiUämpa dessa högreprocentsatser gäUer att skriftiigt avtal om leveransen inte har upprättatsresp. att tiUverkningen inte har påbörjats före . Vidriksdagsbehandlingen diskuterades att utsträcka giltighetstiden för avdragenoch bidragen till . Med hänsyn tUl svårighetema att vid dettUlfället överblicka den framtida konjunkturatvecklingen och risken föröverhettning i ekonomin föranledde frågan dock inte någon åtgärd frånriksdagens sida. Jag vUI emellertid i detta sammanhang påpeka att såvälskatteutskottet som finansutskottet hade understrukit vikten av en generösdispensgivning i de fall att leverans på gmnd av leveranssvårigheter inle kundeske förrän . Den lösning som sålunda valls, dvs.föreskriften om att leverans skall ha skett iförening med uttalandena om generös dispensgivning avseende det förstakvartalet , har medfört alt ett mycket stort antal företag har sökt dispenshos regeringen. Enavsaktning av den internationella konjunkturuppgången har gjort sig märkbarsedan mitten av . Denna avsaktning tycks bU något längre än vad somtidigare fömtsågs. Investeringsverksamheten inom väntas öka mednågon större kraft först . Detta påverkar den svenska industrins,främst verkstadsindustrins, exportmöjligheter. Den pubUceradekonjunkturbaromelern visar att verkstadsföretagensförväntningar om nya order inte har infriats. Bedönmingen avproduktionsutvecklingen för resten av innevarande år är också relativtpessimistisk. I förutses enproduktionsminskning för verkstadsindustrin innevarande år och en försiktigåterhämtning . Den låga utnyttjandegraden medför att behovet avarbetskraft kommer att bli begränsat. Iett längre perspektiv finns ett starkt behov att bygga ut den svenskaindustrins kapacitet genom ökade investeringar. För att återställa balansen ivåra utrikes betalningar måsle en ökning av kapaciteten inora exporterande ochimportkonkurrerande näringar komma tiU stånd. Enligt långtidsutredningmåste därmed näringslivets investeringar öka i en snabbare takt än vad som f.n. synes bli fallet både . Mot denna bakgrund har regeringenhelt nyUgen fattat beslut om frisläpp av investeringsfonderna förkonjunktumtjäraning för raaskin-investeringar under del . Föratt ge ytterligare stiraulans åt investeringar i raaskiner och inventarierförordar jag efter sararåd raed chefen för finansdeparteraenlet en raotsvarandeföriängning av tiden för utnyttjande av särskilt investeringsavdrag ochstatiigt investeringsbidrag. För investeringar börde förhöjda procentsatserna gälla, dvs. Prop.1916 fil: 25 19 föravdraget och för bidraget, fortfarande dock under förutsättning attskriftiigt avtal eUer tUlvérkningen inte ligger i tiden före den 1 maj 1976.Som villkor bör gälla att leverans sker . Dispens sominnebär en förskjutning av denna senaste leveranstidpunkt bör endast komma ifråga i rena undantagsfall, t. ex. om investeringen är av betydandestorleksordning och kan förväntas ge en betydande stimulanseffekt. För att gefull stimulanseffekt även för de mindre och medelstora företag som är hänvisadetill att utnyttja bidragsformen och för att skapa största möjliga likformighetmed avdragssystemet föreslår jag vidare att bidraget skaU kunna utgå för högsttre beskattningsår i stället för såsom hittiUs under högst två beskattningsår. De av mig föreslagnastimulansåtgärdema föranleder ändringar i 1 och 2 §§ lagen (1975: 1147) omsärskilt investeringsavdrag vid taxering till stadig inkomstskatt samt i 1 och2 §§ lagen (1975:1149) om statligt investeringsbidrag förinventarieanskaffning. Förslag tiU lagstiftning härom har utarbetats inomfinansdepartementet. Förslagen bör fogas till protokollet i delta ärende sombilagor A och B. Kostnaderna för bidragenbestrids från det i statsbudgeten under sjunde huvudtiteln upptagnaförslagsanslaget Bidrag tiU vissa investeringar. Detta anslag har med hänsyntill svårighetema att göra en tillförlitUg anslagsberäkning förts upp medett formellt belopp. Ej heller nu kan medelsbehovet beräknas med någon grad avsäkerhet. Anslagsbelastningen torde dock givetvis öka på grund av de nuföreslagna åtgärderna. Med hänvisning tUl vad jagnu har anfört hemstäUer jag att regeringen föreslår att antaga inomfinansdepartementet upprättade förslag till 1. lag om ändrmg i lagen (1975:1147) om särskilt investeringsavdrag vid taxering till statUg inkomstskatt, Iag om ändring i lagen (1975:1149) om statligt investeringsbidrag för inventarieanskaffning. 1976/77: 25 Bil.A. Lagom ändring i lagen (1975: 1147) om särskilt investeringsavdrag vid taxeringtill statlig inkomstskatt Härigenomföreskrives att 1 och 2 §§ lagen (1975: 1147) om särskUt invesleringsavdrag vidtaxering tiU statlig inkomstskatt skall ha nedan angivna lydelse. Fysisk eller juridiskperson, sora driver rörelse, jordbmk eller skogsbrak och sora under periodenden 15 oktober 1975den anskaffar eller tUlverkar raaskinereller andra döda inventarier avsedda för stadigvarande bmk i verksaraheten,äger vid taxering till statlig inkoraslskalt åtnjuta särskiltinvesteringsavdrag vid inkomstberäkningen för den förvärvskälla variverksaraheten ingår. Fysisk eller juridiskperson, som driver rörelse, jordbmk eller skogsbruk och sora under periodenden 15 oktober 1975den anskaffar eller tillverkar maskiner ellerandra döda inventarier avsedda för stadigvarande bruk i verksamheten, äger vidtaxering till statlig inkomstskatt åtnjuta särskilt investeringsavdrag vid inkomstberäkningenför den förvärvskälla vari verksamheten ingår. 2§i Särskilt investeringsavdrag utgör avanskaffningskostnaden för inventarier sora anskaffats somanges i 1 §. 1 fråga om inventarier, sora näringsidkaren tUlverkar själv,beräknas procentsatsen på den del av tUlverknmgskostnaden som nedlagts underperioden. Avdraget utgör av anskaffningskostnaden för inventarier sora levererats underperioden den 1 raajden under förutsättning att skriftiigtavtal om anskaffningen ej har upprättats före . I fråga orainventarier, som näringsidkaren tUlverkar själv, tUlärapas sistnämnda procentsatspå den del av tillverkningskostnaden som nedlagts den 1majden under förutsättning atl tillverkningen ej har påbörjatsföre . 1Senasle lydelse 1976:390. Avdraget utgör av anskaffningskostnaden för inventarier som levererats underperioden den 1 maj 1976den under förutsättning att skriftligtavtal om anskaffningen ej har upprättats före . I fråga ominventarier, som näringsidkaren tUlverkar själv, tillämpas sistnämndaprocentsats på den del av tUlverkningskostna-den som nedlagts under periodenden 1 maj 1976den under föralsättning att tillverkningen ej harpåbörjats före . 1976/77: 25 21 Avdragetgöres vid taxering till statlig inkomstskatt för det beskattningsår undervilket inventarierna har levererats eUer kostnaderna för tillverkningennedlagts. Avdraget får dock åtnjutas högst med belopp som svarar mot skillnadenmellan brattointäkten och övriga avdrag i förvärvskällan. Dennalag trader i kraft dagen efter den dag, då lagen eniigt uppgift på den utkommitfrån trycket i . 1976/77: 25 22 Lagom ändring i lagen (1975:1149) om statligt investeringsbidrag för inventarieanskaffning Härigenomföreskrives att 1 och 2 §§ lagen (1975: 1149) om statiigt investeringsbidragför inventarieanskaffnmg skall ha nedan angivna lydelse. 1§ Fysisk eller juridisk person, som Fysisk eller juridisk person, som driver rörelse, jordbmk eller skogs- driver rörelse, jordbruk eller skogs bruk och som den bruk och sora den 15 oktober 1975den 31 decem- 15 oktober 1975den ber 1976 anskaffar eller tillverkar 1977 anskaffar eller tillverkar ma- maskiner eller andra döda inven- skiner eller andra döda inventarier tarier avsedda för stadigvarande avsedda för sladigvarande brak i bmk i verksamheten, äger efter verksamheten, äger efter ansökan ansökan erhålla statligt investe- erhålla statligt investeringsbidrag ringsbidrag i enlighet med bestäm- i enlighet raed beslämmelsema i melserna i denna lag. Investeringsbidragenligt denna lag skall icke räknas som skattepliktig inkomst enligtkommunalskattelagen (1928: 370) och lagen (1947: 576) om statlig inkomstskatt. Investeringsbidragfår icke utgå om näringsidkaren för beskattningsår som anges i1 § kunnat helt utnyttja avdrag enligt lagen (1975: 1147) om särskiltinvesteringsavdrag vid taxering till statlig inkomstskatt. Investeringsbidragfår heUer icke utgå, om näringsidkaren för beskattningsåret helt eller delvishar åtnjutit avdrag som nämnts. Bedömningen av frågan humvida nänrndaavdrag kunnat utnyttjas eller har åtnjutits får gmndas på taxeringsnämndensbeslut. Investermgsbidragutgör av anskaffningskostnaden för inventarier som har anskaffatsunder den period som anges i 1 §. I fråga om inventarier, som näringsidkarentillverkar själv, beräknas procentsatsen på den del av tillverkningskostnadensom nedlagts . Bidragetutgör dock Bidraget utgör dock av anskaffningskostnaden för in- av anskaffningskostnaden för in ventarier som levererats under pe- ventarier sora levererats under pe rioden den 1 raajden 31 decem- rioden den 1 raaj 1976den 31 ber 1976 under fömtsättnmg att under förutsättning att skriftiigt avtal om anskaffningen skriftligt avtal om anskaffningen ej har upprättals före ej har upprättats före . I fråga om inventarier, som 1976. I fråga om inventarier, som 'Senaste lydelse 1976: 391. 1976/77: 25 näringsidkarentUlverkar själv, till-lämpas sistnämnda procentsats på den del avtUlverknmgskostnaden sora nedlagts den 1 31 december1976 under förutsättning att tillverkningen ej har påbörjats före den 1 maj1976. Investeringsbidrag utgårför det beskattningsår under vilket inventarierna har levererats eller kostnademaför tillverkningen nedlagts. Det kan utgå för högst två beskattningsår och fårej beräknas på högre anskaffnings- eller tUI-verkningskostnad än 500 000 kronorför varje beskattningsår. näringsidkarentUlverkar själv, till-lärapas sistaäranda procentsats på den del aytillverkningskostnaden som nedlagts den 1 raaj 1976den. 31 mars1977 under fömtsättning att tillverkningen ej har påbörjats före den 1 maj1976. Investeringsbidrag utgårför det beskattningsår under vilket inventarierna har levererats eller kostnademaför tillverkningen nedlagts. Det kan utgå för högst tre beskattningsår och fårej beräknas på högre anskaffnings- eller tillverkningskostnad än 500 000 kronorför varje beskattningsår. Dennalag träder i kraft dagen efter den dag, då lagen enligt uppgift på den utkommitfrån trycket i . 1976/77: 25 24 [2]Okad disposition av rörliga krediter. TiU regeringens disposition står enrörlig kredit i att stäUas till förfogande för myndighetersom bedriver uppdragsverksamhet. Den rörliga krediten höjdes /76från 80 milj. kr. till 100 milj. kr. 1975: 1 bU. 1, FiU 1975: 2, rskr1975: 31). Regeringen har genom skilda beslut StäUt sammanlagt 96 milj. kr.till oUka uppdragsmyndigheters förfogande. Mot bakgrand av att dessamyndigheters behov av ytterligare kreditmedel kan väntas öka under budgetåretförordar jag att ramen höjs med 25 milj. kr. till 125 milj. kr. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen att bemyndigaregeringen att i disponera en från . ökad rörlig kredit att på sätt som regeringen bestämmer ställastill förfogande för myndigheter som bedriver uppdragsverksamhet. B.Allmänna centrala ämbetsverk m. m. [3] B 22. 1975/76: 105 (bil. 2 s. 177179) framhöUs behovet av etl särskiltförhandlingsorgan under förhandläggning av frågor som aktualiseras genom lagen (1976: 580) ommedbestämmande i arbetsUvet (MBL). Genombeslut har regeringen förordnat att under andra halvåret 1976skall finnas ett särskilt organ med uppgift att förbereda inrättandet avstatens förhandlingsråd och att för chefen för rådet skall fr. o. m. den 1 juli1976 finnas inrättad en tjänst sora generaldirektör i Fg 28, vars innehavareskall vara chef för det särskilda organet. Kostnaderna för det särskUda organethar belastat sjunde huvudtitelns förslagsanslag Kostnader för vissa nämnder m.m. Om delta bör underrättas. Detsärskilda organet har med skrivelse lagt fram förslagtill arbetsuppgifter och organisation ra. m. för förhandlingsrådet. Efterremiss har yttranden över förslaget avgetts av ,, , (), statskontoret,, (), siatens avtalsverk (SAV),statens personalnämnd (SPN), (), 1976/77: 25 25 patent-och registreringsverket, statens lantmäteriverk samt länsstyrelsema i Blekingeoch . Denvidgade förhandlingsskyldigheten som åläggs arbetsgivaren genommedbestämmandelagen kommer att ställa stora krav på den slalligaförvaltningsapparaten. Förslaget om att inrätta ett statens förhandlingsråddikteras av en strävan att lösa de organisations- och samordningsproblem somden nya verksamheten med förhandling enligt bl. 11 och 12 §§ MBL kommer attföra med sig för staten som arbetsgivare. Rådet bör följaktligen ha som en avsina huvuduppgifter att vara ett centralt organ för sådana förhandlingar. Ivissa fall bör det vara rådets uppgift att föra förhandlingama. Detta gällerframför allt i frågor som för beslut av regering eller riksdag förbereds inomregeringskansUet. Rådets uppgift blir härvid väsentligen av förhandlingstekniskoch samordnande karaktär. Förhandlingari frågor där beslutanderätten ligger hos enskild myndighet bör i regel förasav myndigheten. För att få tUl stånd ett enhetligt förhandlingsuppträdande kandet finnas behov av anvisningar och föreskrifter till myndighetema. Att meddelasådana bör vara en uppgift för förhandlingsrådet. Det kan även finnasanledning för rådet atl medverka vid förhandlingar hos myndighet i frågor avmer generell karaktär, t. ex. om förhandlingen avser fråga som rör mer än enmyndighet eller om det över huvud taget föreUgger ett behov av att saraordnaförhandlingarna. Gäller förhandlingen personalpolitiska frågor av större viktbör rådet alltid medverka. Däremot torde rådets medverkan säUan krävas i frågorav mer fortlöpande karaktär inom personalområdet eller när förhandlingen avseren fråga utan principiell räckvidd om myndighets organisation. Enförutsättning för att rådet skall kunna medverka vid förhandUngar hosmyndighetema är givetvis att rådet underrättas om en förestående förhandlingoch vad förhandlingen skall avse. I de fall rådet bör medverka vidförhandlingen bör en sådan underrättelse lämnas rådet, såvitt gäller denprimära förhandlingsskyldigheten, iiman myndigheten har tagit kontakt medpersonalorgaiusationema och, såvitt gäller förhandling enligt 12 §, snarastmöjligt efter det att myndigheten har mottagit förhandlingsframställningen. Detbör ankomma på rådet att successivt, i takt med den ökade erfarenheten avverksamheten, pröva i vilka typer av frågor det kan vara tillräckligt att rådetendast underrättas i efterhand, t. ex. genom kopia av förhandlingsprotokoll. Oraen förhandling som förs av myndighet hänskjuts till central förhandling börrådet alltid medverka i den centrala förhandlingen. Även i sådant fall börsåledes myndighet vara skyldig att underrätta rådet. Medbestämmanderättsavtalsom begärs med stöd av 32 § MBL torde Prop.1976/77: 25 26 oftakomma att avse frågor sorn omfattas av förhandlingsrätten enligt 11 och 12 §§.Innan myndighet sluter sådant avtal bör alltid rådet beredas tillfälle att tafram underlag för frågans handläggning. Det bör också ankomma på rådet att takontakt med de myndigheter som kan vara berörda av ett sådant avtal, t. ex.statskontoret när det gäller rationaliseringsfrågor. Närdet gäUer de offentliganstäUda som omfattas av den s. k. stäU-förelrädarlagen,t. ex. lärarna, är det som framgår av propositionen (s. 205) nödvändigt attbygga upp en förhandlingssamverkan meUan staten och kommunerna. Detta tordegäUa inte bara i fråga om sedvanliga avtalsförhandlingar utan även beträffande sådanaförhandUngar som inte syftar tiU koUektivavtal. Det bör vara en uppgift förförhandlingsrådet alt tiUsammans med finnalämpUga forraer för det fortlöpande samarbetet vid sistnämnda slag avförhandlingar. Äveni andra frågor som föranleds av arbetsrättsreformen än förhandlingsfrågor kanfinnas behov av anvisningar och direktiv hur staten som arbetsgivare böruppträda. Som exempel kan nämnas föreskriften i 19 § andra stycket MBL om attarbetsgivaren på begäran skaU förse arbetstagarorganisation med avskrift avhandUng och biträda orgaiusationen med utredning som den behöver för dettaändamål. Denna skyldighet för arbetsgivaren föreligger dock endast om det kanske ulan oskälig kostnad eUer omgång för arbetsgivaren. Det bör vara en uppgiftför rådet att vägleda myndighetema i sådana frågor. YtterUgareen uppgift för rådet bör vara att meddela råd och anvisningar tUlstatsmyndigheterna i sådana personalpolitiska frågor som inte någon annanmyndighet svarar för. Ifråga om rådets organisation anförs i förslaget följande. Medhänsyn tUl rådets arbetsuppgifter är det av stor vikt att rådet skaffar sigbreda kontaktytor mot statsförvaltningen i övrigt. Detta kan ske på många sätt.Av stort intresse när det gäller diskussionema kring bl. a. centralapersonalpoUtiska problem är den särskUda rådgivande nämnd som kommer attinrättas. Genom detta organ bör rådet erhålla värdefulla impulser förinriktningen av sitt arbete. På grund härav synes det inte finnas samma motivsora annars brukar kunna åberopas för att inrätta en styrelse för rådet. Underhänvisning härtill föreslås att den nya myndigheten leds av en chef för vilkenen tjänst som generaldirektör med beteckningen p inrättas. Någon indelning ifasta enheter bör inte komma i fråga utan det bör överlåtas åt rådet att avgörai vilka former det skaU arbeta. Särskilt under inledningsskedet torde den nyamyndigheten ha ett behov av att pröva sig frara lUl den organisation som kanfinnas lämplig. Sorahar narants i propositionen är bl. a. omfattningen av den förhandlingsverksamhetsora rådet skall bedriva svår att bedöraa. Prop.1976/77: 25 27 följerockså en viss osäkerhet när det gäller att beräkna hur stor personal rådet börha. Även om andra myndigheter kommer att få ställa sakkunniga till rådetsförfogande, kan bl. a. rådets samordnande uppgifter bli personalkrävande.Utöver verkschefen bör firmas tretton handläggare. Dessa bör ha extraordinarie tjänster. För allraänna kontors-göromål bör finnas tre extraordinarie tjänster, varav en för raer kvalificerade göromål. Förhandlingsrådetberäknas få lokaler sora är gemensararaa med SAV. Rådets behov av personal förexpeditionsgöromål och telefonväxel m. m. bör kunna tillgodoses genomanlitande av SAV:s molsvarande personal. Förhandlingsrådetkommer att ha behov av att sakkunniga stäUs till förfogande av vissamyndigheter som är verksamma bl. a. på det personalpolitiska området. Hurdetta samarbete i praktiken skall utformas, bör överlåtas åt berördamyndigheter atl komraa överens ora. Skulle det visa sig att rådet inte kommeratt få det bUräde som behövs för att lösa sina uppgifter utan att myndighetenfår ekonomisk kompensation bör frågan avgöras av regeringen. Motbakgrund av nämnda förslag till arbetsuppgifter och organisation redovisas iskrivelsen följande medelsbehov för . Deflesta remissinstanserna utgår från att ett skallinrättas. och i uttalar sintillfredsställelse med att kunna få råd och anvisningar i med-beslämmanderätlsfrågor. RRVoch patent- och registreringsverket diskuterar frågan om de uppgiflerförhandlingsrådet avses få inle hellre borde knytas till SAV. Enligt RRV harvarken i det särskilda organels förslag eller behandlats någraalternaliv lill förhandlingsrådet. Delas de centrala förhandlande ochavtalsslulande funktionerna upp på skilda organ synes svårigheterna på lokalnivå att tillämpa den nya lagstiftningen öka. Detta förhållande liksomövervägande administrativa och ekono- 1976/77: 25 28 miskaskäl talar för att verksamheten i sin helhel knyts tUl SAV. finner att statens intressen som arbetsgivarpart bör tastiU vara av en myndighet som har så stor överblick som möjligt över helaförhandlingsfältet och även har ett totalansvar. Dessutom fmner verketgränsdragningssvårigheterna uppenbara. Utanatt ifrågasätta tillskapandet av förhandlingsrådet för också vissa andraremissinstanser fram synpunkter på frågan om gränsen mellan förhandlingsrådets,SPN:s och SAV:s korapetens- och ansvarsområden. föratsätter att tydligare gränser mellan berörda myndigheter ochförhandlingsrådet dras upp i praxis. Statskontoretanser att frågan, ora förhandlingar som skall skötas eller påverkas avförhandlingsrådet komraer alt vara sammankopplade med förhandlingar ommedbestämmandeavtal, ännu inle kan besvaras, vilket bidrar till oklarhet omansvarsfördelningen mellan förhandlingsrådet och SAV. En liknande oklarhetfinns i fråga om relalionema mellan rådet och SPN. Byggnadsstyrelsenframhåller att föreskrifter och anvisningar för förhandlingar i anslutning tUlsådana kollektivavtal som har träffals av SAV och som avser någon fråga inomSPN:s oraråde kan beröra alla de tre rayndigheternas verksarahetsoraråde. Detär av väsentlig betydelse med klara direktiv och kompetensregler härvidlag. SPNanser alt det i vissa sammanhang kan vara nämnden som bör företräda staten soraarbetsgivare vid förhandlingar enligt 11 och 12 §§ MBL. Näranden avser områdendär nämnden raeddelar föreskrifter och anvisningar tUlstatsrayndigheterna. Vidare ifrågasätter nämnden förslaget att det skallankomma på förhandlLngsrådet alt meddela råd och anvisningar lillstatsmyndigheterna i personalpolitiska frågor som inte annan myndighet svararför. Detta är uppgifter som ingår som en naturlig del av SPN:s verksarahet.Därför vållar förslaget stor osäkerhet när det gäUer ansvars- ocharbetsfördelningen raellan nämnden och förhandlingsrådet. Statens lantmäteriverkfinner gränsdragningen mellan för-handlingsrådels verksamhetsområde å ena sidanoch SAV, SPN och statskontoret å andra sidan något oklar och i behov avförtydligande. Fråganom gränsdragning mellan myndighetémäs förhandlingsarbete och förhandlingsrådetsverksamhet behandlas av , , SJ och statenslantmäteriverk. finner en närmare precisering av förhandlingsrådetsarbetsuppgifter angelägen. Det förefaller sora ora förhandlingsrådet i vissorafatlning kommer att detaljreglera myndigheternas lokala förhandlingar. Deltamedför enligt materielverket att förhandlingama blir onödigt tungrodda.