prop · G00390 · 1976-12-31 00:00:00 — Under remissbehandlingen har emellertid frånarbetsgivarhåll uttryckts allvarliga betänkligheter inför den situation somkan uppkomma vid uttag av sparad semesterledighet, i vart fall när detta sker istörre omfattning. Det finns därför anledning att till en början hänvisa tUl,att lagen i första hand syftar tiU att förläggningen av sparad lika väl somannan semesterledighet skall ske i former som partema har kommit överens omeller efter överenskommelse i det enskilda faUet. Det finns anledning att räknamed att det skall visa sig möjUgt att genom avtal, kollektiva eller enskilda,fmna former för en förläggning av den sparade ledigheten som är förenlig med dekrav som företagets drift ställer. I de fall då överenskommelser inte har träffats omsemesterförläggningen eller formerna för denna, har arbetsgivaren kvarbeslutanderätten. Han är dock därvid normalt bunden av bestämmelsema i 12 § omförläggning av viss ledighetstid i ett sammanhang under juniaugusti samt, ifråga om sparad ledighet, av bestämmelserna i denna paragraf. Det haremellertid bedömts nödvändigt att för ytterUghetssituatio-ner göra undantagfrån de nu nämnda begränsningarna av arbetsgivarens rätt att i sista handbestämma om semesterledighetens förläggning. Som närmare har behandlats ianslutning till 12 § får arbetsgivaren ensidigt förlägga semesterledighetenutanför tiden juniaugusti när 1976/77: 90 204 särskildaskäl föranleder det. I första stycket av förevarande paragraf har införtsmotsvarande undantagsbestämmelser, avseende skyldigheten att lägga ut sparadsemesterledighet under begärt semesterår. I de fall då särskilda skälföreligger mot att lägga ut de sparade dagarna det året, disponerar sålundaarbetsgivaren återstående tid av femårsperioden för det ändamålet. I den månarbetstagaren framställer alternativa önskemål om semestertider och särskildaskäl inte föreligger mot att ledigheten förläggs till det semesterår som arbetstagarenangett i andra eller tredje hand, är arbetsgivaren givetvis skyldig attefterkomma detta önskemål. De nu berörda bestämmelserna är avsedda att tUlämpasrestriktivt och på sådant sätt att arbetstagarens intresse i största möjligautsträckning tillgodoses, Paragrafen ger arbetstagaren rätt att utnyttjasparade semesterdagar även efter övergång till ny anställning, förutsatt attden förutvarande och nye arbetsgivaren tUlhör samma koncern. Den har utförligtkommenterats i den allmänna motiveringen (12,6), avses tUl en början sådankoncernbildning som faller under koncerndefinitionen i 1 kap, 2 §aktiebolagslagen (1975: 1385), Vidare avses koncernförhållanden, därmoderföretaget drivs i annan juridisk form än aktiebolag, t. ex,bankaktiebolag, sparbank, ekonomisk förening, handelsbolag och stiftelse. Enförutsättning för att dessa koncernbildningar i förevarande hänseende skalllikställas med aktiebolag är att moderföretaget är en svensk juridisk person.Vidare krävs det att det inbördes förhåUandet meUan de olika koncernföretagenkorresponderar med aktiebolagslagens koncernbegrepp. Utanför paragrafens koncernbegrepp faller oUkaformer av utlands-ägda koncerner. Detsamma gäller företagskonsteUationer därdet är fråga om företag exempelvis aktiebolag som utan att vara avhängigaav varandra står under gemensam ledning. Detta faU föreligger t. ex. när enperson har aktiemajoritet i flera aktiebolag och leder dem enhetligt. Hit hörinte heller andra typer av gruppbildningar, som ej är att hänföra tillkoncerner, t, ex. sådana huvudorganisationer som förekommer inomföreningslivet. Att en lagreglering i dessa, fall blir alltför komplir ceradoch svårtillämpad hindrar självfallet inte att analoga regler införsavtalsvägen. I vissa fall kan bestämmelserna i paragrafen kommaatt sakna till-lämpning. Detta blir t, ex, fallet när bestämmelserna skalltillämpas på en person som från anställning i övergår till anställninghos ett av koncernens utländska dotterbolag. aktiebolagslag och semesterlagär självfallet inte tillämpliga på utländska dotterbolag utan i dessahänseenden tUlämpas lagstiftning som gäller i bolagets hemland. Bestämmelsenbör ses i sammanhang med 31 §, enligt vilken.arbets- 1976/77: 90 205 tagarensrätt enligt lagen inte påverkas av att företag eUer del av företag övergårtill ny arbetsgivare. Den senare bestämmelsen innefattar även den ett skydd ifråga om sparad semesterledighet, vilket dock är begränsat till den situationsom anges i paragrafen. 21 § får därför självständig betydelse i de fall dåarbetstagaren själv byter arbetsgivare. Bestämmelsen är tvingande tillarbetstagarens förmän. För att 21 § skall fä praktisk betydelse fömtsätts,att arbetstagaren i samband med anställningsbytet underrättar dendittillsvarande arbetsgivaren om sin avsikt. Detta måste ske innan han haruppburit semesterersättning enligt 30 §. Paragrafen innehåller bestämmelser om beräkning avsemesterlönen för sparade semesterdagar. Som framgått av den allmänna motiveringen harsyftet varit bl, a, att lönen för den sparade semesterledigheten skall vara"värde- och standardsäker". Detta uppnås i viss utsträckning genomatt semesterlönen vid uttag av sparade semesterdagar beräknas på grundval avlönen för det intjänandeår som föregår det är då semesterdagarnatas ut. I likhet med semesterlönen i aUmänhet skall lönen för den sparadesemesterledigheten beräknas med utgångspunkt i faktorn , vilken motsvarar0,för varje semesterdag. Vid bestämmandet av beräkningsunderlaget är ättmärka, att endast betalda semesterdagar har sparats. Detta får tUl följd attdet vid fastställandet av löneunderlaget för procentberäkningen inte skaUgöras avdrag för frånvarotid. Semesterledighet varmed likställs s, k.semesterpermittering måste dock fränrälcnas med hänsyn till att sådan ledighethar beaktats redan vid bestämmandet av procenttalet tUl 12. Av paragrafenframgår sålunda, att semesterlönen skall beräknas på summan av dels den lön i anstäUningen som har förfallit undernärmast föregående intjänandeår, med bortseende från lön för frånvarotid, dels ett belopp för all tid av intjänandeåret dåarbetstagaren helt eller delvis har varit frånvarande från arbetet av annananledning än semester eller permittéring vid driftsuppehåll för samtidigsemester. Det senare beloppet beräknas på i princip samma sätt som tillämpasvid beräkningen av semesterlöneunderlaget vid sjukledighet m. m. enligt 16 §andra stycket. För varje frånvarodag, oavsett frånvarons orsak, skall enligt 22§ lönen i normalfallet ökas med den genomsnittliga dagsinkomsten ianställningen av intjänandeåret, under vilken arbetstagarenvarit fuUt sysselsatt. Har han inte haft någon sådan inkomst i anställningen,skall en uppskattning göras av den lön som skuUe ha utgått om han hade arbetatför arbetsgivarens räkning och därvid inte varit ledig från arbetet. Somframgått föreligger en skUlnad mellan Prop.1976/77: 90 206 beräkningenav semesterlöneunderlaget för frånvarotid enligt 16 § och motsvarande beräkningenligt förevarande paragraf så till vida, att enUgt 22 § den genomsnittligadagsinkomsten skall beräknas på grundval av inkomsten under endast sådan tid dånågon frånvaro inte har förekommit. Vid tUlämpning av 16 § skergenomsnittsberäkningen med utgångspunkt från lönen under intjänandeåret medundantag endast för semesterlönegrundande frånvarotid enligt 17 §. Underlaget för procentberäkningen enligt dennaparagraf skall i övrigt vara detsamma som för den vanliga semesterlönen. Iunderlaget inräknas som framgått endast lön som har förfallit tiU betalningunder intjänandeåret. I lönesumman skall medräknas all lön för arbetad tid,dvs. lön för direkt arbetad tid samt ersättning för övrig tid då arbetstagarenstår tiU arbetsgivarens förfogande på arbetsplatsen (väntetid, jourtid, m. ).Här ingår bl. a. sådana poster som skifttiUägg, tiUägg och ersättning vidövertidsarbete, väntetidsersättning och jourersättning. Även vissa former avlön för ej arbetad tid skall räknas med. Det gäller lön eller ersättning för ejarbetad tid under vUken arbetstagaren inte står till arbetsgivarens förfogandesamt ersättning för tid då arbetstagaren är skyldig att med kort varsel infinnasig på arbetsplatsen (beredskapstid). Hit hör t. ex. helgdagslön ochhelgdagsersättning samt beredskapsersättning. Semesterlönen för de sparade semesterdagarna skallalltså grundas på inkomsten under det intjänandeår som närmast föregår tidenför uttaget. Den inkomsten kan emellertid avvika mer eller mindre från arbetstagarensnormala inkomst. Den kan t, ex, vara ovanligt hög på grund av mycketövertidsarbete. Arbetstagaren kan också ha haft en inkomstsvacka underintjänandeåret. Kommittén menar att effekterna av sädana avvikelse fåraccepteras. Av förslaget följer att semesterlönen för de sparade dagarna intealltid blir lika stor som semesterlönen för den ordinarie semestern. Under remissbehandUngenhar förslaget utsatts för viss kritik, som delvis hängde samman med degarantiregler som kommittén hade föreslagit för uttag av semester i annat fallän efter sparande. För egen del kan jag inte komma till annan ståndpunkt änden som kommittén har intagit. Det är enligt min mening i detta fall nödvändigtatt sträva efter att utforma reglerna så enkelt som omständigheterna medger. Förevarande paragraf är dispositiv i den mening somavses i 2 § andra stycket. Genom koUektivavtal som på arbetstagarsidan harslutits eUer godkänts av central arbetstagarorganisation får andra beräkningsbestämmelserinföras i stäUet för lagen, Reglerna om sparande av semesterledighet ochsemesterlön har utformats med utgångspunkt i att arbetstagaren har samma andelav hel- 1976/77: 90 207 tidnär han får ut de sparade semesterdagarna som när dessa tjänades in. Hararbetstagarens sysselsättningsgrad ändrats från intjänandet till intjänandeåretnärmast före uttaget av de sparade semesterdagarna, skall en omräkning ske medhänsyn till ändringen. Har en person t. ex. arbetat på heltid dåsemesterdagarna tjänades in men därefter gått över tUl halvtid, skallsemesterlönen för beräknas som om arbetstagaren fortfarande hadeheltid. På motsvarande sätt skall en justering göras vid ändringar i andrariktningen. Arbetstagaren har t. ex. gått över från deltid till heltid. I ettsådant fall skall semesterlönen vid uttaget av de sparade dagarna räknas ut pägmndval av lönen vid deltidsarbete. Beräkningen av semesterlönen skall ske medhänsyn tiU samma andel av heltid som gällde under det intjänandeår tiU vilketde sparade semesterdagarna hänför sig. Den sparade semesterledighet som läggsut kan ha tjänats in med varierandesysselsättningsgrad för arbetstagaren. I fråga om varje semesterdag får dågöras en omräkning av semesterlönen enligt 22 § med hänsyn tillarbetsförhållandena det år då den semesterdagen sparades. Även 23 § ärdispositiv i den meningen, att avvikelse får ske genom kollektivavtal som påarbetstagarsidan har slutits eller godkänts av centralarbetstagarorganisation. Särskildabestämmelser om semesterlön (2427 §§) I dessa paragrafer har samlats dels vissakompletterande bestämmelser angående semesterlöneberäkningen i allmänhet, delsföreskrifter angående beräkningen av semesterlönen för s. k, okontrolleradearbetstagare, motsvarar i huvudsak vad som gäller enligt 1963 årsSemL, Paragrafenmotsvarar 12 § fjärde stycket SemL. Enligt bestämmelsen skall man vid beräkning avsemesterlön bortse från förmän av fri bostad och ersättning för särsldldakostnader. I förmån av fri bostad inräknas också fri värme och fritt lyse.Anledningen tiU att bostadsförmån skaU håUas utanför semesterlönen är attarbetstagaren i allmänhet kan utnyttja bostaden även under semestern. Omar-tidsersättning eller hinder- och risktillägg av olika slag hit. Med särskilda kostnader avses ersättnmg förfelräkning, kläder, verktyg, resor, uppehälle, telefon, bUkostnader o. d.Däremot hör inte väntetidsersättning eUer hinder- och risktUlägg av olika slaghit, I vissa fall kan lönen vara beräknad så att denskall täcka resekostnader och andra omkostnader i tjänsten. Det kan då iblandvara svårt att uppskatta hur stor del av lönen som skall anses ersätta sådanaom- 1976/77: 90 208 kostnader.Det har emellertid inte ansetts möjligt att närmare precisera beräkningen avkostnadsersättningen i lagtexten, utan frågan får lösas genom avtal mellanparterna. Har ett sådant avtal inte träffats, får man göra enskälighetsuppskattning. Paragrafen innehåller bestämmelser om rätt till frikost under semesterledigheten. Den motsvarar i huvudsak 13 § SemL. Köstersättning skall i förekommande fall utgå vidsidan av semesterlönen. Enligt bestämmelsen utgår kostersättning undersemesterledigheten. Därmed avses också och som infaUer underledighetsperioden. I den delen innefattar bestämmelsen ingen saklig ändring.Genom att helgdagar och vissa helgaftnar enligt 9 § tredje stycket jämställsmed söndag, får arbetstagaren rätt till kostersättning också för sådan dag, omden infaller . Liksom hittiUs skall rätt tiU fria luncherpå arbetsplatsen vUka bekostas av arbetsgivaren inte anses utgöra rätt till frikost enligt förevarande paragraf. Bestämmelsen avses även i fortsättningenomfatta endast sådana arbetstagare som intar sina måltider i arbetsgivarenshushåll. Den av kommittén föreslagna lydelsen har i förtydligande syfte ändratspå denna punkt. Ersättning för kosten utgår endast för dag, då arbetstagareninte intar måltid hos arbetsgivaren. Som semesterkommittén anför bör värdet av förmåneni allmänhet beräknas med utgångspunkt i de normalvärden som anges i anvisningarför taxeringen. Genom att uttrycket skälig används kan parterna avtala omersättningens storlek i det enskilda fallet, Paragrafen reglerar utbetalningen av semesterlönen.Den överensstämmer i sak med 14 § lag. Den nuvarande bestämmelsen infördes vid tillkomstenav SemL och grundar sig på förslag av semesterkommitté, somutförligt behandlade främst frågan om tillåtligheten av överenskommelser ominräknande av semesterlön i arbetslönen och om förbud för arbetsgivaren attbetala ut semesterlönen utan samband med semestern (SOU 1962; 44 s. 209213). Ipropositionen (prop. 1963: 68 s. 60) framhöll föredragande departementschefenatt, när semester är uppdelad på flera perioder, skall i samband med varjesemesterperiod utbetalas den semesterlön som hänför sig till varje sådanperiod. Han anförde vidare att uttrycket "i samband med semestern"inte borde tolkas så snävt att det i något fall skulle hindra ett bibehållandeav den praxis beträffande vecko- och månadsavlönade arbetstagare, som innebäratt dessa får sin semesterlön i samma ordning som den vanliga lönen och 1976/77: 90 209 framhåller att 14 § laginte utgör hinder mot att semesterlönen betalas ut före semesterledigheten,vilket f. n. är den vanligaste utbetalningsformen (jfr SOU 1975: 88 s. 241 och242). diskuterar i betänkandet (s. 242)lämpligheten av att ersätta bestänunelsen SemL med en regel somnärmare ansluter sig till motsvarande bestämmelse revideradeILO-konvention om semester och som skuUe innebära att semesterlönen skallutbetalas före semesterledigheten, om annat inte har överenskommits. Kommitténbetonar i det sammanhanget, att den hittiUsvarande regeln ger uttryck för enviktig princip, nämligen att semesterlönen skall användas i samband medsemester samt att den lägger hinder i vägen för avtal om att semesterlön skallinkluderas i arbetslönen. Man framhåller vidare att det skulle ansträngaföretagens likviditet, om krav infördes att all semesterlön skulle betalas utföre semesterledighetens början. Mot den bakgrunden fann kommittén attövervägande skäl talade för ett bibehållande av nuvarande bestämmelse.Bestämmelsen har utformats i enlighet med vad kommittén har föreslagit. Den omständigheten att arbetsgivaren underlåter attlägga ut semesterledighet medför självfallet inte att han befrias fränskyldighet att betala semesterlön. Semesterlönefordringen förfaller i densituationen vid utgången av det semesterår dä den betalda semesterledighetenskulle ha utgått (jfr 32 §), Paragrafen är dispositiv i den mening som anges i 2§ andra stycket. Liksom är det alltså möjligt att i koUektivavtal sompå arbetstagarsidan har slutits eller godkänts av centralarbetstagarorganisation bestämma att semesterförmåner i vissa fall skallinkluderas i arbetslönen. Enligt vad som framhållits vid remissbehandlingenfrån Svenska kommunförbundets och sida, förekommer redannu en sådan ordning i vissa fall. Avtal kan också träffas om att semesterlönenskall betalas ut genom semesterkassa. Fråga om utbetalning av särskild semesterlön tills. k. okontrollerade arbetstagare behandlas i 27 §. Paragrafen innehåller bestämmelser om särskildsemesterlön tiU okontrollerade arbetstagare. I fråga om de okontrollerade arbetstagarnasstäUning i semesterhänseende hänvisas i första hand till vad som har anförts iden allmänna motiveringen (12.7,2), I detta sammanhang kan tUläggas följande. Förevarande paragraf har utformats i huvudsakligöverensstämmelse med 4 och 16 §§ SemL, Den föreslagna bestämmelsen gersålunda inte ät de okontrollerade arbetstagarna någon rätt tUl semesterledighet,men väl till s, k, särsldld semesterlön (första stycket). 14 1976/77.1 saml. 1976/77: 90 210 tidigarehar nämnts förutsätts det emellertid att dessa arbetstagare normalt självabereder sig ledighet i samband med ätt de får semesterlön. Den särsldldasemesterlönen beräknas på arbetstagarens förfallna lön i anställningen underintjänandeåret. Den beräknas med tiUämpning av samma procenttal som semesterlöni allmänhet, dvs. Bestämmelserna i 16 § andra stycket innebär attlönen under sådan dag då arbetstagaren har varit helt eller delvis frånvarandeav semesterlönegrundande anledning räknas av frän löneunderlaget men att dettai stället ökas med ett genomsnittligt dagsinkomstbelopp för varje sådanfrånvarodag. En anknytning av beräkningen till enstaka dagar kan vållasvårigheter när fråga är om okontrollerade arbetstagare som inte arbetar varjevardag . Det beror på att dessa arbetstagare själva bestämmerförläggningen av sin arbetstid, Humvida en inträffad sjukdag i sådant fallsammanfallit med arbetstid är under sådana förhåUanden omöjligt att ange.Behandlingen av frånvaro har därför ansetts böra knytas tUl kalendervecka. Medhänsyn härtUI har i andra stycket föreskrivits, att vid beräkning av lönenunder intjänandeåret, skall vad i 16 § andra stycket föreskrivs omsemesterlönegrundande frånvaro tillämpas med avseende på kalendervecka. Vadsom sagts nu innebär att kalendervecka under vilken arbetstagaren har varithelt eller delvis frånvarande skall behandlas på samma sätt som enligt 16 §andra stycket gäller om enskild dag. När frånvaron är semesterlönegrundandeskall den lön som belöper pä veckan räknas av, I stället skall löneunderlagetökas med den genomsnittliga veckoinkomsten. Arbetsgivare och arbetstagare fårkomma överens om annan redovisningsperiod än kalenderveckan. Hänvisningarna tUl bestämmelserna i 24 § ombortseende vid beräkningsunderlagets fastställande frän förmän av fri bostadoch löneförmån som är avsedd att utgöra ersättning för särskilda kostnaderfiar likaså förts över års SemL, Detsamma gäller beträffandetUl-lämpligheten på okontrollerade arbetstagare av bestämmelserna i 25 § omrätt till fri kost i vissa fall under ledighet. Genom att nu berörda arbetstagare i betydandeutsträckning själva bestämmer sin arbetstid torde det ofta inte vara fråga omledighet som har avtalats med arbetsgivaren, I stäUet blir det fråga omavstående från arbete under kortare eller av sådana skäl som i17 § har gjorts semesterlönegrundande. Det ankommer självfallet på arbetstagarenatt i de fall då han önskar att sådan tid skall läggas till grund förberäkningen av den särskilda semesterlönen visa att han har avhållit sig frånarbete och att detta har skett av semesterlönegrundande orsak, I tredje stycket har tagits in den bestämmelse somnu finns i 16 § tredje stycket SemL om tidpunkten för utbetalning avden särskilda semesterlönen, I de fall då lagens intjänandeår tillämpas, skerutbetalningen under det på intjänandeåret följande 1976/77: 90 211 semesteråret.Endast i fall då annat avtalat intjänandeår utlöper efter den 30 aprU, fårutbetalningen ske senare än . Liksom hittiUs skall i sådant fallutbetalning ske senast efter intjänandeårets utgång. I paragraferna 2830 har tagits in bestämmelser omsemesterersättning. Med semesterersättning avses i likhet med tidigare denkontanta gottgörelse som arbetstagaren har rätt till vid en anställningsupphörande såsom ersättning för intjänad men inte åtnjuten semesterlön. Dettagäller oavsett om det är fråga om semesterlön vid kontrollerat arbete eller s.k, särskild semesterlön vid okontroUerat arbete. Semesterersättningen innefattarersättning för all intjänad men vid anställningens upphörande ännu inte erhåUensemesterlön, antingen den hänför sig tiU det år då anställningen upphör ellertUl tidigare intjänandeår. Idenna paragraf anges i vilka fall semesterersättning utgår. Första stycketinnehåller huvudregeln, att arbetstagaren skall få ut semesterersättning, omhan upphör att vara anställd hos arbetsgivaren innan han har fått ut intjänadsemesterlön. Bestämmelsen motsvarar i sak 5 § första stycket SemL,Tidpunkten för utbetalande av semesterlön framgår av 26 §, såvitt gäller semesterlöni aUmänhet, och 27 § tredje stycket i fråga om särskild semesterlön. Den förraskall betalas ut i samband med semesterledigheten, vilket medför att semesterersättningi allmänhet utgår i dé fall då arbetstagaren vid anställningens slut ännu intefått ut sin betalda semesterledighet. Har semesterlön utbetalats föresemesterledigheten eller i övrigt utan att ledigheten har tagits i anspråk, hararbetstagaren dock inte någon rätt att dessutom få sémesterersättning (jfr dock29 § andra stycket). För rätten till semesterersättning saknar det betydelse,om uppsägning har skett från arbetsgivarens eller arbetstagarens sida. Av 21 §följer att arbetstagare som har sparat semesterledighet har rätt att få utledigheten även efter övergång till anstäUning hos ny arbetsgivare, om dennetiUhör samma kon-cem. Som anges i motiven till 21 § fömtsätts därvid bl, a, attarbetstagaren underrättar den tidigare arbetsgivaren innan semesterersättningenhar betalats ut, I första stycket av förevarande paragraf har tagits in enerinran om vad nu har sagts. Skulle arbetstagaren sluta hos den nyearbetsgivaren innan den tidigare sparade semesterledigheten har tagits ut, harhan givetvis rätt att i stället få ut semesterersättning av denne. Vidareerinras om den situation som avses i 31 §, I det fallet får i princip ansesgälla att någon semesterersättning inte skaU betalas ut, fastän arbetstagarengenom övergången får ny arbetsgivare. Till andra stycket har med endastredaktionella ändringar överförts 1976/77: 90 212 5§ andra stycket lag. Bestämmelsen avser det faU dä en arbetstagaresanställningsvillkor ändras så, att semesterförmånema skall utgå redan underintjänandeåret i stäUet för under påföljande semesterår, I sådant fall skallsemesterersättningsbestämmelserna tUlämpas på samma sätt som om anställningenhade upphört från vilken de nya anställningsviUkoren skallgälla. Arbetstagaren får alltså rätt till semesterersättning motsvarandedittills intjänad men inte erhåUen semesterlön. Under det intjänandeår somföljer på sådan ändring av semesterberäkningen som har nämnts, kommersålunda arbetstagaren att få ut dubbel semestergottgörelse. Även vid andraförskjutningar av intjänandeåret kan rätt till semesterersättning förekomma.Särskild bestämmelse om detta har inte ansetts behövas. Det kan erinras om att semesterersättning i visstfall utgår på grund av uttrycklig bestämmelse i 5 § första stycket. I dettaföreskrivs vissa inskränkningar i rätten tiU semesterledighet. Den som anställsför , viss säsong eller visst arbete har rätt tiU semesterledighetendast om anställningsavtalet avser eller anställningen varar än tremånader, I annat fall har arbetstagaren för anställningstiden rätt till semesterersättning.Kortare anställningstid än förekommer bl. a. inom stuveri- ochåkerifacken samt inom hotell- och restaurangbranscherna, där anställning oftasker för någon eller i sänder, s. k, intermittent arbete.