prop · G00376 · 1976-12-31 00:00:00 — har isitt avgivna betänkande framhållit att personalens förmåga att omsättade mål som samhället har ställt upp för barnomsorgen i det praktiska arbetetförutsätter goda kunskaper i utvecklings- och socialpsykologi. Barnomsorgensoch fritidsverksamheternas socialpolitiska roll gör det angeläget att de studerandeges möjligheter att inse och bearbeta de socialpolitiska, sociologiska ochsocialpsykologiska problemen för att förstå över vilket stort fält deras egnakommande insatser i förskola eUer fritidsverksamhet spänner. Vidare betonarutredningen att den betydelse som den vuxnes egen personlighet har särskilt böruppmärksammas och att utbildningstiden följaktligen bör ge möjlighet för denstuderande att öka sin självkännedom och vidareutveckla sig som människa. Destuderande bör enligt utredningen i sin utbildning få tillämpa det arbetssättsom skall prägla verksamheten i förskola, fritidshem och fritidsverksamheter.Detta arbetssätt har konkretiserats bl. a. i den arbetsplan för förskolan somf. n. utarbetas av . En förutsättning för att de studerandeskall kunna tillämpa detta arbetssätt är att utbildningen inriktas på attmedvetandegöra och formulera problem och att möjliggöra självständigaställningstaganden. De studerandes tidigare erfarenheter och kunskaper börvara utgångspunkten för och ses som en tillgång i utbildningen. Detta synsättleder enligt utredningen till ett pro-bleminriktat undervisningsmönster därprojektorganiserade studier i form av lagarbete blir den dominerandearbetsformen. betonar attlagarbetet i förskola och fritidsverksamhet förutsätter att utbildningarna harsamma sociala och pedagogiska mål och inriktning i alla tre stegen även omgraden av självständighet i yrkesutövningen skiftar med utbildningens längd. De flesta remissinstanserna delarutredningens syn på utbildningens principiella inriktning. Några instanser, t.ex. och , anser dock att man isynnerhet i steg 1, som måste betraktas som ungdomsutbildning, bör iaktta enviss försiktighet vid övergången till nya arbetsformer. I detta led iutbildningen kommer de flesta studerande direkt från och har intenågon erfarenhet från sitt kommande arbetsområde. Enligt min mening underlättaslagarbetet i förskola och fritidshem om inriktning och arbetsformer i de olikapersonalutbildningarna är likartade. Utredningen om den gymnasiala utbildningenhar enligt sina Prop,1976/77: 76 76 direktivi uppgift att vid behandlingen av barnstugeutredningens förslag till steg 1 ochSÖ:s förslag till social service- och barnomsorgslinje överväga i vilkenutsträckning de av utredningen föreslagna principerna kan tillämpas även igymnasieskolan. Någraremissinstanser, bl. a. , SÖ och lärarutbildningsutredningen,framhåller att barnstugeutredningen inte tillräckligt har analyserat deteoretiska modeller som ligger bakom målen för utbildningarna och detföreslagna arbetssättet. Målen blir därigenom diffusa och i vissa fallmotsägelsefulla. Trots detta har samtliga remissinstanser uttalat sitt stöd förprobleminriktade och projektorganiserade studier. och 1974 årslärarutbildningsutredning har framhållit behovet av en tydligare målbeskrivningän den som förekommer i utredningen för att det kommande arbetets krav, ochinte enbart de studerandes intresse, skall bli avgörande för valet avprojektområde. Jag vill framhålla att den säkraste garantin för att verksamhetensintressen och behov skall få genomslag i utbildningen är att utbildningen utformasi nära samarbete med praktikinstitutioner och praktiskt verksam personal. Meddenna komplettering kan jag ansluta mig till de föreslagna principerna förinriktning och arbetssätt. Vissaremissinstanser anser att betänkandet ger föga ledning när det gäller lärarensroll vid planeringen och genomförandet av utbildningen. iStockholm framhåller att det finns en risk för att den lärarroll som utredningenföreslår blir så passiv att också elevrollen passiviseras. Jag anser liksomlärarhögskolan att lärarna aktivt måste hjälpa de studerande att analysera denframtida yrkesrollen och att relatera den till de egna erfarenheterna. Det ärnödvändigt att lärarna tillsammans med de studerande tar ansvar för attinnehållet för framåt mot de mål som slagits fast för barnomsorgenoch därmed för personalutbildningen. I framför allt inledningsskedet ställerdetta stora krav på lärarna. Om lärarna utgår från en passiv syn på lärarrollenfinns det en risk för att utbildningen mest kommer att syssla med problem somär framsprungna ur en begränsad erfarenhet och i värsta fall kan ha fögarelevans i den framtida yrkessituationen. De försök som har gjorts att arbetamed ett probleminriktat och projektorganiserat studiesätt visar att övergångentill ett sådant arbetssätt ofta kan skapa svårigheter för både studerande ochlärare. Det finns dock erfarenheter t. ex. från försöksverksamhet vidförskoleseminarierna i , och och vidförskollärarutbildningen i som tyder på att detta arbetssätt ger enträning i samarbete, kritiskt tänkande och självständigt ansvarstagande somkan bli ytterst värdefull för de studerandes kommande yrkesverksamhet. Jagutgår från att det av mig rekommenderade arbetssättet inte kommer att påverkaarbetets tidsåtgång. 1976/77: 76 77 2.4.3 Struktur och innehåll som anser detbetydelsefullt att all pedagogisk utbildning för arbete bland barn och ungdomhar samma mål och inriktning menar att också innehållet i utbildningarna böromfatta samma områden, även om tyngdpunkten i vart och ett av dessa kanvariera. För samtliga utbildningar gäller att förskolans ochfritidsverksamhetens uppgifter i samhället skall belysas. Även om de kortareutbildningarna inte ger de studerande samma förmåga att självständigt bygga upparbetet som de längre, bör de likväl leda till en förståelse för barnens ochungdomarnas hela situation. Utredningen framhåller betydelsen av att förskolan,skolan och fritidsverksamheten samarbetar med föräldrarna och med desamhällsorgan som kan stödja barnet och familjen. De insatser som är nödvändigaför barn och ungdomar med behov av särskild omsorg och stimulans skall enligtutredningen uppmärksammas i alla etapper i utbildningama. Nästan alla remissinstansertillstyrker dessa utredningsförslag eller lämnar dem utan erinran. Lärarutbildningsutredningenframhåller att den föreslagna anknytningen mellan barnskötar- ochförskollärar/fritids-pedagogutbildningarna har avsevärda fördelar eftersom denger dessa personalgrupper en gemensam referensram som behövs för ett effektivtlagarbete. Även jag anser att det är viktigt att all personal i förskola ochfritidsverksamhet genom sina utbildningar får en helhetssyn på barns ochungdomars utveckling och deras förhållande till familj och samhälle. Översyn avstruktur och innehåll i den utbildning som i barnstugeutredningens förslagbetecknas som steg 1 ingår i arbetet för utredningen om den gymnasialautbildningen. Utredningen skall därvid för sitt arbetsområde även ta ställningtill den av barnstugeutredningen föreslagna samordningen i fråga om arbetssättoch innehåll i de olika personalutbildningarna för barnomsorgen. De ämnen som f. n. ingår iutbildningarna av personal för förskola och fritidsverksamhet återspeglarenligt utredningens mening inte de arbetsuppgifter som ryms i den dagligaverksamheten. Utredningen har i stället byggt upp utbildningarna så attinnehållet så långt som möjligt har samlats i block i vilka sambanden mellanämnena framträder och en snäv ämnesinriktning motverkas. De studieformer som betecknas som studiebesök, exkursioner, auskultationer ochbarnobservationer samlas enligt förslaget i begreppet fältstudier. Genom attprojekten får skilda inslag av fältstudier och praktik tillförsäkras studiernaen fortlöpande verklighetsanknytning. Utredningen har delat uppinnehållet i utbildningarna i tre block: kommunikation, omvärldsorientering ochpedagogik. Mellan dessa skall inga skarpa gränser gå. De skall samspelainbördes. Innehållet i ämnesblocken och samspelet dem emellan skall Prop.1976/77: 76 78 enligt utredningen bestämmas av kraven inom deverksamhetsområden som de studerande siktar mot. Innehållet i blocken har avutredningen beskrivits utifrån beteckningar på ämnen som anger särskiltangelägna områden att studera och bearbeta. Blockindelningen har allmänt tillstyrkts avremissinstanserna men vissa av dem har pekat på risken för att viktiga ämnenförsvagas eller försvinner. ochCentralorganisationen /SR framhåller att blockindelningen inte får medföraotrygghet för lärarna. anser att de pedagogiskaintentionerna i barnstugeutredningens förslag bör kunna genomföras utan attlärarnas anställningstrygghet undergrävs. En ramplan som inte fastslår detantal lärartimmar varje ämne skall ha under ett läsår kan inte accepteras avfacklärarförbundet. Frågan om de ämnesområden som skall studeras inom varjeblock avgörs av högskolemyndigheterna i deras arbete med planer förutbildningslinjerna. Jag vill för egen del framhålla att de ämnesområden somingår i varje block inte med nödvändighet behöver svara exakt mot delärarkategorier som kan ingå i arbetslaget. Givetvis får detta inte leda tillatt gällande behörighetsvillkor för berörda lärartjänster sätts ur spel. Kommunikationsblocket omfattar enligt utredningsförslagetspråk och litteratur, pedagogiskt drama, bild och form, musik samt rörelse.Röst- och talvård samt tekniska hjälpmedel ingår också i kommunikationsblocket.I vissa utbildningar föreslås också matematik ingå. har avstyrkt ämnesbeteckningen bild ochform. Förbundet ser konstruktionen som ett försök att slå samman teckning ochslöjd till ett ämne, även om mål och huvudmoment enligt förbundets mening heltansluter sig till teckningsämnet. Jag avser inte att gå närmare in på mål ochinnehållsbeskrivningar för bild- och formämnet. Det är en uppgift förhögskolemyndigheterna vid utarbetandet av utbildningsplaner och kursplaner.Jag vill emellertid framhålla att enligt min mening slöjdläraren har en viktiguppgift att fylla i utbildningarna för barnomsorgen bl.a. genom sin starkaanknytning till praktisk verksamhet. har föreslagit att undervisningen iinstrumentalmusik bör vara en valfri påbyggnad som skall handhas av studieförbund.Detta förslag har mött protester från facklärarförbundet, / SR, Sverigesförenade studentkårer (SFS) och organisationskommittén för högremusikutbildning (OMUS). befarar att detta förslag kan ledatill att musikaliska kunskaper och färdigheter utarmas hos förskollärare ochfritidspedagoger. OMUS framhåller att det är tveksamt om man kan utveckla enegen uttrycksförmåga i musik och förståelse för musik om man inte får ensystematisk utbildning i sång och vissa musikinstrument.Instrumentalundervisningen har enligt 1976/77: 76 79 OMUShittills i stor utsträckning bedrivits utan anknytning till förskollärarnasreella behov. Musiklärarna har i många fall helt saknat utbildning iförskolemetodik och förskolans musik. OMUS avser emellertid att lägga framförslag till en ny lärarutbildning. Syftet med denna är att ge lärarna en sång-och instrumentalutbildning som enligt OMUS' mening är nära anpassad tillförskollärarutbildningens behov. OMUS' förslag, som har lagts fram i betänkandet(SOU 1976: 33) Musiken, människan och samhället, bereds f. n. inomregeringskansliet. Jag anser att musiken i förskola och fritidsverksamhet börstimuleras genom att förskollärare och fritidspedagoger i sin utbildning fårtillfälle till egen musikalisk verksamhet. Även i fortsättningen bör därför iförskollärar- och fritidspedagogutbildningarna resurser ges inom högskolantill sådan verksamhet enskilt eller i små grupper. Omvärldsorienteringsblocket föreslås indelas isocial omvärldsorientering och naturvetenskaplig orientering. Den sociala orienteringenföreslås omfatta samhällskunskap, socialkunskap, arbetslivsorientering ochlivsåskådningsfrågor. Jaganser i likhet med och () att ett väsentligt utrymme bör ges åt den sociala omvärldsorienteringen.Inte minst med tanke på de barn som har behov av särskilt stöd och stimulans ärdet viktigt att personalen i förskola och fritidsverksamhet har förmåga att sebarnen, ungdomarna och familjerna i sitt sociala sammanhang. Personalensförmåga att knyta an till den sociala verkligheten i sitt samarbete med barnoch föräldrar är avgörande för hur förskolan och fritidsverksamheten för barnoch ungdomar kan komma att vidareutvecklas. Jag anser också liksom barnstugeutredningenatt de studerande bör få beredskap att sakligt och ärligt möta barns ochungdomars spontana intresse för livsfrågor, samt för religiösa förhållningssättoch traditioner. I detta sammanhang bör också frågan om den religiösabegreppsbildningen ägnas uppmärksamhet med utgångspunkt från barnens egenerfarenhetsvärld och utvecklingsnivå. Detär angeläget att den naturvetenskapliga orienteringen ges en framskjutenställning inom omvärldsorienteringsblocket. Möjligheterna att inomförskoleverksamheten möta barnens spontana nyfikenhet inför den fysiskaomvärlden har varit begränsade. Det är därför angeläget att en brednaturvetenskaplig orientering kompletteras med inslag av elementärnaturvetenskaplig och teknisk metodik, så att de blivande förskollärarna ochfritidspedagogerna görs bättre rustade för att främja denna sida av barnensutveckling. Förståelse och intresse för grundläggande tekniska ochnaturvetenskapliga sammanhang samt människans funktion i det ekologiskasystemet bör på detta sätt kunna grundläggas redan under förskoleåren. Frånjämställdhetssynpunkt är det viktigt att även flickornas intresse för dessafrågor stimuleras och utvecklas. Prop.1976/77: 76 80 och har framhållit att baskunskaper i medicinsk barnavård är ennödvändig utgångspunkt för att kunna tillgodogöra sig kunskaper om handikappadebarns behov. Även jag anser att det är angeläget att medicinska faktakunskaperäven i fortsättningen ingår i förskollärarnas och fritidspedagogernasutbildning. Pedagogikblocketföreslås omfatta psykologi, pedagogik och praktik. Det nuvarande metodikämnetföreslås av utredningen integreras i pedagogiken. Fältstudier ingår i samtligaämnen. Liksom i de övriga blocken bör enligt utredningen en del avlärarresursen användas till samarbete mellan lärarna. pekarpå risken att ämnet utvecklingspsykologi blir uttunnat, eftersom en del avtimmarna skall användas för praktikbesök och en del för samverkan med andra lärare.Barnstugeutredningen har framhållit att utbildningen bör utgå från ettutvecklingspsykologiskt och socialpsykologiskt synsätt. Från den utgångspunktenanser jag det inte ändamålsenligt att särskilja vissa timmar för undervisning iutvecklingspsykologi inom den totala utbildningstiden. Jag anser liksomutredningen att all verksamhet i utbildningen bör ses ur såvälutveeklingspsykologisk som socialpsykologisk synvinkel. Det probleminriktadeoch projektorienterade studiesättet medför vidare att en stor del avinlärningen kommer att äga rum under de studerandes självstudietid. Utredningenhar föreslagit att ämnesbeteckningarna "förskolestadiets metodik" iförskollärarutbildningen, resp. "fritidskunskap" i fritidspedagogutbildningenutgår och integreras i pedagogikämnet. Förslaget har mött viss kritik från SÖ,facklärarförbundet och SFS. SÖ framhåller att det är väsentligt att ämnesbeteckningarnainom blocken korresponderar med lärarnas tjänstebeteckning. Jag anser liksomutredningen att det är riktigt att betona samhörigheten och det ömsesidigaberoendet mellan det praktiska och det teoretiska arbetet inompedagogikblocket. Jag avser att i annat sammanhang föreslå regeringen attuppdra åt UHÄ och SÖ att beakta detta vid fastställande av utbildningsplanerför de berörda linjerna. För att markera den önskvärda utvecklingen benämnerjag i det följande det tidigare metodikämnet pedagogik/ metodik. Några remissinstanser anser attbarnstugeutredningen inte tillräckligt har behandlat och framhävt vissaövergripande områden såsom föreningslivets medverkan, invandrarfrågor ochhandikappfrågor. Detta är enligt min mening viktiga områden som skall beaktasvid den lokala utformningen av utbildningen. Jag är övertygad om att, i enutbildning med den av barnstugeutredningen föreslagna uppläggningen, dessa övergripandeområden kommer alt inrymmas i de olika ämnesblocken. Jag vill erinra om attgenom riksdagsbeslut (prop. 1975/76: 118, UbU 1975/76: 33, rskr 1975/76: 391 och prop. Prop.1976/77:76 81 1976/77:22, UbU 1976/77: 10, rskr 1976/77: 111) hemspråksträning kommer att erbjudasinvandrarbarn i den allmänna förskolan. Det probleminriktade och projektorganiseradestudiesätt med lagarbete mellan lärare och studerande och mellan lärareinbördes som har förordats i det föregående förutsätter en extra timresurs förlärarna förutom det timantal under vilket eleverna har rätt till lärarleddundervisning. Resursen måste ge utrymme dels för att dela studieenheterna imindre grupper, dels för att lärarna skall kunna bedriva undervisning ilärarlag. I den nuvarande tvååriga förskollärarutbildningen finns extralärartimmar som emellertid endast är avsedda för att dela klassen i mindreundervisningsgrupper. I 50-veckorsutbUdningen av barnskötare till förskollärareoch i fritidspedagogutbildningen vid nuvarande lärarhögskolor ochförskoleseminarier finns resurser beräknade för båda de ändamål som jag nysshar nämnt. Jag anser att all förskollärarutbildning bör ges medel avmotsvarande omfattning för att underlätta det nämnda studiesättet. Jag avseratt återkomma till regeringen med förslag i denna fråga inför budgetåret1978/79. har föreslagit att destuderande som börjar sin utbildning vid samma tillfälle bildar en arbetsenhetom 48 studerande (eller flera sådana enheter beroende på antalet studerande).Arbetsenheten skall i sin tur delas i mindre grupper, studieenheter, omfattandehögst tolv studerande. Utredningen har i sina ramplaner och i sinakostnadsberäkningar utgått från att arbetsenheterna om 48 studerande ersättertvå klasser om vardera 30 studerande i nuvarande utbildning. I den nuvarande 50-veckorsutbildningen avbarnskötare till förskollärare beräknas lärartimtalet efter klasser om 24studerande. Den mindre klasstorleken i denna utbildning motiveras av att destuderande ofta är studieovana. Utbildningsbakgrunden varierar också ofta inomgruppen. Detta nödvändiggör en mer individuell handledning i studierna. I ettläge då centralt fastställda timplaner inte längre kommer att finnas blirfrågan om gruppstorlekarna mindre betydelsefull för beräkning av de totalaresurserna. Den resursförstärkning som jag har talat om bör medge delningi mindre grupper i många fall. Organisationen av utbildningen i studiegrupperoch fördelningen av de erhållna resurserna mellan olika ändamål är en fråga förde lokala högskolemyndigheterna. 2.4.4Organisation av förskollärar- och fritidspedagoglinjerna har, som jag harnämnt, föreslagit en utbildningsgång i tre steg för personalen inombarnomsorgen. Steg 1 motsvarar nuvarande barnskötarutbildning. Steg 2 motsvararförskollärar och fritidspedagogutbildningarna och steg 3 är en pedagogisk, socialeller administrativ vidareutbildning. 6 1976/77.1 saml. Prop.1976/77: 76 82 varjesteg i utbildningen förbereder för närmast påföljande steg. För inträde iförskollärar- resp. fritidspedagogutbildning förutsätts därvid att denstuderande har genomgått steg 1, antingen inom den tvååriga ungdomsutbildningeneller som en ettårig vuxenutbildning eller arbetsmarknadsutbildning. Destuderande som genomgår både steg 1 och 2 får på det sättet en tre- ellerfyraårig utbildning för barnomsorgsyrken. Denna kan sedan byggas på med en20-veckors vidareutbildning. De sökande som uppfyller de allmännabehörighetskraven på tvåårig gymnasieskola men inte de av utredningenföreslagna särskilda behörighetskraven i form av steg 1, bör enligtutredningen ges möj,lighet att genomgå 20 till 40 veckors barnskötarutbildning.Ett stort antal remissinstanser har tillstyrkt den föreslagnautbildningsgången och framhållit att den utgör en konkret tillämpning av denallmänt omfattande principen om återkommande utbildning. Flera remissinstanseranser emellertid, som jag har nämnt, att gymnasieutbildningen i steg1 är alltför snävt inriktad mot ett enda arbetsområde. De hävdar attrekryteringen till yrken inom barnomsorgen riskerar att bli ensidig bl. a. frånköns- och ålderssynpunkt om genomgång av steg 1-utbildningen ställs upp som ettsärskilt behörighetskrav för tillträde till förskollärar-ochfritidspedagogutbildningarna. De landstingskommunala remissinstanserna haranfört att den föreslagna steg 1-utbildningen bör kunna äga rum inom dennuvarande vårdlinjens gren för barna- och ungdomsvård efter en viss revideringav innehållet. Vidden pågående översynen av gymnasieskolan skall utredningen om den gymnasialautbildningen beakta såväl vårdlinjens nuvarande utformning sombarnstugeutredningens förslag till steg 1 och SÖ:s förslag till socialservice- och barnomsorgslinje. Föregen del anser jag att det bör vara möjligt för sökande från flera linjer igymnasieskolan att bli behöriga utan omfattande kompletteringar. Jag förordardärför att utbildningstiden för dessa utbildningar blir fyra terminer för densom har viss förutbildning inom barnomsorgen och fem terminer för den som inteha sådan förutbildning. Enligt beslut om reformering avhögskoleutbildningen skall för allmän behörighet för tillträde tillhögskoleutbildning krävas genomgången minst tvåårig linje i gymnasieskolaneller motsvarande utbildning samt kunskaper i engelska och svenska motsvarandetvå årskurser på någon linje i gymnasieskolan. Den som under det kalenderår dåutbildningen börjar fyller och har varit yrkesverksam i minst fyra årsamt har kunskaper i engelska enligt vad jag har anfört uppfyller ocksåkraven för allmän behörighet till högskoleutbildning. Dessutom kan för varjeutbildningslinje uppställas förkunskapskrav i vissa ämnen. Det ankommer påvederbörande centrala myndighet att fastställa de särskilda förkunskapskravenoch eventuella andra särskilda villkor för behörighet. Myndigheten bör därvidtillse att Prop.1976/77: 76 83 de särskilda förkunskaperna i sin helhet kan uppfyllas pånågon linje i gymnasieskolan. Enligt min uppfattning bör, iavvaktan på förslag från utredningen om den gymnasiala utbildningen,vårdlinjens gren för barna- och ungdomsvård kunna ge både allmän och särskildbehörighet för tillträde till förskollärar- och fritidspedagogutbildning omfyra terminer. Jag avser därför att i annat sammanhang föreslå regeringen attge SÖ i uppdrag att som ett provisorium i avvaktan på förslag från utredningenrevidera läroplanen för vårdlinjens barna- och ungdomsvårdsgren i vissa delar.Vid revideringen bör SÖ ha som allmän utgångspunkt barnstugeutredningensförslag och förslaget till social serviccr och barnomsorgs-Unje. Revideringenbör främst begränsas till justering av gällande kursplan. Inom gymnasieskolan anordnas f.n.20- och 40-veekorsutbildningar till barnskötare. Kurserna är avsedda förpersoner som har fyllt och som har genomgått årskurs 9 i grundskolaneller som har motsvarande kunskaper enligt förordningen (1966: 24) omgrundskolans kompetensvärde m. m. Enligt min mening bör både 20- och40-veckorskursen kunna ge särskild behörighet för tiUträde till förskollärar-och fritidspedagogutbildning om fyra terminer. Som jag har nämnt bör detemellertid också vara möjligt för dem som har gått igenom annan linje igymnasieskolan att bli behöriga. För deras del bör utbildningen omfatta femterminer, varav den första huvudsakligen bör bestå av praktik. För tillträdetill förskollärar- och fritidspedagogutbildning krävs genomgångengrundskola eller motsvarande samt viss praktik inom barnomsorgen. Samtliga remissinstanser är enigaom att förpraktiken i sin nuvarande form bör slopas. Vissa instanser, bl. a.facklärarförbundet och SFS, förordar dock att förpraktiken bibehålls men att deekonomiska förhållandena för praktikanterna ordnas. Jag anser att samtligadessa krav tillgodoses genom den här föreslagna ordningen. Alla studerande iförskollärar- och fritidspedagogutbildning kommer att ha praktisk erfarenhetfrån verksamhet och institutioner inom barnomsorgen.