prop · G003149 · 1976-12-31 00:00:00 — Jag vill med anledning härav framhålla attde anställdas medverkan skaU omfatta även estetiska och kulturella frågor. Närdet gäller exempelvis planering bör någon gräns inte dras mellan sådana frågoroch direkta skyddsfrågor. Det måste emellertid hållas fast vid attarbetsmiljölagen bör ha karaktär av tvingande lagstiftning. 1976/77: 149 331 omtillsyn enligt vilka myndigheter i sista hand skall säkra att åtgärder vidtasför att förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet. Av detta följer enligt minmening att arbetsmiljölagens samverkansregler bör hänföras tiU parternasorganisation av skyddsverksamhet. Efter hand som arbetsmiljöfrågorna i allt störreutsträckning blir föremål för förhandling mellan parterna får frågan omskyddskommitténs ställning särskUd aktualitet. intar efter 1973års ändringar i arbetarskyddslagstiftningen en central poshion i skyddsverksamheten.Den skall planera och övervaka skyddsarbetet, och inga väsentliga frågor somrör arbetsmiljön får undandras skyddskommittén. Såväl angivande avmålsättningen för skyddsverksamheten i företaget som dess uppläggning ochgenomförande är uppgifter som ankommer på kommittén. Företagshälsovården ingårsom en viktig del i denna verksamhet. För skyddskommittéerna har föreskrivitssådan sammansättning att de på ett effektivt sätt skall kunna fullgöra sinauppgifter. I skyddskommittén skall arbetsgivarens och arbetstagarnasrepresentanter överlägga om och söka enas i de frågor som har berörts.Uppnås inte enighet kan frågan hänskjutas till yrkesinspektionen och prövas avinspektionen i den mån den faller under dess kompetens. Genom den nu beskrivnaordningen har enligt min mening en lämplig form skapats för parternas arbetsmiljöarbete.I allt väsentligt torde därför det nu gäUande systemet böra föras över till dennya lagstiftningen. Medbestämmandelagen får till följd attarbetsmiljöfrågor kan bli föremål för förhandlingar på arbetsplatsen i olikaformer. Förutom i skyddskommittén kan arbetsmiljöfrågorna komma att tas uppmellan arbetsgivaren och lokal avtalsbunden organisation samt i särskildapartssammansatta organ. Den erfarenhet och det kunnande som har samlats hosskyddskommUtéerna bör enligt min uppfattning tas till vara också i den nubeskrivna situationen. Detta bör kunna åstadkommas genom att arbetsmiljöfrågorliksom i första hand behandlas inom skyddskommitté där sådan finns.Endast i de fall då enighet inte kan uppnås i kommittén bör, som utredningenhar framhållit, frågorna kunna bli föremål för förhandling i annan ordning. Jagvill understryka intresset av att undvika en byråkratisk och orationellhantering av dessa frågor. Jag utgår från att i skyddskommittéerna kommer attingå ledamöter med sådana befogenheter inom den lokalaförhandlingsorganisationen att olägenheter av nämnda slag inte uppkommer. Skyddsombudens ställning i den lokalaskyddsorganisationen förstärktes kraftigt genom de ändringar iarbetarskyddslagen som genomfördes fr. o. m. . Skyddsombud skallföreträda arbetstagaraa i skyddsfrågor och verka för tiUfredsställandeskyddsförhållanden. Dessutom skall skyddsombud sträva efter att vinna övrigaarbetstagares medverkan i arbetarskyddet. Skyddsombud skall beredaserforderlig ledighet för att fuUgöra sina uppgifter. En viktig uppgift förskyddsombud och 1976/77:149 332 skyddskommittéär att delta vid planeringen av lokaler, anordningar och arbetsmetoder. , blir det en uppgift för skyddsombud att tillsammans medarbetsgivaren planera och verka för företagshälsovård efter företagets behov.Särskilda befogenheter tUlkom-mer skyddsombuden att ingripa i vissa fall dåomedelbar och allvarlig fara hotar vid visst arbete på grund av bristfälligaskyddsförhållanden. Genom att skyddsombud skaU utses vid varjearbetsplats med minst fem arbetstagare har skapats möjligheter att vid aUaarbetsställen av någon storlek behandla frågor om arbetsmUjön i organiseradeformer. Ändringarna innebar genom nya regler om regionala skyddsombud ocksåett viktigt led i strävandena att förbättra bevakningen av arbetsmiljöförhållandenavid mindre arbetsställen. Den ställning som skyddsombuden nu har inom denlokala skyddsverksamheten bör de behåUa också . Jag föreslår att degrundläggande bestämmelserna i arbetarskyddslagen om skyddsombudens uppgifterförs över till arbetsmiljölagen. De förslag som jag lägger fram innefattardessutom vidgade uppgifter i skilda avseenden för arbetstagarnasrepresentanter i skyddsfrågor. Vissa remissinstanser har ansett att det finnsbrister i samordningen av utredningens lagförslag och andra arbetsrättsligalagar vad beträffar terminologi samt regler om förhandlingsrätt och skyddsombudm. Jag kan här delvis hänvisa till mina uttalanden om lämplig ordning vidarbetsmiljöfrågors behandling i skyddskommitté och förhandlingsorgan. Tillfrågor om samordningen mellan samverkansregleraa samt lagen om facklig förtroendemansställning på arbetsplatsen och lagen om vissa anställningsfrämjande åtgärderåterkommer jag i det följande. Några brister i samordningen i övrigt har ivart fall inte konkret angetts av remissinstanserna. Bland remissyttrandena finns också den synpunktenatt benämningarna arbetsmiljöombud och arbetsmiljökommitté bör införas istäUet för skyddsombud och skyddskommitté. Med arUedning härav vill jag framhållaatt skyddsombudsinstitutionen liksom skyddskommittéerna har vuxit fram påarbetsplatserna. Utan tvekan har dessa benämningar vunnit särskild tyngd genomatt de använts i arbetslivet. Det synes lämpligt att ilagstiftningen avvakta den utveckling när det gäller benämningarna som kan skei tUlämpningen. Lagen om facklig förtroendemans ställning påarbetsplatsen ger de allmänna ramaraa för den fackliga verksamheten påarbetsplatsen. Har i lag meddelats bestämmelser som avviker frånförtroendemannalagen gäller de bestämmelserna. Förtroendemannalagen är sålundainte tUl-lämplig på arbetstagare med uppgifter inom arbetarskyddet i den månarbetarskyddslagen innehåUer föreskrifter om deras verksamhet. 1976/77:149 333 Förtroendemannalagen innehåller i en rad avseendenbestämmelser angående förhållanden som är aktuella även i den lokala skyddsverksamheten.Här bör enligt utredningen i den mån det är möjligt ske en anpassning avarbetsmiljölagens regler. Dessa måste utformas med hänsyn tiU despeciella behoven för arbetarskyddet. I arbetsmUjölagen bör vidare finnas allasådana allmänna bestämmelser som är av omedelbar betydelse för verksamheteninom de lokala skyddsorganisationema. Bestämmelser som är väsentliga för denlokala skyddsverksamheten bör därför skrivas in i arbetsmiljölagen även närlikartade regler finns i förtroendemannalagen. I övrigt bör användas metodenatt i arbetsmiljölagen hänvisa till förtroendemannalagens bestämmelser beträffandefrågor som endast kan bli aktuella på arbetsplatser där det finns fackligrepresentation. Denna metod kan enligt utredningen också användas när detgäller vissa detaljregler i förtroendemannalagen som kan ses som preciseringarav de allmänna bestämmelserna. Utredningens lagförslag har utformats i enlighethärmed. Uppläggningen har godtagits av det stora flertalet remissinstanser. Även jag kan ansluta mig till den föreslagnauppläggningen. Förtroendemannalagen har på vissa gemensamma områden en delvislängre gående reglering än arbetarskyddslagen. Det är enligt min uppfattningangeläget att fackUga förtroendemän som har uppgifter inom arbetarskyddetgenom arbetsmiljölagen tillförsäkras ett skydd som är likvärdigt med skyddetenligt förtroendemannalagen. måste beaktas att mönstret förlagregleringen, när det gäller fackUga förtroendemän i allmänhet, är avpassatmed hänsyn till att det finns lokal arbetarorganisation som är eller brukarvara bunden av kollektivavtal för de arbetstagare som berörs avförtroendemannens verksamhet. Arbetsmiljölagens bestämmelser kan inte byggaenbart på sådan förutsättning utan de måste utformas som tvingande regler medsikte även på arbetsställen utan facklig representation. Vidare kan konstaterasatt bestämmelserna i förtroendemannalagen i vissa stycken är relativtdetaljbetonade. Bestämmelser av detta slag skulle te sig främmande iarbetsmiljölagen som bör vara en utpräglad ramlag. Med angivna utgångspunkter förordar jag att direkti arbetsmiljölagen skrivs in en bestämmelse att lokalt skyddsombud har rätt tUlledighet som fordras för uppdraget och att skyddsombud därvid bibehåller sinaanställnmgsförmåner (6 kap. 5 §). Den förordade bestämmelsen bygger på sammaöverväganden som motsvarande bestämmelse i arbetarskyddslagen. I akutafarosituationer, vid olyckshändelser e. d. skall skyddsombudet själv kunnaavgöra tidpunkten för ingripande och tidsåtgången för sin insats. Bestämmelsenlägger sålunda härvidlag avgörandet mera direkt i skyddsombudets hand än somsker enligt motsvarande regler i förtroendemannalagen. Inte heller görs någrainskränkningar vad gäller tidpunkten för ingripande eller tidsåtgången på sättsom sker 1976/77:149 334 Tidsåtgången för det löpande skyddsarbete som ingår iskyddsombudsuppdraget skall bestämmas i första hand genom överenskommelsemellan de lokala parterna. Om enighet inte nås om vad som är behövlig tid försådant arbete skall hänvändelse kunna ske till yrkesinspektionen för utlåtandei frågan. I avvaktan på yrkesinspektionens utiåtande skall skyddsombud, utanatt drabbas av ekonomisk förlust, kunna bedriva skyddsarbete i den omfattninghan anser rimlig. På samma sätt bör även vissa andra bestämmelser omförtroendemän inom arbetarskyddet ha sin plats i arbetsmiljölagen, trots attbestämmelserna delvis har motsvarighet i förtroendemannalagen. Sålunda börgenom bestämmelse i arbetsmiljölagen (6 kap. 10 § första stycket) slås fast attskyddsombud inte får hindras att fullgöra sina uppgifter. Tryggheten förskyddsombud mot försämrade arbetsförhållanden och anställ-ningsviUkor liksomförtroendemannalagens regel om s. k. efterskydd bör också skrivas in iarbetsmiljölagen (6 kap. 10 § andra stycket). Grundläggande skadestånds- ochrättegångsregler bör likaså återfinnas i denna. Bestämmelser härom av ihuvudsak samma innebörd som arbetarskyddslagens förordas (6 kap. 1113 §§arbetsmiljölagen). I enlighet med den valda uppläggningen böremellertid viss reglering, som avser fackliga förtroendemän med uppgifter inomarbetarskyddet, kunna ske via förtroendemannalagen. Därvid bör bl. a. avsesförtroendemannalagens regler om ledighet. Härigenom tillerkänns den lokalafackliga organisationen tolkningsföreträde i sådana frågor. Vidare får på dettasätt vissa' detaljfrågor en uttrycklig reglering i lag. Även i fråga omtillfälle att disponera lokal eller annat utrymme som behövs för uppdraget börhänvisas till förtroendemannalagen. Detsamma gäller beträffande företräde tillfortsatt arbete vid arbetsbrist. Likaså finns skäl att hänvisa till denna lagsbestämmelser om skadestånd och rättegångsregler. a. bestämmelserna omarbetstagarorganisations rätt till skadestånd och dess skadeståndsansvar ivissa fall kan på så sätt bli tillämpliga i arbetarskyddsfrågor. Jag förordarmot denna bakgrund en allmän hänvisning i arbetsmiljölagen (6 kap. 16 §) tillförtroendemannalagen. Enligt hänvisningen skall även förtroendemannalagentillämpas beträffande skyddsombud och arbetstagarledamot i skyddskommitté iden mån detta inte inskränker deras rättigheter enligt arbetsmiljölagen. Med detta tillvägagångssätt kommer regleringenenligt arbetsmiljölagen att i vissa avseenden ha olika innehåll beroende på omskyddsombud eller skyddskommittéledamot utsetts av facklig organisation ellerinte. I de fall då de tillämpliga reglerna i förtroendemannalagen förutsätteratt det finns en kollektivavtalsbärande facklig organisation är dettaofrånkomligt. Jag vill emellertid framhålla att förtroendemannalagensdetaljregler om bibehållande av anställningsförmåner utgör preciseringar avvad som bör följa redan av motsvarande bestämmelse i arbetsmiljölagen (6 kap.5 §). Även utan särskild hänvisning får alltså det- 1976/77:149 335 sammaanses gälla för skyddsombud och skyddskommittéledamot som inte utsetts avfacklig organisation. Jag förutsätter att i praktiken också bestämmelsen omtUlfälle att disponera lokal eller annat utrymme kommer att tillämpas för dessakategorier. I ytterligare ett avseende finns anledning attöverväga en anpassning av arbetsmiljölagen till förtroendemannalagen. Enligtförtroendemannalagen vinner lagen i förhållande till arbetsgivaren tillämpningpå facklig förtroendeman först sedan den fackliga organisationen harunderrättat arbetsgivaren om uppdraget. I fråga om skyddsombud finns f. n. iarbetarskyddskungörelsen (66 §) vissa närmare regler om att bl. a. arbetsgivareskall underrättas om val av skyddsombud. Det synes lämpligt att på motsvarandesätt som i förtroendemannalagen sådan underrättelse blir en fömtsättning föratt arbetsmiljölagens regler om skyddsombuds uppgifter och befogenheter skalltillämpas i förhållande till arbetsgivaren. Jag förordar att en bestämmelse omdetta förs in i arbetsmiljölagen (6 kap. 14 §). Motsvarande bör gälla i frågaom val av skyddskommittéledamot (6 kap. 15 §). Härvid avses självfallet endastsådan ledamot som har utsetts av facklig organisation eller av arbetstagarna.Däremot torde detaljföreskrifter om underrättelse till arbetsgivaren ochyrkesinspektionen om val av skyddsombud få ingå i arbetsmiljöförordningen.Detsamma gäller i fråga om vissa bestämmelser, som f. n. också finns iarbetarskyddskungörelsen, om arbetsgivares skyldighet att underrättayrkesinspektionen när skyddskommitté har tiUsatts och att sätta upp anslag meduppgift om namn på skyddsombud och skyddskommittéledamöter. Jag vill tillägga att förtroendemannalagen f. n. ärföremål för översyn inom den nya arbetsrättskommittén. Det är därför möjligtatt som en följd av kommitténs arbete ytterligare åtgärder kan få vidtasför att samordna arbetsmiljölagen med den allmänna lagstiftningen om fackligaförtroendemän. I arbetarskyddslagen infördes bestämmelseratt skyddsombud skall delta vid och skyddskommitté behandla frågor om planeringav nya eller ändrade lokaler, anordningar och arbetsmetoder. Utredningen harföreslagit att i arbetsmiljölagen läggs till uppgiften att delta vid planeringav arbetsprocesser. Remissinstanserna har godtagit detta. Vissa kompletteringarhar dock ansetts böra ske. LO och TCO har framhåUit att framför alltarbetsorganisationen är av betydelse när det gäller psykosociala förhållandenpå arbetsplatsen. Skyddsombuds och skyddskommittés rätt att delta i planeringhar ansetts böra gälla även arbetsorganisation. LO har härvid pekat på sådanaomständigheter som arbetstempot i olika arbetsuppgifter, förutsättningarna förgrupparbete och förekomsten av ensamarbete. Av TCO har utformningen avarbetsorganisa- 1976/77:149 336 tionenhänförts till val av arbetsprocesser och arbetsmetoder. Arbetsgivaren börenligt organisationerna åläggas att redovisa bemannings- och organisationsplan,där arbetsuppgifternas krav på individen kan bedömas. Organisationerna harvidare understrukit att de anställdas medverkan skall omfatta även frågor somrör användningen av kemiska ämnen. SAF har konstaterat att en utveckUng mot ettökat deltagande av de anställda i planeringsfrågor har pågått under en långtid inom företagen och har inte haft något att invända mot en utvidgad rätt förskyddsombud och skyddskommitté att delta i planering av arbetsprocesser. När bestämmelserna om rätt för de anställda att ivissa avseenden delta i planering av arbetsplatserna infördes iarbetarskyddslagen, innebar detta att de anställdas inflytande överarbetsmiljöfrågorna fick laglig förankring på en väsentlig punkt. Jag förordaratt bestämmelsema förs över tiU arbetsmiljölagen (6 kap. 4 § första stycket och9 §). Principen bör vara att skyddsombuds och skyddskommittés uppgifter spänneröver arbetsstället över huvud med alla de anordningar och ämnen som användsdär. Uppgifterna bör avse hela det vidgade arbetarskyddsområdet. Begreppetarbetsmetod torde härvid få anses täcka även sådana omständigheter som LOsärskilt har pekat på. Det kan emellertid som utredningen har föreslagit varalämpligt att även arbetsprocesser uttryckligen anges. Det bör också i lagentydligt anges att även planering av användning av farligt ämne omfattas. Jagvill framhålla att de anställdas deltagande i planeringen måste avse varjestadium i planeringen som är av betydelse från arbetsmiljösynpunkt. I praktikenkan detta ofta säkras genom att företrädare för de anställda medverkar i olikaprojektgrupper. Det torde f. ö. i hög grad även vara ett arbetsgivarintresseatt så sker för att inte planeringsprocessen skall fördröjas i ett senare skede. För att kunna delta vid planering måste deanställdas företrädare få del av bl. a. upprättade bemannings- ochorganisationsplaner. Från arbetarskyddslagen bör bl. a. av den anledningenföras över motsvarighet till den införda bestämmelsen att skyddsombudhar rätt att ta del av de handlingar och erhåUa de upplysningar som är avbetydelse för skyddsombudets verksamhet (6 kap. 6 § arbetsmiljölagen). För skall kunna bedöma om arbetsförhållandena kommer att vara anpassade tillmänniskans förutsättningar i fysiskt och psykiskt avseende är det oftanödvändigt att ha tillgång till beskrivning över olika planeradearbetsuppgifter. En utgångspunkt bör härvid vara att arbetsuppgifter skaUutformas med tanke på att de så långt möjligt skall länrna spelrum för olikamänniskors förutsättningar. Planeringsunderlag i form av ritningar, skisser,planer m. m. måste vidare redovisas på ett klargörande sätt. De anställdasrätt att delta i planeringen kan annars äventyras. Eftersom arbetsmiljölagensregler syftar till ett fördjupat samarbete i arbetsmiljöfrågor är det enligtmin mening också klart att arbetsgivaren skall låta presentera sådanakommentarer 1976/77:149 337 tillhandlingarna att dessa kan bedömas på ett riktigt och aUsidigt sätt. Här kommerockså in partemas ansvar för att skyddsombud får utbUdning i arbetsmUjöfrågor.Arbetarskyddslagens bestämmelse härom bör föras över till arbetsmUjölagen (6kap. 4 § tredje stycket). TCO har ansett att facklig organisation börtUlerkännas rätt att på arbetsgivarens bekostnad tiUkaUa konsult vid granskningav ritningar och tekniska och organisatoriska planer. Någon allmän sådanbestämmelse i arbetsmUjölagen är jag däremot inte beredd att tiUstyrka. IstäUet viU jag här hänvisa till att arbetstagarna ytterst aUtid har möjlighetatt koppla in yrkesinspektionen. Vidare kan erinras om att arbetstagarpartenkan ta upp frågor om avtalsreglering på området inom ramen för lagen om medbestämmandei arbetsUvet. Från LO har rests frågan vUka rättsUga garantiersom bör finnas att driva igenom att de anstäUda får möjUghet att delta iplaneringen. I detta avseende viU jag först nämna den särskUda kontroUen ibyggnads-loNsärenden. Denna går ut på att byggnadsnämnd är förhindrad att beviljabvggnadslov som avser arbetslokal eUer personalrum för visst slag avverksamhet, om inte av utlåtande från yrkesinspektionen framgår attskyddsombud, skyddskommitté eUer orgarusation som företräder arbetstagarna harfått tUlfäUe att yttra sig. Liksom i arbetarskyddslagen bör dessutom finnas enaUmän påföljd i arbetsmUjölagen (6 kap. 11 §). Hindras skyddsombud att fuUgörasina uppgifter bör sålunda skadeståndsskyldighet inträda. Som tidigare(avsnitt 20.8.2) antytts innebär den förordade hänvisningen i arbetsmUjölagentiU bestämmelser i förtroendemannalagen vidare att vid bedömande avarbetstagarorganisations rätt tiU skadestånd hänsyn kan tas även tUIorganisationens intresse av att regler av betydelse för arbetarskyddet iakttas. Jag vill i sammanhanget slutUgen erinra om deuppgifter skyddsombud och skyddskommitté har i samband med utnyttjande avföretags ar-betsmUjöfond och vid ansökan om garantilån för arbetsmiljöförbättringar.Bestämmelser härom fums i lagen (1974: 325) om avsättning tUl arbetsmUjöfond(senast ändrad 1975: 23) resp. förordningen (1975: 632) om lånegaranti förarbetsmUjöförbättringar. 20.8.4Skyddsombuds möjlighet att avbryta arbete I arbetarskyddslagen infördes enbestämmelse om skyddsombuds s. k. stoppningsrätt. Innebär visst arbeteomedelbar och allvarUg fara för arbetstagares Uv eUer hälsa och kan rättelseinte genast uppnås genom hänvändelse tiU arbetsgivaren, kan skyddsombudbestämma att arbetet skaU avbrytas i avvaktan på stäUningstagande avyrkesinspektionen. Överträds gäUande förbud, som enskilt faU har meddelats avtUlsynsmyndighet, kan skyddsombud avbryta arbete som avses med förbudet.Skyddsombud är fri från ersättningsskyldighet för skada tUl följd av sådanåtgärd. 22 1976/77. 1976/77:149 338 Med hänvisning tiU de specieUa olägenheter som haransetts förknippade med ensamarbete har utredningen föreslagit attskyddsombuds möjligheter att avbryta sådant arbete utvidgas. Som fömtsättningför skyddsombuds möjlighet att ingripa mot ensamarbete i avvaktan påyr-kesmspektionens stäUningstagande har sålunda föreslagits endast skola gällaatt det är påkallat från skyddssynpunkt. Remissinstansernas inställning tiU frågan omensamarbete har översiktligt angetts i avsnitt 20.4.3. Jag har där förordat ensärskUd bestämmelse i arbetsmiljölagen som fäster uppmärksamheten på att ogynnsammaverkningar av ensamarbete måste förhindras. har jag påpekat att detär angeläget att närmare föreskrifter om ensamarbete utarbetas. Remissutfallet och olika uttalanden från fackligthåU visar att det på arbetstagarhåU finns en utbredd oro när det gäller vissaformer av ensamarbete. Härvid torde avses fall där själva utförandet avarbetet irmebär större risker vid ensamarbete än annars och fall där denomständigheten att arbetstagare är ensam ökar riskerna med hänsyn tiUsvårighet att få hjälp vid olycks- eller sjukdomsfall. Tilläggas kan fall dåpassnmg-en av exempelvis en anläggning vilar på ensam arbetstagare ochaUvarU-ga följder kan uppstå om denne missar möjligheterna att ingripa vid tillfälligtfel e. d. Med hänsyn till de specieUa påfrestningar för denanställde som sålunda kan vara förenade med ensamarbete bör det eiUigt minuppfattning vara en viktig trygghetsskapande faktor att ge skyddsombud särskildabefogenheter att ingripa mot ensamarbete. En skiUnad gentemot övriga fall därskyddsombud har befogenhet att avbryta arbete kan härvid vara att ett ingripandeinte på samma sätt som annars kan motiveras med hänsyn tUl direkta brister i deyttre skyddsförhållandena, trots att riskerna framstår som så överhängande attyrkesinspektionens stäUningstagande inte kan inväntas. Synpunkter av dettaslag torde Ugga bakom att remissopinionen över lag är positiv tUl utredningensförslag om särskilda befogenheter för skyddsombud med avseende på ensamarbete.Jag förordar därför att en bestämmelse om skyddsombuds möjUghet att avbrytaensamarbete förs in i arbetsmiljölagen (6 kap. 7 § andra stycket). Sådanmöjlighet bör firmas när det från skyddssynpunkt är påkallat att arbetetavbryts. Jag viU med anledning av synpunkter från arbetarskyddsstyrelsen ochSAF framhåUa att härav torde framgå att det är den särskUda risk som ärförbunden med arbetet i fråga som kan utgöra grund för ingripande och inteensamarbete som sådant. Grundsatsen bör som har anfört ocksåvid mgripande mot ensamarbete vara att parterna skall i samverkan bedrivaskyddsverksamhet. Det är sålunda nödvändigt att skyddsombudet så långt möjUgtsamråder med arbetsgivaren eUer dennes företrädare i sUuationer där ensamarbetebedöms som riskabelt. Jag anser att i bestämmelsen bör erinras om detta. Jagförutsätter att skyddsombuden använder ifrågavarande 1976/77:149 339 befogenhetmed särskUd urskiUning i avvaktan på att arbetarskyddsstyrelsen har gåttigenom besvärliga områden av ensamarbete och meddelatverkställighetsföreskrifter. Det följer av de tidigare behandlade reglerna om deanstäUdas deltagande i planering att samråd skall ske innan ensamarbeteanordnas. Härvid kan skyddsombud givetvis åberopa en befogenhet att i vissafall avbryta ensamarbete. Har överenskommelse träffats om att hinder inteföreligger mot att arbetet utförs av ensam arbetstagare, bör skyddsombuduppenbarligen inte därefter under oförändrade förhåUanden göra bmk av sinstoppningsrätt.