prop · G0031 · 1976-12-31 00:00:00 — Vadhär har sagts om fullmäktige gäller i huvudsak också landsting. Den kommunala nämndindelningen är väsentligen enindelning efter sakområde och inle efter funktion. Varje nämnd handlägger allaslags ärenden inom ett visst område såsom barnavård, hälsovård eller kultur,oberoende av om det gäller förvaltning, verkställighet, beredning ellerutövande av självständig beslutanderätt. Kommunstyrelsens verksamhet spänneröver hela det kommunala fältet men i regel är varje nämnds verksamhet begränsadlill visst sakområde. Vid sidan av den förvaltning som direkt knyter anlill en nämnds i lag eller reglemente angivna uppgifter fullgör nämnden ofta enrad minder centrala åligganden, som inte är typiska för dess verksamhetsområdeulan återkommer i ungefär samma form hos de fiesta nämnder, vare sig de är oregleradeeller specialreglerade. Här åsyftas i första hand personaladministration,egendomsförvaltning, upphandling och medelsförvallning. Som ett led i densträvan efter effektivitet och rationalisering som utmärker modernkommunalförvaltning har man i kommunerna sökt föra över dessa uppgifter från deolika facknämnderna till ett centralt organ. Denna utveckling mot centraliseradpersonaladministration eic. har, i den mån den inle har haft direkt lagstöd,kunnat ske med den lill fullmäktiges anslagsbefogenhet knut- Prop.1976/77:1 171 nadirektiv- och delegationsrätten som rättsgrund. Den har emellertid bromsats avkraven på att förvaltningen i ett och samma ärende inte får fördelas mellanflera nämnder och all fullmäktige inte får uppdra åt en nämnd alt handläggaärenden för vilka en annan nämnd bär ansvaret (det odelade ansvarets princip).Rättslägel är inte så klart att del är möjligt att dra några säkra gränsermellan å ena sidan det område där fullmäktige fritt avgör vilken nämnd somskall anförtros förvaltningsuppgifter av det här aktuella slaget och å andrasidan det område där lagstiftningen tvingar kommunen atl låta resp. facknämndhandha uppgifterna. har intresset främst kretsat kringmöjligheterna att centralisera den kommunala personaladministrationen, isynnerhet de s. k. myndighetsfunktionerna, dvs. tjän-stelillsältningar samtbeslut om vikariat, ledighet och skiljande från tjänst m. rri. I deltasammanhang behandlas främst denna fråga och därutöver centralisering avegendomsförvaliningen. 5.5.2Nämnder för oreglerad förvaltning Kommunfullmäktige bestämmer enligt 44 S andrastycket KL vilka ämnesområden de olika oreglerade nämnderna skall svara för.Inom sitt område har nämnd enligl 4 S KL en egen kompetens iförvaltningsfrågor. Den närmare omfattningen av denna kompetens när det gällerpersonaladministration, egendomsförvaltning, medelsförvaltning och upphandlingsaml fullmäktiges befogenhet atl föra över dessa uppgifter från oregleradfacknämnd till annat organ kan inle utläsas ur KL. I fråga omegendomsförvaltning och medelsförvaltning får man dock viss ledning i några avbestämmelserna om kommunstyrelsen. Kommunfullmäktige får enligt 43 S första stycket a)KL i reglemente för kommunstyrelsen bestämma alt de specialreglerade nämndernasmedelsförvaltning skall föras samman med kommunstyrelsens medelsförvallning.Kommunallagskommillén framhöll i sitt betänkande (SOU 1952:14) Kommunallag m.m. att ingen .särskild föreskrift behövs för centralisering av de oregleradenämndernas medelsförvaltning, eftersom kommun har full frihet att besluta hurdenna förvaltning skall ombesörjas. I allmänhet omfattar kommunernas beslul omcentralisering samtliga medelsförvaltande organ i kommunen.Kommunallagsuiredningen föreslår mot bakgrund av utvecklingen i praxisatt den enhetliga kommunallagen som huvudregel upptar att medelsförvaltningenskall vara centraliserad och ankomma på kommunstyrelsen (32 S andra stycket b)EKL). 1 30 S KL föreskrivs atl kommunstyrelsen har altförvalta kommunens egendom, i den mån inle sådan förvaltning har uppdragils ålannan nämnd. Denna bestämmelse ger fullmäkiige relalivt fria händer atlorganisera förvaltningen av den egendom (fastigheter och inventarier) som äravsedd för de oreglerade nämndernas verksamhel efter vad som är lämpligt.För-valiningsuppgiften kan ligga kvar hos kommunsiyrelsen, uppdras åt ett sär- Prop.1976/77:1 172 skiltorgan eller anförtros åt den facknämnd i vars verksamhet egendomen används.Inget hindrar således att förvaltningen av exempelvis en biblio-leksfastighetöverlämnas ål faslighetsnämnden, medan kulturnämnden har hand ombiblioteksverksamheten. På motsvarande sätt kan fullmäktige med stöd avregeln om egendomsförvaliningen och den lill anslagsmakten knutna direktiv-och delegationsrätten genomföra en ganska långtgående centralisering avupphandlingen av varor och tjänster för de oreglerade facknämndernas behov. En viss centralisering av de oreglerade nämndernaspersonaladministration är förenlig med kommunallagen. 1 praktiskt laget allakommuner har frågor om arbetstagarnas löne- och anställningsvillkor (deltagäller även de specialreglerade nämnderna) förts över lill en särskilt valdlönenämnd, personalnämnd e. d. eller till kommunstyrelsen. Det är däremotosäkert om uppgiften atl tillsätta tjänster kan föras över lill det centralapersonalorganet. Med ansvaret för förvaltningen av en viss verksamhet följerrätlen att tillsälta den personal som behövs. En annan ordning skulle kunnamedföra problem från revisions- och ansvarssynpunkt. De andramyndighetsfunktionerna, dvs. fattande av beslut om bl. a. ledighet, vikariat,avsked och entledigande bör bedömas på samma sätt som tillsättning av tjänster. 5.5.3Nämnder för specialreglerad förvaltning De specialreglerade nämndernas uppgifter anges iresp. specialförfattning, som i en eller annan form föreskriver att nämndenskall utöva inseendet över den verksamhet eller handha förvaltningen av deangelägenheter som regleras i författningen. När del gäller denna obligatoriskaverksamhet inskränker sig fullmäktiges befogenhet i huvudsak till alt anvisade medel som behövs för densamma och utöva revisionskonlrollen. De specialreglerade nämnderasförvallningsbefogenhei anses innebära att de också skall handha förvaltningen ifråga om den personal och den egendom som tas i anspråk för verksamheten.Möjligheten att centralisera de specialreglerade nämndernaspersonaladministration etc. är mindre än när det gäller de oregleradenämnderna. Inom det specialreglerade området finns emellertid på flera hållsärskilda bestämmelser som dels understryker nämnds ansvar för en vissförvaltningsuppgift, dels ger fullmäktige befogenhet all föra över uppgiftlill ett centralt organ. De specialreglerade nämndernas medelsförvallning kansom ovan nämnts genom beslul av fullmäktige enligt 43 S första stycket a)kommunallagen föras över till kommunstyrelsen. I övrigt varierarspecialförfailningarnas bestämmelser om de här aktuellaförvaltningsuppgifterna. De sociala nämnderna har var och en att förvaltaden egendom som hör lill den sektor av socialvården som nämnden ansvarar för, iden mån fullmäktige inte har uppdragit förvaltningen åt kommunstyrelsen ellerannan nämnd (4 S 2 mom. nykterhelsvårdslagen, 6 § lagen om socialhjälp, 3 Sbar- Prop.1976/77:1 173 navärdslagen,1 S lagen om social centralnämnd). Bestämmelserna härom har utformats medförebild i 30 S andra stycket b) kommunallagen (se t. ex. prop. 1956:137 s. 29). Socialvårdslagstiftningen innehåller också vissaföreskrifterom tillsättning av tjänster. får enligl 5första stycket och 10 S lagen om social centralnämnd tillsätta tjänst hosnämnden och tjänst hos social distriktsnämnd. Detsamma gäller för socialnämndenligl 5 S första stycket socialhjälpslagen och för enligl 10 Sförsta stycket barnavårdslagen, medan motsvarande regel i 7 Snykterhelsvårdslagen har formulerats så att nykterhetsnämnden lill sittbiträde får kalla därtill skickade män och kvinnor. Dessa beslämmelser innebärall varje nämnd själv skall tillsätta de tjänster som hör uteslutande lill dennämnden. För tjänst som är gemensam för de sociala nämndernagäller särskilda beslämmelser om tillsättning. Har sådan tjänst inrättats, fården tillsättas i den ordning kommunen bestämmer. Denna regel infördes genomlagen (1953:228) om tillsättning av vissa befattningshavare inom socialvårdenoch inarbetades senare i socialhjälpslagen (5 S andra stycket), barnavårdslagen(10 S tredje stycket) och lagen om social centralnämnd (5 S andra stycket)varvid den utvidgades till atl omfatta också tjänster som är gemensamma förifrågavarande nämnd och annat kommunalt förvaltnings- ochverksläl-lighelsorgan. lag avsågs utgöra en provisorisk lösning avproblemet atl åstadkomma en rationell ordning för tillsättande av tjänster isocial värden. Föredragande departementschefen framhöll atl lagen inle fårtillämpas på tjänstemän som biträder endast en av de sociala nämnderna (prop.1953:180 s. 5). Rätten att tillsätta tjänst hos social centralnämnd kan alltsåinle enligt gällande regler överiämnas till kommunstyrelsen ellerpersonalnämnden. 1 en motion lill riksdag hemställs allsocialhjälpslagen och lagen om social centralnämnd ändras så atl fullmäktigefår föreskriva atl personal hos socialnämnd, social centralnämnd och socialdistriktsnämnd får anställas av annan nämnd än socialnämnden ochsociala centralnämnden (mot. Motionen har ännu inte behandlats. Även för skolstyrelsen gäller särskildabestämmelser om fastighetsförvaltning och personaladministration. Enligt 8 Stredje stycket skollagen får kommunfullmäktige föreskriva att förvaltning ochverkställighet i fråga om byggnad och mark för skola som förvallas avskolstyrelsen skall handhas av annan nämnd. Bestämmelsen återfannstidigare i 2 kap. 4 S skolstadgan (1971:235). Innan denna regel infördes iskolstadgan medförde den bestämmelse i 9 S skollagen enligl vilkenskolstyrelsen skall ombesörja förvaltning och verkställighet inom skolväsendelatt förvaltningen av den för skoländamål anskaffade egendomen ankom påskolstyrelsen och atl fullmäktige inte kunde besluta att skollokalerna skulleförvaltas på annat sätt. Den nya regeln tillkom för att underiäiia delssamordningen av den kommunala fastighetsförvaltningen, dels förvaltningen avskolbyggnaderna i de fall då dessa används till flera ändamål (KU 1969:30). Prop.1976/77:1 174 1 skolförordningen, som skolstadgan numera heter,regleras bl. a. vilket organ som skall tillsätta tjänster inom skolväsendel.Enligl 17 kap. 55 S första stycket skolförordningen anställer skolstyrelsenannan personal än skolledare, lärare, skolläkare och skolsköterska. 1 18 kap. 9S föreskrivs att skolstyrelsen även beslutar om ledighet, vikariat eller skiljandefrån tjänst. infördes tillägg till dessa bestämmelser av innebörd altkommunfullmäktige får bestämma att beslul om anställning etc. skall meddelasav annan nämnd än skolstyrelsen. Föredragande departementschefenansåg att kommunerna själva borde få avgöra vilket organ som skall besluta idessa frågor (prop. 1972:14 s. 6). Tilläggsbestämmelsen är inlagen i 8 Stredje stycket skollagen. Skolområdet uppvisar del mest betydande undantagetfrån regeln atl den kommunala personaltjänsten inte är underkastad meromfattande statlig styrning, nämligen det omfattande regelkomplexel rörandestatligt reglerad personal, dvs. lärare och skolledare. Med hänsyn till delarbete som bedrivs inom utredningen om skolan, staten och kommunerna behandlasreglerna rörande denna personal inle vidare i delta sammanhang. Enligl 3 S brandlagen skall förvaltningen avbrandförsvarets angelägenheter handhas av brandstyrelsen. I dennaförvaltningsuppgift anses ligga rätten och skyldigheten att tillsätta personalinom brandförsvaret och förvalla den egendom som har anskaffats förverksamheten. Fullmäktige anses inle kunna besluta att annat kommunalt organskall fullgöra dessa uppgifter. För byggnadsnämnd och hälsovårdsnämnd saknassärskilda bestämmelser om egendomsförvaltning och personaladministration.Byggnads- och hälsovårdslagstiftningen innehåller inte ens någon allmänbestämmelse om atl förvaltning och verkställighet inom ifrågavarande områdenskall ombesörjas av byggnadsnämnd och hälsovårdsnämnd. Del får ändå ansesosäkert om fullmäktige i någon nämnvärd utsträckning kan och personaladministration, i synnerhetijänstetillsättning, från byggnadsnämnd eller hälsovårdsnämnd till ettcentralt organ. Kommunallagens reglerom uppgiftsfördelningen mellanfullmäktige och nämnder och specialförfailningarnas ålägganden för despecialreglerade nämnderna att handha förvaltningen inom de olika sakområdenabegränsar möjligheterna för kommunerna att ordna den kommunala förvaltningensom de finner lämpligt. Kommunallagarna syftar till atl ge en grundläggandeenhetlig reglering av den kommunala förvaltningens organisation och arbetsformermed iakttagande av principen alt kommunerna bör ha största möjliga frihet atlordna sin förvaltning och verksamhet med hänsyn till skiftande lokala behov.Från denna synpunkt förefaller fullmäktiges befogenheter i fråga omegendomsförvaltning och personaladministration mera begränsade än vad som är nödvändigt. Prop.1976/77:1 175 Hos kommunerna har pågått en utvecklingsom innebär att vissa nämndfunklioner förts samman lill kommunstyrelsen ellernågot annat centralt kommunall organ. Man har strävat efter ökad effektivitet inämndarbetet och önskat avlasta facknämnderna förvaltningsuppgifter som intehar direkt betydelse för verksamheten på deras olika sakområden. Nämndledamöternahar därigenom i större utsträckning kunnat koncentrera sina insatser lillhuvuduppgifterna på del område vars förvaltning de har att svara för. Dennautveckling har ägt rum på flera områden och tagit sig olika former. Kommunernahar infört s. k. centraladministration, central byggnadskommitté, centraliseradinköpsverksamhet osv. I lagstiftning som berör den kommunalauppgiftsfördelningen kan på senare lid iakttas en motsvarande tendens alt gefullmäktige ökad frihet atl bestämma vilket organ som skall handlägga en visstyp av ärenden. De här behandlade uppgifterna fullgörs i störreeller mindre utsträckning av både oreglerade och specialreglerade nämnder. Hosde sistnämnda handläggs hithörande ärenden oftast på i stort sett samma sättsom inom den oreglerade förvaltningen. Ärendenas kommunala karaktär lar sig bl.a. det uttrycket att besluten kan överklagas genom kommunalbesvär. Detta medföri sin lur att förvallningslagen, om särskilt undantag inte har gjorts, inteblir tillämplig på de specialreglerade nämndernas handläggning av dessaärenden. Staten synes inte heller ha något påtagligt intresse av alt reglera despecialreglerade nämndernas egendomsförvaltning och personaladministrationmera ingående än de oreglerade nämndernas. Av redogörelsen i föregående avsnitt framgår altoklarhet i flera avseenden råder om fullmäktiges möjligheter att välja lämpligorganisation för egendomsförvaltning och personaladministration. Det finnsinget utrymme för enhetliga lösningar av det slag som är möjligt beträffandemedelsförvall-ningen genom bestämmelserna därom i 43 S KL. Reglerna varierarfrån nämnd till nämnd. I några fall ges detaljerade föreskrifter ispecialförfatining. I andra fall får man lita till kommunallagens regler ochallmänt kommu-nalrällsliga principer. Fullmäktige har redan nu relativt stora möjligheteratt uppdra förvaltningen av både fast och lös egendom, som används i dekommunala nämndernas verksamhet, till kommunstyrelse, fasljghetsnämnd, centralbyggnadskommitté eller annat centralt organ. Detta gäller i synnerhet de oregleradenämnderna. På det specialreglerade området har genom särskilda bestämmelser iresp. specialförfatining öppnats möjligheter för fullmäktige att överföra desociala nämndernas egendomsförvaltning och skolstyrelsens fastighetsförvaltningtill annan nämnd. Det finns ingen anledning varför fullmäktige inte skulle hasamma befogenhet i fråga om byggnadsnämnds, hälsovårdsnämnds och brandsiyrelsessamt övriga specialreglerade nämnders egendomsförvaltning. Här föreslås därföratt fullmäktiges befogenhet utvidgas i dessa hänseenden. Detta kommer inte altfå någon större betydelse för praxis men kommer att undanröja deformella hindren mot Prop.1976/77:1 176 gemensamfastighetsförvaltning, inköpsverksamhet och förrådsförvaltning. Personaladministrationen är det område där deförfattningsmässiga hindren för fullmäktige all välja organisationsform vållarde största olägenheterna för kommunerna. Kraven på atl den kommunalapersonalpolitiken skall vara konsekvent och ändamålsenlig och att handläggningenav personalfrågorna skall vara planmässig och effektiv har ständigt ökat istyrka. De förstärks ytterligare av den nya arbetsrätlsliga lagstiftningen. Frågor om löne- och anställningsvillkor samtrådgivande och samordnande uppgifter på personalområdet kan, som har skett iåtskilliga kommuner, koncentreras till kommunstyrelsen eller en särskiltinrättad personalnämnd. Däremot har fullmäktige, som framgår av redogörelsen iföregående avsnitt, bara begränsade möjligheter atl överlåta åt ett centralt personalorganatt för alla facknämnder utöva de s. k. myndighetsfunktionerna, dvs. allbesluta om tillsättning av tjänst, eller om ledighet, vikariat eller skiljandefrån tjänst m. m. Delta gäller framför allt för de specialreglerade nämndernamen även i viss mån för de oreglerade. Det finns emellertid knappast någravägande skäl mot att ge kommunerna rätt atl centralisera äventjänsletillsäitningarna. Kommunerna föreslås därför fritt få väljaorganisationsform för sin personaladministration även i den del som avsertillsättning av tjänst och de andra myndighetsfunktionerna. Detta bör gällaalla tjänster hos de oreglerade nämnderna och i princip alla icke statligtreglerade tjänster hos de specialreglerade nämnderna. Invändningar kan möjligen resas mot att öppna enmöjlighet för fullmäktige att frånhända facknämnderna beslutanderätten rörandealla icke statligt reglerade tjänster, således även sådana specialiseradebefattningar som bara förekommer inom ett visst sakområde och för vilkasärskilda kompetenskrav har föreskrivits i specialförfatining. Starka skältalar emellertid för alt ge kommunerna största möjliga frihet all utforma sinpersonaladministration på sätt de finner lämpligt. Härigenom blir det möjligtför kommunerna att överlämna beslutanderätten i de frågor del här gäller tillett organ med tillgång till arbetsrättslig och personaladministrativ sakkunskap.Behovet av sakkunskap i fråga om de olika förvaltningsområdena kan tillgodosesgenom samråd med facknämnderna. Tillsättningsbeslut som strider motkompeiensvillkor som har föreskrivits i lag eller av fullmäktige upphävs efterkommunalbesvär. Några negativa erfarenheter finns veteriigen inte av vare siglagen om tillsättning av vissa befattningshavare inom socialvärden, 1972 årsändringar i skolstadgan eller den rätt som har tillskrivitsfullmäktige alt, om annat ej föreskrivits, i samband med inrättande av tjänstförbehålla sig tillsältningsrälten. De föreslagna ändringarna belräffandeegendomsförvaltning och personaladministration kan genomföras på olika sätt.När det gäller egendomsförvaltningen kan antingen särskilda beslämmelser avdet slag som finns i socialvårdslagarna tas in i övriga specialförfaltningareller en generell regel införas i KL. Om det första alternativet väljs,utelämnas de oreglerade nämn- Prop.1976/77:1 177 derna.Det är i och för sig inte nödvändigl alt låta en lagändring innefatta dessa,eftersom fullmäktige redan har goda möjligheter att centralisera deras egendomsförvaltning.Det lämpligaste synes emellertid vara att införa en generell bestämmelse i KL,eftersom principen bör gälla alla nämnder, om inget annat sägs ispecialförfatining. Behovetav en bestämmelse om befogenhet för fullmäktige att centralisera tjänsletillsättningaretc. a. med hänsyn lill frågan om ansvaret för tjänstemännens verksamhelstörre än belräffande egendomsförvaltningen. Bestämmelsen bör vara generell,dvs. gälla alla kommunala nämnder, specialreglerade såväl som oreglerade. Iannat fall skulle en särskild föreskrift behöva inarbetas i varjespecialförfattning. Genom en generell regel i KL undanröjs också den oklarhetsom har rått i fråga om tillsättningen av tjänster hos de oregleradenämnderna. Inom den specialreglerade förvaltningen bör i första hand deninskränkningen av fullmäktiges befogenhet undanröjas som ligger isocialvårdslagarnas särskilda beslämmelser som de sociala nämndernas exklusivalillsättningsrätt. För att fullmäktige skall fö den eftersträvade valfriheten,krävs dessutom en uttrycklig bestämmelse av det slag som redan finns i 8 Stredje stycket skollagen. I annat fall skulle tillsältningsrälten fortfarandeligga kvar hos nämnderna på grund av deras i specialförfaltningarna ålagdauppgift att utöva förvaltningen på resp. sakområde. Om däremot en generellbestämmelse tas in i KL, får fullmäktige möjlighet alt till kommunstyrelseeller personalnämnd föra över tillsättningen av tjänster hos alla nämnder, ominget annat sägs i specialförfalt-ningartia. Den nya bestämmelsen i KL föreslåsfä följande lydelse: Fullmäktige får, i den män ej annat är föreskrivet i lageller annan författning, besluta att styrelsen eller annan nämnd skall 1. handha förvaltning och verkställighet i fråga omegendom som eljest förvaltas av andra nämnder, 2. handlägga frågor om anställning, ledighet, vikariateller skiljande från tjänst beträffande personal som är underställd andranämnder. Syftet med bestämmelsen är, som framgår av detföljande, alt göra det möjligt för kommunerna atl ordna sin egendomsförvaltningoch personaladministration på del sätt som de själva anser meständamålsenligt. Staten har ingen anledning atl på detta område söka påtvingakommunerna någon bestämd lösning. Mest angelägel är att ge fullmäktigebefogenhet att bestämma vilket organ som skall tillsätta tjänstemän hos desociala nämnderna. Beträffande statligt reglerade tjänster, som finns framförallt inom skolväsendet, och andra tjänster som enligl uttrycklig bestämmelse ispecial-författning skall tillsättas av ett visst organ, föreslås här ingaändringar. Den föreslagna bestämmelsen kan kanske sägasinnebära alt man delvis ger upp det odelade ansvarets princip i desstraditionella utformning. Det ligger emellertid knappast någon risk i detta.Del bör understrykas all regeln inte gör anspråk på alt reglera alladetaljfrågor som uppkommer när en 12 1976/77. Prop.1976/77:1 178 kommunskall besluta om sin förvaltningsorganisation. Fullmäktige bör självfallet äveni fortsättningen sträva efter alt kompetensfördelningen mellan de kommunalaorganen sker på sådant sätt att ansvaret för besluten blir klart fördelat.Kommun som för över hela personaladministrationen lill ett centralt organ kanvidare lörutsältas se lill all samråd sker mellan den nämnd som tillsättertjänst och den facknämnd lill vilken tjänsten hör. FörfaltningsfÖreskrifterhärom torde inte behövas. Det bör kunna överlämnas åt kommunerna att bestämmadetta i reglementen för ifrågavarande nämnder eller på annat sätt. Den bestämmelse som föreslås bör ha sin plats iregeln om specialreglerade och oreglerade nämnder i 44 S KL (43 S EKL). 4 Shandlar visserligen om uppgiftsfördelning och i kommunallagsuiredningensförslag även om personal. Paragrafen bör dock på grund av sittallmänna innehåll och sin placering inte innehålla beslämmelser om specielladelar av den kommunala förvaltningen. Vissaföljdändringar i de olika specialförfaltningarna blir nödvändiga. Främstgäller detta socialvårdslagarna, där bestämmelserna om nämndernas rätt alltillsätta tjänster föreslås utgå. De beslämmelser som anger altegendomsförvaltningen ankommer på nämnden, om fullmäktige ej beslutat annat,föreslås också utgå, medan bestämmelserna om nämndernas allmännaförvaltningsansvar föreslås ändrade så all en hänvisning till den nya regeln iKL införs. lag om tillsättning av vissa tjänstemän inom socialvårdenfyller inle längre någon funktion och kan upphävas. Detsammagäller 8 S tredje stycket skollagen scm i sak stämmer överens med den nyaregeln i KL. Vissa justeringar föreslås också i 9 S skollagen samt i 17 kap.55 S och 18 kap. 9S skolförordningen.