prop · G00390 · 1976-12-31 00:00:00 — Arbetstagaren harunder semesteråret rätt till 7 betalda semesterledighetsdagar. När skottårinfaller får beräkningen ske med utgångspunkt i ett intjänandeår om 366 dagar.Semesterlönens storlek under den betalda semesterledigheten beräknas medtiUämpning av 16 §. I tredje stycket har tagits in en bestämmelse omturordningen meUan betald och obetald ledighet. Enligt bestämmelsen skallbetald semesterledighet utgå först. Det är alltså inte möjligt att ta utobetald semesterledighet, innan aU betald ledighet har konsumerats.Bestämmelsen har betydelse vid tillämpningen av 13 §. Vad som har sagts nugäller dock endast i fråga om semesterledighet som läggs ut under ett och sammasemesterår. Att betald semesterledighet kan sparas framgår av 18 §.Bestämmelsen i tredje stycket är dispositiv. 12 1976/77.1 saml. 1976/77: 90 178 tagarekan med bindande verkan komma överens om att obetald ledighet skall fä tas utinnan den betalda ledigheten har förbrukats. Sådan avvikelse kan även ske genomkollektivavtal. 1 denna paragraf behandlas vissa frågor som rörbegagnandet av rätten till obetald semesterledighet. Bestämmelserna bör ses isammanhang med 2 § tredje stycket, enligt vilket lagens tvingande karaktär tillarbetstagamas förmån inte utgör hinder för arbetstagare att avstå från rättentill obetald semesterledighet. I den allmänna motiveringen har utförUgt redogjortsför frågan om förutsättningarna för; utläggning av obetald semesterledighet(12.3.4). Den lösning som därvid har valts innebär, att arbetsgivaren i principär ansvarig för att arbetstagaren inte går miste om sin semesterledighet, varesig denna är betald eller inte. gäller att arbetstagaren skall kunnadisponera över den obetalda ledigheten och därigenom även avstå från sådanledighet för framtiden. Vidare har föreslagits att arbetstagaren skall varaskyldig att till arbetsgivaren lämna bindande besked angående sina önskemål idetta hänseende. Avsikten med den föreslagna ordningen är att arbetstagarenssemesterönskemål skall kunna läggas fast, vilket utgör en förutsättningför en ändamålsenlig semesterpianering. Förevarande paragraf utgår sålunda från attarbetstagaren enligt 2 § tredje stycket har full frihet att i förväg medbindande verkan förklara sig avstå från rätten till obetald semesterledighet.Möjligheten att en sidigt avstå från redan utlagd semesterledighet begränsasav bestäm melsema i andra stycket av denna paragraf. Denna fråga berörssenare. Om arbetstagaren inte har avstått från ledigheten, skall denna iförlägg-, ningshänseende behandlas pä samma sätt som betald semesterledighet,Bestämmelsema i 10 och 11 §§ är således tillämpliga. I den mån annat inteföljer av kollektivavtal eller annan överenskommelse bestämmer såledesarbetsgivaren när ledigheten skall utgå. Han är dock skyldig att söka nåöverenskommelse med arbetstagaren innan beslutet fattas. Det kan emellertid ibland inträffa, attarbetstagaren inte har något intresse av att få ut semesterledighet utan lön.För honom kan det vara fördelaktigare att få arbeta och erhålla betalning. Ävenfrån arbetsgivarens synpunkt kan det vara av intresse, exempelvis vidnyanställning, att arbetstagaren inte under det första semesteråret tar ut enlängre, obetald ledighet. Under aUa förhållanden kan arbetsgivaren i allmänhetantas ha ett intresse av att få klarhet i huruvida arbetstagaren önskar få utledigheten eller inte. I första stycket av förevarande paragraf föreskrivsdärför att arbetstagare skall vara skyldig att på arbetsgivarens begäran lämnabesked huruvida han önskar att få ut obetald semesterledighet eUer avstådärifrån. Det ligger i sakens natur att upp- 1976/77: 90 179 giftenendast rör ledighet i anställningen hos den arbetsgivare som,har begärtbeskedet. Detta skall å andra sidan avse hela den tid av semesteråret, undervilken anställningsförhåUandet består. Det skall vidare gå ut på antingen atthan vill ha kvar ledighetsrätten eller att han helt eller delvis avstår frånden. Avstår arbetstagaren från ledigheten får denna självfallet inte läggas ut.Någon särskild bestämmelse härom torde inte behövas. I annat fall gäller somnämnts de allmänna bestämmelsema om ledighetens förläggning. Arbetsgivaren kan begära besked vid vilken tidpunktsom helst. Han kan göra detta vid anställningstillfället eller . Detfömtsätts dock i första stycket att arbetstagaren då besked fordras känner till hurmånga semesterdagar utan lön han har eller kan beräknas få rätt till.Arbetsgivaren är skyldig att lämna sådan uppgift. I de fall då intjänandeåretännu inte har gått till ända, kan uppgiften av naturliga skäl avse endast detantal obetalda semesterdagar som arbetstagaren kan beräknas få rätt till.Arbetstagarens besked bör få göras beroende av att den uppskattningen visar sigriktig. Normalt torde frågan aktualiseras i samband med att arbetstagaren hörsom sina semesterönskemål. Självfallet måste arbetstagaren lämnas skäligtrådrum när besked fordras. Besked om avstående gäller som har framgått endasti förhållande till den arbetsgivare till vilken förklaringen lämnas. Vid byteav anställning under semesteråret kan arbetstagaren hos den nye arbetsgivarenbegära att fä ut sådan semesterledighet, som han inte redan har fått ut (jfr 6§), Det bör emellertid erinras om att den obetalda semesterledigheten enligt 5§ reduceras för den som anställs efter eller undersemesteråret. Innebörden av avstående är att arbetstagare som haravstått från obetald ledighet inte senare kan fordra att få ut ledigheten hosarbetsgivaren. Det besked som arbetstagaren lämnar angåendedispositionen av den obetalda semesterledigheten är bindande för honom. Som harframgått av den allmänna motiveringen har arbetsgivaren att utgå från attarbetstagaren önskar få ut semesterledigheten, om denne inte vid förfråganenligt 8 § förklarar sig avstå från ledigheten. Arbetsgivaren skall vidsemesterförläggningen kunna utgå frän, att arbetstagaren inte senare ensidigtavstår från ledighet som han har förklarat sig vilja få ut. Detta följer avandra stycket i paragrafen. Har däremot arbetsgivaren lagt ut obetald ledighetutan att arbetstagaren har begärt sådan, bör deime alltid kunna fordra attbeslutet upphävs. Från huvudregeln att semesterutläggningen är bindande hargjorts undantag för visst fall. Syftet är att arbetstagaren inte vid ofömtseddpermittéring skall gå miste om permit-teringsförmåner. Denna fråga behandlas ikommentaren till 13 §. Dendispositionsmöjlighet för arbetstagaren som innefattas i denna 1976/77: 90 180 paragrafär av personlig natur. Facklig organisation kan sålunda lämna besked iarbetstagarens ställe endast om organisationen har särskilt bemyndigatshärtiU. I denna paragraf, som närmast motsvarar 8 § 1963års SemL, har tagits in bestämmelser om semesterledighetens beräkning. I den allmänna motiveringen (12.3.2) har redogjortsför de principer som ligger till grund för semesterledighetens beräkning.Förslaget innebär i allt väsentligt en anslutning till kommitténs synpunkter,utom vad gäller den särskilda bestänmielsen i kommittéförslaget om rätt för lördags-eller söndagsarbetande att få ledigt under både det veckoslut som föregårsemesterledigheten och det som följer i direkt anslutning till denna. Lagtextenhar vidare förtydligats i vissa hänseenden i förhållande till kommittéförslaget. I första stycket av förevarande paragraf föreskrivsatt inte räknas som semesterdagar, Semesterberälcningen harsålunda knutits till femdagars arbetsvecka måndagfredag. De 25ledighetsdagarna ger därigenom . Semesterledighet beräknas ihela dagar. Det innebär att en semesterdag skall anses börja ochsluta . Om ett nattpass går över dygnsgränsen, skall således den dagunder vilken arbetspasset avslutas inte räknas som semesterdag. Semesterledighetenbörjar alltså först . Om ett nattpass i anslutning tUlsemesterledighetens upphörande börjar före kl, 24.00, skall den dagen mteräknas som semesterdag. Med anledning av ett påpekande under remissbehandlingenhar i paragrafen tagits in en uttrycklig regel om att semesterledighet beräknasi . För att hindra missbmk av regeln att iprincip skall håUas utanför semesterledigheten föreskrivs i andra meningen, attlördag som är arbetsdag skall räknas som semesterdag vid särskUt korta semesterperioder.Detta är faUet om arbetstagaren i anslutning till lördagen får ut högst treandra semesterdagar. Om en person med lördagsarbete t. ex. skulle ta utsemesterledighet fredagmåndag, skulle han annars bara behövaräkna av . EnUgt förslaget skall arbetstagai-en i ställeträkna av för semesterperioden, nämligen fredag, lördag ochmåndag. kommer för lör-dagsarbetande att räknas som semesterdag, om ledighettas ut onsdaglördag, torsdaglördag och fredagmåndag. I andra stycket har tagits in en bestämmelse omsemesterberäkning för den som är skyldig att arbeta lördag eller söndag. Somframgår av den allmänna motiveringen, är bestämmelsen direkt tUlämplig endastpå 1976/77: 90 181 densom har regelbunden arbetstid förlagd på nu angivna sätt. Denna grupp tordevara mycket begränsad. I fråga om arbetstagare med oregelbundenarbetstidsförläggmng får Uksom hittiUs semesterberäkningen regleras ikollektivavtal. Bestämmelsen torde emellertid, som fallet är med den nuvaranderegeln, få avsevärd betydelse även i dessa fall genom att ange principer som ibetydande utsträckning bUr normerande. Bestämmelserna i andra stycket awiker från vadkommittén har föreslagit genom att arbetstagaren inte får rätt till ledighetunder veckoslutet såväl före som efter semesterledigheten. I fråga om skälenhärtill hänvisas tUl den allmänna motiveringen. TUl skillnad från vad som nugäller (8 § andra stycket SemL) får emellertid enligt den nya lagen veckoslutsledigheteni anslutning till semesterledigheten avse antingen det veckoslut som föregårsemesterledigheten eller det som infaller efter semesterledigheten.Det är givet att i allmänhet en samordning får ske på så sätt att den ena ellerden andra varianten väljs på en arbetsplats. I den aUmänna motiveringen harframhållits, att det inte sällan kan framstå som fördelaktigt för arbetstagarnaatt veckoslutsledigheten förläggs till tiden före semesterledigheten. Enförutsättning för tUlämpning-en av andra stycket är, att semesterledighetenförläggs på sådant sätt, att den börjar eller slutar i anslutning till ettveckoslut eller förläggs mellan tvä veckoslut. Frågor om semesterförläggningenavgörs enligt 10 §. Kan överenskommelse inte träffas, beslutar arbetsgivaren ifrågan, om annat inte har avtalats. Semesterberäkningsreglerna bygger påkalenderveckan. Semesterdagama läggs alltså ut kalendariskt under tidenmåndagfredag . Det innebär att arbetstidens förläggning, infallandeledighets-dagar m. m. i princip inte skaU påverka ledighetens längd. Det kandock inte anses vara förenligt med lagens syfte att arbetsgivaren vidutläggning av enstaka semesterdagar förlägger dessa tiU dagar som ändå skuUe havarit arbetsfria. Som har framgått av den allmänna motivermgen kan det inteheller anses vara i överensstämmelse med semesterlagens syfte, attarbetsgivaren i övrigt lägger ut semester under tid då arbetstagaren har rätttUl ett större antal fridagar. För att ge uttryck åt den uppfattningen har andrastyckets andra mening utformats på sådant sätt, att den ledighetstid under dennormala arbetsveckan som på grund av bestämmelsen skaU inräknas i semesterledigheteninte skall ha större omfattning än arbetsskyldigheten under veckosluten.Ledighet dämtöver i form av kompensation för övertid, intjänande, fridagar vidsldftarbete o. d. skall som redan nämnts i möjlig mån håUas utanförsemesterledigheten. Detta innebär bl. a. att man bör undvika attsemesterledighet inleds på en fridag. Det kan, som även kommittén framhöll, mteanses stridande mot lagen, att en person med lördags- eller söndagsarbete efteröverenskommelse får räkna enstaka 1976/77: 90 182 sådanadagar som semesterdagar eller byta ut mot en semesterdag, om hanannars skulle vara skyldig att arbeta på helgdagen. Itredje stycket anges att helgdag samt påsk-, pingst-, midsommar-, jul- ochnyårsafton i semesterhänseende jämställs med söndag. Detta får till följd attsådan dag i princip inte räknas som semesterdag. I kommittéförslaget nämndesinte påsk- och pmgstafton, eftersom dessa . infaller och därigenomenligt huvudregeln faller utanför semesterledigheten. Att påsk- och pingstaftonnu särskilt nämns beror på att lördag enligt undantagsregeln i första stycket ivissa fall skall inräknas i semesterledigheten. Den bestämmelsen haremellertid, som påpekats under remissbehandlingen, ansetts aldrig böra blitiUämplig i fall då lördagen utgör sådan helgafton som anges i tredje stycket.Avslutas semesterledighet före helgdag eller annan nu angiven dag,är arbetstagaren ledig, till närmaste vardag. Det har inte ansetts möjligt att i semesterlagennärmare ange, hur semestern skall beräknas för arbetstagare med skiftarbete,turlistcarbete eller andra former av oregelbunden arbetstidsförläggning. (SOU 1975: 88 s. 134136) har anfört på denna punkt har jag i alltväsentligt kunnat ansluta mig till. I likhet med vad som i allmänhet redan nutillämpas, bör dessa frågor överlåtas ät parterna att lösa förhandlingsvägen.I den allmänna motiveringen har kortfattat angetts, vilka utgångspunkter somdärvid bör gälla. Mot bakgrund härav har bestämmelsen gjorts dispositiv påsådant sätt att avvikelse får ske genom koUektivavtal som har slutits ellergodkänts av central arbetstagarorganisation. Av 2 § första stycket följer attavsteg även får ske genom annat avtal, fömtsatt att avtalet inte innefattarupphävande eller inskränkning av arbetstagares rättigheter enligtsemesterlagen. I vad mån dessa avtalsfrågor skall delegeras till avdelningeller annan lägre enhet avgörs av den centrala fackliga organisationen. Förläggningav semesterledighet (1015 §§) Under denna rubrik har saralats bestämmelser omordningen för semesterutläggmngen (10 och 11 §§), tiden för ledigheten (12§),rätt för arbetstagare att avstå från obetald semesterledighet vid permittéring(13 §), förbud mot utläggning av semesterledighet på uppsägningstid (14 §) samträtt tUl frånräkning av under semesterledighet inträffade sjukdagar m. m. (15§). Förläggningen av semesterledighet är en fråga omvilken man kan träffa sådana kollektivavtal om medbestämmanderätt förarbetstagarna som åsyftas i 32 § lagen om medbestämmande i arbetslivet. Enligtden paragrafen bör medbestämmanderättsavtal träffas-om arbetstagarparten Prop, 1976/77: 90 183 iförhandlingar om löner och allmänna anställningsvillkor begär det. Detgrundläggande syftet med lagmmmet är att markera lagstiftarens vUja att bidratill en utveckling i riktmng mot, vidgat arbetstagarinflytande genomförhandlingar och genom koUektivavtal om medbestämmanderätt. Krav pä sådantavtal kan understödjas med s. k, kvarlevande stridsrätt under deförutsättningar som anges i 44 § medbestämmandelagen. Iinledningen till förevarande paragraf har erinrats om möjligheten att träffakollektivavtal om. medbestänunanderätt i fråga om förläggningen avsemesterledighet.. Avsikten har varit att ge uttryck åt upp-, fattningen attett vidgat arbetstagarinflytande öyer semesterförläggningen i de former somanges i medbestämmandelagen bör komma tiU stånd i den mån och i dentakt.arbetstagarorganisationerna önskar det. Ett på kollektivavtal grundatarbetstagarinflytande över semesterledighetens förläggning har ansetts böravara det första alternativet på arbetsplatser där arbetstagarna har intresse avett sådant inflytande. Föreligger inte medbestämmanderättsavtal har regelnlikväl ansetts böra vara, att beslut om förläggningen av semesterledighet skallfattas av arbetsgivare och arbetstagare gemensamt. Regeln i 10 § lagatt arbetsgivaren bestämmer när semestem skall utgå har ansetts böra bli ersattav principen att beslutet om ledighetens förläggning normalt skall bli föremålför sådana förhandlingar enligt medbestämmandelagen, till vilka arbetsgivarenskall ta initiativet, samt att i annat fall samråd skall äga mm medarbetstagaren. Härigenom bör det ofta vara möjligt att nä överenskommelsemellan parterna. Syftet med förhandlingar enligt 1114 §§ medbestämmandelagenär just att de skall leda fram till en uppgörelse, även om detta inte alltid ärmöjUgt (prop. 1975/76: 105 bU. 1 s. 357). Först i sista hand, om frågan intehar kunnat lösas på annat sätt, har det ansetts böra tillkomma arbetsgivarenatt fatta beslut. I det läget har arbetsgivaren att iaktta de regler omunderrättelse rörande beslutet vilka har tagits upp i 11 §. Medbestämmanderättsavtal kan självfallet utformasolika. En möjlighet är att beslutanderätten i vissa frågor läggs på ett organ,med företrädare för arbetsgivaren och arbetstagarna och med majoritet, för desenare. Har ett medbestämmanderättsavtal träffats om seniesterledighetensförläggning, t. ex. av innebörd att beslutanderätten skall tUl-komma ett sådantorgan, gäller de grundsatser för utövandet av sådan beslutanderätt på vilkamedbestämmandelagen bygger. Även i detta sammanhang fattas beslutenprincipiellt sett av arbetstagarrepresentan-terna på arbetsgivarens vägnar.Därav följer bland annat att beslut kan fattas även i fråga om andra,arbetstagare än dem som omfattas av medbestämmanderättsavtalet genom medlemskapi den arbetstagarorganisation som har träffat detta. Förarbetstagarrepresentanternas beslut gäller samma krav på likabehandling ochobjektivitet som om 1976/77: 90 184 arbetsgivarensjälv hade fattat beslutet. Av reglema i 10 § följer emellertid också, attarbetstagare som inte företräds av part i medbestämmandeavtalet alltid harrätt tiU förhandling genom sin organisation eller eljest till samråd i fråga omförläggningen av semesterledigheten. Har koUektivavtal om mer utvecklatarbetstagarinflytande inte träffats, föreskriver 10 § att arbetsgivaren skallförhandla med arbetstagarsidan enligt 11, 13 och 14 §§ medbestämmandelageneller, där sådana förhandlingar inte kan eller bör komma i fråga, samråda medden eUer de arbetstagare som berörs av frågan om förläggning avsemesterledighet. Den hänvisning till medbestämmandelagen som har gjorts i dennya semesterlagens text är som nämnts avsedd att markera den skillnad somgörs i jämförelse med huvudregeln om arbetsgivarens bestämmanderätt i 1963 årsSemL. Genom hänvisningen görs klart att medbestämmandelagens regler om primärförhandlingsskyldighet för arbetsgivaren skall tillämpas när beslut skallfattas om förläggningen av semesterledighet. I förevarande paragraf föreskrivsockså en samrädsskyldighet för arbetsgivaren när det inte finns någonförhandlingsberättigad organisation som företräder den eller de berördaarbetstagarna eller när förhåUandena är sådana att arbetstagares organisationinte önskar förhandla om semesterledighetens förläggning. Det senare torde isynnerhet vara fallet när semesterledighet läggs ut individuellt för enskildaarbetstagare. I företag eller på arbetsplatser där majoriteten avarbetstagama tillhör en eller flera organisationer, som har kollektivavtal medarbetsgivaren, och där en samlad planläggning av semestrarna genomförs är denåsyftade innebörden av hänvisningen till medbestämmandelagen att arbetsgivarenskall ta upp förhandlingar med den eUer de organisationerna om förläggningen avsemesterledigheten. Förhandlingarna skaU tas upp i så god tid att de hinnergenomföras minst i sådan tid före semesterledighetens början som anges i 11 §i den nya semesterlagen. Överenskommelse kan träffas i form av kollektivavtaleller i arman form och får de rättsverkningar som har förutsatts i fråga omöverenskommelser i andra ämnen efter förhandlingar enligt 11 eller 13 §§medbestämmandelagen. Detta innebär därutöver att arbetsgivaren, där han inteär rättsligt sett bunden av en träffad överenskommelse, åtminstone inte kanändra ett fattat beslut i en förläggningsfråga utan att på nytt ta uppförhandlingar eUer samråd. Av allmänna grundsatser får anses följa att enarbetsgivare kan bli skyldig att ersätta ekonomisk skada som orsakasarbetstagare genom att arbetsgivaren ändrar ett tidigare fattat förläggningsbeslut(jfr nedan under 11 §). Åsidosätter arbetsgivare förhandlings- ellersamrådsskyldighet, kan han åläggas skadeståndsansvar enligt semesterlagensregler om sådant ansvar. Finns arbetstagarorganisation med sådanförhandUngsrätt som anges i 11 § medbestämmandelagen, kan annanarbetstagarorganisation inte 1976/77: 90 185 grundarätt att förhandla på 13 § samma lag, med mindre semesterför-läggningsfrågansärskilt angår medlemmar eller medlem i den organisationen. Detta kan varafallet om förläggningsfrägan gäUer enbart semesterförläggningen för en ellerflera sådana medlemmar. Det är då deras organisation som har förhandlingsrätten.I förevarande paragraf föreskrivs emellertid även skyldighet för arbetsgivarenatt samråda individuellt med arbetstagare som inte företräds avförhandlingsberättigad arbetstagarorganisation. Härav följer att allaarbetstagare som står utanför förhandlande organisation på arbetstagarsidan,oorganiserade arbetstagare likaväl som medlemmar i minoritetsorganisationer,har rätt till samråd. När frågan om förläggning av semestrarna skall få en samladlösning för alla eller ett större antal av arbetstagarna hos en arbetsgivare,ligger det dock i sakens natur att denna individuella samrädsrätt får ansesbegränsad tiU att dessa arbetstagare skall på ett enkelt sätt beredas tUlfälleatt framföra synpunkter och önskemål. Arbetsgivaren är berättigad attkoncentrera sig pä förhandlingarna med de organisationer som företräderflertalet arbetstagare och som förhandlar enligt 11 § medbestänunandelagen.Innebörden av hänvisningen tiU medbestämmandelagen är att arbetsgivaren harprimär förhandlingsskyldighet i fråga om förläggningen av semesterledighet. Detbör dock framhåUas att arbetstagarorganisationerna alltid har möjlighet attsjälva med stöd av 10 § medbestämmandelagen påkalla förhandlingar omsemesterförläggningsfrågor. Arbetsgivaren är enligt de regler för vilka nu harredogjorts i princip skyldig att vänta med beslut tiU dess att förhandUngar ochsamråd har genomförts. Förhandlingar bedrivs i första hand pä lokal nivå menkan också på begäran av arbetstagarsidan tas upp i sådan central förhandlingsom åsyftas i 14 § medbestämmandelagen. Det ligger i sakens natur att avståndeti tiden tUl semesterledigheten, liksom de underrättelsetider som föreskrivs i11 §, kommer att inverka på frågan när förhandlings- och samrådsförfarandetskall slutföras respektive när arbetsgivaren skall anses behörig att fattabeslut utan att överenskommelse har uppnåtts. Därav följer emellertid somredan har nämnts också att det ligger i arbetsgivarens förpliktelser att tainitiativ i sådan tid att arbetstagarna får ett reellt inflytande överbesluten, I denna paragraf lämnas föreskrifter om skyldighetför arbetsgivare som beslutar om utläggning av semesterledighet att senast visstid före ledighetens början underrätta den eller de av beslutet berörda arbetstagamaom detta. Som har framgått av 10 § är det lagens huvudregel att beslut iförläggningsfrågan skaU fattas antingen under inflytande av arbetstagarna ikraft av ett medbestämmanderättsavtal eller genom överenskommelse i detkonkreta fallet efter förhandlingar eller samråd. 1976/77: 90 186 Isådana fall ligger det i sakens natur att beslutet eller överenskommelsen utanonödigt dröjsmål meddelas arbetstagarna. Arbetsgivaren och förhandlandearbetstagarorganisation torde känna ett gemensamt ansvar härför. När emellertidsituationen är den att det är arbetsgivaren som slutligen fattar beslut iförläggningsfrågan, vare sig beslutet fattas av arbetsgivaren själv eller detär en arbetstagargmpp som i kraft av ett medbestämmandeavtal fattar det på hansvägnar, har det ansetts böra föreligga en skyldighet för arbetsgivaren atttillse att arbetstagare som inte har själva eller genom sina företrädaredeltagit i beslutet blir underrättade. Detta skall enligt lagens huvudregelske senast före ledighetens början.