prop · G00363 · 1976-12-31 00:00:00 — menar att en principlösning börmedge en viss flexibilitet vid utformningen av författningsbestämmelser förolika områden. Härvid bör också övervägas om det inle kan överlåtas åt vederbörandemyndighet att, om särskilda skäl föreligger, exempelvis atl ett ärende är avringa vikt, inskränka kungörelseannonseringen. Kritiska synpunkler framförs av hovrätten för NedreNorrland, som inte finner del lämpligt om ens möjligt att utan en närmaregenomgång av aktuella författningsbestämmelser och länkbarapubliceringssitualioner såsom en undantagslös regel fastslå all annons itidning skall ha generell användning och alltså vara obligatoriskt medium ivarje kungörelsesituation. Fall kan säkerligen tänkas där det kan varatillräckligt med andra och billigare sätt atl ge spridning åt ett meddelande.Enligt hovrättens mening lämpar sig över huvud laget ifrågavarande ämnesområdeföga för principiella ställningstaganden. Såsom hovrätten förut har antytttorde det vara nödvändigt att lämna ett visst utrymme för differentiering avpubliceringsmetoderna alltefter ändamålet och angelägenhetsgraden avannonseringen. Kritiska mot den föreslagna skyldigheten atl ivissa fall utnyttja stödjande medium är hovrätten för Nedre ochJämtlands östra domsagas häradsrätt, vilka anmärker atl det är främmande fördomstolarna alt agera utan stöd av författningsföreskrift. Det kan befaras alten sådan ordning skulle leda till en oenhetlig rättstillämpning. Liknande synpunkterframför i som uttalar, att medier förkungörelseannonsering bör vara förfaltningsbestämda. Reglerna bör utformas såalt effektivitetskravet med beaktande av rätlssäkerhetsintresset bör kunnavägas mot kostnaderna från fall till fall. är likaledes kritiskt tillutredningens förslagom rättigheten och möjligheten att använda stödjandemedier. Det synes ofta bli svårl atl avgöra vad som är rimliga merkostnader.Rekommendationen torde f.ö. knappast hell rimma med kraven på ökad systemalikpå området. Mot bakgrunden härav förordar förbundet en restriktiv tillämpning. 1976/77:63 244 SoUentuna och domsagas häradsrätt ullalaratt huvudpunkten i förslaget, all såsom generellt obligatoriska medier användaendasl för riksomfattande annonsering och ortstidningar förlokall/regionall bekantgörande, kan ge anledning lill ivekan med lanke påkosinaderna, de konstitutiva verkningarna och svårigheterna alt rätta fel iförekommande fall. Kostnadsökningen som följer av den mer omfattandeorlstidningsannonseringen bör kunna godtas i effektivitetens namn, även om deökade kosinaderna i slor utsträckning får belalas av enskilda. Beaktandet av dekonstitutiva verkningarna gör tveksamheten slörre, och detla av två skäl. Delsfinns risken att tryckfelsnisse kan få visst konstitutivt inflytande. Delskommer man i della sammanhang in på vad förslaget innehåller om s.k. stödjandemedier, som domstolen i vissa fall bör anlita. Domstolen skall t.o.m. haskyldighet att ta ställning till frågan om sådan komplettering av deobligatoriska medierna. Ett sådant stödjande medium är domstolens anslagstavla,som förslaget rekommenderar för tillkännagivande som är aktuellt under längrelid. Beträffande denna anslagstavla innebär alltså förslaget att visserligennågon skyldighet atl använda den inte skall föreligga men väl skyldighel attpröva om det ändå inte är skäl alt sätta upp anslaget också där endistinktion som förefaller vara i luftigaste laget. Detta ger anledning attfråga om det inte vore motiveral atl låta domstolens anslagstavla trots dessostridigt begränsade effekt vara obligatoriskt medium jämsides med de övrigaföreslagna. Samtliga remissinstanser är ense om atl del behövselt riksomfattande medium för kungörelseannonsering. Samtliga som yttrat sigdelar utredningens uppfattning att Post- och bör kvarstå somofficiell tidning i en eller annan form. Lagberedningen framhåller, att förkungörande av beslut som inte bör kungöras i speciella publikationer och sombör bringas lill allmänhetens kännedom måsle finnas ett officiellt organ avtypen Post- och . De som yrkesmässigt har intresse avkungörelserna måste ha någon möjlighel att metodiskt följa och vid behovregistrera dem. Statskontoret anser alt del vore värdefullt omPosttidningen kunde ges en vidare spridning och bättre utnyttjas förinformation i olika samhällsfrågor. Liknande synpunkler framförs avriksrevisionsverket. bedömer del som absolutnödvändigt alt del finns en officiell rikspublikalion för kungörande avmyndighelsmed-delanden som inte har enbart lokalt intresse. själv och för medlemsbankerna ulgör Post- och Inrikes Tidningaren värdefull och flitigt anlitad upplysningskälla. Prop.1976/77:63 245 Kritisk mot Post- och InrikesTidningar är i , som framhåller att tidningen isin nuvarande funktion inle kan anses uppfylla det krav på effektivitet somutredningen finner angeläget. En förbättrad och efler av utredningen anfördariktlinjer effektiviserad måste emellertid anses ulgöra lämpligtriksmedium. förutsätter därvid alt en kraftig gallring kommer allske på så vis all onödiga grupper av kungörelseannonser utmönstras fråntidningen. I viss mån liknande synpunkterframförs av Nedansiljans domsagas häradsrätt som anser, all utredningenstämligen kortfattade motivering för bibehållande som centraltkungörelsemedium inte förefaller helt övertygande. Med hänsyn lillkonkurrensförhållandena inom tidningsvärlden är det emellertid svårt att göranågon rikstidning till officiellt annonsorgan. Starka skäl lalar därför trotsallt för bibehållande av en särskild officiell tidning. Även om remissinstanserna vill hakvar Posl- och är det många som uttalar sig för att denmoderniseras, erhåller annan layout och systematik och över huvud görs mertypografiskt tilltalande. I några yttranden framförs synpunkter på hur skall kunna ges slörre spridning. Utredningens förslag omortstidningar som enda mediet för generell kungörelseannonsering på regional lokal nivå tillstyrks eller lämnas utan erinran av de flesta remissinstanserna.Lindes och domsagas häradsrätt betecknar förslaget som lovvärt frånrättssäkerhetssynpunkt och Nedansiljans domsagas häradsrätt påpekar attförslagel medför att domstolen befrias från valet mellan olika konkurrerandetidningar. Hovrätten för Nedre är dock något tveksam om en ioch för sig önskvärd effektivitetshöjning verkligen uppnås genom förslagel. Deninformation som man vill lämna riktar sig i det slora flertalet fall tillbanker, advokater, affärsföretag och vissa andra särskilda grupper inom samhälletoch torde sannolikl av förståeliga skäl ägnas ett ringa intresse avallmänheten i övrigt. De nämnda intressenlgmpperna förskaffar sig med allsäkerhei genom sitt lidningsval kännedom om kungörelsernas innehåll även omdessa annonseras i blott en härför lämpad tidning. I den mån emellertidannonseringen inte kan sägas ha någon sådan bestämd inriktning synesutredningens förslag kunna godtas. Det är emellertid av anförda skäl önskvärtatt utredningens förslag begränsas till sistnämnda typfall. Vidare torde böraövervägas om inte en begränsning bör ske även med hänsyn till informationensangelägenhetsgrad. Bland annat är i vissa fall det ekonomiska inlresse somsaken gäller så ringa, att Prop.1976/77:63 246 det inle bär den kostnad som är förenad med föreskriveipubliceringsförfarande. Lagberedningen understryker atlviss likformighet i publiceringen är betydelsefull så att man inte varierarkungörandet för mycket efter sakens beskaffenhet. De intresserade bör veta, atlvissa organ används regelbundet för ändamålel. När det gäller sådanaverkställighetsåtgärder som exekutiva auktioner o.d., bör dock viss frihetfinnas att med hänsyn till sakens beskaffenhet göra kungörandet meraomfattande, på samma sätt som privata auktioner annonseras allt efter vad somanses praktiskt motiverat. och domsagashäradsrätt menar atl ett skäl mol att med konstitutiva verkningar göraortstidningar till enda obligatorium för lokala målgrupper är all tvekan kanuppstå i det enskilda fallet vilka tidningar det är som har en sådan spridningalt en riktig annonsering kan sägas ha ägt rum. Rådhusrätten i anser altett absolut effektivitetskrav inte kan uppställas. Anspråken påsubslilutdelgivning måste på någol sätt begränsas. Sålunda synes del naturiiglalt anpassa denna efler den vikl som den angelägenhet i vilken delgivning skallske kan anlas äga. Uiredningens förslag omspecialpublikationer som obligatoriskt medium för viss kungörelseannonseringkommenteras inte närmare i flertalet yttranden. Hovrätten för Nedre Norrlandsäger uttryckligen att man inte har någon erinran mot föreslagna medier förspeciella situationer. Lagberedningen uttalar, att åtskilliga särskilda slag avbeslul bör kungöras i speciella publikationer. 4.7.5 Domstols/myndighets anslagstavla Uiredningens förslag altdomstols/myndighets anslagstavla skall vara obligatoriskt medium för kungörandeav tjänster och andra 'inre förvaltningsärenden' behandlas av åtskilligaremissinstanser. Bland dem som ansluter sig till utredningens uppfattningkan nämnas . och Svenska tidningsutgivareföreningen.Även patent-och registreringsverket delar i princip utredningens uppfattning.Verket anser emellertid att man inte helt kan avslå från denna kungörelseformför andra ärenden. I enlighet med föreskrifter i verkets instruktion användersig patentverket f.n. av anslagstavlan som medium i sådana fall, då expedieradeskrivelser lill sökande eller andra beträffande patent- och varumärkesärendenåterkommit från postverket såsom obeslällbara. Det kungörs då genom anslag påverkets anslagstavla att Prop.1976/77:63 247 skrivelsen finns tillgänglig på vederbörande expedition.På samma sätt förfars i sådana fall då uppgift om adress helt saknas.Patentverkets erfarenhet är att denna kungörelseform inle är verkningslös ochverkei anser alt denna annonsering även framgent bör finnas kvar i varje fallsom stödjande medium. Som obligatoriskt medium i detla speciella fall synespatenttidningen vara det lämpligaste. Enligt gruvrättsutredningen saknasanledning att införa någon form av anslagsdelgivning som obligatorisk närobestämd krets av personer berörs eller då kungörandet innehåller inslag avallmängörande. Som stödjande medium är emellertid delgivning genom anslag imyndighetens lokal ofta värdefull. Lagberedningen anser del i och försig naturligt, att myndighetens beslut anslås hos myndigheten när det kan bidratill spridandet av kännedom om beslutet, men uttalar, atl kungörandeformenmöjligen redan i stort sett är föråldrad. Flertalet av de remissinstanser somyttrar sig om kungörelseannonsering på domstols/myndighets anslagstavla ärkritiska i ett eller flera avseenden. rådhusrätt menar atlinskränkning av nuvarande anslagskungörande inle bör ske i andra fall än nären undersökning av gällande författningsbestämmelser får lill resultat attdenna form av kungörande kan slopas. Rådhusrätten i anser attanslag i domstols kansli bör vara obligatoriskt medium inle blott ipersonalärenden utan även i andra, till domstols handläggning hörande mål ochärenden. Det måste anses vara av betydelse om aktuella kungörelser finnssamlade på ett ställe där det alltid är möjligt för allmänheten att få del avdem. Anslag i rättens kansli bör vara obligatorisk, kompletterandekungörelseform. och domsagas häradsrättframhåller alt det förefaller naturligt att t.ex. domstolskungörelser finnsanbragta hos domstolen, där ytterligare upplysningar kan inhämtas i saken.Innehållet kan ha aktualitet . Mediet är även förenat medförhållandevis ringa kostnader. Slutligen påpekas alt allmänheten kan antasvara van att finna kungörelser anslagna hos domstolarna.Övervägande skäl talar därför för avvisande av förslaget i denna del. Liknande synpunkler framförs av Nedansiljans domsagashäradsrätt, som konstaterar alt besväret med anslag på domstolens anslagstavlaär mycket ringa. Det synes därför inte innebära någon slörre olägenhet attbibehålla anslag på domstolens tavla för viktigare kungörelser i ungefär sammautsträckning som f.n. är fallet. Möjlighet finns att med enkla medel göraanslagstavlan mer överskådlig och lättläst. Hovrätten för Nedre anför att det är av vikt atlen sådan delgivningsform väljs som kan ulgöra en säker och lätt fastställbarutgångspunkt för beräkning av besvärs- och andra fatalietider. Prop.1976/77:63 248 hovrättens uppfattning är det betydligt enklare fördomstolen/myndigheten atl fastslå dagen för kungörandet, om detla skett genomanslag på domstolens/myndighetens egen tavla än om det skett genom annonseringi tidning. Vidare bör beakias att i åtskilliga av de här åsyftade fallenkungörelsedelgivningen mer eller mindre är en ren formalitet. Det är dånaturligt att man väljer den enklaste och billigaste kungörelseformen, anslagpå kanslitavla. 1 dylika situationer, där kungörelseannonseringen väsentligenär av juridisk/teknisk art, lär ibland annonsering i tidning helt kunnaundvaras. Kungörelseannonsering som en renformalitet behandlas även av östra domsagas häradsrätt, som påpekar,atl del närmasl lill hands liggande alternativet lill ett kungörande som är enformalitet är inget kungörande alls. Detla kan vara ännu sämre. För detformella kungörandet bör väljas den enklaste och billigaste vägen, och del ärobestridligen anslag på myndighetens egen tavla. Genom anslagen har i alla falloffentlighetsprincipen markerats, och anslagstavlan kan på allmänhetens vägnarkonlrolleras av pressen om inlresse därför föreligger i något visst sammanhang. Även iVästernorrlands län uttalar sig för att anslag på domstols/myndighetsanslagstavla bör användas som obligatoriskt medium i vidare omfattning än vaduiredningen föreslagit. 4.7.6 Kommuns anslagstavla . i ,och delar utredningensuppfattning att anslag på kommuns anslagstavla inte bör vara obligatorisktmedium för kungörelseannonser i slörre utsträckning än som är fallet. Sammauppfattning har överlantmätaren 1 , som påpekar att kommunerna blirstörre, antalet anslag växer och anslagstavlorna blir svåröverskådliga och merafrämmande för allmänheten. Denna form av kungörelseannonsering förutsätter storaktivitet av den som skall iräffas därav. Att såsom informalionsulredningenföreslår hänföra anslag på kommuns anslagstavla till speciella situationersynes alltså riktigt. 1 motsats till vad utredningen anfört anser NorraHälsinglands domsagas häradsrätt att kommun bör åläggas att mol eller utanersättning på begäran upplåta sin anslagstavla åt domslol. länslandsting har i princip inte något emot att kommuns anslagstavla eftermedgivande används av domstol/myndighet. Inte heller Svenska kommunförbundethar någol alt erinra mol att domstol/myndighet efter medgivande får användakommuns anslagstavla. Ett antal remissinstanser ärnegativa lill att kommuns anslagstavla skall användas för domstols/myndighetskungörelseannonsering. Prop.1976/77:63 249 Lagberedningen menar alt kommunalaanslagstavlor inte bör användas för andra kungörelser än sådana som manverkligen har anledning att vänta sig där. Det förefaller därför inte lämpligtatl exempelvis delgivningsbeslui i rättegång anslås på anslagstavla,om inte beslutet till äventyrs rör kommunen eller kommunmedlemmarna (såsom ivallenmål). framhålleratt förslaget för vattenlagstiftningens del innebär att de fåtaligabestämmelserna om kungörande på kommuns anslagstavla utmönstras. Detta mediumhar knappast någon nämnvärd betydelse som informationskälla för allmänheten,och några invändningar kan därför inte riktas mol förslagel i denna del. 4.7.7 Radio/TV Endasl några remissinslanseruttalar sig om användningen av radio/TV som medium för kungörelseannonsering. sägeruttryckligen att man inle har någon erinran mot utredningens uppfattning. Tre instanser som närmare behandlatradio/TV, vill gå längre än utredningen. Försvarets civilförvaltningframhåller, att meddelanden i radio och TV torde få betraktas som ett värdefulltkomplement lill kungörelseannonsering i ortstidningar i fråga om vad gällerkrigsmakten t.ex. meddelanden om inskrivningsförrättningar, inkallelse tillmilitärtjänstgöring (bl.a. då fråga är om kortfristig inkallelse tiUmönstringsövning), rekrytering av FN-bataljon samt slörre övningar som kanberöra allmänheten genom Irafikomläggning e.d. Det kan därför ifrågasättas ominte radio och TV bör anlitas som obligatoriskt medel i större omfattning änvad utredningen förutsatt. Närmare utredning härom bör ske. Lantmäteristyrelsen anser att närdet gäller företag som berör många sakägare eller som har allmänl intresse påen ort eller i ett område synes ljudradion i vissa fall böra slå tillförfogande för informationsspridning. Detta kan vara fallet i fråga om vissastadsplaner, vägföretag, naturvårdsförordnanden och fastighetsregleringar. Även överlantmätaren i Värmlandslän menar att den tillgång som ljudradion utgör har tillmätts alltför litenbetydelse. Sålunda borde speciellt regionalradion kunna bli ett effektivtstödjande medium för kungörelse i vissa fall. Exempel härpå är angelägenhetersom rör slora grupper inom regionen såsom förordnande enligt naturvårdslagen.Dessa meddelanden kunde ges i form av notiser i direkt anslutning till deregionala nyhetsprogrammen. 4.7.8 Vissa centrala och regionala register Utredningens förslag att register av typenäktenskapsregistret, aktie- 1976/77:63 250 bolagsregistret och föreningsregister bör behållasföranleder ingen erinran. 4.7.9 'Annat lämpligt sätt' Som stödjande medium föreslåruiredningen även kungörelseannonsering på 'annat lämpligt sätt'. påpekar atl enmoderniserad posttidning som obligatoriskt medium för riksomfattandekungörelseannonsering inte utesluter att kungörelseannonsering i Posttidningenvid behov förstärks med bekantgörande i någon daglig rikstidning enligtutredningens förslag om annonsering på 'annat lämpligt sätt'. Elt storl antal remissinstanserbehandlar kungörelseannonseringen för rekrytering till och tillsättning avbefattningar i offentlig tjänst. Samtliga remissinstanser är överens meduiredningen all annonseringen, vid sidan av den obligatoriska kungörandeformen,bör ske på sådant sätt att den når så många presumtiva sökande med erforderligkompetens som möjligl. Försvarets civilförvaltning anseralt nuvarande obligatoriska medier vid statlig platsannonsering torde vara fögaeffektiva vid nyrekrytering, särskilt i fråga om mer kvalificerad personal(ingenjörer, akademiskt utbildad personal m.fl.). Härvidlag torde närmastifrågakomma annonsering i riksspridd dagspress, fack- och föreningspress o.d.Det kan enligt civilförvaltningen måhända böra övervägas om det inte ärändamålsenligt att som obligatoriska medier för ledigförklarande av statligtjänst föreskriva dels anslag i myndighetens lokal, dels kungörande iriksspridd dagspress eller därmed jämförlig tidning. uttalar sig förutnyttjande av den offentliga arbetsförmedlingen och en effektivisering avannonseringen främsl i dagstidningar av rikskaraktär och i ortstidningar ochunderstryker att tidningsannonseringen, liksom , inle bör vara föreskriveni författning. Även anser attreglerna för den statiiga platsannonseringen bör vara mindre formella. Verkeianser att speciell uppmärksamhet bör ägnas åt att göra annonseringen meraokonventionell och slagkraftig än vad den nu är. Svenska kommunförbundetunderstryker också vikten av att platsannonseringen inte regleras i författningutan hänförs till 'annat lämpligt sätt'. Statskontoret delar utredningensuppfattning och understryker att inte bara platsannonseringens omfång utan ocksådess utformning och valet av medier påverkar rekryteringens resultat.Platsannonseringen måste också stödjas och kompletteras med andrarekryteringsbefrämjande ålgärder. Statskontoret pekar på alt ämbetsverket harKungl. Maj:ts uppdrag att verkställa en översyn av den statligapersonaladministrativa verksamheten. Inom översynens ram kommer även frågor ompersonalrekrytering och formerna härför att behandlas. 1976/77:63 251 1 kraven på en kvantitativ utökning och enkvalitativ förbättring instämmer bl.a. kommerskollegium ocharbetsmarknadsstyrelsen. understryker den offentligaarbetsförmedlingens vikliga roll som medium vid kungörandet av lediga platser. TCO uttalar sig för bibehållande av anmälan tillden offentliga arbetsförmedlingen, av myndighels anslagstavla och beträffande mellangrads-och högre tjänster annonsering i Posl- och InrikesTidningar såsom obligatoriska medier. TCO understryker betydelsen av en fullgodpersonalrekrytering i offentlig verksamhel. Annonseringen bör för att nåkategorier som är lämpliga för och intresserade av tjänsterna ske i sådanaorgan som kan förutsättas bli lästa. Behovet av en kvantitativ ökning avplaisannonseringen bör enligl rCO:s mening i stor utsträckning täckas genomannonsering i fack- och föreningspress. föreslår atl annonsering i rikspress iförfattning anges som alternativ till annonsering i ortspress. Enligt torde dock i många fall bättre effekt till rimliga kostnader kunnanås genom information på andra vägar än i dagspress. Som ett exempel nämnerSACO vad som gäller inom skolområdet vid tillsättande av icke ordinarie lärartjänst,där arbetsförmedlingens lärarlista har förutsättningar att väl fylla sittsyfle. Annorlunda förhåller det sig beträffande kungörande av lediga ordinarietjänster. De kungörs i . Den är en föga spridd publikation ochtillställs inte intressenter utan kostnad. Det har därför varit nödvändigt alti berört förbunds tidskrift återge uppgifterna om ledigförklarande av relevantatjänster i . Detsamma gäller beslul om tillsättningar. Alt påsådant sätt pålägga personalorganisationerna en stor del av ansvaret förlillräcklig information och service i anställningsfrågor, och därmed ävenkostnaderna härför, är inte tilltalande. Del synes väl motiverat atlarbetsgivarna påtar sig åtminstone kostnaderna för denna verksamhel. SACOförordar därför all kungörande i tjänstetillsättningsärenden skall ske, förutomi , även i berörda fackliga organ. Sådana medier bör hänföras tillpunkten B i utredningens system när del gäller medier för kungörelseannonseringsom en ny punkl 'berörda fackliga organ i samband med tillsättning av tjänst'.SACO hänvisar till utredningens konstaterande alt en tillfredsställandeannonsering i fackliga tidskrifter inte sällan hindras av otillräckligmedelstilldelning samt att kostnadshänsyn inte kan få lägga hinder i vägen förden ökning av platsannonsering som kan vara nödvändig. framhåller alt detförekommer alt myndigheter har uppfattningen att ledigkungörande får ske endasti . Förslagel att annonsering obligatoriskt skall ske även ifackliga organ synes därför väl motiverat. Skulle förslaget inte bifallas förordarSACO som alternativ att det genom uttrycklig författningsbestämmelse slås faslalt kungörelse i tillämpliga fall bör ske även i fackliga lidskrifter så attden angivna missuppfattningen 1976/77:63 252 undanröjs.SACO utgår då från att någon begränsning av detta kungörandeförfarande inteskall ske genom otillräcklig medelstilldelning till myndighelerna. Flera remissinstanser ullalar sig i likhet med SACOom de ekonomiska aspekterna på platsannonseringen. och understryker alt kostnadshänsyninte bör få lägga hinder i vägen för den utökning av sådan platsannonseringsom kan vara nödvändig för en fullgod personalrekrylering till den slatligaförvaltningsverksamheien. konstaterar alt större kravkommer alt ställas inte minst på mediernas utformning och omfattning, vilket isin tur kommer atl medföra ökade koslnader. Styrelsen anför att koslnadshänsyninte bör få lägga hinder i vägen för en sådan utökning. En ökad medelstilldelningför såväl styrelsens egen som övriga myndigheters del blir därför nödvändig föratl en mera omfattande platsannonsering skall kunna genomföras. De flesta remissinstanserna godtar i principkostnadsökningarna i rättssäkerhetens och effektivitetens intresse, bl.a.Sollentuna och domsagas häradsrätt, och domsagashäradsrätt, hovrätten för Nedre , rådhusrätten i SundsvaU,lantmäteristyrelsen, överlantmätaren i , länsstyrelserna iSödermanlands och och LO.