prop · G003123 · 1976-12-31 00:00:00 — - villalån, lån tillfritidshus, båtar o, d, samt lån lill aktieförvärv ävensom personlig kredit i checkräkning, som lämnas under låneliknande former med t. ex. förutsättande av att kreditbeloppel nedbringas efter hand. Enligt bankinspektionens uppfattning är del i fråga om dessa krediter minst lika befogal alt bankerna kan följa banklagstiftningens principer som när fråga är om krediiköp. Bankinspektionen anser alt förbud all göra vissl förbehåll gällande måsle uppfattas såsom hinder mot att i avtal föreskriva dylikt för behåll; närmast avses förbehåll enligt 63 8 första slyckel banklagen. Den föreslagna 25 8 bör därför enligt bankinspektionens mening innehålla samma generella bestämmelse som 12 8 andra stycket. Bankinspektionen framhåller alt detta i praktiken inte kan väntas medföra några olägenheter för kre ditlagarna, eftersom bankerna erfarenhetsmässigt inte behöver göra förbehåll om uppsägning till betalning gällande belräffande kredit som för utsatts skola ha längre varaktighet, såvida inte uppsägning erfordras av sä kerhetsskäl, föreningsbankers förbund framhåller all 25 8 i den fö reslagna konsumentkredillagen i sak torde överensstämma med den praxis som tillämpas inom bankvärlden. Förbundet finner del emellertid anmärk ningsvärt atl kommittén i ell lagstiftningsärende som avser kreditköp gör uttalanden som avses vara bindande för bankernas verksamhet, I den mån förslaget innebär maleriella förändringar för bankerna bör enligl förbundels uppfattning motsvarande precisering ske i banklagsliftningen. En sådan änd ring kan givetvis ske i förevarande lagstiftningssammanhang. Enligt för bundets mening torde del dock inte vara förknippat med några slörre ölä genheter att avvakta härmed lill dess en förväntad allmän översyn av bank lagstiftningen sker, 1,8.2Avräknings- och kopp/ingsförbehå// Åtskilliga remissinslanser ansluter sig i denna dellill kommittéledamoten reservation, bl, a, kronofogdemyndigheten iVäxjö distrikt. Svenska handelskammareförbundel, flertalet handelskamrar,/SR. köp-manna/örbund, , , ,, . föreningsbankers förbund.Finansieringsföretagens förening, , Svenskaposlorder/oreningen. , Elinderska Conto Företagen. Dessaremissinstanser anser alltså, atl avräknings- och kopplingsförbehåll - ienlighel med vad som gäller enligt 8 8 avbelalningsköplagen - bör få göras såvittavser ersättning för reparalion eller annan åtgärd med avseende på vara som är föremål för krediiköp. Såvitt gäller avräknings förbehåll ansluter sig även kronqfogdemyndigheien i Marieslads distrikt och såvitt gäller kopplingsförbehåll SHIO och MRF till denna mening, RSV anser atl avräkningsförbehåll och kronqfogdemyndigheien i disiriki att kopplingsförbehåll bör tillåtas såvitt avser ersättning för reparation av ifrågavarande vara. Kronqfogdemyndigheien i anser det alltid böra framgå av köpeavtalet att koppling är tillåten endasl i denna utsträck ning. De skäl som anförs för dessa ståndpunkter motsvarar i huvudsak dem som anförts av kommitléledamoten . Prop.1976/77:123 303 1.8.3 VII/kor om bela/ningsansvar vid obehörigt användande av kontokort Kommiiténs förslag i denna del (23 8 förslaget lillkonsumenlkreditlag) godtas eller lämnas utan erinran av så gott som allaremissinslanser. anser atl de föreslagna bestämmelsernager konsumenien ett gott skydd. Enligl bolaget överensstämmer de i stort med denpraxis som tillämpas av flertalet kontokortsföretag. Kö delar kommitténsuppfattning att avtalsvillkor som innebär all kontohavaren åtar sigbetalningsansvar för belopp som påförts kontot genom inköp av obehörig bör fögöras gällande bara i vissa situationer. Genom alt kreditkortet är ensamtlegitimerande för innehavaren är risken för obehöriga uttag enligt KO:s meningslor, och kontohavarna kan inte ensamma lastas för sådana uttag. Det tyngstaansvaret bör enligl KO falla på kontokortsföretagen, som inte uppställerslrängare legilimationsregler för användningen av kreditkort, KO anser deldärför naluriigi atl konsekvenserna av de missbruk som konlosyslemel inbjudertill för bäras av i första hand kontokortsföretagen själva. Enligt KO:s meningfinns det mot bakgrund härav anledning att överväga om man inte i -såsom har skett i - bör införa regler som generellt begränsarkon-lohavarnas betalningsansvar till vissl belopp och som befriar dem hell frånansvar i de fall då kortet använts av någon obehörig, som inte varille-gitimerad pä annal sätt än genom innehav av kortet, KO framhåller alt manbör fordra att det företag hos vilket kortet företes för debitering av kontotkontrollerar alt innehavaren antingen genom fololegitimalion kan styrka atl hanär den på kortet angivne kontohavaren eller kan förete fullmakt från denne.Även anser att risken för ekonomisk föriusi lill följd avmissbruk av kontokort i första hand bör bäras av kreditgivaren. Konsumentverketpåpekar att kommitténs förslag medför alt konlohavare kan bli ansvarig förbelopp som påförts kontot efter det att han mist kortet men innan han anmältdetta. föreslår alt kontohavarens ansvarighet härvidlagbegränsas till etl belopp motsvarande en ijugondedel av basbeloppet,anmärker att de föreslagna beslämmelserna i 23 8, särskilli de fall där kontohavaren lämnat ut kortet lill annan, inle ger kontohavarentillräckligl skydd mot att säljaren (eller annan som lämnar kredit motkontokort) förfar oaktsami, hänvisar härvid lill 33 8skuldebrevslagen. ACow/i//w/v/KOa/e/anmärkeratlförslaget innebär attmindre stränga hante-ringsbeslämmelser skulle gälla för kontokort än förcheckhäften. Enligt konjunkiurinstitutei har kommittén inte lämnat någonnärmare motivering för detta ställningstagande. har i särskillyttrande avstyrkt "KO:s och berörda förslag om engenerell begränsning av konlohavares betalningsansvar vid obehöriga uttag tillvisst belopp. Föreningen framhåller bl, a, att de av kommittén föreslagnareglerna om konlohavares betalningsansvar ger konsumenien ell gott skydd. Omman härutöver inför en beloppsmässig begränsning skulle delta enligt föreningensannolikt bidra lill minskad respekt hos kontohavarna för regler om bl. a,noggrann förvaring och anmälan om föriusi av kontokort, Förslaget atl köparen skall haräll att betala skuldbeloppet (11 § förslaget tillkonsumentkredillag) lillstyrks eller lämnas 1976/77:123 304 utanerinran av alla remissinslanser. ifrågasätter dock om termen"skuldbelopp", vilken i 2 8 definieras såsom summan av kreditbeloppoch kredilkostnad, bör begagnas 1118 som avses uttrycka all köparen alltid harrätl atl betala även ej förfallna delar av sin skuld med viss reduktion enligl13 8 i förslaget. finner de av kommitténföreslagna reglerna befogade men framhåller all det är svårt att med kortvarsel vidta nödvändiga ändringar i de datamliner som lillämpas vidförsäljning av vissa bokverk, och atl en relalivt lång övergångslid därförmåsle medges. Beträffandede av kommillén föreslagna reglerna om beräkning av kreditgivarens fordran vidbl. a, förtidsbelalning (13 § förslagei lill konsumenlkreditlag) ifrågasätterRSV om det är lämpligt atl välja den enligl RSV:s mening myckel kompliceradeberäkningsmetod som kommillén närmare utvecklar i specialmötiveringen till denföreslagna 13 8. RSV framhåller att det är önskvärt atl parterna själva kanhanlera beräkningsmetoden och förordar den metod som f n, tillämpas enliglavbelalningsköplagen. anser all de av kommillén föreslagnabegränsningarna av återtaganderätten kan komma att medföra en avsevärd ökningav antalet lagsökningar på grund av kreditköp. Enligt hovrättens mening finnsdet därför anledning uppmärksamma frågan huruvida de föreslagna reglerna i 13 8om avräkning vid förtidsbelalning skall beaktas av domstolarna när ilagsökningsmål gäldenären inle inkommil med svar och när betalningsskyldighetåläggs genom tredskodom. I 6 8 lagsökningslagen föreskrivs, alt om gäldenärenerhållit del av lagsökningshandlingarna men inte inkommer med svar, skallrätten avgöra målet på de skäl borgenären företett. Tredskodom skall enligl 44kap. 8 8 andra styckel grundas på kärandens framställning avomständigheterna i målet, såvitt svaranden erhållit del av framställningen ochden ej strider mot förhållande som är allmänt veleriigt. I den månframställningen ej innefattar laga skäl för käromålet eller det eljesluppenbart framgår, alt käromålet är ogmndat, skall det ogillas. Med hänsyn tillav-räkningsregelns tvingande karaktär anser hovrätten för sin del all den börlillämpas i lagsökningsmål, när gäldenär inle inkommil med svar. Delsamma börenligt hovrättens mening gälla vid tredskodom, om borgenären åberopar ellkontrakt lill stöd för sin talan. Har reduktion enligt 13 8 inte gjorts närborgenären besläml sill yrkande, skall sålunda rätten i sådana fall tillämpareduktionsregeln. Hovrätten påpekar atl rätlen emellertid inte kan fixera detbelopp som gäldenären har atl eriägga, eftersom det är likviddagen som skallvara bestämmande för vilka avbetalningsposter som skall underkastas reduktion,utan rätlen får nöja sig med alt i sitt avgörande ange de grunder efter vilkareduktionen skall ske, och uträkningen får sedan ankomma påkronofogdemyndigheten. Enligt hovrättens mening bör de antydda processuellafrågorna göras lill föremål för närmare överväganden, 1.10Tillsyn och påföljder m. m. Kommitténs förslag att myndighet som regeringenbestämmer skall utöva tillsyn över efterlevnaden av den föreslagnakonsumentkreditlagen samt de föreslagna reglerna för tillsynsverksamheten(26-28 88 förslaget till konsumentkredillag) lämnas i och för sig ulan erinrani prakliskt taget samtliga remissyttranden. Prop.1976/77:123 305 Såsom framgått redan i tidigare avsnitt befararemellertid många remissinstanser alt tillsynsverksamheten enligt denföreslagna konsumentkreditlagen kommer att bli svår och resurskrävande,särskilt om tillsynen skall omfatta efterievnaden av regler om konlanlinsalsoch längsta kreditlid. anser alt tillsynen, om den föreslagnaslraffrätlsliga regleringen genomförs, kommer att bli relalivt omfattande ochkräva en betydande organisation. Hovrällen framhåller att granskning måste skeinte bara av reklam och annan marknadsföring utan i många fall också avkontrakt och andra handlingar För att utröna om beslämmelserna om kontantinsatsoch kredittid lillämpas på elt korrekl sätt torde del enligt hovrätten vidarekrävas ingående granskning av förelagens bokföring, och i de fall granskningenleder till misstanke om brott mot lagen skall åtalsanmälan göras. Den förundersökningsom därvid skall utföras torde enligt hovrättens mening ofta komma atl blikomplicerad och kräva specialutbildad personal. Om förundersökningen ledertill åtal och den tilltalade bestrider ansvar, skall ett dyrbart och tidsödandedomstolsförfarande inledas, där man enligl hovrällen kan räkna med avsevärdabevissvårigheter i många fall. Tillsynen och lag-föringen vid överträdelse avifrågavarande bestämmelser kommer uppenbarligen all bli myckelkosinadskrävande. Hovrätten framhåller all förslaget i detta hänseende börbedömas mot bakgrund av strävandena att i högre grad inriktarättsväsendets resurser på den allvariigare kriminaliteten. Enligl hovrättensmening kan det starkt ifrågasättas om rättsväsendels, särskill polisens,ansträngda resurser bör las i anspråk för det nu ifrågavarande ändamålet. Ävendalainspektionen, som härvid åberopar sina erfarenheter från inkassolagenslillämpning, och kommerskollegium, som åberopar sina erfarenheter av tillsynenöver de speciella belalningsreglerna inom bilbranschen, anser att eltgenomförande av förslagei skulle kräva omfallande resurser för information ochtillsyn. framhåller alt även om man kan räkna med attflertalet säljare skulle följa de föreslagna reglerna om kontantinsats ochkredittid måste risken vara slor för all mindre nogräknade säljare kringgårdessa, allra helst som köparen i många fall sannolikt inle skulle prolesteramot villkor som kan uppfattas som förmånligare än vad lagen föreskriver Deltaskulle för handelns del kunna medföra nackdelar från konkurrenssynpunkt.Liknande synpunkter anförs bl. a, av Svenska handelskammareförbundel ochStockholms handelskammare, som anser all kommitténs uppfattning att eneffekiiv kontroll skulle kunna upprätthållas även med relalivt begränsaderesurser torde gmnda sig på en allvariig missbedömning, samt av . , , Direkiförsäljningsföretagens föreningoch AB konto. ochSveriges köpmannaförbund anser vidare att de föreslagna reglema omtillsynsverksamheten kommer atl innebära elt stort intrång hos näringsidkarna,menar att motsvarigheter lillbilkredilnämnden lorde behöva utvecklas inom andra branscher, i samförstånd medberörda branschorganisationer, MRF ger uttryck för samma tankegång ochframhåller bl, a. att bilförsäljningsföretagen genom det skiljeförfarande somutgör en del i avbetalningsöverenskommelsen för bilbranschen hartillförsäkrats sekretess samlidigt som samhället genom kommerskollegium harfull insyn i bilkreditnämndens verksamhet, MRF anser att de kanske främstaorsakerna till atl administration och kontroll av kredilreslrikiionema inombilhandeln 20 1976/77. I saml Nr 123 1976/77:123 306 fungeratväl är alt del rör sig om varor med belydande värde, att motorfordonen finnsoffentligt registrerade och att bilförsäljningen lill slörre delen sker genomorganiserade kanaler i etl selektivt distributionssystem. - till vars yttrande samt MRF ansluter sig - framhåller altkontrollen av regler om kontantinsats och kredittid inrymmer många praktisktsvårhanleriiga problem, bl. a. beträffande bytesobjekts verkliga värde,förekomsten av sidokrediter, förmedlade krediler, obefogade föriängningar avkredittiden m. m. Enligt bilkredilnämnden skulle dess dömande verksamhet motden bakgrunden knappast framstå som meningsfull om den inte kunde gmndas på eneffektiv granskning av de berörda bilföretagen. Härom uppger bilkreditnämndenatt granskningsverksamhelen har överiämnats till en frislående revisionsbyrå,som har ett tioial revisorer engagerade i granskningen, såväl centralt somregionalt. Åriigen företas 100 - 125 kontroller, jämnt fördelade över landetenligt en konfidentiell instmktion. Varje enskild kontroll av etl bilföretagpågår under en lill , beroende på företagets omsättning, som regel . Kostnaden för själva granskningsverksamhelen uppgick till265 , dvs, ca per granskat bilförelag, ochfinansieringen sker genom de viiesbelopp som bilkreditnämnden dömer ut.Skiljedom påkallas mot av de granskade företagen och bland dem ärdel endasl något enslaka förelag som undgår vitespåföljd. mening är det nödvändigt alt tillsynen över efterlevnaden avden föreslagna konsumentkreditlagen får sådan omfattning att varje berördkreditsäljare har att räkna med alt bli granskad inom en inte alllför långtidsperiod. Granskningen kan inle begränsas lill själva kreditavtalen ulanmåsle gå djupare in i såväl säljföretagens som kreditgivarnas bokföring.Bilkreditnämnden framhåller all nämnden alltså inte delar kommitténsuppfattning att en effekiiv kontroll kan upprätthållas även med relativtbegränsade resurser. är så sammansatt att branschvana finnsrepresenterad inom nämnden. Kravet på utredning kan i varje fall inte blimindre om mål av förevarande beskaffenhet skall handläggas vid de allmännadomstolarna. torde det komma all röra sig omhundratusentals transaktioner . anser all rätten lill inspektionenligt 27 8 förslaget till konsumentkredillag bör utsträckas lill all avse ävenden näringsidkare som förmedlar konsumentkredil i samband med sin försäljningoch till den som lämnar kredil som förmedlas av näringsidkare. är det ofta endast finansiärens bokföring som visaromkrediibeslämmelserna är uppfyllda eller ej. I näringsidkarens bokföring kanhela affören framstå som en kontantaffär, medan den i verkligheten aren hosfinansiären placerad kreditafför som inte uppfyller reglerna. Kommittén förordar att tillsynen anförtros åtkonsumentverket eller KO. Denna fråga tas upp av flera remissinstanser, bl. a.datainspektionen, bankinspektionen och KO. Datainspektionen framhåller alt tillsynen överefterievnaden av inkassolagen är uppdelad mellan datainspektionen, somanförtrotts den tillsynen i allmänhet, och bankinspektionen, som utövarmotsvarande tillsyn över bankernas tillämpning av inkassolagen.Datainspektionen ifrågasätter mot bakgrund av sina erfarenheler somtillsynsmyndighet enligl inkassolagen om inte bankinspektionen bör anförtrosäven tillsyn över bankernas fullgörande av skyldigheter som kan komma altåligga dem som kreditgivare 1976/77:123 307 Datainspektionen framhåller vidare att dess tillsyn överinkassolagen omfatlar del i den lagen reglerade förfarandei för indrivning avfordran, oavsett om denna indrivning ombesörjs av fordringsägaren själv ellerav ombud, t. ex. inkassoföretag, Enligl dalainspektionens mening kan detvisseriigen rältsteoreiiskl göras gällande att förfarande för 1. ex.återtagande av avbetalningsgods inle ulgör ett led i indrivning av fordranulan en följdåtgärd när indrivning misslyckats. Det av kommillén framlagdafaktaunderiagel visar emellertid enligt datainspektionen atl t, ex,återtaganderätten har sin viktigaste funktion som påtryckning på gäldenärenatt belala. Datainspektionen anser att detta resonemang leder lill alllillämpningen av reglerna om återtaganderätt och även övriga bestämmelser om"havererade krediiköp" är och bör vara underkastade datainspektionenstillsyn enligt inkassolagen. Datainspektionen framhåller alt delta intenödvändigtvis innebär atl tillsynen över en lagstiftning påkonsumenlkreditområdel måsle delas upp mellan dalainspektionen och denmyndighet som utses att vara tillsynsmyndighet, men atl de föreskrifter som kankomma atl utformas inom tillsynsmyndigheterna dock lämpligen bör samordnas. Bankinspektionenavstyrker bestämt alt tillsynen över den föreslagna lagens efterievnadanförtros åt KO/konsumentverkel såvitt avser bl. a. bankernas verksamhet somkredilgivare och föreslår att tillsynen beträffande banker och andra förelag,som omfattas av banklillsynen, skall utövas av bankinspektionen. Bankinspektionenpåpekar att den föreslagna konsumentkredillagen omfattar, fömtom egentligaköpkrediter, privatkrediter av olika slag som lämnas av bankerna såsomvillalån, spariån, vissa checkräkningskrediler m. m. Förslaget innebär enliglbankinspektionen atl en belydande del av den för bankernas säkerhetgmndläggande tillsynen över deras kredilgivning skall överflyttas lillKO/respektive delas mellan denna myndighet ochbankinspektionen. Bankinspektionen anser atl kommillén endast helt knapphändigthar motiverat denna från allmän synpunkt viktiga förändring. Beträffandebankernas kredilgivning erinras visseriigen i betänkandet om bankinspektionensövervakning. sägs det emellertid att inspeklionens övervakning inteär särskilt inriktad på att tillvarata konsumenlinlressel, Enliglbankinspektionens mening är denna syn på bankinspektionens uppgifter sakligtoriktig. Bankinspektionen framhåller att dess tillsyn - i överensstämmelse medbanklagstiftningens väsentliga syfte - är inriktad på konsumentintressen. Såsomkonsumenter är nämligen att se inte bara låntagare utan även insätlare. Dentillsyn som bankinspektionen utövar är baserad på en avvägning mellankonsumenters intressen såsom insätlare respektive låntagare. Gällandebeslämmelser om utlåningen är huvudsakligen betingade av insällarnas intresseav trygghet för insatta medel och av atl bankerna är erforderiigt likvida.Bankinspektionen har emellertid därutöver lill uppgift alt tillgodosekonsumentintresset atl bankerna inte missbrukar det överiäge vari de normaltbefinner sig i förhållande till kon-sumenter/kredittagare. En icke oväsentligdel av inspektionens löpande uppgifter avser undersökningar i ärenden, somaktualiseras av allmänheten genom bl. a. klagomål, huvudsakligen frånkredittagare. Bankinspektionen har här samma funktion som KO har påkonsumeniområdel i övrigl. Antalet klagomålsärenden beräknas för uppgåtill eii 100-ial. Bankinspektionen framhåller all de sålunda aktualiseradefrågorna, även om de inle sällan beror på missförstånd eller bristande kännedomom gällande bestäm- Prop.1976/77:123 308 melser,ger bankinspektionen tillfölle atl lämna information och lägga till rättaproblemen på ett för båda parter godtagbart sätt samt impulser till generellaåtgärder, särskild granskning e. d. En annan tillsynsuppgift av belydelse isammanhängd är enligt bankinspektionen genomgång av de formulär av skildaslag, l. ex. kredilavtal, som bankerna använder i sina kundförhållanden.Bankinspektionen påpekar atl föredragande statsrådet i prop, 1971:15 (s, 69)med förslag till lag om otillböriiga avtalsvillkor uttalade bl. a. alt hanansåg del nalurtigl all "behovet av kontroll- och övervakningsmöjligheternär det gäller villkoren i de avtal som banker och försäkringsbolag erbjuderallmänheten också i fortsättningen anförtros de särskilda inspektionsmyndigheterna"samt vidare, vad särskilt gällde bankverksamheten, alt man också måsle beakiade penningvårdande myndigheiemas iniresse av all kunna anlägga speciellapenningpoliliska aspekter på villkoren för bankernas kreditgivningsverksamhet.1 enlighet härmed omfattas, framhåller bankinspektionen, bankverksamheten inteav och enligt avialsvillkorslagen.Detsamma gäller vid tillämpningen av lagen (1956:245) om uppgiftsskyldighetrörande pris och konkurrensförhållanden, där bankinspektionen beträffandeförelag under dess tillsyn är myndighet som avses i lagen. Bankinspektionensåligganden härvidlag har också kommit till uttryck i 2-3 88 instruktionen(1970:538) för bankinspektionen. Enligt bankinspektionen hårdess prisövervakningfått särskild aktualitet genom de avgiftshöjningar som bankerna företagit påsenare tid och som f n. är föremål för utredning. Bankinspektionen påpekarvidare att del även av 147 8 banklagen följer, att bankinspektionens tillsynavser också allmänhetens/konsumenternas intressen. Enligl detta lagrum åliggerdel inspektionen att med uppmärksamhet följa bankernas verksamhet i den måndel erfordras för kännedom om förhållanden som är av betydelse för en sundutveckling av bankverksamheten. Bankinspektionen uppgeratt ingripanden tillförmån för konsumentintressen har gjorts med stöd av detta lagrum.Bankinspektionen konstaterar sammanfattningsvis att bankinspektionensverksamhet är särskilt inriktad på att tillvarata konsumentintressen, bådeinsättares och låntagares. Vad särskilt angår lånlagarnas skydd mot attbankerna utnyttjar sill överlag som långivare har denna fråga enliglbankinspektionen alltmer kommit i förgrunden och inspektionenräknar med all denna sida av verksamheten kommer attytterligare expandera och få allt slörre betydelse. Bankinspektionenframhåller vidare atl i inkassolagen bankernas inkas-seringsverksamhet harundantagits från datainspektionens tillsyn. Bankinspektionen erinrar om altföredragande statsrådet i propositionen (1974:42) med förslag lill inkassolag -vari bankernas inkasseringsverksamhel ansågs vara en integrerande del av denegentliga bankverksamheten - framhöll bl. a. all del skulle medföra betydandeolägenheier om tillsynen över en och samma verksamhet skulle utövas av tvåmyndigheter, dels bankinspektionen och dels den särskilda tillsynsmyndighetenöver inkasseringsverksamhet (datainspektionen). De sålunda åberopade skälenkan enligl bankinspektionens uppfattning med än slörre tyngd åberopas när detgäller bankernas kredilgivning, som är en central del av både bankverksamhetenoch banklillsynen. Om statsmakterna skulle följa kredilköpkommitléns förslagbelräffande tillsynen skulle det kunna inträffa, att bankinspektionen ochmyndigheten på konsumentskyddsområdel utfärdade ålägganden för 1916/11:123 309 bankernaav sinsemellan motsatt innebörd i samma eller närbesläktade frågor Tendensertill sådana konfliktsituationer har enligt bankinspektionen redan Iramlrält påmarknadsföringsområdel där både bankinspektionen och KO övar tillsyn avbankerna.