prop · G00385 · 1976-12-31 00:00:00 — SIND framhåller vidare att det ärnödvändigt att ett stöd utformas så att det inte får negativa handelspolitiskakonsekvenser som slår tillbaka på andra industribranscher. Även betonar att ett stöd inte bör ske genom ingrepp i denfria handeln genom t. ex. importrestriktioner. Förbundet förordar i ställetdirekt stöd till löpande produktion inom befintlig privat industri. Länsstyrelseni anser del vara ofrånkomligt att arbets- Prop.1976/77:85 22 marknads-och regionalpolitiska aspekter måste läggas på frågan om skoindustrins framtid.Länsstyrelsen finner det otillfredsställande alt varken Skor i kristid ellerMcKinseyulredningen tagit sådana hänsyn och förutsätter all detta sker vid densamlade slutliga bedömningen. AMS framhåller betydelsen av att eventuellabeslut som medför en ytterligare minskning av produktionen inomläderskoindustrin utformas med beaktande av de regionala och lokalasysselsältningskonsekvenserna samt möjligheterna att med hjälp avarbetsmarknadspolitiska och andra åtgärder bereda de anställda annat arbete. AMSpåpekar att hänsyn även bör tas till läget på arbetsmarknaden då åtgärdernavidtas. ÖEF påpekar att vid bedömningen av kostnaderna förde av ÖEF och beklädnadsrådet föreslagna åtgärderna i jämförelse med lägrealternativ, de totala samhällsekonomiska kostnaderna bör beaktas. EnligtKFbör samhälleliga insatser för att säkerställa produktionskapacitetkoncentreras till skoinduslrier vars produkter är av intresse ur konsumentsynvinkel,dvs. konsumtionstrenden för produkterna skall vara ökande eller ,produktionen skall kunna rationaliseras och effektiviseras ochtillverkningsapparaten skall vara möjlig att ställa om till produkter som ärangelägna från försöriningsberedskapssynpunkt. KF förordar därför inte ettgenerellt stöd utan ett selektivt som uppfyller nämnda villkor. framför liknande åsikter. Förbundet framhåller att friställningar intehelt torde kunna undvikas vilken lösning som än väljs och vill därför starktunderstryka vikten av arbetsmarknadspolitiska insatser så att de som ställsutan arbete får nya sysselsättningar. Enligt TCO kan den av beredskapspoliiiskamotiv nödvändiga inhemska skoproduklionen betraktas som en minimiproduktion.Behovet av ett differentierat näringsliv liksom regionalpolitiska sysselsätlningsövervägandeni övrigt måste vara avgörande för den produktionskapacitet som slutligenfastställs för skoindustrin. och att i dagens situation torde nedläggning vara det samhällsekonomisktdyraste alternativet. Fleraremissinstanser förordar att en omstrukturering sker av läderskoindustrinenligt beklädnadsrådets förslag efter de av McKinseyulredningen skisseraderiktlinjerna. Till dessa instanser hör KF, och LO. ÖEFframhåller att vissa ändringar kan visa sig nödvändiga vid det praktiskagenomförandet av beklädnadsrådels förslag. Meningarnaär delade om en omstrakturering av skoindustrin skall kombineras med alt statengår in i branschen som ägare. handelsagenters förbund och är negativa till ett statligt ägande på detta område.Handelsagenternas förbund menar att det för det allmänna är enklare och mindreekonomiskt betungande att stödja den privata industrin än att förstatliga den. liksom TCO anser attden enda praktiska lösningen i allt fier företag är ett statligt engagemang.Detta beror enligt dessa remissinstanser på att del inom skobranschen behövstillskott av kapital och 1976/77:85 23 ledarkrafteroch att inget förelag kan ställa upp med dessa båda tillgångar.Beklädnadsarbetarnas förbund betonar att skoimportreslriktionerna måsteupprätthållas till dess en omstrakturering är genomförd. LO anser alt enlösning i enlighet med McKinseyulredningen innebär ett direkt statligtägareengagemang. Enligt LO bör ett statligt ägarinträde utformas så att intedagens ägare får möjlighet att ekonomiskt tjäna på detta. 6.2.7Tillverkning av gummistövlar och träskor Utredaren konstaterar att den nuvarandetillverkningen av gummistövlar kan bedömas vara tillräcklig frånberedskapssynpunkl och alt särskilda förhållanden numera råder på detta områdemed anledning av det ingångna avtalet mellan staten och omupprätthållande av viss produktion och produktionskapacitet. Avremissinstanserna diskuterar endast ÖEF närmare försöriningsberedskapen pådetta område, ÖEF anser att utredaren har beräknat behoven för lågt och denmöjliga minskningen av de kommersiella lagren för högt. Enligt ÖEFöverensstämmer därför tillförselbehovet från inhemsk produktion med nubefintlig produktionskapacitet för gummistövlar enligt det nämnda avtalet. KF anser att en levande produktion av gummistövlarär angelägen att bibehålla. Delta gäller särskilt arbetsstövlar ochskyddsstövlar medan tillverkning av enklare gummistövlar relativt snabbt kanbyggas ut. 1 fråga om tillverkningen av träskor delar ÖEFutredarens uppfattning att några beredskapsåtgärder inte torde behövas. KF menaremellertid liksom FM V all det finns risk för att träskoproduktionen kan kommaatt minska. KF pekar på faktorer som det höga kostnadsläget i branschen och ev.förändrat mode. Enligt KF bör därför stödåtgärder även avse träskobranschen, försvarsutredning framhöll i sittbelänkande (SOU 1976:5) Säkerhetspolitik och totalförsvar bl.a, följande. har kommit till slutsatsen attdet för fiertalet försöriningsområden (program) inte är motiverat att i denfredstida planeringen avsätta annat än administrativa resurser fören särskildperiod efter ett krig, I avspärrningsfallet är det däremot naturligt alt ikravet på uthållighet inkludera den period då handelsförbindelserna återupptasi erforderiig utsträckning. För krigsfallet bör planeringen koncentreras tillåtgärder som dels kan anses fylla ett krigsavhållande syfte, dels ökaruthålligheten vid försvar mol angrepp. Som undantag från denna princip bör dockgälla, att befolkningens överievnad även efter ett krig skall säkras,Försvarsulred-ningen anser därför att målet för uthålligheten avseendelivsmedel, beklädnadsvaror, bränsle för uppvärmning samt läkemedel och visssjukvårdsmate-riel jämte de stödfunktioner som erfordras för verksamhet inomdessa områden, t, ex, deras energibehov, bör sättas högre än inom övriga områden. Prop.1916/71-.SS 24 Det ekonomiska försvarels resursbehov liksomavvägningen mellan olika försöriningsområden bestäms främst av vilka mål somuppställs för uthålligheten. Införandet av kris- och angreppsfall sommiljöunderiag för planeringen har ökat möjligheterna till analys avuthållighetsproblemel. Det som i avgörande grad har visat sig dimensioneraanspråken på uthållighet är störningarna i utrikeshandeln. De miljöer sombeskrivs i angrepps- och krisfallen har visat att dessa störningar kan omfattaen vid skala, från kortvarigt bortfall av enstaka varor till relativtlångvarig, total avspärrning. Det framtagna miljöunderiaget lämpar sig väl föratt beskriva arten och omfattningen av påfrestningar på ekonomiskt försvar ochutgör också en grund för studier för att bedöma behovet av de resurser somerfordras för att klara påfrestningarna. På detta sätt erhålls ett sambandmellan mål och resurser. Hur långt ambitionerna bör sträcka sig är en fråga omvilka risker som kan godtas. 1 slutbetänkandet (SOU 1977:1) Totalförsvaret1977-1982 anförde utredningen i fråga om försöriningsberedskapen påbeklädnadsområdet bl. a. följande. Försöriningen med beklädnad m, m. bör främst genomhandels- och produktionsplanläggning, förberedelser för förbrukningsregleringsaml beredskapslagring av importvaror tryggas så att motståndsförmågan ochsamhällets viktigaste funktioner kan vidmakthållas i de lägen då vi helt ellerdelvis blir hänvisade till egna försörjningsresurser. Beklädnadsindustriernabedöms komma att möta stora svårigheter till följd avbl. a. den internationella konkurrensen. Enligtvad utredningen har inhämtat, pågår f. n. inom en närmareanalys av uthållighet och standard inom beklädnadsområdet. Analysen baseras påde av chefen för för programplaneringen anvisade kris-och angreppsfallen. En förnyad undersökning av hushållens tillgångar av kläderoch skor har genomförts. Statsmakterna bör genom nämnda analys kunna erhållaett förbättrat underiag för ställningstagande till framtida resursbehov pådetta område. Försvarsutredningenhar i sitt första betänkande konstaterat att i kravet på uthållighet börinkluderas den sk efterkristiden, dvs den period i ett avspärrningsfall dåhandelsförbindelserna successivt återapptas i erforderlig utsträckning.Utredningen har även ansett att viss försöriningsförmåga avseende livsmedel,beklädnadsvaror, bränsle för uppvärmning, läkemedel m m bör skapas i syfte attsäkra befolkningens överievnad efter ett krig, s kefterkrigstid. 1 det ekonomiska försvarets programplaner har i enlighet medanvisningarna endast inplanerats åtgärder av administrativ natur förefterkristid och efterkrigstid. Enligt ett uppdrag från chefen förhandelsdepartementet pågår studier inom det ekonomiska försvaret rörandebehovet av beredskapsåtgärder för efterkris- och efterkrigstid. Försvarsutredningenanser att det är angelägel alt dessa studier fullföljs och att resultaten häravpå lämpligt sätt tas till vara i den fortsatta planeringen. 1976/77:85 25 8Statens industriverks och beklädnadsrådets förslag med anledning avMcKinseyutredningens rapport inledde SIND och ÖEFgemensamt en utredning om alternativa sätt för den svenska skoinduslrin att sålönsamt som möjligt upprätthålla en från försöriningsberedskapssynpunktnödvändig produktion. Med anledning härav uppdrog SIND åtkonsultföretaget i att utreda den svenskaskoindustrins situation och framtidsutsikter. Vid ÖEF tillsattes en samarbetsgmpp föratt behandla försöriningsberedskapen med tekovaror och skor. I gruppen som togbenämningen beklädnadsrådet ingår företrädare för berörda branschföreningar,arbetstagarorganisationer samt statliga myndigheter. har tillsig knutit ett antal undergmpper för olika delbranscher, bl. a. en skogrupp.Beklädnadsrådet och dess skograpp har fortlöpande följt och inriktatkonsultföretagets utredningsarbete. En slutrapport överiämnades i oktober 1976till SIND och beklädnadsrådet vid ÖEF. SIND överiämnade med eget yttranderapporten till chefen för industridepartementet. överiämnade i december 1976rapporten till ÖEF tillsammans med synpunkter i särskild promemoria. ÖEFöveriämnade samma månad rapporten och beklädnadsrådels promemoria tillregeringen, 8.2 McKinseyutredningensinnehåll i stort McKinseyulredningen behandlar i rapportenförutsättningarna för att upprätthålla en svensk läderskoindustri med en åriigproduktion uppgående till 1,0-1,5 milj. par, 2,2 milj. par och 3,0 milj. par. Utredningenkonstaterar alt läderskoindustrins situation är mycket svår och attframtidsutsikterna inte är ljusa. Anledningen till detta är enligt utredningenfrämst det stora kostnadshandikappet i förhållande till importerade skor. Ettbetydande statligt stöd behövs därför för samtliga undersöktaproduktionsaliernativ. Stödets omfattning beror dock till väsentlig del påvilka åtgärder som vidtas i övrigt. Utredningen studerade i ett inledande skedekostnaderna för de olika produktionsnivåerna för alternativen att ingaförändringar vidtas inom företagen, att enbart interna förändringar vidtas samtalt industrin omstruktureras och därmed förbundna rationaliseringsmöjligheterutnyttjas. Med hänsyn till att omslraktureringsalternativet bedömdes medföra delägsta kostnaderna inriktades det fortsatta arbetet på att studera detta förolika produktionsnivåer. Ettbibehållande av en läderskoproduktion på 1,0-1,5 milj. par beräknas för enfemårsperiod kosta 40-45 milj. kr. beroende på produktionsinriktning. Antalsysselsatta kan beräknas till 600-700 personer. Detta kan jämföras med 1976/77:85 26 nuvarande2 00C'' sysselsatta. Komponenter och maskiner torde för detta alternativ i storutsträckning få importeras eftersom den svenska marknaden i många fall blir förliten för en fortsatt inhemsk tillverkning. Utredningen framhåller att dettakan förorsaka problem i ett krisläge om inte ÖEF vidtar särskilda motåtgärder iplaneringen. För produktionsnivån 2,2 milj. par beräknarutredningen ett totalt stödbehov på 66 milj. kr. varav 13 milj. kr. Härtill kommer 15 milj. kr, i engångsinvesteringar.Detta förutsätter att en omstrukturering sker av skoinduslrin i stort innebärandeatt till "hörnstensföretag" knyta företag med likartadproduktionsinriktning. På så sätt bör kostnaderna kunna bli förhållandevislägre och den inbördes konkurrensen elimineras. Utredningen har strävat efteratt minimera omställningsproblemen för de anställda genom att så långt möjligtförutsätta alt produktionen behålls på nuvarande orter. Enligt utredningenmedför alternativet med en omstrukturering de lägsta kostnaderna för industrinoch möjliggör en förstärkning av ledningen i företagen. Nackdelen medhörn-siensalternativet är alt ca 12 96 av de anställda skulle få sinarbetsplats förnyttad till annan ort. Vidare skulle en nedläggning ellernedskärning komma att inträffa på ftera platser i landet bl. a. , ,och i . Den högsta av utredningen behandladeproduktionsnivån är 3,0 milj. par dvs. ungefär nuvarande produktion. Ettbibehållande av en sådan produktion skulle medföra ett stödbehov på ca 120milj. till vilket kommer ca 22 milj. kr. Dearbetsmarknadsmässiga följerna av detta alternativ blir mindre än för de övrigaalternativen. Totalt skulle dock 200-300 arbetstillfällen förloras. 8.3SIND:s förslag med anledning av SIND anser att ger en riktigbild av läderskoindustrins läge och framtidsutsikter. Utredningen visar enligtverket att branschen i sin helhet även efter en omstrakturering inte tordekunna uppnå och bibehålla en internationell konkurrensförmåga. SIND menar altdet därför inte finns något strikt industripolitiskt motiv för att bevara ensvensk läderskolillverkning. I stället aktualiseras beredskaps- ochsysselsältningspo-litiska aspekter. SIND pekar vidare på de regionalpolitiskaproblem som uppstår vid val av en låg nivå liksom de svårigheter som tordeuppstå med branschens infrastmktur dvs. underleverantörer, serviceföretag osv. Enligt SIND bör en eventuell omstrukturering avläderskoindustrin ledas av en styrgrupp med bl. a. representanter för decentrala myndigheter som handhar det nuvarande stödprogrammet för skoindustrin. Frågan om ägareförhållandena kommer enligt SIND attaktualiseras vid en omstrukturering. Det bör därför skapas ett särskilt organeller något existerande organ att i nära anknytning till den föreslagnastyrgruppen ta det Prop.1976/77:85 27 förelagsledandeoch kommersiella ansvaret för rekonstruktionsarbetet i de delar där ettstatligt ägande aktualiseras. SIND anser att om beslut fattas om långsiktigtstatligt driftbidrag till läderskoinduslrin bör härutöver inte utgå särskiltstöd till exportfrämjande insatser till dessa företag. De medel som SIND f n,disponerar för delta syfte bör därför enligt SIND omdisponeras. SIND framhålleratt snabba åtgärder måste vidtas för alt inte omfattande företagsnedläggningarskall ske innan man har tagit ställning till mer långsiktiga lösningar, SINDföreslår därför att ramen för försörjningsberedskapslån till skoinduslrin höjsmed 8 till 20 milj, kr. Dessutom bör lånen få en klarare karaktär avavskrivningslån, 8.4Beklädnadsrådets vid ÖEF förslag med anledning av anser att alternativet med entillverkning av 1,0-1,5 milj. par visseriigen framstår som relativt billigastför staten men att följdkostnader tillkommer på grand av att underleverantörs-och servicefunktionerna försämras. Mot bakgrund av de behov av läderskor i enkristid som försöriningsberedskapsutredningen redovisat anser inte heller rådetatt produktionsnivån kan accepteras från beredskapssynpunkt. Härtill kommerallvarliga följder för sysselsättningen. Beklädnadsrådetframhåller att även för alternativen 2,2 och 3,0 milj, par uppstår störningarpå arbetsmarknaden. Från försöriningsberedskapssynpunkt bör enligtrådet produktionen inte tillåtas sjunka under 2,5 milj. par. Koncentrationen till färre och störreproduktionsenheter och specialiseringen på vissa produkter anser rådet kunnaleda till en rationell och effektiv produktion. Detta bör väga upp nackdelen avminskad inhemsk konkurrens. Det fortlöpande stödet till skoindustrin föreslåsbaseras på ett s, k. offertför-farande. Rådet framhåller alt ett statligt ägarengagemang avstörre eller mindre omfattning kan aktualiseras för att en omstruktureringskall kunna genomföras. Till de av utredningen kalkylerade kostnaderna bördärför läggas kostnader för att lösa ul nuvarande ägare. För att genomföra en omstrakturering bör enligtbeklädnadsrådet bildas en särskild ledningsgrapp med representanter för statensamt berörda arbetslagar- och branschorganisationer. Ledningsgruppensövergripande uppgift skulle vara att ansvara för att omstraktureringengenomförs enligt de av regeringen lämnade direktiven. Företag som icke kommer att ingå i grapperingarnabör inte få det direkta stöd som ges till förelag inom dessa, öm tillräckligproduktionskapacitet i ett initialskede inte skulle uppnås inom grupperingarnabör dock efter särskild prövning ett försörj ni ngsberedskapsmässigt stöd kunnautgå. Den grupp som ges i uppdrag att leda det eventuellaomstruktureringsarbeiei föreslås Prop.1976/77:85 28 emellertidinte vara bunden beträffande vilka företag som skall ingå i de olika grupperingarna, 1 likhet med SIND föreslår beklädnadsrådet altramen för försörjningsberedskapslånen ökar med 8 till 20 milj. kr. Löptidenföreslås dessutom bli förlängd tills omstruktureringen kan beräknas varagenomförd. Rådet föreslår vidare alt ett upphävande av importrestriktionernaavseende skor inte förläggs så i tiden att omstruktureringen försvåras. förutsätter all särskilda insatsergörs för de personer som skulle komma att avskedas vid en omstrukturering ochatt delta gäller oavsett på vilken nivå de finns inom företagen. Kostnaderna för omstrakturering enligtbeklädnadsrådets alternativ beräknas till 91 milj. kr,, varav 14 milj, kr. förläckande av beräknade direkta rörelseunderskott. Därutöver beräknarbeklädnadsrådet behov av statliga bidrag tor investeringar i nyafabrikslokaler, maskiner m. m. till totalt 22 milj. kr. De totala kostnadernaenligt beklädnadsrådets alternativ uppgår således till 113 milj. kr. Härtillkommer kostnader för att lösa ul nuvarande ägare, samt åttautanförstående skofabriker informerade i skrivelse till regeringen i maj 1976om skobranschens närmaste framtidsutsikter bl. a. mot bakgrund av den dåvaranderegeringens förslag till i prop. 1975/76:206, Föreningen bedömde attförslagen i propositionen inte skulle komma att hindra en fortsatt nedläggningav läderskofabriker. I två skrivelser till regeringen i december 1976lämnade skofabrikantföreningen förslag till stöd ät läderskoindustrin. Föreningenkonstaterar alt importrestriktionerna inte haft nämnvärd effekt under år 1976.Ett slopande av restriktionerna bör dock inte ske förrän . Såvälmyndigheter som företag måste ha på sig för att anpassa sigtill ett nytt läge efter ett riksdagsbeslut. Av praktiska skäl bör ettupphävande inte ske mitt i en säsong utan vid halv- eller helårsskifte. bör den inhemska produktionen av läderskor intetillåtas sjunka under 2,5 - 2,7 milj. par . Vid en lägre nivå skulleväsentliga underieverantörs- och servicefunktioner falla bort vilket skulleförsämra kvarvarande skotillverkares konkurrenssituation. Föreningenföreslår att åtgärder för att effektivisera skoindustrin bör göras Prop.1976/77:85 29 avbranschen själv med finansiellt stöd från statens sida. För alt ge branschenincitament att vidta erforderliga åtgärder och för att ge rådrum föråtgärdernas genomförande föreslås att ett generellt produktionsbidrag införsper tillverkad sko. Ett stöd på . per sko beroende på skotyp skall utgåunder en period av och beräknas kosta totalt 50 milj. kr. För attytteriigare främja en cffeklivisering av branschen föreslås alt en stiftelseför skoindustrins utveckling bildas med skofabrikantföreningen ocharbetstagarorganisationerna som stiftare. Stiftelsens ändamål skulle vara attinitiera och aktivt delta i arbetet med branschens effektivisering. a. om nödvändigt kunna lösa ul vissa av de nuvarande företagsägarna,finansiera nödvändiga investeringar i nya fabriksbyggnader och maskiner samtbistå vid finansiell rekonstmktion av företag. Enligt skofabrikantföreningenskall i statliga medel behövas 50 milj. kr. varav hälften som direkta bidragoch hälften i form av räntefria avskrivningslån. Stiftelsen skulle också hatill uppgift att lämna förslag till hur det nödvändiga statliga stödet skallutformas efter det tvååriga effekt i viseringsprogrammet. Då det enligt föreningen är önskvärt att bibehålladel privata ägandet och ansvaret, bör staten genom alt lämnavärdesäkringsgaranti för ägarnas egna kapital i företagen söka förmå dessaägare att kvarstå med sitt kapital. Stödet föreslås utgå fr. o. m, ,Intill dess bör enligt föreningen ramen för försörjningsberedskapslånen ökasväsentligt och ramen från beviljandet få formen av avskrivningslån. Efter remiss har yttrande över skrivelsen avgeltsav ÖB, , KK, , , , SIND, KF, , SHIO som överlämnat yttrande från skomakarmästarför-bund somsitt eget, , , LO saml TCO. föreslår att ettgenerellt stöd i form av bidrag per tillverkad sko skall utgå under den tidskoindustrin omstruktureras. Endast 5've/7g5A'ö/77?;ö/;Hfl/Ö//). '/7;(ybiträder detta förslag. A'/v. KF, ochBeklädnadsarbetarnas förbund avvisar förslaget. Flertalet av dessaremissinstanser motiverar sin åsikt med att ett generellt stöd skulle fördröjaden nödvändiga omstraktureringen av branschen. KK framhåller att om internastödåtgärder erfordras bör dessa utformas så att man undviker risken föranklagelser om exportsubvenlion. handelsagenters förbund betonar attett stöd inte får bli onödigt kostsamt för det allmänna och alt det bör ges ensådan utformning att det blir en hjälp till självhjälp saml att om enbärkraftig skoindustri skapas, stödet kan tas bort. 1976/77:85 30 ÖEF, SIND och föreslåratt nödvändigt stöd under omstruktureringen ges som försöriningsberedskapslån ienlighet med beklädnadsrådets förslag. Enligt detta skall ramen för dessa lånhöjas med 8 milj. kr. till 20 milj. kr. Lånen föreslås vidare utformassom avskrivningslån. föreslår också attförsöriningsbered-skapslåneformen utnyttjas men hävdar att lånen skall varatillgängliga för samtliga företag oavsett ekonomisk situation. Förbundet menaratt lånen på ett eller annat sätt borde kunna knytas till företagensförädlingsvärde. En höjning av ramen torde behövas. Denna höjning bedöms avförbundet behöva bli särskilt stor, om importregleringen slopas innanomstrukturering hunnit genomföras. 9.3.2 Stiftelseför skolndusirins utveckling föreslår att en stiftelseför skoindustrins utveckling bildas med ocharbetstagarorganisationerna som stiftare. Stiftelsens ändamål skulle vara attinitiera och aktivt delta i arbetet för branschens effektivisering samtutarbeta förslag till hur det statliga stödet till skoindustrin skulleutformas. Flertalet av de remissinstanser som yttrat sig ifrågan föredrar det alternativ som beklädnadsrådet föreslagit. Enligt dettaskall i en ledningsgrupp förutom berörda arbetslagar- och branschorganisationeräven staten vara representerad. Denna lösning stöds av ÖEF, SIND,och . Enligt ÖEF bör staten inte avhända sigbeslutanderätten för avskrivningslån, SIND anser all staten skall ha ettdominerande inflytande över omstruktureringsverksamheten. Denna verksamhet börledas av en styrelse sammansatt av representanter för de myndigheter somhandhar nuvarande stödprogram. föredrar dockskofabrikantföreningens förslag eftersom det enligt förbundet är angeläget attomstraktureringen genomförs på ett sådant sätt alt den inte medför ett statligtägande,