prop · G003129 · 1976-12-31 00:00:00 — Näringslivets byggnadsdelegation och Näringslivetsenergidelegation framhåller att energihushållningsinsatserna måste ske underhänsynsta gande tUl sådana nationella intressen som sysselsättning, produktionoch välståndsutveckling, inte bara mUjövård, försörjningsberedskap etc. och synpunkter. Något särskilt stadgande i lagtexten om att ävenandra samhällsintressen skaU beaktas vid energiplaneringen torde inteerfordras enligt statens planverk. Enligt slatens naturvårdsverk är det från mUjövårdssynpunktangeläget att energiplaneringen genomförs på sådant sätt att de mål förmaximala halter av luftföroreningar som beslutats kan uppnås inom rimligtidsrymd. finner det betydelsefullt och rationellt attkommunemas energi- och miljöplanering i detta avseende bedrivs parallellt ochunder ömsesidig påverkan. Från de utgångspunkter har attföreträda är det önskvärt med ett fastare grepp om denna planering än vadkommittén föreslagit. 4.2Planeringens utformning och rättsverkningar m. m. Förslaget att planeringen skall vara oreglerad,sakna rättsverkningar och därmed inte vara bindande för kommunernas handlandevinner bred anslutning, särskilt från kommunalt håll. a. stöder statens råd för byggnadsforskning denföreslagna uppläggningen. delar förhoppningen attsamordningen av energiplanering med regional och central planeringskall kunna fungera förhållandevis informellt utan detaljregleringar. Detta ärenligt föreningen angeläget med hänsyn bl. a. till kommunernas sinsemellanstarkt varierande förutsättningar och behov. a. uttalaratt energiplanen inte formellt bör prövas eller fastställas av någon statligmyndighet. framhåller som ett särskilt positivt drag attkommittéförslaget tar avstånd från en formell och stelbent prövning avenergiplanerna med svåröverskådliga konsekvenser till följd av bindandeplaner. i förordar enplaneringstyp liknande den som gäller för kommunala bostadsbyggnadsprogram.Länsstyrelsen påpekar att ett sådant förfarande inte innebär att planering blirföremål för statlig prövning och därmed inte heller bindande för kommunala ochstatliga myndigheter. Flera remissinstanser anser attplaneringsförfarandet i varje faU inledningsvis bör vara oreglerat, men attdet kan bli aktueUt att överväga någon form av reglermg när erfarenhetervunnits av planeringssystemet. Enligt statskontoret bör planeringen utvärderas efter en lämplig 1976/77:129 32 tidsperiod.En mer formaliserad planeringsprocess och tvingande bestämmelser i planernakan då diskuteras. Samma synpunkt anför delegationen för energiforskning.Statens planverk anför att när den kommunala energiplaneringen funnit fastareformer och den nationella energipolitiken fastlagts av statsmaktema det tordevara lämpligt att frågorna rörande energihushållning uppmärksammas vid samrådetstat/ kommun i samband med kommunemas fysiska översiktsplanering. Med en sådanordning ges enligt planverket staten möjlighet att påverka faktorer i denkommunala energihushållningen som hänger samman med de stora dragen ibebyggelsestmfctur och markanvändning. Den metodik som tillämpats inom ramen förden fysiska riksplaneringen för samspel stat och kommun bör enligt planverketsmening också kunna användas på energiplaneringens område. Energi- och miljökommittén anför att statensnaturvårdsverk bör få i uppdrag att följa energiplaneringen och meddela resp.kommun de råd och anvisningar som ur miljösynpunkt kan anses lämpliga. Om verkethärvid finner stora svårigheter att få miljöaspekterna tUlräckligt beaktade iden kommunala energiplaneringen, bör frågan om kompletterande lagstiftning tasupp till övervägande. LRF anser det riktigt att tills vidare avstå frånen detaljerad reglering och kravspecifikation i den kommunalaenergiplaneringen. När någon eller några omgångar av en översiktlig regleringhar genomförts bör det enligt förbundet vara lättare att överblicka behovet ochmöjligheterna av en mer detaljerad och noggrann energiplanering. Länsstyrelseni framför liknande synpunkter. Enligt måste detinnebära ett stort framsteg att energifrågorna på ett tidigt stadium övervägs isamband med annan planering, t. ex. vid planering av nya bostadsområdeneller vid industrietableringar. Efter hand torde kunskaper och praktiskaplaneringsformer utvecklas inom kommunerna med en energiplanering anpassadefter varje enskild kommuns behov som slutresultat. Föreningen ser det därförsom en fördel att lagförslaget inte innebär en hård styrning av hur planeringenskall utföras. bör enligt föreningens uppfattning betraktassom en försöksperiod varunder erfarenheter växer fram. Fastare former förplaneringen kan möjligen övervägas i ett senare skede. Några remissinstanser påpekar att en av fördelarnamed en oreglerad och icke bindande energiplanering är att samordningen medövrig planering blir lättare att genomföra. Betydelsen av en sådansamordning betonas bl. a. av statens planverk, i ,, kommun och . Förbundet anseratt det inom ramen för den kommunala planeringsprocessen finns godafömtsättningar för att på ett ändamålsenligt sätt samordna en kommunalenergiplanering Prop.1976/77:129 33 med andra kommunala planeringsformer. Förbundetunderstryker att det bör ankomma på kommunerna själva att finna ut de bästa lösningarnai fråga om planeringsprocessen med hänsyn till förutsättningarna i varjeenskilt fall. uttalar att tankenatt gradvis bygga in energiplaneringen i den redan existerande planeringen ärvälbetänkt och realistisk. ser det som mycketvärdefullt att kommittén inte föreslagit någon skyldighet att upprätta särskUdadokument rörande energipolitiska överväganden (energiplan). Detta innebär attkommunen själv avgör om energiplaneringen skall redovisas separat eller i annanplanering. Således ges möjlighet att stegvis bygga upp energiplaneringen och fåtill stånd önskvärd samordning med kommunens fleråriga planering. kommun anför att en kommunalenergiplanering bör integreras i såväl den fysiska och ekonomiska översiktligaplaneringen som den övriga kommunala verksamhetsplaneringen. Planeringsansvarettorde enligt kommun påskynda den helhetssyn på energihushållning ochenergiomsättning som saknats i samhället. Flera remissinstanser tar särskiltupp frågan om planeringens rättsverkningar. i länpåpekar att varken den kommunalekonomiska långtidsplaneringen eller dekommunala bostadsbyggnadsprogrammen är planeringsformer som har rättsverkningar.Länsstyrelsen vill hänföra den kommunala energiplaneringen till samma kategoriav planering. Någon rättsverkan bör enligt därför inte komma ifråga när det gäller den kommunala energiplaneringen. Också iSkaraborgs län förordar en pröv-ningsfri och icke bindande planeringstypliknande den som gäller för kommunala bostadsbyggnadsprogram. Ävenlänsstyrelsen i stöder kommitténs uppfattning attenergiplaneringen inte bör utmynna i formella planer som prövas och gesrättsverkan. Samma mening uttrycker bl. samtBorlänge, och kommuner. Frågan om besvärsrätt behandlassärskilt av några remissinstanser. fastighetsägareförbundanför att det finns stor risk för att kommunerna genom att anta viss energiplanblir så hårt bundna till de riktiinjer planen anger att de formellabesvärsmöjligheter som kan stå till buds i andra ärenden som har anknytningtill planen blir föga meningsfulla. Vidare anför förbundet att det vorefullt möjligt att kommun i sin energiplanering skulle kunna ange egna ochkanske orealistiska villkor vid sidan om statliga energinormer samt begära attde förstnämnda uppfylls för att gå med på dispens från markvillkor ellerbyggnadsförbud. På samma sätt skulle kommunen kunna ställa liknande orealis- 3 1976/77.1 saml Nr 129 1916fll: 129 34 tiskakrav för att underlåta förköp av fastighet. Några reella möjligheter attbesvära sig över beslut att ej tUlstyrka dispens från markvillkoret eller attunderlåta förköp finns ej. Förbundet anser därför att möjligheter att anförabesvär över energiplan bör införas. Näringslivets byggnadsdelegationoch Näringslivets energidelegation samt anförliknande synpunkter. Den i kommitténs förslag gjorda avgränsningen avkommunernas planeringsskyldighet (energi för uppvärmning av byggnader och förbrukningsvarmvattensamt, beträffande el och gas, också för andra ändamål än uppvärmning) behandlasav vissa remissinstanser. anser den föreslagnaavgränsningen opraktisk vad gäller el och gas. Möjligheterna för koimnunernaatt i verksam grad påverka t. ex. elförbrukningen i massa- och stålindustrinsanläggningar torde enligt förbundet i praktiken vara närmast obefintliga. Däremot anser förbundet att ett kommunaltplaneringsansvar på uppvärmningsområdet, inkl. eluppvärmning, är motiverat. Näringslivets byggnadsdelegation och Näringslivetsenergidelegation anser att elförsörjningen bör undantas från planeringsansvaretbl. a. därför att kraftverken ofta har en nationell betydelse för elförsörjningen.Planeringsansvaret bör därför inskränkas tUl uppvärmningsområdet. Enligt LO kan det vara meningsfullt att undanröjagränsdragningsproblem genom att man tar med all industriell energiproduktionoch -användning av väsentlig omfattning. i hävdar den motsattauppfattningen och anför att företag med mer betydande energiförbrukning tordevara mer lämpade än kommunerna att bedöma vUka åtgärder inom företagen som ärmotiverade för att emå bättre energihushållning och tiUräckligenergiförsörjning. LO, i ochArkitektförbundet anser att transportsektorn också bör omfattas avplaneringsskyldigheten. Enligt LO bör detta i varje fall gälla för störrekommuner med en omfattande kollektivtrafikskapacitet. 4.4Redovisningen av planeringen m. m. Flera remissinstanser tar upp kommitténs förslagatt kommunerna genom enkäter eller på annat sätt skall lämna staten informationom sin planering. 1976/77:129 35 ansluter sig helt tUlkommitténs förslag beträffande principerna för redovisningen av kommunernasplanering. Enligt förbundet bör utgångspunkten vara att i enkäterna efterfrågasendast sådan information som är nödvändig för planeringen av hela landets energiförsörjning.Förbundet framhåller vidare vikten av att planeringen i kommunerna får byggasupp successivt. Ambitionsnivån bör vara måttlig i all synnerhet i de inledandeomgångarna. uttalar att på grund av lagensallmänna utformning kommer de enkäter som läggs till gmnd för samspelet mellanstat och kommun att få styrande verkan på energiplaneringen. Utformningen avenkäterna bör därför ägnas stor omsorg. anser attambitionsnivån i fråga om enkäterna i starten bör sättas relativt lågt så attmöjligheter ges att successivt utveckla och förbättra rapporteringsförfarandet.Föreningen uttalar i detta sammanhang att det samarbete som efterhandutvecklats mellan statens industriverk och bl. a. branschorganisationema påenergiområdet kan vad gäller frågor som rör energiplanering måhändaformaliseras t. ex. genom inrättandet av en särskUd samrådskommitté. kommun anför att det skisseradeenkätförfarandet verkar vara en realistisk lösning. För att lämna den typ avuppgifter som angivits i betänkandet krävs omfattande förarbete. Ur kommunernassynpunkt är det angeläget att enkäterna utformas och delges kommunerna innanden egentliga energiplaneringen påbörjats. På så sätt kan enUgt kommunendubbelarbete undvikas genom att grunduppgifter som krävs för besvarande avenkäten behandlas lika även i energiplaneringen. kommun framhåller att enkäterna bör varaså enkla som möjligt. Enligt mening är detönskvärt att enkätema utformas i samråd med verket mot bakgrund av desserfarenheter och uppgifter i fråga om energistatistik, statistik m. m.Också vill medverka vid utformningen av enkätema. Vissa remissinstanser tar i detta sammanhang uppfrågan om regional samordning av planeringen. i anför att iregionplanarbetet liksom i arbetet med länsplaneringen bör sådanaenergUiushållningsfrågor som sammanhänger med bebyggelsens geografiskafördelning och kommunikationsnätets utformning behandlas. En koppling mellanenergiplaneringen och samhällsplaneringen på regional nivå bör göras genomnågon form av regional avstämning. i hänvisar tillsambandet mellan energihushållning och bebyggelseutveckling, kommunikationer,hushållning med mark och vatten, miljövårdsaspekter och försörjningsberedskapsintressen.Inom samtliga dessa senare sektorer åligger det 1976/77:129 36 att utföra regional planering, samordna planeringsamt i förekommande fall granska och fastställa kommunala planer. Länsstyrelsenhänvisar vidare till att den enligt sin instruktion har att verka för attstatlig, och landstingskommunal verksamhet samordnas och anpassasefter de regionalpolitiska målen. i anseratt bör svara för samordning av kommunernas planer på regionalnivå och stämma av planeringen inom energisektorn mot regionala planer förutvecklingen inom andra samhällssektorer. Enligt iKristianstads län bör energiplaneringen administrativt behandlas på samma sättsom den kommunal-ekonomiska långtidsplaneringen och de kommunalabostadsbyggnadsprogrammen. Detta innebär att kommunerna svarar för denenergiplanerande verksamheten medan länsstyrelserna svarar för insamlingen ochsammanställningen samt gör en bedömning för hela länet. På riksnivå får statensindustriverk motsvarande uppgifter. Länsstyrelserna i ochSkaraborgs län har en liknande uppfattning. i länanser att under nuvarande inledande skede av energiplaneringen är den avkommittén förordade informella uppföljningen, som skuUe åUgga ,fullt tillräcklig. i länframhåller att det , vid en ytterligare utbyggd energiplanering, kanfinnas anledning att tilldela ett större ansvar än kommitténföreslagit för samhällets energiplanering med hänsyn tUl rollsom samordnare av samhällsplaneringen på regional nivå. iVästmanlands län uttalar sig i samma riktning. 4.5 Kommunernas resurser och befogenheter m. m. Frågan om kommunernas behov avstyrmedel för att genomföra planeringen behandlas av vissa remissinstanser. anser detvara av väsentlig betydelse att kommunerna ges möjligheter att styrautvecklingen i enlighet med de i den kommunala energiplaneringen uppdragnariktlinjerna. Förbundet uttalar att detta exempelvis gäller beträffande val avuppvärmningsform där leveransplikten för el kan motverka kommunernasintentioner. Vidare anser förbundet att problemkan uppstå i de fall kommunen är huvudman för värmeförsörjningen, medaneldistributionen är uppdelad på flera företag. Kommun, som vid arbetet medenergiplaneringen finner att en rationell lösning av distributionsproblemenkräver att huvudmannaskapet för både el och värme övertas av kommunen, bör enligtförbundet via koncessionslagstiftningen ges möjlighet härtUl. kommunframför samma tanke. Prop.1976/77:129 37 eldistributörerna, REL, anför att vidplaneringen av en rationell elförsörjning torde kommunen bäst kunna avgöra hurdetaljdistributionen bör ordnas för att den skall anpassas till den övrigafysiska planeringen och avvägningen mellan olika energiformer. Det är såledesav vikt att de lokala synpunktema verkligen beaktas vid omstruktureringen ochkoncessionsgivningen. hävdar också att kommunernamåste förfoga över de styrmedel som erfordras för att genomföra energiplanen.Ett problem som enligt föreningen mycket ofta försvårar den kommunalaplaneringen är frågan om strikt distributionsplikt för el avseendehusuppvärmning, t. ex. i områden med befintiig eller planerad fjärrvärme.Föreningen hävdar att sådan distributionspUkt inte bör föreligga. ifrågasatta ändringen i ellagen vad gäller distributionsplikt förel avseende husuppvärmning tas upp också av andra remissinstanser. Malmökommun anser att kommunerna behöver effektiva styrmedel för att kunna drivautvecklingen i riktningar som är nationalekonomiskt försvarliga och pålokalplanet rimliga ur såväl resurs- och ändamålssynpunkt som med hänsyn tillmUjö- och andra lämplighetsfaktorer. Det föreliggande lagförslaget tUlgodoserenligt kommunen ej detta behov. Kommunen anser sålunda att reglerna i ellagenom distributionsplikt för husuppvärmning bör ändras. Kommunema bör gesmöjlighet att bestämma vilken energiform som får användas för husuppvärmningoch varmvattenberedning. uttalar sig i samma riktning. LO anser att en översyn av kommunernas möjligheteratt förverkliga sina energiplaner måste göras så fort det finns praktiskaerfarenheter av hur den kommunala energiplaneringen fungerar. Flera remissinstanser framhåller att staten börlämna kommunerna riktlinjer och vägledning för planeringen i olika avseenden. uttalar att det ärväsentligt för kommunema att som underlag för de lokalaplaneringsförutsättningama redan från planeringens början få övergripande målför energipolitiken klarlagda från statligt håll. Därigenom kan arbetebesparas och planeringen genomföras snabbare. kommun uttalar sig iliknande ordalag. anför att enöversiktlig och fastlagd statiig energipolitik är ett krav som måste uppfyUasför att kommunerna skall kunna dra nytta av sin egen energiplanering.Avsaknaden av en sådan energipolitik leder till osäkerhet och handlingsföriamning. LO anser det viktigt att statsmakterna utfärdardirektiv för kommunernas planering där de av angivna energipolitiskamålen anges. Malmökommun uttalar att en nödvändig förutsättning för en me- 1976/77:129 38 ningsfullkommunal planering är att statsmaktema ger de primära planeringsförutsättningarnamed tiUräcklig framförhållning och målinriktning. Således bör vissagrundläggande utgångspunkter finnas att tillgå vid den kommunala energiplanensuppgörande. Frågor angående t.ex. kärnkraft, oljebaserad kraft, naturgas,satsning på vissa alternativa energiformer, finansieringsmöjligheter ochstatiiga stöd- resp. prioriteringsåtgärder liksom energibeskattning och beredskapsbehovkan enligt kommun vara mer eller mindre avgörande för kommunensställningstagande. kommun anser det vara värdefuUt om manfrån statens sida kunde klarlägga planeringsfömtsäitningarna, exempelvis om deframtida möjligheterna att använda elvärme inom bostadsområden. kommun anser att bedömningar om långsiktigprisutveckling av olika energiformer bör göras centralt och därefter tillämpasinom olika kommuner. Enligt statens planverk bör det ankomma på verketatt i samråd med industriverket utarbeta råd och vägledning för kommunernasenergiplanering. Det är enligt planverket nödvändigt att viss vägledning gesbeträffande den kvalitativa och kvantitativa inriktningen av arbetet sett frånnationell energihushållningssynpunkt. 4.6Kostnader m. m. Ett stort antal remissinstanser, framför alltkommuner, diskuterar kostnaderna för den kommunala energiplaneringen. för byggnadsforskning anför att denmåttliga pålaga som kommer att belasta kommunernas administration genom lagförslagetom energiplanering kan vid tUlämpningen ge kommunerna omfattandekostnadsbesparingar i form av minskad energiförbrukning. kan minskadeanläggningskostnader för värmeförsörjning vid nyexploatering förväntas jämförtmed dagens läge med en oreglerad energiefterfrågan. LO instämmer i kommitténs bedömning att desamhällsekonomiska besparingar som kan vinnas genom en energiplaneringsannolikt är klart större än de kostnader som en sådan planering kommer attdra. Dessa kostnader bör enligt LO betalas över kommunernas budget. och kommuner hävdar att vid sådanplanering som erfordras för samlade övergripande bedömningar av kommunens förhållandeni energifrågor liksom andra lUcnande frågor bör kostnaderna härför stanna påhela skattekollektivet. För all övrig planering med mera begränsad räckvidd börinom energiområdet i princip abonnentkollektivet svara förenergiplaneringskostnadema. Flerakommuner anser att statsbidrag bör utgå för energiplaneringen. Prop.1976/77:129 39 kommun uttalar att en förbättradenergihushållning leder till samhällsekonomiska besparingar. Det är docktveksamt i vilken utsträckning kommunen ekonomiskt kan tUlgodogöra sig dessabesparingar. Med hänsyn till kommunernas ansträngda ekonomiska läge vore detenligt kommunen lämpligt och önskvärt med ett statiigt engångsbidrag iinledningsskedet. Kostnaden för den rullande kommunala energiplaneringen bör blimer begränsad. Med hänsyn tUl integreringen i övrig planering är detenligt kommunen rimligt att denna del finansieras via kommunens budget. Vä.xjö kommun anför som motiv för statsbidrag bl.a. att planeringen har utpräglat riksintresse. Kostnadenför planeringen bör enligt kommuns uppfattning täckas medstatsbidrag. Kommunen anför att med tanke på det sysselsättningsfrämjandeinventeringsarbetet detta borde vara möjligt, i synnerhet om hela kommunensgeografiska område skall omfattas. Uppsalakommun uttalar att det bör vara kommunerna som tar på sig planeringskostnadema.Kommunemas kostnader i detta sammanhang får enligt kommunen vägas in ikostnadsfördelningen mellan staten och kommunerna för att ombesörja olikasamhällsuppgifter. har samma uppfattning. Flera remissinstanser betonar behovet av sakkunnigpersonal och utbildning hos kommunema och berörda myndigheter. Bl.a. , statens planverk, i . och pekar på denna frågas betydelse. Riksbyggenuttalar att de tillgängliga personalresurserna inom stat och kommun äruppenbart otUlräckliga för den framtida energiplaneringen. Bl.a. kommun tar upp frågan om medborgarinflytande. Kommunen anser detmycket viktigt att planeringen underställes allmänhetens prövning i form avutställningar, kartor, informations- och diskussionsmöten. Bestämda kanalerför medborgarnas förslag bör öppnas. Politiska partier, hyresgästorganisationer,bostadskooperationer samt andra berörda folkrörelse- ochintresseorganisationer bör beredas remissrätt. Goda boendeförhållanden, full sysselsättning ochandra förhåUanden av betydelse för vår välfärd förutsätter bl. a. en säker ochtUlräcklig energitillförsel. Men det krävs att den sker i former sominte äventyrar andra väsentliga intressen som säkerhet till liv och hälsa ochskydd av miljön. 1976/77:129 40 Tillgångarna av primära energiformer är begränsade.Energiutnyttjandet medför negativa miljöverkningar som varierar med olikaenergiformer. Kostnaderna för energin belastar kännbart landets, hushållensoch företagens ekonomi. Redan av dessa skäl måste vi hushålla med energin ochhålla tillbaka en förbrukning som inte krävs för att trygga vår välfärd. Gör videtta kan vi också bevara den handlingsfrihet på energiområdet som vi allamenar att vi bör ha. Statsmakternahar vidtagit flera åtgärder för att främja en god energihushållning. Sålundalämnas ett betydande ekonomiskt stöd till energibesparande åtgärder inombostäder och andra lokaler samt inom näringslivet. Beslut har fattats omändringar i byggnadsstadgan vilka kommer att leda tUl avsevart sänktenergiåtgång i nya byggnader. har på uppdrag av regeringenutrett möjligheterna till energihushållning även i befintiig bebyggelse. Bl.a. förordar planverket att kommunerna åläggs att upprätta ett kommunalthandlingsprogram för energibesparing i befintlig bebyggelse och i samband meddetta utföra besiktning av befintlig bebyggelse. förslag, som harremissbehandlats, bereds f. n. inom . Vidare har prövningenenligt 136 a § byggnadslagen (1947: 385) av tillkomst och lokalisering avindustrier eller liknande verksamhet vidgats att omfatta prövning också frånenergisynpunkt. Betydande resurser satsas på ett stort antal forsknings- ochutvecklingsprojekt. Vidare har regeringen efter föredragning av chefen förbostadsdepartementet lagt fram förslag (prop. 1976/77: 107) om hushållning medenergi i byggnader m. m. Kommunerna har ett vidsträckt ekonomiskt ochadministrativt inflytande över väsentliga delar av samhällel. Deras handlandepåverkar direkt eller indirekt i hög grad förbrukningen av och försörjningenmed energi. De sammantagna verkningarna av kommunala åtgärder av betydelse förenergiområdet hör till de faktorer som i hög grad bestämmer utvecklingen förlandet i dess helhet inom detta område. Enligtbyggnadslagstiftningen har kommunerna ansvaret för bebyggelseplaneringen.Denna planering skall ske med tillbörlig hänsyn till energihushållningens behov(9 § byggnadsstadgan). Vidare har kommunerna atl upprättabostadsbyggnads/bostadssaneringsprogram,' som redovisar kommunernashandlingsprogram för bostadsförsörjningen.