prop · G00363 · 1976-12-31 00:00:00 — Om ell generellt bemyndigande ges att vid behovavfatta kungörelse även på annat språk än svenska och i undantagsfalluteslutande på sådant språk, undanröjs den tvekan som kan föreligga i fråga omvad som är tillåtet härvidlag. Härigenom skapas en rekommendation att i rimligutsträckning ge kungörelse en efler målgmppens behov lämpad språkdräkt.Praktiskt sett torde en sådan regel böra lillämpas främst i fall då målgruppentill inte ringa del består av personer som kan antas inte ha tillräckligakunskaper i svenska språket för alt tillgodogöra sig kungörelsen på svenskaeller i förekommande undantagsfaU helt utgörs av sådana personer. För atl ökaspridningen kan i hilhörande fall också ibland stödjande kungörande varamotiveral i publikation på utiändskl språk, t. ex. . Innehållet i en kungörelse bestäms primärt av vadsom är föreskrivet i den författning där kungörande är påbjudet. För elleffektivt kungörande lill rimlig kosinad är det av slor vikt atl detföreskrivna innehållet utformas så kortfattat och lätt tillgängligt sommöjligt. Det finns därför ett stort utrymme för vägledande anvisningar omspråklig utformning och redigering. I åtskilliga fall torde centralt utarbetadeformulär till kungörelser kunna vara av värde. En begränsning av kostnaderna förtidningskungörande kan ocksä visa sig möjlig genom att kungörelser i sammapublikation förs samman lill en gemensam annons. Det är inte bara i fråga om den språkligautformningen av kungörelser som vägledande anvisningar kan behövas. När detgäller tillämpningen av den föreslagna breda orlslidningsprincipen förutsättskännedom om dagstidningarnas geografiska spridning. Aktuella upplysningar därommåste kontinuerligt ställas till myndigheternas och allmänhetens förfogande. Ennaturlig källa till kunskap på informationsteknikens område är NSI. I NSI:suppgifter bör ingå alt tillhandahålla sådana spridningsuppgifter som kan varaerforderliga för alt i enskilda fall utforma ett korrekt kungörande iortstidning och atl lämna sådan mera allmän information till stöd förmyndigheters och enskildas hantering av kungörandefrågor. Också i andrahänseenden än dem jag har nämnt nu kan det visa sig behövligl med genereUaanvisningar. Även här bör det i första hand ankomma på NSI alt sörja för attkungörand,ereformens syfte realiseras. Frågan om vilka administrativaföreskrifter som kan behövas torde senare få anmälas för regeringen. Lagreglei om kungörande är av hävd ofta intefullständiga utan måste kompletteras med föreskrifter i vissa hänseenden.Sålunda måsle i vissa fall utfärdas föreskrifter om ansvaret förkungörelsekostnader. Enligt8 kap. 3 § regeringsformen (RF) skall föreskrifter om för- 1 saml Nr 63 1976/77:63 162 håUandelmellan enskilda och det allmänna, som gäller åligganden för enskilda eller iövrigt avser ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden,meddelas genom lag, dvs. Regeringen kan dock enligl 8 kap. 9 §andra stycket RF av bemyndigas atl meddela sådana föreskrifler omavgifier som enligl den nämnda huvudregeln ankommer på . Föreskrifler om avgifier som jag nu åsyftar kanålminstone i åtskilliga fall sägas innebära åligganden för enskilda elleringrepp i deras ekonomiska förhållanden i RF:s bemärkelse. I syfle atl på eltenkelt och smidigt sätt göra det möjligt för regeringen att, liksom lidigare,föranstalta om föreskrifter i nu förevarande hänseende bör bemyndigandeinhämtas. Bemyndigandet bör innefatta också rätt för regeringen att överlåtaåt förvaltningsmyndighet att meddela bestämmelser i ämnet. En reform av kungöranderegleringen kräver enomfattande detalj-genomgång av bestämmelser i en stor mängd lagar och förordningar.Den i promemorian redovisade genomgången belyser hur pass vidlyftig en sådangenomgång blir. I della lagstiftningsärende begränsas redovisningen tiUförfattningsbestämmelser som hör lill lagområdet. Frågor om ändringar iförfattningar av annan valör ligger inom regeringens kompetens och kommer attbehandlas i vederbörlig ordning. I förhållande tUl promemorian harförfaltningsmaterialel aktualiserats så till vida att också lagstiftninginnehållande kungöranderegler som har tillkommit har beaktats.Det gäUer bl.a. den nya aktiebolagslagstiftningen och gruvlagstiftningen. Den begränsning som här har gjorts lUlförfattningar av riksdags-bunden karaktär medför atl flera av de rättsområdensom behandlas i promemorian inte behandlas närmare i della lagstiftningsärende.Ett av de mera betydelsefulla av dessa områden är kungörande i samband medtjänstetillsätlning (se promemorian under 6.17). Promemorieförslaget innebärpå delta område väsentligen att regeln om stödjande kungörande blir tiUämpligpå kungörande av ledigförklarande och tillsättning av ijänster inom denstatliga sektorn. Kungörande av tjänstetillsättning har behandlats i RRV:skostnadsundersökning (se avsnitt 5). Det torde få ankomma på regeringen altutfärda de bestämmelser som blir behövliga för att fullföljakungörandereformens syften på detta och andra områden, därkungöranderegleringen inte är inskriven i riksdagsbundna författningar. Reformen bör med hänsyn tUl det förarbete som ärnödvändigt för att sprida erforderlig information till myndigheier m.fl. inteträda i kraft förrän . Prop.1976/77:63 163 I enlighet med vad jag nu har anfört har inomjustitiedepartementet upprättats förslag till I. lagom kungörande i mål och ärenden hos myndighet m. m., 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i lagen (1898:64 s. 10) omboskillnad, 4. lag om ändring i lagen (1904:26 s. 1) om vissainternationeUa rättsförhållanden rörande äkienskap och förmynderskap, 5. lag om ändring i , 6. lag om ändring i , 7. lag om ändring i lagen (1963:583) om avveckling av fideikommiss, 8. lag om ändring i lagen (1958:52) om förlängning av tid för preskription av rätt lUl arv eller testamente, 9. lag om ändring i jordabalken, 10. lag om ändring i lagen (1932:169) omuppläggande av nya fastighetsböcker, lagom ändring i lagen (1938:159) om avlösning av avgälder från de lill skatte försålda så kallade halländska kyrkohemmanen, 12. lag om ändring i lagen (1971:1037) omäganderättsutredning och legalisering, 13. lag om ändring i lagen (1973:1084) om avvecklingav vissa godmanskap för delägare i skifteslag, 14. lag om ändring i lagen (1933:269) om ägofred, 15. lag om ändring i lagen (1960:130) omfiskevårdsområden, 16. lag om ändring i lagen (1938:274) om rätt lilljakt, 17. lag om ändring i vattenlagen (1918:523), 18. lag om ändring i lagen (1919:426) om flottning iaUmän flotlled, 19. lag om ändring i lagen (1915:218) om avtal och andra rättshandlingar på förmögenhetsrättens område, 20. lag om ändring i förordningen (1845:50 s. 1)i avseende på handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård kvarbUva, 21. lag om ändring i lagen (1862:10 s. 1) om kaUelsepå okända borgenärer, 22. lag om ändring i konkurslagen (1921:225), 23. lag om ändring i utsökningslagen (1877:31 s. 1), 24. lag om ändring i delgivningslagen (1970:428), 25. lag om ändring i lagsökningslagen (1946:808), 26. lag om ändring i förvallningslagen (1971:290), 27. lag om ändring i lagen (1968:555) om rätt förutlänning och utländskt förelag atl idka näring här i riket, 28. lag om ändring i sjölagen (1891: 35 s. 1), 29. lag om ändring i lagen (1907:15 s. 1) angåendeavlösning av avgäld från avsöndrad lägenhet. 30. lag om ändring i lagen (1921:378) om ströängarsindragande till kronan, 31. lag om ändring i lagen (1927:79) om rätt för borgenär till betalning ur ersättning på gmnd avbrandförsäkringsavtal, 32. lag om ändring i lagen (1927:85) om dödande avförkommen handling. 33. lag om ändring i lagen (1934:437) för Sverigesriksbank, 34. lag om ändring i lagen (1918:163) med vissabeslämmelser om sjöfynd, 35. lag om ändring i lagen (1939:608) om enskildavägar, 36. lag om ändring i lagen (1948:433) omförsäkringsrörelse, 37. lag om ändring i lagen (1950:272) om rätt förulländsk försäkringsanstall att driva försäkringsrörelse här i riket, 38. lag om ändring i lagen (1951:308) om ekonomiskaföreningar, 39. lag om ändring i lagen (1948:218) omsambruksföreningar, 40. lag omändring i rusdryck:>försäljningslagen(1954:521), 41. lag om ändring i ölförsäljningslagen (1961:159), 42. lag om ändring i lagen (1955:183) om bankrörelse, 43. lag om ändring i lagen (1955:416) om sparbanker, 44. lag om ändring i lagen (1956:216) omjordbrukskasserörelsen, 45. lag om ändring i namnlagen (1963:521), 46. lag om ändring i lagen (1963:537) om gravrätl m.m., 47. lag om ändring i rennäringslagen (1971:437), 48. lag om ändring i lagen (1967:420) om flyttning avfordon i vissa fall, 49. lag om ändring i patentlagen (1967:837), 50. lag om ändring i miljöskyddslagen (1969:387), 51. lagom ändring i mönsterskyddslagen (1970:485), 52. lag om ändring i växtförädlarrältslagen (1971:392), 53. lag om ändring i lagen (IS>64:731) omtrafiknämnder, 54. lag om ändring i förordningen (1940:910) angåendeyrkesmässig automobiltrafik m.m., 55. lag om ändring i expropriationslagen (1972:719), 56. lag om ändring i handelsregisterlagen (1974:157), 57. lag om ändring i gruvlagen (1974:342), 58. lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385), 59. lag om ändring i lagen (1970:596) om förenkladakliehantering, 60. lag om ändring i aktiefondslagen (1974:931), 61. lag om ändring i vallagen (1972:620), 62. lag om ändring i lagen (1972:704) omkyrkofuUmäktigval, 63. lag om ändring i lagen (1976:633) om kungörande avlagar och andra författningar, 64. lag om ändring i lagen (1914:451) omhingstbesiktningstvång, 65. lag on ändring i lagen (1918:399) om förbud mot utsläppande 1976/77:63 165 avtjur eller hingst å samfälld betesmark, 66. lag om ändring i lagen (1926:72) angåendemeddelande av förbud för barn atl idka viss försäljning, 67. lag om ändring i lagen (1928:196) omgaltbesiktningstvång, 68. lag om ändring i lagen (1942:350) om fornminnen. De , 30, 39, 47, 50, 64, 65 och 67angivna förslagen har upprättats i samråd med chefen förjordbruksdepartementet, det under 27 angivna förslaget i samråd med chefen förhandelsdepartementet, de under 33, 36, 37, 40-44, 59 och 60 angivna förslageni samråd med chefen för , de under 35, 48, 53 och 54 angivnaförslagen i samråd med chefen för , del under 57angivna förslaget i samråd med chefen för industridepartementet, det under 66angivna förslaget i samråd med chefen för och del under 68angivna förslagel i samråd med chefen för . Förslagenbör fogas till protokollet i della ärende som bilaga 5.' 8.1Förslaget till lag om kungörande i mål och ärenden hos myndighet m.m. Den centrala lagen i detta lagstiftningsärendereglerar inle allt kungörande och är inle heller den enda författningen pådelta område med vidare syftning. Jag syftar på den antagna lagen(1976:633) om kungörande av lagar och andra författningar. Den föreslagna benämningenpå den nu aktuella lagen har valts för att tydligt skilja den från sist nämndalag. För enkelhetens skull kommer jag dock i fortsättningen att använda denkortare benämningen "kungörandelagen" när jag avser den nu aktuellalagen. 1§ I denna paragraf upptas huvudregeln om kungörandelagenstillämpningsområde (se även 7 §). Enligt första stycket skall lagen tiUämpas när iförfattning är föreskrivet att myndighet skall kungöra beslut eller annanåtgärd. För att lagen skall bU tillämplig krävs att den författning därkungörande är föreskrivet (här kallad specialförfattningen) innehållerbestämmelse om att kungörande skall ske i en av de tre obligatoriska former somhar behandlats i den allmänna motiveringen (se avsnitt 6.2.2), nämligen , ortstidning och myndighets anslagstavla. Del har medtanke på sådana kungörandesituationer ansetts vara av betydelse att slå fastvissa generella normer för hur kungörandet skall gå till. Att kungörandelagenär tillämplig innebär således atl kungörandet skall ske med tillämpning avsåväl special författningens regler i ämnet som kungörandelagens utfyllandebestämmelser. ' Bilagan har uteslutits här utom såvitt gäller det under22 angivna lagförslaget. I uteslutna delar är bilagan likalydande med deförslag som är fogade till propositionen. 1976/77:63 166 Lagen är tillämplig oavsett om ispecialförfatining används uttrycket kungöra eller annan formulering med sammainnebörd, l.ex. Lagen är vidare lillämplig oavsett om kungörandetenligt beslämmelsen i resp. specialförfatining är obligatoriskt eller kommer ifråga bara under vissa betingelser, se t. ex. 6 § lagen (1932: 169) omuppläggande av fastighetsböcker, där det föreskrivs atl kungörande må ske, därså prövas erforderligl. Lagen behandlar i princip allasituationer där kungörande åvilar myndighet. Med begreppel myndighet åsyftasbåde domstolar och förvaltningsmyndigheter. Främsl avses statliga organ. Somhar berörts förut (se avsnitt 6.2.1) faller i praktiken kommunala organsskyldighel all kungöra sina verksamhetsformer i huvudsak utanförkungörandelagens lillämpningsområde. När kungörande skall ske genom organ förden specialreglerade kommunalförvaltningen, fär däremol lagen i allmänhetaktualitet. Ett exempel erbjuder kungörade som åvilar fastighetsbildningsmyndighel. Myndighets författningsgrundadekungörande avser i allmänhet myndighetens egna ålgärder. skall dockockså åtgärd av annan än myndighel kungöras genom del allmännas försorg. Somexempel kan nämnas länsstyrelses kungörelser om vissa sammanslutningars val avstyrelseledamöter. Också dessa silualioner faller under kungörandelagen. Vad som avses med ortstidning iförevarande sammanhang behandlas närmare under 3 §. I fråga om kungörandeformenmyndighets anslagstavla vill jag påpeka atl hämnder inle faller kommunsanslagstavla. Sådan anslagstavla är nämligen atl betrakta som knuten tillkommunen som sådan, däremot inle till någon myndighel (jfr 2 kap. 3 §tryckfrihetsförordningen). Kungörande på kommuns anslagstavla regleras i densärskilda lagen (1970: 462) om vissa anslag på kommuns anslagstavla.Föreskrifler i specialförfatining om anslag på kommuns anslagstavla föranlederalltså inte alt kungörandelagen blir tillämplig på kungörandet. I andra stycket anges atl lageninte gäller kungörande av författning. På detla område gäller i ställetexklusivt regleringen i lagen om kungörande av lagar och andra författningar.Begreppet författning används i andra stycket i överensslämmelse med sammabegrepp i den nu nämnda lagen. I fråga om den närmare innebörden avförfattningsbegreppet hänvisar jag till vad dåvarande departementschefen haranfört därom i nämnda lagstiftningsärende (prop. 1975/76: 112 s. 62). 2 § I enlighet med vad jag har angett i den aUmännamotiveringen (se avsnitt 6.2.1) bör i kungörandelagen ingå en regel som klargörlagens förhållande till specialföreskrifler om kungörande i andra författningar.Regeln, som har tagits upp i 2 §, utsäger atl om det beträffande 1976/77:63 167 kungörandei annan författning för viss kungörandesituation har meddelats beslämmelse somavviker från kungörandelagen, gäller den bestämmelsen. Del bör påpekas allfrågan i vad mån specialföreskrift i annan författning lar överkungörandelagens reglering får bedömas enligt sedvanliga grunder. En föreskriftsom t.ex. avviker från reglerna i 3 § om den s.k. breda orlslidningsprincipensätter således inle ulan vidare övriga regler i kungörandelagen ur spel. Eltexempel på sådana situationer är kungörande av kommunfullmäktiges sammanträdenenligt 15 § förslaget till kommunallag (prop. 1975/76: 187). Genom den samordning med kungöranderegler ispecialförfattningar som har skett i samband med denna reform har behovel avavvikande föreskrifter minskals avsevärt. Även i fortsättningen behövs dockspeciella regler pä en del områden, l.ex. 3§ I denna paragraf fastslås innebörden av den breda principen förortslidningskungörande. Detla sker genom dels en allmän bestämmelse om denprincipiella ambitionsnivån för ortslidningskungörande (första stycket), delsvissa presumtionsregler om vilka tidningar som till-sammantagna skall anses fylladel föreskrivna ambilionskravel (andra stycket), dels en definition (tredjestycket). Bestämmelsen i första stycket är formulerad i näraöverensstämmelse med molsvarande regel i cirkuläret (1971:507) till statsmyndigheternaom informalion genom dagspressannonsering. Från cirkulärets grundregel avvikerbeslämmelsen endasl genom atl uttryckligen anknyta ambitionsnivån lillmålgruppen. I försia stycket fastslås vidare att kungörandet skaU ske i lokaladagstidningar. definieras närmare i Iredje slyckei.Bestämningen "lokal" innebär att dagstidning förortslidningskungörande skall komma lill användning endasl inom det område påvilkel tidningens lokala nyhetsbevakning är inriklad. Andra styckets presumtionsregler anger vilken spridningsgradsom lokal dagstidning skall ha för alt anses spridd i den utsträckning somavses i första stycket. Presumtionen utgår från att kungörandet inriktas på detgeografiska område, inom vilket målgruppen bedöms uppehålla sig. Presumtionensförsta led har generell karaklär och klargör att tidningar med beräknadspridning lill minsl fem proceni av hushållen inom orten skall anses hatillräcklig spridning i den mening som avses i paragrafen. Med orten förslåsdet geografiska område - t.ex. län, en eller flera kommuner, församling ellerannan kommundel - inom vilken målgruppen finns. Det senare ledet ipresumtionen anger med tanke på en del speciella fall därutöver all tidningarmed beräknad spridning lill minsl av hushållen i viss kommun somingår i del område, på vilkel kungörandet är inriktat, skall anses ha denerforderliga spridningen. Prop.1976/77:63 168 Vid tillämpning av presumlionsreglerna måsle förstfastställas på vilkel geografiskt område kungörandet skall inriktas för att nåmålgruppen. Därefler skall fastslås vilka lokala dagstidningar som inom detlaområde har minsl femprocentig spridning bland hushållen. Omfattar området merän en kommun - t.ex. flera kommuner eller ett län, som i sig inrymmer flerakommuner - skall dessutom undersökas om del finns någon eller några tidningarsom visserligen inte når femprocentig spridning inom hela oinrådet men igengäld har en dominerande, dvs. minsl femtioprocenlig spridning i någon delav områdei, t.ex. en av kommunerna. Påvilket geografiskt område kungörandet skall riklas in får avgöras i varjeenskUt fall. I viss utsträckning torde svaret framgå av särskildortsföreskrifl i specialföriättningen, se t.ex. 14 kap. 1 § vallagen (1972:620), som behandlas närmare i avsnitt 8.61. 1 övrigt får avgörandet ske genomen målgmppsbeslämning - principiell och geografisk - med ledning av syftet medden tiUämpliga kungöranderegeln i specialförfattningen och av omständigheternai det enskilda fallet. Som exempel på lokal avgränsning vill jag nämnainledande kungörelse i konkurs, ell fall som harberörts i konkurslagskommitténsremissyttrande (se s. 119). Kungörelsens främsta syfte kan sägas vara attunderrätta befintliga och potentieUa borgenärer om konkursutbrotiel. Det lordedärför i allmänhet vara naturligt att rikta in kungörandet på alla de orterdär konkursgäldenären har drivit verksamhet eUer där eljest en mera betydandeborgenärskrets finns. Områdei besiämt på detta sätt torde regelmässigtinbegripa den kungörande myndighetens verksamhetsort. Skulle så inte varafaUet, kan anledning saknas att låta kungörandet omfatta denna ort. En tidnings spridningsgrad är regelmässigt atlbedöma med ledning av den officiella tidningsstatistiken. En faktisk bedömningav en tidnings spridning enligt denna statistik uppfyller lagregelns krav atttidningen kan beräknas ha den önskade spridningen. Aktuella uppgifter omspridningen av lokala dagstidningar i olika geografiska områden avses komma attfortlöpande ställas till myndighetemas förfogande som underlag förtillämpningen av presumtionsregeln. I andra styckets sista mening ges visst utrymme föratt tillämpa första styckets regel snävare, dvs. kungöra i ett mindre antaltidningar än enligt andra styckets presumtionsregler. Förutsättning för sådanavvikelse från dessa regler är atl den kungörande myndigheten finner detuppenbart att syftet med tillkännagivandet ändå kan nås. Syftet medtillkännagivande genom kungörande är att bringa kungörelsens innehåll tillmålgruppens kännedom. I allmänhet torde målgmpp i praktiken svårligen kunnaavgränsas annorledes än till invånare inom ett geografiskt område. Omemellertid i enskilt fall föreligger sådana upplysningar, att målgruppen anseskunna bestämmas närmare, t.ex. genom individuella läsvanor, bör tidningsvaletför kungörandet kunna 1976/77:63 169 begränsasi motsvarande mån. Den i första stycket föreskrivna ambitionsnivån får dockinte frångås. i tredje stycket ansluler i huvudsak till andraförfattningsdefinilioner av samma begrepp. Kravet alt tidningensvardagsupplaga skall vara i huvudsak abonnerad innebär bl.a. att kvällspressoch annonsblad regelmässigt faller utanför definitionen. Definitionen inrymmersåväl svenskspråkiga tidningar som tidningar på utländska språk underfömtsättning atl de ges ut i . Det ligger i sakens natur alt tidningarutgivna utomlands inte omfattas av definitionen. kan däremotsjälvfallet komma i fråga vid stödjande kungörande. Det synes lämpligt all myndighets beslut omkungörande dokumenteras, l.ex. genom en tjänsteanteckning i akten. Av särskiltbetydelse är doku-mentaliorleni om beslutet innebär lillämpning av andrastycket sista meningen i denna paragraf. 4§ I denna paragraf behandlas stödjande kungörande. Regeln är utformad som enrekommendation. Tillämpning av regeln är emellertid av slor betydelse förkungörandets effektivitet och bör inte underlåtas utan starka skäl. Ett sådantskäl kan vara alt lillämpningen i enskilt fall skulle kräva så ingåendeöverväganden att kungörandet därigenom skulle fördröjas oskäligi. Enligt 4 § bör ett kungörande i former somföreskrivs i special-författningen kompletteras med kungörande i annan formeUer i slörre utsträckning under förutsättning atl det ytterligare kungörandetfrämjar syftei med tillkännagivandet och inte medför alt den sammanlagdakungörelsekostnaden kommer att översliga vad som är försvarligt med hänsyn lilldet intresse som tillkännagivandel skall tillgodose. Tillämpning av regelninnebär således försl en prövning av om elt stödjande kungörande skaU ske samtdärefter, om prövningen utmynnar i beslut om stödjande kungörande i viss ellervissa former, verkställande av beslutet. Det ligger i sakens natur attprövningen av frågan om kungörande i stödjande form sker i omedelbar anslulningtill att kungörandet enligl specialförfattning aktualiseras. Valet av form för stödjande kungörande äröverlämnat lill den kun-görandes bedömning. Alla tillgängliga spridningsformerkan komma till användning för stödjande kungörande. I praktiken torde iallmänhet de mera vanliga spridningsformerna bli aktuella. Jag vill erinra omatt bestämningen "i annan form eller i större utsträckning" innebärbl.a. att ett ortslidningskungörande, som följer av föreskrift ispecialförfattningen, kan kompletteras med stödjande kungörande i sådana lokaladagstidningar som på grund av otillräcklig spridning faller utanförortstidningsregeln i 3 §. prövningen ingående avvägningen mellan kosinad och inlresse 1976/77:63 170 ärsjälvfallet en grannlaga uppgifi. gäller i mindre mån när intresset ärfulll mätbart - l.ex. värdet av den arvslott som tillkommer målgruppen för vissarvskungörelse - men är högst pålagligl när inlressel är övervägandeicke-ekonomiskt, l.ex. vid kungörande enligl namnlagen. Avvägningen lorde isådana fall få ske genom en allmän rimlighelsbedömning. Som har påpekats i denallmänna motiveringen är avsikien att vägledande anvisningar skall utfärdas förlillämpningen av kungörandelagen. Del gäller också frågan om hur regeln omstödjande kungörande bör tillämpas. 5§ Regeln i paragrafens första stycke om när kungörande skall anses ha skellanknyier lill tillkännagivandet i former enligt resp. special-författning (delobligatoriska kungörandet). Föreskrivna tillkännagivanden inbegriper varje ispecialförfatiningen föreskriven kungörandeform i fullständigt utförande,alltså i förekommande fall också med tillämpning av 3 § kungörandelagen.