prop · G00380 · 1976-12-31 00:00:00 — anser emellertid inte att tillskapandeav ett nytt organ för enbart sameslöjden skulle lösa problemen. Industriverketföreslår i stället att hemslöjdsföreningarna i de tre samelänen, som haröverblick över hela hemslöjdsproduktionen i sina resp. län och som har såvälerfarenhet som personella och materiella resurser, ges vidgade möjligheter attägna sig åt sameslöjden och dess problem. läns hemslöjdsföreningsträvar efter att erbjuda slöjdarna, inkl. sameslöjdarna, att köpa råvarornaså billigt som möjligt som slöjdaren har full frihet att a-vyttrasina alster de vägar som ger den bästa förtjänsten. anserdet vara realistiskt att endast en råvaru- och marknadsföringsorganisation kanfinna ekonomiskt underlag för sin verksamhet inom länet. Hemslöjdsföreningenmotsätter sig bestämt skapandet av en särskild organisation enbart försameslöjden, då det ekonomiska underlaget i form av sameslöjd är alltför litetför att bära kostnaderna för en sådan verksamhet. har kapacitet att även klara försäljningen avsameslöjden. i ochSvenska hemslöjdsföreningarnas riksförbund ansluter sig till yttrandet frånNorrbottens läns hemslöjdsförening. Inte heller länsarbetsnämnden iNorrbottens län anser att någon särskild samisk organisation bör skapas ochsärskilda medel utverkas för ändamålet. Sameslöjden är enligt en del av den svenska hemslöjden. Den kan med fördel inordnas underde befintliga hemslöjdsorganisationerna i de nordligaste länen, som harresurser för marknadsföring och försäljning. Beträffande sameslöjden är enligtlänsstyrelsen i den tekniska skickligheten samtråvaruanskaffningen viktiga nyckelfunktioner, eftersom det är mycketstor efterfrågan på god sameslöjd. En rimlig arbetsfördelning förefallerdärvid att vara att samhälleliga organ, med de resurser som ohka slag avglesbygdsmedel innebär, svarar för råvaruanskaffning medan samiskaorganisationer deltar 1976/77: 80 77 iundervisning, söker öka intresset rent allmänt för nya produkter och större produktionetc. Det är också väsentligt att de olika leden i slöjdprocessen, frånråvaruanskaffning till marknadsföring och försäljning samordnas. framhåller att möjligheten att ta s 1 öj d v i r k e på kronomark inom och renbetesfjällen står öppen försådana slöjdare som tillhör sameby. Verket vill inte motsätta sig att rättighetenutsträcks även till andra sameslöjdare förslagsvis genom medlemskap i denplanerade slöjdorganisationen. Skall organisationen själv stå för anskaffningenav slöjdarnas virke bör detta föregås av lokala förhandlingar med domänverket,eftersom anvisning av lämpliga områden kan erfordras om insamling skall ske istörre omfattning. Kammarkollegiet har för sin del inte något att erinra motatt även andra sameslöjdare än sådana som tillhör sameby får ta slöjdvirkeavgiftsfritt. SSR slår fast, med instämmande av svenska sektion, att rätten att ta slöjdvirke enligt samiskuppfattning är en samisk rättighet. Detta innebär enligt SSR att även slöjdaresom inte är medlem i sameby skall ha en rätt att ta virke. SSR ifrågasätterdärför behovet av förhandlingar med domänverket och andra, och förutsätter ivarje fall att rätten att ta slöjdvirke skall finnas utan någon kostnad församernas del. Här utgår SSR även från sameutredningens konstaterande att detinte får uppstå sämre förhållanden för slöjdarnas del jämfört med tidigaretolkning av gällande bestämmelser eller tillämpad praxis. Sameslöjden är enligtNorrbottens sameförbimd en fäderneärvd samisk näring. Förbundet kräver därföratt den aktiva slöjdaren, dvs. den som deklarerar för slöjden söm sinhuvudsakliga inkomst, skall tillförsäkras virke för sin slöjdverksamhet.Lapplandsgruppen anser också att icke-renskötande samer skall ha samma möjlighetsöm de renskötande att skaffa råämnen av olika slag för sin verksamhet.Same-Ätnam understryker att man måste ha kvar den samiska sedvanerätten tillenskild råmaterialanskaffning och att detta lämpligen kan ske genom stödjandemedlemskap i samebyn. I flera yttranden behandlas behovet avutbildningsinsatser och en förstärkt konsulentverksamhet. SÖ och länsskolnämndeni anser det angeläget att de samiska elever som av olika skälgår i i stället för sameskolan i största möjliga utsträckning kanfå undervisning i sameslöjd om de så önskar. i länföreslår att allmänna bestämmelser utfärdas med syfte att möjliggöra inrättandeav särskilda slöjdgrupper (sameslöjdgrupper), eller att resurser på annat sättställs till förfogande för sameelevernas slöjdundervisning. SÖ, och understryker att slöjdutbildningen vid Samernas folkhögskolai 1976/77! bör ges en starK ställning. sameförbundföreslår inrättande av en yrkes- och slöjdskola, där även forskning beträffandeslöjden kan bedrivas. AMS och länsarbetsnämnderna i , Västerbottensoch redovisar de kurser i sameslöjd som under en följd av åranordnats i form av arbetsmarknadsutbildning. Sådan utbildning, liksoni allannan arbetsmarknadsutbildning, kan enligt AMS' och länsarbetsnämndernasuppfattning även i fortsättningen bidra till att underlätta samernasmöjligheter till lämpliga sysselsättningar inom de traditionellabosättningsområdena. Same-Ätnam framhåller att föreningens slöjdutskott undertiotals år bedrivit rådgivande och uppsökande konsulentverksamhet iNorrbottens, och . Detta har skett genom två heltidsanställda samesjlöjdskonsulenter. På grund av uteblivna anslag från . Längmanskaföfetagarfonden har slöjdutskottet nu tvingats säga upp en avslöjdkonsulenterna. Rådgivnings- och utbildningsverksamheten har härigenomenligt Same-Ätnam fått skäras ned till en klart oacceptabel 'nivå. Same-Ätnamframhåller vidare att föreningen, i likhet med same-'utredningen, räKnat med enpositiv utveckling av konsulentverksamheten 'u.-och inom slöjdutskottet behandlatfrågan om en förstärkning av kon-" sulentorganisationen. För att täckasamebosättningsområdet inom de tre länen med en intensifierad rådgivnings- ochutbildningsverksamhet måste tre heltidsanställda sameslöjdskonsulenteranställas med placering i vart och ett av läneii- Därtill fordras enligtSame-Ätnam tre heltidsanställda assistenter för fjiltverksamheten. anser i likhetmed att det behövs minst tvåkonsulenttjänster för sameslöjden. Enligt industriverket är det med de storageografiska avstånden omöjligt för en konsulent att klara sin uppgift.Sameslöjdens artrikedom och starka differentiering på såväl hårda som mjukaslöjdtekniker gör det dessutom nästan omöjligt för en konsulent att behärskabåda teknikområdena tillfredsställande. erinrar om att rådettidigare stött samefnas krav på en extra sameslöjdskonsulent och förordatstatsmedel tills vidare. FPU anser det nödvändigt att Same-Ätnam snarastmöjligt får ett anslag på . för att finansiera den indragna tjänstenoch att tjänsten garanteras i fortsättningen. SSR framhåller för sin del attLängmanska företagarfondens styrelse borde ompröva sitt beslut i medelsfrågan.Om så inte sker anser SSR att regeringen bör ta upp frågan om tjänstensfinansiering i anslutning till beredningen av sameutredningens förslag. Vidarebör enligt SSR ytterligare konSnlenttjänsVer inrättas så att slöjdare inom heladet samiska området får den information och rådgivning som de har rätt till.SÖ, , . Nordiska samerådets svenskasektion, landsantikvarien i och uttalarsig också för en förstärkt konsulentverksamhet. 1976/77: 80 79 Förslaget om ökat stöd tillsamernas organisationer, riksorganisationer såväl som lokala föreningar,tillstyrks över lag av remissinstanserna, däribland av , ,länsskolnämnden i , lantbruksnämnden i , SSR,Saminuorra, Same-Ätnam, . Nordiska samerådets svenskasektion och . SSR slår inledningsvis fast attsamerna alltid haft ett starkt och välorganiserat samhällssystem sitagrupper,lapp- och samebyar. När det gäller att bedöma dagens organisationsbildframhåller SSR för det första att en organisation självfallet måste bedömasutifrån den faktiska verksamhet organisationen bedriver. För det andraunderstryker SSR att det är ett icke-samiskt betraktelsesätt att dela upp vissafrågor i renskötselfrågor resp. icke-renskötselfrågor. En tredje princip närdet gäller att bedöma samernas organisationer och stödet till dessa är attsamerna i egenskap av en liten minoritet i landet och i varje kommun inte harnågon reell möjlighet till inflytande på parlamentarisk väg genom kommun-,landstings- eller riksdagsval. Samernas särställning som ursprunglig etniskminoritet motiverar att samerna på representativ väg skall kunna delta i samhälletsförvaltning och ledning. Den möjlighet som står till buds är enligt SSRatt stärka de samiska lokal- och riksorganisationerna så att bästa samiskarepresentativitet kan uppnäs genom dessa organisationer. åsikt om attSvenska samernas riksförbund (SSR) bör kunna bredda sin verksamhet på ettsådant sätt att förbundet blir en centralorganisation för hela den samiskafolkgruppen föranleder kommentarer av ett tiotal remissinstanser. För framtidenär det enligt SSR av den allra största betydelse att ett för samtliga samereffektivt organisationsarbete kan bedrivas. Allt arbete måste därför inriktaspå att en organisation med stor legitimitet och hög effektivitet finns somföreträdare för alla samer. Även Nordiska samerådets svenska sektion finner detviktigt att samerna samlas under en organisation. Same-Ätnam anser för sin del attsamema står inför ett vägskäl i förenings- och organisationsarbetet. Valet stårenligt Same-Ätnam mellan å ena sidan en central samisk organisation medkoncentration av samiska resurser och å andra sidan två eller flera friståendesamiska organisationer, som utifrån en samisk gemensam utgångspunkt arbetar fördet samiska folkets bästa. Same-Ätnam anser det viktigt att ekonomiskt stöd lämnastill föreningar/organisationer som faktiskt redovisat verksamhet under årenslopp. SSR, Same-Ätnam, och Saminuorra har offentligtredovisat sådan verksamhet och samtliga fyra har någon form av täckning överdet traditionella samiska bosättningsområdet i . Prop.1976/77: 80 80 i finner att SSRfrämst är en talesman för renägarintressena. i länanser det troligt att SSR:s inre straktur måste ses över om man på längre siktskall undvika en splittring. vid i det märkvärdigt att utredningen tilldelar SSR en så stor roll i olika sammanhang. anser att någon egentligservice från SSR:s sida till den samebefolkning som står utanför samebyarnahittills inte existerat i någon högre grad. SSR kan därför inte sägas företrädaalla samer. Storumangruppen anser inte heller att SSR företräder samerna sometnisk grupp. iMpplandsgruppen framhåller, med instämmande av Mälargruppen, attde differentierade, icke renskötande samernas organisationssträvanden är enrealitet. skall därför enligt Lapplandsgruppenendast vara remissinstans för de renskötande. Iett omfattande yttrande redovisar Saminuorra förutsättningarna för en förstärktoch breddad samisk ungdomsverksamhet. Saminuorra, , har till uppgift att tillvarata och befrämja sameungdomensekonomiska, sociala, kulturella, rättsliga och administrativa intressen medsärskild hänsyn till de samiska näringarna. Medlemmar i förbundet är samebyar,lokala sameföreningar och enskilda samer. Saminuorra är representerat i SSR:sstyrelse genom en adjungerad ledamot. I ett samhälle där samiska värden vinnermycket litet gehör och ifrågasätts mycket starkt måste det, framhållerSaminuorra, ingå i förbundets verksamhet att arbeta för en förändring och attsöka befästa de samiska näringarnas och den samiska kulturens egenart ochvärde. Saminuorra redovisar ett förslag till ny organisation för förbundet somsyftar till att förstärka och bredda verksamheten på lokalplanet. Genom ettnärmare samarbete med sameföreningarna, samebyarna och sameskolorna, skulleden lokala verksamheten få en större bredd. Kontakterna skulle skötas av eneller flera ungdomskonsulenter, som även skulle bedriva uppsökande verksamhet.I den förstärkta organisationen skulle även ingå ett kansli knutet tillstyrelsen och en redaktion för den egna tidningen. Same-Ätnam konstaterar att Same-Ätnam, förening församisk kultur, fungerar som en verkligt decentraliserad förening med kontor iVilhelmina, och . Föreningen har alltmer utvecklats till attbli de enskilda samernas, individernas, möjlighet att göra sin stämma hörd.Under tiotals år har Same-Ätnams slöjdutskott bedrivit rådgivande ochuppsökande konsulentverksamhet i , och län.Språkutskottet har haft en betydande studiecirkelverksamheti samiska språket och därvid samarbetat med studieförbund och Samernasfolkhögskola. För utgivning av informationsskrifter om sa- Prop.1976/77: 80 81 memaoch samiska förhållanden, i samarbete med bl. a. länsmuseerna, finns ettsärskilt skriftutskott. Landsantikvarien i framhåller atten ökad aktivitet från Same-Ätnam då det gäller att ordna kurser och andraarrangemang i samarbete med lokala 'sameföreningar, samebyar eller andra organisationerskulle ha ett stort värde. Landsantikvarien anser med instämmande avlänsstyrelsen i att Same-Ätnam bör stärkas så att föreningenfår samma möjligheter som våra folkrörelsers studieorganisationer. Saminuorra och Same-Ätnam påtalar detbetydelsefulla arbete som bedriver genom att försöka bevaraoch utveckla de samiska idrottstraditionerna. De återkommandeSamemästerskapen, med längdlöpning på skidor, lasso- och skyttetävlingar, harenligt Same-Ätnam ett stort värde för stärkandet av samisk identitet ochsamhörighetskänsla. Mästerskapen samlar 300400 samiska ungdomar ochäldre till gemensam samvaro . Saminuorra understryker att densamiska idrotten måste ges möjligheter att verka och utvecklas inom egnaidrottsorganisatiöner. Saminuorra ser idrottsförbundets verksamhet som ettmycket viktigt inslag i det samlade samiska organisationsarbetet och villbetona vikten av att förbundet ges speciella resurser för sin verksamhet. Flera remissinstanser framhåller i likhet medutredningen de lok a-la sameföreningarnas betydelsefulla arbete och tillstyrkeratt organisationsstöd även skall kunna utgå till dessa föreningar. Statenskulturråd anser ett organisationsstöd till samiska föreningar i bosättningsområdetoch på andra håll i landet vara det viktigaste instrumentet för en fortsattutveckling av den samiska kulturen. Same-Ätnam håller med sameutredningen omatt verksamheten i de lokala sameföreningarna är av väsentlig betydelse förbevarande och stärkande av samhörigheten mellan samer i skilda yrkesgrupper. kommun stödjer förslaget om statligt bidragtill föreningsverksamheten under förutsättning att man genom särskildaanvisningar säkerställer att de lokala föreningar med icke-renskötande samersom finns utanför kärnområdet erhåller bidrag. Med utgångspunkt i situationeni finner i stödet till de lokalaföreningarna vara i hög grad angeläget. Lantbruksstyrelsen, lantbruksnämnderna i Jämtlandsoch samt i betraktar ettökat stöd till de ideella samiska föreningarna som ett altemativ till stödjandemedlemskap i samebyar (jfr 4.5). framhåller att flerakommuner inom det samiska området givit anslag till lokalasameföreningar och till Same-Ätnam. Det kan enligt kommunförbundet vara nödvändigtatt ta särskild hänsyn till den speciella sammansättning och verk-6 Riksdagen1976/77. Prop.1976/77: 80 82 samhetsom följer av att samerna utgör en etnisk minoritet. Ur berörda landstingssynpunkt vore det enligt bra med en samisk kulturorganisationsom också verkade på länsplanet. Landsantikvarierna i ochVästerbottens län samt uttalar sig också för bildandet avsamiska länsorganisationer, vilket skulle underlätta samarbetet medlänsmyndigheter, institutioner och organisationer. Ett antal remissinstanser behandlar särskilt fråganom organisationsstödets storlek och fördelning mellan oUka organisationer.Same-Ätnam anser att en betydande del av det föreslagna organisationsanslagetbör gå till Saminuorra, och Same-Ätnam, som är deföreningar/organisationer som har svag ekonomi. Uppfattningen om att det krävsen förstärkning av SSR:s resurser för att åstadkomma en utökad verksamhet tillgagn för de icke renskötande samerna delas av bl. ,i och FPU. SSR redovisar ett behov av förstärkningar på såvälförtroendemanna-sidan som tjänstemannasidan. Behovet av förstärkta resursermåste enligt SSR bedömas mot bakgrund av den allmänna samhällsutvecklingen ochdet Ökade tryck som därigenom skapats mot samerna och samernas områden genombl. a. storskogsbruket, vattenkraftutbyggnaden, gruvbrytningen och den tungaturismen. Saminuorra konstaterar att samhällets allmänna stödformer intekommer samerna till godo och att ett statsbidrag till Saminuorra bör utformaspå ett sådant sätt att förbundet ges reella möjligheter att bedriva och utökaen varaktigare verksamhet bland den samiska ungdomen. Saminuorra har då räknatmed en förbundssekreterare vid kansHet, en redaktör och tryckkostnader för tidningensamt en ungdomskonsulent. Same-Ätnam finner detnödvändigt att på grund av verksamhetens omfattning bl. a. inrätta en avlönadheltidsbefattning knuten till ordförandeskapet i Same-Ätnam. Det tänkta ekonomiska stödet för de lokalasameorganisationerna är enligt SSR alldeles för svagt. Detta stöd måste enligtSSR realiseras fortast möjligt och stödet i sin helhet bekostas av statsmedel.Länsstyrelsen i anser att den föreslagna bidragsramen måste höjasväsentligt, om man skall kunna uppnå någon verklig effekt med stödet till delokala föreningarna. SÖ, länsskolnämnden i , Uppsalakommun, SSR, Saminuorra och tillstyrker uttryckligen attorganisationsstödet utbetalas över samefonden och fördelas av fondens kulturdelegation(jfr 4.11). Same-Ätnam anser att fördelningen av den del avorganisationsanslaget som berör Same-Ätnam och SSR måste förankrassamepolitiskt hos dessa två organisationer intemt, och därvid måste ävenriktlinjer i anslagsfrågan anges för samefondens.kulturdelegation. Prop.1976/77: 80 83 rådetssvenska sektion, och Storumangruppen anser att de ickerenskötande genom sina organisationer skall ha möjlighet att påverka bidragengenom samefonden. Ett tjugotal remissinstanser understryker vikten avfortsatt stöd till tidningen . Utredningens uppfattning attSamefolket har en viktig uppgift dels när det gäller att stärkasammanhållningen inom hela den samiska grappen och dels genom att spridainformation i samhället om samernas förhållanden delas av bl. a. Nordiskamuseet, SÖ, Nordiska samerådets svenska sektion och FPU. ,, länsskolnämnden i och Klys tillstyrker uttryckligen utredningensförslag om ett ökat statsbidrag kanaliserat över samefonden. Även nämnden församhällsinformation understryker vikten av stöd till sådana medier förinformationsspridning som tidskriften . StiftelsenSamefolket slår fast att en samisk tidning har en etnisk minoritet sommålgrupp. Tidningens spridning är främst regional och innehållet präglat avfolkgruppens speciella kultur och samhällsliv. En sådan tidning kan intebetraktas som en av många tidningar i det svenska samhället. Det är självklartoch i enlighet med tryckfrihetsidén att samhället måste ge ett särskilt stödtill en sådan minoritetstidning. En samisk tidning är beroende av detsamhälleliga stöd som ges för att i praktiken upprätthålla tryckfriheten.Stiftelsen har låtit utreda en vidareutveckling av tidningen. planer skall tidningen bl. a. övergå till 14-dagars utgivning. SSR,som på olika sätt arbetat för att stärka och bibehålla en samisk tidning,understryker att Samefolket har en viktig uppgift att fylla som debattorgan,åsiktsförmedlare, kontaktorgan och informationskälla. SSR understryker atttidningen måste stärkas och utvecklas enligt den av stiftelsen presenteradeplanen för 14-dagarsutgivning. Även Same-Ätnam ställer sig bakom stiftelsensremissyttrande och understryker vikten av att Samefolket ges reella möjligheteratt utvecklas till ett effektivare samiskt språkrör och opinionsorgan. FPUanser det också önskvärt att Samefolket kan ges ut tätare, dvs. Härjedalenskommun anser det vara viktigt att Samefolket genom stödåtgärder når störstamöjliga spridning. Det är enligt kommunen självklart att tidningen skall finnastillgänglig på biblioteken i , på skolorna, åtminstone i de områden därsamer bor, på samtliga lärarhögskolor och motsvarande. framhåller att många bibliotek redan prenumererar påSamefolket. Tidskriften är medtagen i den av Bibliotekstjänst utgivnaförteckningen över svenska tidningsartiklar och likaså i listan övertidskrifter som med hjälp av tidskriftsstödet kan beställas till inrättningarav olika slag. kommun pekar på de blygsamma upplagesiffrorna ochefterlyser upp- 1976/77: 80 84 gifterom hur många av de fasta prenumeranterna som är samer resp. inte samer. Övergången till 14-dagarsutgivning och anställandeav ytterligare redaktionell personal medför enligt Stiftelsen destörsta kostnadsökningarna. Bidragsbehovet beräknas till 543 000 kr.Under andra halvåret 1977 behövs ökade bidrag för förberedelserna. /78 begärs , vilket även förutsätter ett bidrag påhögst . från samefondens egna medel. SSR och Same-Ätnam delarstiftelsens uppfattning och finner att ökade statliga resurser på ca 320 000kr. bör tillföras Samefolket genom samefonden, samt att bidrag på högst 200 000kr. bör ges av medel ur samefonden. Vuxenskolan finner det rimligt att helakostnaden utöver vad som täcks genom inkomster i form av annonsintäkter ochabonnemangsavgifter, täcks genom ett särskilt statsbidrag. Stiftelsen delar sameutredningensuppfattning om att samefondens kulturdelegation skall få ett avgörandeinflytande över finansieringen av Samefolket och att statsbidraget skall utgåvia samefonden. Tidskriftens speciella karaktär samt utredningens förslag påandra områden innebär enligt att det är helt naturligt attsamefonden övertar ansvaret för det statliga stödet till noterar att en övergång till 14-dagarsutgivning innebär attkostnaderna för tidningen kommer att ta en ännu större del av det nya anslagettill samisk kultur. kommun framhåller för sin del att Samefolket måstefortsätta att komma ut, även om en avsevärd del av samemas kulturfond går åtför att finansiera utgivningen. Flertalet remissinstanser, däribland styrelsen församefonden, SSR, och Saminuorra, ansluter sig i princip till utredningensförslag att det nya anslaget Bidrag till samisk kultur skall ställas tillsamefondens disposition som ett allmänt stöd till samernas kultur och desamiska organisationernas verksamhet (jfr 4.7, 4.9 och 4.10). När det gällerfördelningen av organisationsstödet är emellertid några instanser tveksammatill om samefondens kulturdelegation med nuvarande sammansättning skall kunnafungera som fördelningsorgan (jfr 4.9). SSR framhåller att samema vid ett flertaltillfällen kritiserat att kostnaderna för rermäringens rationaliseringbestrids från samefonden, vilket i jämförelse med stödet till jordbraketbetraktas som en grov orättvisa mot samerna. SSR begär att kostnaderna förrennäringens rationalisering skall bekostas av budgetmedel på samma sätt somgäller för jordbraket. Då det gäller att beräkna tillskottet till samefondenför de ändamål som aktualiseras i anslutning till sameutredningens förslag börman även enligt SSR beakta JO:s uttalande,angåendefinansiering av samernas ombudsmannayerksamhet. 1976/77: 80 85 Styrelsen för samefonden tillstyrker att medlentilldelas samefonden via budgetmedel. Med de tillgångar och inkomstersamefondsstyrelsen nu förfogar över är det inte möjligt att ta detta belopp urmedel som samefondsstyrelsen nu förvaltar.- SSR ansluter sig till förslaget att samefondenskulturdelegation skall fördela det nya statsbidraget. Med hänsyn till denarbetsbelastning detta arbete kommer att medföra måste dock beredande organtillskapas i form av en referensgrupp med sekretariat. Gruppen ochsekretariatet bör utses av de organiserade samerna själva. Kulturdelegationenmåste enligt SSR ges en aktiv roll då det gäller att påverka ramarna förkulturanslaget i statsbudgeten. Att bidragsfördelningen kräver de samiskaorganisationemas medverkan framhålls av Same-Ätnam och Nordiska samerådetssvenska sektion. och Stor-umangruppen anser attförslaget om att samefondens kulturdelegation skall besluta ommedelsfördelningen är riktigt endast under förutsättning att valet avstyrelseledamöter ändras.