prop · G00376 · 1976-12-31 00:00:00 — För 40 veckors utbildning ivuxenutbildning/arbetsmarknadsutbildning krävs slutbetyg från åk 9 igrundskolan, från 6- eller 7-årig folkskola, enhetsskola eller realskola. Som särskilt inträdeskrav för demsom söker till 40-veckorsutbild-ningarna bör uppställas krav på praktisktarbete bland barn i förskole-och skolåldrarna i institutioner eller i det egnahemmet. För 80-veckors utbildning igymnasieskolan krävs slutbetyg från åk 9 i . Steg2 försko 11ärar- och f r i t idspeda gog u t b i1d-ning Utredningen föreslår i enlighet medriksdagens beslut om högskolan att utbildningen i steg 2 skallorganiseras som högskoleutbildning. Kopplingen till övriga pedagogiskautbildningar, i första hand låg- och mellanstadielärarutbildningarna, blirviktig att överväga. Denna fråga har inte legat inom ramen förbarnstugeutredningens direktiv utan inom 1974 års lärarutbildningsutrednings. framhåller attredan nu viss samordning har ägt rum genom att förskollärarlinje inrättats vidett antal lärarhögskolor. För att kunna förverkliga utredningens förslag om hurstudierna bör organiseras är det dock inte möjligt att helt integrerautbildningen i steg 2 med klasslärarutbildningen i dess nuvarande utformning.Den samverkan mellan lärare i lärarlag och den integration mellan ämnen somutredningen förordar förutsätter att förskolläramtbildningen bildar ensammanhållen enhet inom . I och med attfritidspedagogutbildningen liksom förskollärarutbildningen klassificeras somutbildning för undervisningsyrken föreslår utredningen att dessa utbildningarhelt frikopplas från gymnasieskolan och från ett primärkommunalthuvudmannaskap. De bör i stället överföras till statligt huvudmannaskap ilikhet med nuvarande förskollärarutbildning. Utredningen föreslår att nuvarandeförskollärar- och fritidspedagogutbildningar organiseras som en gemensamsammanhållen högskoleutbildning med en specialisering i utbildningens andraoch tredje termin av studiegången mot förskole- resp. fritidssektorn. Denförsta terminen föreslås sammanhållen kring det övergripande studieområdet"Barnet/ människan i samhället". Andra och tredje terminenspecialiseras kring temat .Fjärde terminen 1916/17: 76 22 hålls samman kring tematmen innebär möjlighet tillfördjupning av de områden de studerande finner angelägna utifrån sinyrkesidentitet. Utredningen föreslår att utbildningen omfattar som reguljär studiegångför dem som direkt inträder efter steg 1-utbildning eller efterutbildningskomplettering, vad gäller sökande från annan gymnasielinje. Som både allmänt behörighetsgivande och särskiltbehörighetsgivande krävs för 80-veckorsutbildningen att ha genomgått 40 eller80 veckors gymnasial barnpedagogutbildning barnskötarutbildning i det avutredningen föreslagna steg 1. Denna skall uppfylla de bestämmelser om allmänbehörighet som gäller för tillträde till högre studier fr. o. m. den 1 juH1977. som studiegång förstuderande med lång erfarenhet från arbete inom förskole- och fritidsverksamheteller inom . Den första gruppen utgör barnskötare med lång praktiskerfarenhet av arbete i förskole- och/eller fritidsverksamhet, minst 4 årsverksamhet. De krediteras 22 faktiska studieveckor för 4 årsarbetslivserfarenhet. Den andra gruppen utgör främst de låg- ochmellanstadielärare som önskar vidareutbilda sig till pedagog i förskole- ochfritidsverksamhet. Utredningen anser att med tanke på de olika arbetssätt som till-lämpas i verksamheterna motsvarande kreditering om 22 faktiska studieveckorbör göras för låg- och mellanstadielärare som för barnskötare med lång praktiskyrkeserfarenhet. För sökande till80-veckorsutbildningen, vilka inte uppfyller de särskilda behörighetskraven,föreslår utredningen att dessa särskilda krav tillgodoses genom möjlighet attgenomgå steg 1-utbildning . Hur denna fråga slutgiltigt skalllösas måste behandlas i särskild ordning, när ställning tagits till hur steg 1skall inplaceras i gymnasieskolan. Utredningen understryker vikten av attrekrytering från andra linjer, främst från social-samhällsvetenskaplig ochhumanistisk linje, inte onödigtvis försvåras. betonar utredningen attsökande från dessa linjer behöver en erfarenhetsbakgrund från steg1-utbildningens mål, arbetssätt och ämnesblock både i teori och praktik. Utredningen understryker vikten av attbehörighetsvillkoren för utbildningen i steg 2 utformas så att rekryteringenav vuxna studerande med äldre grundläggande yrkesutbildning och yrkeserfarenhetinte hämmas. Inom förskole- och fritidsverksamheten arbetar ett stort antalmänniskor som fortfarande har otillräcklig formell utbildning för dearbetsutgifter som de utför. Det är angeläget att den personal som varit med omatt möjliggöra förskolans och fritidsverksamhetens utbyggnad utan att ha blivitdelaktig av det begränsade utbildningsutbudet inte utestängs från vidareutbildning till följd av de allmänna behörighetsvillkoren. Denförsöksutbildning av barnskötare till förskollärare och fritidspedagog somutredningen prövat är ett uttryck för detta synsätt. Vad gäller andra yrkesgrupper inom arbetsområden meddirekt män- 1976/77: 76 23 niskovårdande uppgifter som socionomer, socialpedagogeroch psykologer, föreslår utredningen att frågan huruvida en kreditering ärtänkbar för arbetslivserfarenhet och/eller tidigare utbildning skall utredas isärskild ordning. Genom att utredningen tagitställning för en sammanhängande stegvis utbildning, där det första steget skallge både allmän behörighet för högre studier och särskild behörighet för detföreslagna steg 2, faller automatiskt nuvarande krav på förpraktik förtillträde till steg 2-utbildning. Då sådana krav inte kommer att uppställasgenerellt för tillträde till olika högskoleutbildningar, bedömer utredningenatt de inte bör behållas för förskollärar- och fritidspedagogutbildning.Praktik har ingått i steg 1-utbildningens pedagogikblock. Alltså föreslår utredningenatt kravet på forpraktik slopas helt. Utredningen ansluter sig tillövriga högskoleutbildningars indelning av undervisningen i poäng = veckor.Därvid bör den reella utbildningstiden för 50-veckorsutbildningen vara lika meddet föreslagna veckoantalet, dvs. 250 faktiska studiedagar. För80-veckorsutbildningen beräknar utredningen den faktiska studietiden till 72veckor. Steg 3 vidareutbildning för förskollärare, fritidspedagogeroch nuvarande barnavårdslärare Utredningen föreslår att enbarnpedagogisk utbildning, ett steg 3, i form av en vidareutbildning förförskollärare, fritidspedagoger och barnavårdslärare organiseras som enpåbyggnad på steg 2 inom ramen för högskoleutbildningen. Utbildningstidens längd för steg 3föreslås omfatta 20 fulla studieveckor = 20 poäng. Det är således fråga om enkortare vidareutbildning. De områden som denna vidareutbildning skulle inriktasig på är pedagogik, social utbildning, psykologi, samt barn med särskildabehov av stöd och stimulans. Utredningen framhåller att stortbehov föreligger av en pedagogisk vidareutbildning för förskollärare,fritidspedagoger och barnavårdslärare som skall tjänstgöra som pedagogiklärarebåde i barnskötarutbildningen (steg 1) och i förskollärar- ochfritidspedagogutbildningarna (steg 2). Den 18 veckors praktisk-pedagogiskalärarkurs, som finns för förskollärare och fritidspedagoger bör därför,enligt utredningens uppfattning, kunna öppnas för fler sökande samtvidareutvecklas innehållsmässigt och inlemmas i högskolesystemet. Utredningen föreslår20-poängskurser inom högskolans ram dels för pedagogikläraruppgiftermotsvarande dem som nuvarande metodiklärare/seminarielärare, lärare ifritidskunskap samt lärare i barnkunskap/ barn- och ungdomskunskap fullgör,dels för föreståndar- och pedagog-konsulentuppgifter dels för uppgifter i denuppsökande verksamheten inom förskole- och fritidsområdet. Prop.1976/77: 76 24 Den pedagogiska och psykologiska vidareutbildningenföreslås i första hand knuten till de utbildningsenheter, där förskollärare ochfritidspedagoger utbildas, i form av speciellt upplagda studiekurser med näraanknytning till forsknings- och utvecklingsarbete på barnområdet inom debeteendevetenskapliga institutionerna i högskolan. Den sociala och administrativautbildningen föreslås förlagd till de yrkesutbildningssektorer inom högskolan,där socionomutbildning med administrativ resp. direkt fältanknuten verksamhetbedrivs, samt till den pedagogiska sektorn. Utredningen framhåller att detdessutom bör övervägas vilken vidareutbildning och fördjupning med speciellinriktning på barn med särskilda behov av stöd och stimulans på grund avfysiska och psykiska orsaker som kan behöva organiseras. Med hänsyn tillintegrationen av barn med särskilda behov i förskola och fritidsverksamheterbetonar utredningen emellertid att det är nödvändigt att alla grenar i speciallärarutbildningenöppnas för förskollärare och fritidspedagoger. För tillträde till en barnpedagogisk utbildning isteg 3 föreslår utredningen följande behörighetskrav barnpedagogisk utbildning i steg 2, dvs.förskollärar/fritidspedagogutbildning eller nu gällandebarnavårdslärarutbildning. Som särskilt krav för tillträde tillpedagogiklärarutbildningen föreslås gälla arbetslivserfarenhet förförskollärare resp. fritidspedagoger inom förskole- eller fritidsverksamhet. Utredningen anser att detta särskilda krav inte börresas på nuvarande barnavårdslärare, då dessa redan erhållit visspraktisk/pedagogisk lärarutbildning under sin studietid. Betygsfrågan var förbarnstugeutredningens slutliga ställningstagande alltjämt föremål föröverväganden inom 1973 års betygsutredning (U 1973: 01). Därför föreslårbarnstugeutredningen att i avvaktan på en sluthg lösning av frågan betygsättningen för steg 1 sker inom ramen för gällande bestämmelser inomgymnasieskolan, men att möjligheterna att övergå till en betygsskala med färreantal skalsteg tillvaratas. Utredningen påpekar att regeringen genom skrivelseden gav möjlighet att utfärda föreskrifter om entregradig betygsskala att användas vid betygsättning i utbildningar inomvårdområdet, vilka bedrivs som specialkurser. Med hänsyn till den utformning som föreslagits förutbildningarna i steg 2 anser utredningen att ett kompetensbevis bättre svararmot utbildningarnas syften än en graderad betygsättning. Utredningen föreslårdärför att den graderade betygsättningen slopas. Ett kompetensbeviskompletterat med ett utbildningsbevis som anger utbildningens innehåll ochomfattning föreslås i stället. Utredningenbetonar att möjhgheterna för lärare och studerande att Prop.1976/77: 76 25 tillsammansutvärdera studierna bör kunna underlättas genom den utformning som föreslagitsför utbildningarna i steg 2. Arbetssätt och arbetsformer syftar till att endialog skall upprättas mellan studerande och lärare, som bör inbegripaåterkommande utvärderingar. En sådan återkommande utvärdering kan ocksåunderlätta för de studerande att själva ta ställning till sin lämplighet föryrket. Utredningen föreslår inslag i utbildningarna, därutvärderingsmöjligheterna bör beaktas. Lärarna bör också ges tidsresurser förstudierådgivande samtal med studerande enskilt eller i grupp. Redan i nugällande anvisningar för betygsättning i förskollärarutbildningen framhållsatt den studerande genom enskilda samtal bör få ta del av hur bedömningen avprestation och lämplighet utfalht och ges möjlighet att diskutera igenom sinallmänna studiesituation. F. n. kan en studerande som av olika anledningarbedöms som olämplig för förskollärar- och fritidspedagogyrket skiljas frånutbildningen. Utredningen anser att denna möjlighet bör kvarstå. Andralösningar bör dock i första hand sökas med stöd av sådana samrådsförfarandensom beskrivits ovan. Utredningen betonar att möjlighet bör finnas att t. ex. ivissa fall liksom nu förlänga utbildningen eller att medge uppehåll i densamma. Utredningen rekommenderar en modell förfortbildning av personal inom barnomsorgen som bygger dels på utredningensförslag om en utbildningskomplettering som är gemensam för alla anställda iförskolan, vilken skisserades i betänkandet (SOU 1972: 27) Förskolan, del 2,dels på uppdrag att genomföra en särskild information införförskolereformen till all personal i verksamheten. Utredningen bedömer att detfinns väsentliga erfarenheter att knyta an till genom socialstyrelsensinformationsinsatser. Utredningen har i sina tidigare betänkan-den gett förslagtill hur personalen kan samverka för att ett lagarbete skall kunna utvecklas. Den fortbildning som arbetslaget kan ge i detdagliga arbetet måste emellertid kompletteras av huvudmannen med en gemensamfortbildning för att garantera alla en direktkontakt med den aktuella utvecklingeninom yrket. Utredningen föreslår därför främst en gemensamfortbildning för all personal i barnomsorgen, en allmän fortbildning. Dennaskall ha till uppgift att vidmakthålla och vidareutveckla den process somgrundutbildningarna sökt stimulera, nämligen att i ett demokratiskt arbetssätti lagarbetets form utveckla sina egna och andras kunskaper, erfarenheter, attityderoch värderingar. 1976/77: 76 26 att markera en omsorg och omtankeom personalen då omställningssvårigheter kan uppstå, att till personalen föra utresultat från forsknings- och utvecklingsarbete och därav föranledda önskvärdaförändringar i målsättning, arbetsform och innehåll i barnomsorgsverksamheten. Huvudmännen rekommenderas genomföraen allmän fortbildning som drivs kontinuerligt i lokal studieverksamhet,anordnad av den kommun där man innehar anställning. Fortbildningen föreslås iförsta hand ges i små grupper som ett studiecirkelarbete, vilket medger attangelägna yrkesproblem bearbetas och bidrar till att utveckla lagarbetet. Somett riktmärke för omfattningen rekommenderas 30 timmars deltagande, helstårligen. Utredningen betonar att ett preciserat ställningstagande tillomfattningen kan ske först när utfallet av den pågående särskilda informationenoch dess innehåll analyseras. Kravet bör dock ställas att fortbildningenförläggs till tid som är betald arbetstid och att det är obligatoriskt attdelta i densamma. Målgrupper för en kontinuerligfortbildning är, enligt utredningens direktiv, förskole- ochfritidsverksamhetens personal. Hit hör den personal som arbetar ikompletterande förskoleverksamhet (barnvårdare, dagbarnvårdare, lekplats- ochlekparkspersonal) samt all personal som är knuten till förskola och fritidshemsåsom ekonomipersonal, lokalvårdare, vaktmästare samt personal somhuvudsakligen arbetar i barngrupperna. För både förskole- och fritidsverksamhet påtalas behovetav samverkan med personalgrupper från angränsande verksamhetsområden såsomskola, barnhälsovård och socialvård. Den allmänna fortbildningen föreslåsdärför fördelas så, att ca två tredjedelar av tiden används i ett homogentstudiecirkelarbete och övrig tid utnyttjas för fortbildning i samverkan medandra personalgrupper, vilka kan skifta år . Utredningen betonar vidare det angelägna i attförvaltningspersonalen (intendenter, konsulenter, inspektörer), beredsmöjlighet att delta i den fortbildning som primärt riktas till förskolans ochfritidshemmens personal, i likhet med länsstyrelsernas och landstingenskonsulenter. Detsamma gäller också för de politiker som i egenskap av nämndledamöterfattar beslut som direkt berör barnomsorgens inre och yttre verksamhet. Det centrala ansvaret för fortbildningen föreslås ligga påen enhet eller arbetsgrupp inom . Personalfortbildning börenligt utredningens mening knytas till den sektion hos tillsynsmyndigheten somdirekt ansvarar för utvecklingen och uppföljningen inom barnomsorgsverksamheten. Utredningen föreslår att systemet med s. k.pilotutbildning av studieledare som utnyttjats i den särskilda informationen,vidareutvecklas och tillämpas. Det blir då en viktig uppgift försocialstyrelsens fortbild- 1976/77: 76 27 ningsenhet eller arbetsgrupp att leda sådanstudievägledarutbildning genom att ta fram kursprogram och -material samt attadministrera och följa upp kurserna. Fortbildningsenheten eller arbetsgruppenbör därför direkt och fortlöpande samarbeta med bl. Utredningen angående denfortsatta verksamheten med radio och television inom utbildningsväsendet (TRU)och bildningsförbunden. Fortbildningen bör kontinuerligt utvärderas avsocialstyrelsen. Samverkan med universitets- ochhögskoleämbetet (UHÄ) och SÖ bör ske. Därför föreslås att socialstyrelsensförskoledelegation får till uppgift att också fungera som ett samråds- ochsamarbetsorgan omkring gemensam fortbildning för skolans och barnomsorgenspersonal. Utredningen föreslår atttillsynsmyndigheten ges möjligheter att knyta rörliga personella resurser tillsig för att samordna fortbildningsenhetens eller arbetsgruppens verksamhet meddet lokala fortbildningsarbetet. Den enskilda kommunen ansvarar föratt den allmänna fortbildningen kommer till stånd. Utredningen framhåller attdet är angeläget att denna organiseras och administreras av den avdelning ellersektion inom kommunförvaltningen som ansvarar för barnomsorgsverksamheten ikommunen. Många kommuner har inrättatkonsulenttjänster med i huvudsak pedagogiska uppgifter bland förskolanspersonal.. Utredningen understryker det önskvärda i att en sådan utvecklingkan ske i allt fler kommuner, så att det finns någon i kommunen som både hargod direktkontakt med barnomsorgsverksamheten och har som uppgift att leda,utveckla och följa den pedagogiska verksamheten vid förskolor och fritidshem.Fortbildningen skall enligt förslaget vara en integrerad del i denna pedagogiskaverksamhet. Konsulenten skall ansvara för administration avstudiecirkelverksamheten och för samordning av studicvägledare. Utredningen betonar vikten av attstudiecirkelarbetet sker under medverkan av speciellt utbildadestudievägledare. I den särskilda informationen har dessa utnyttjats så att enstudievägledare ansvarat för tre cirklar med ca 10 personer i varje cirkel.Dessa utbildade studievägledare är enligt utredningens mening en viktig resursatt ta till vara. För att kompensera avgång osv. bör studievägledarkåren fortlöpandeutökas genom regionala fortbildningsinsatser bekostade med statliga medel. Utredningen framhåller att detställs krav både på förskolan och på fritidshemmens personal att samverka medde kompletterande förskoleverksamheterna i anslutning till förskolan och medden öppna fritidsverksamheten i anslutning till fritidshemmen. Det är därförväsentligt att sådana nya personalgrupper i första hand inlemmas i arbetslagensstudiecirkelarbete separat för förskola resp. fritidshem. Prop.1976/77: 76 28 Även om utredningen prioriterar en allmänfortbildning, är det angeläget att enskilda anställda bereds möjlighet attfördjupa sina kunskaper inom självvalda områden. Inom ett arbetslag kan uppståbehov av fördjupning och specialisering av kunskaper och erfarenheter. Utredningenföreslår därför att en frivillig fortbildning organiseras. Individuellafortbildningsmöjligheter bör stå öppna för all personal i förskola ochfritidsverksamhet. Fortbildningen föreslås ske i form av kortare, frivilligakurser. För den enskilde studeranden bör den frivilliga fortbildningen bygga pålagen om rätt till tjänstledighet för studier och det avtal somarbetsmarknadens parter träffar i denna fråga. Kurserna föreslås förläggas tillde högskolor, där steg 2-utbildningar till förskollärare och fritidspedagogges. bör vara centralt ansvarig ocksåför den frivilliga fortbildningen. Kurserna bör tas fram inom UHÄ efterrekommendationer från fortbildningsenhet eller arbetsgrupp förfortbildningsfrågor. Därmed möjliggörs en integration mellan grundutbildningoch fortbildning vad gäller innehåll och arbetssätt. Utredningens beräkningar har baserats påkostnadsläget i ortsgrupp 1975. Utredningenföreslår för steg 1 en gymnasial utbildning för dem som gårungdomsutbildning och för dem som går vuxenutbildning ellerarbetsmarknadsutbildning. Kostnaden för 40-veckorsutbildningen inkl.vikariekostnad, skolledning och personalomkostnader uppgår till ca 7 200 kr.per studerande, medan en steg 1-utbildning anpassad till gymnasieskolansnuvarande ramar ger en kostnad om . Lärar-och handledarkostnader för den föreslagna 80-veckorsutbildningen tillförskollärare och fritidspedagog, inkl. vikariekostnad, skolledning ochpersonalomkostnader uppgår enligt utredningens beräkningar till ca 21 100 kr.per studerande. Kostnaden för nuvarande 50-veckors-utbildning av barnskötaretill förskollärare var . per studerande och för den avutredningen föreslagna 50-veckorsutbildningen till fritidspedagog ca 13 000kr. Somjämförelse nämner utredningen att den nuvarande tvååriga förskollärarutbildningenår kostade . Den tvåårigafritidspedagogutbildningen i gymnasieskola kostade . per elev.Utredningen framhåller att förslaget innebär en avsevärd höjning avkostnaderna även om utbildningen i steg 2 kostar väsentligt mindre än t. ex.lågstadielärarutbildningen. De ökade kostnaderna föranleds dels av störrelärartäthet på grund av en ökad ämnesintegration, dels av ett minskat antalstuderande per arbetsenhet. Prop.1976/77: 76 29 Den föreslagna allmänna fortbildningen avpersonalen inom förskole-och fritidsverksamhet kommer enligt utredningen attmedföra kostnader för såväl staten som kommunerna. Den kvantitativt störstaposten äi kostnaden för vikarier för den personal som deltar i fortbildningen.Utredningen redovisar ett maximalt beräkningsexempel, där all personal deltar i30 timmars fortbildning. Om 30 000 personer deltar i fortbildningen och 100 %av de ersätts med vikarier blir totalkostnaden 24 milj. kr. Utredningen finner det nödvändigt att utbildningenreformeras så snabbt som möjligt för att de mål som har uppställts förbarnomsorgens pedagogiska och sociala funktioner genom riksdagsbeslutet år 1973skall kunna uppnås. Vissa av utredningens förslag har redan övergått från attvara försöksutbildning till reguljär utbildning. Andra förslag menar utredningentorde kunna genomföras successivt direkt efter det att utredningens betänkandehar avlämnats. Utredningen bedömer att ett samlat genomförande av alla stegentorde kunna ske under /78. Genomförandetav steg 1-utbildningen, framhåller utredningen, är avhängigt den slutligautformning som ungdomsutbildningen kan få med hänsyn till förslag frånutredningen om skolan, staten och kommunerna. Andra delar av den stegvisautbildningen bör med hänsyn till det stora utbildningsbehov som föreliggerkunna påbörjas . Det gäller den steg 1-utbildning barnvårdar/dagbarnvårdar/ barnskötarutbildning som anordnas somarbetsmarknadsutbildning. De vidareutbildningar som utredningen föreslagit isteg 3 pedagogiklärarutbildning för förskollärare och fritidspedagoger samtutbildningskomplettering för barnavårdslärare, utbildning för föreståndare/pedagogkonsulentsamt för uppsökande förskole- och fritidspersonal anser utredningen börstartas som 20-poängskurser vid beteendevetenskapliga och lärarutbildandeinstitutioner senast . Centrala resurser för fortbildning föreslårutredningen anslås fr. o. m. det år, då anslag med nuvarande syftning upphörför projekt "Särskild information till förskolanspersonal m. Riksdagsbeslutet om förskolereformen, som trädde ikraft , medför en rad utbildningskonsekvenser, varav endastdelar ryms inom utredningens direktiv. Den i samband med reformen inrättadeförskoledelegationen med uppgift att i samråd med tillsynsmyndigheten följareformens genomförande har bl. a. i uppdrag att följa upp dess konsekvenser iskilda utbildningssammanhang. 1976/77: 76 30 En fråga som måste lösas i särskildordning är utformningen av de särskilda behörighetskraven för de studerande somönskar gå in i steg 2-utbildning, men som saknar barnskötarutbildning i steg 1.Behörighetskraven blir beroende av hur barnskötarutbildningen inom gymnasieskolanslutgiltigt utformas. Detsamma gäller frågan om vilka konsekvenser denföreslagna utbildningen av pedagogiklärare, som har kompetens att undervisa ikaraktärsämnet på både gymnasial (steg 1) och högskolenivå (steg 2), får förbarnavårdslärarlinjen vid nuvarande seminarier för huslig utbildning. Dennafråga är avhängig den utformning som barnskötarutbildningen i gymnasieskolanfår.