prop · G00364 · 1976-12-31 00:00:00 — Kommittén föreslår alt livräntan till den somskadats räknas upp , lill den som skadats under åren1955-1967 och till den som skadats efler med 10 96. För allundvika all årslivränlan höjs med alltför obetydligt belopp bör uppräkning dockalltid ske med minsl 500 1976/77:64 119 kr.Molsvarande skall gälla för livränta lill efterievande. LO och har i sina remissyttranden anförtatl även livränta som grundar sig på lägre invaliditelsgrad än 25 96 bör kunnaräknas upp. Livränletagaren bör i sådant fall kunna begära individuell prövningom han kan styrka alt skadan har föranlett inkomstföriust. villalternativt sänka 25-procentgränsen. Jagvill erinra om all mer än hälften av de livränlor som utgår gmndas på mindreän invaliditet. Som kommittén har framhållit skulle en individuelluppräkning bli myckel svår eller t. o. m. omöjlig all genomföra på ett rättvistsäll. Inte heller anser jag det rimligt all generellt sänka gränsen . Jag ansluler mig därför lill kommitténs förslag som i övrigt har lämnalsulan erinran vid remissbehandlingen, 5.4.2Samordning mellan livränta och pension Livränta lill yrkesskadad är f n. i principlivsvarig. Enligl YFL reduceras dock livräntan lill 3/4 av sitt belopp fr. o.m. På pensionssidan sker också en viss reduktion. Om pensionsberätligadhar rätt lill egenlivränta enligt yrkesskadeförsäkringslagen eller enligl någonav de övriga särskilda ersättningsförfallningarna skall enligl 17 kap. 2 § AFLden folkpension och tilläggspension i form av förtidspension ellerålderspension som tillkommer honom minskas med 3/4 av livräntan. Undantaggällerom ersällningen utgår på gmnd av frivillig försäkring. Folkpension i form av ålderspension, änkepensioneller barnpension och tilläggspension i form av änkepension eller barnpensionminskas med 3/4 av den pensionsberätligade för samma lid tillkommandeeflerievandelivränla. Föreliggerrätt till både folkpension och tilläggspension, skall avdrag föryrkesskadeersättning göras i försia hand på tilläggspensionen. Ålminstone någolav folkpensionen skall bli kvar all utbetala. Sålunda skall efler avdrag alllidvara kvar minsl 1/4 av förtidspension och barnpension. Av änkepension skallalltid minsl hälften ulbelalas och av ålderspension minsl 3/4. LAF:sbestämmelser om åldersförmåner innebär all livräntan upphör all ulgå dålivränletagaren fyller . För den som efter uppnådda saknarålderspension eller har en låg pension gäller en garanliregel all livräntanskall ulgå även efler i den mån pensionsförmånerna inle uppgårlill av livräntebeloppet. Pensionsförmånerna skall inte reducerasulan ulgå ograverade. Livräntan skall beakias vid beräkning av pensionsgrundandeinkomsl. Är någon som har räll lill livränta berättigad lillförtidspension med anledning av den inkomstföriust som har föranlett livräntan,ulgår livräntan endasl i den mån den överstiger pensionen. Föreflerievandelivränla gäller liknande beslämmelser. 1976/77:64 120 De nuvarande samordningsreglerna ger enligtkommitténs mening i de flesta fall tillfredsställande materiellt resultat ifråga om de äldre livräntorna. Kommittén äremellertid medveten om all mångalivräntelagare upplever det orättvist att pensionsförmånerna reduceras med vissdel av livräntans belopp. Livräntan utgår ju som kompensation för yrkesskadaoch borde därför inle få försämra deras pensionsförmåner. Psykologiskt kännerde sig därför berövade viss del av sin pension och satta i elt sämre läge änicke yrkesskadade pensionärer. Synpunkter av detla slag har kommii fram i olikasammanhang och kommittén har därför övervägt all föreslå en ändring isamordningsreglerna även för äldre skadefall. Kommittén har pröval olikalösningar. Alt slopa samordningsreglerna skulle leda till överkompensation. Attlåta pensionerna ulgå helt men föreskriva större avdrag på livräntorna än f n,skulle enligl kommittén leda till icke önskvärda effekter, bl. a, skullelivräntelagare med hög ATP tiäna mest på en sådan omläggning. Kommittén förordar därför atl de nuvarandesamordningsreglerna skall gälla även i fortsällningen för de äldre skadefallen.Med hänsyn till vikten av all livränletagarna får klar insiki i hur reglerna ärkonstruerade förordar kommittén dels atl utbetalningen av pension och livräntasker genom en enda anvisning, där uträkningarna redovisas lältfaltligl, delsalt livränletagaren när han börjar uppbära pension tillställs lättfattliginformation om vilka förmåner som kommer alt ulgå, hur förmånerna är samordnadeoch om grunden för samordningsbestämmelserna. Ilikhei med kommittén finner jag del inle lämpligt att genomföra en ändring i deregler som gäller för samordningen av de äldre livräntorna och den allmännaförsäkringens pensionsförmåner. Jag ansluler mig vidare liksom bl. a. LO tillden bedömning som kommittén har gjort när det gäller sättet för utbetalning ochbeträffande behovel av informalion. F. n. får livräntelagare, som blir sjuk i annan sjukdomän den som har föranlett livräntan, behålla livräntan. Han får därutöversjukpenning från den allmänna sjukförsäkringen som är beräknad på den inkomstsom han har på grund av reslarbetsförmågan. Får livränletagaren däremolåterfall i den skada som har föranlett livräntan, mister han livräntan undersjukdomstiden men får i stället en sjukpenning från yrkesskadeförsäkringenenligl regler som i realiteten innebär atl han för nöja sig med en ersättningsom moisvarar livräntan. EnliglLAF får den skadade behålla livräntan under återfall. Denna kompletteras därvidmed sjukpenning från arbetsskadeförsäkringen, beräknad på densjukpenninggmndande inkomst som är fastställd för reslarbetsförmågan efterarbetsskadan. Kommitténanser att reglerna om ersättning till den som enligt äldre 1976/77:64 121 lagstiftninguppbär livränta och som insjuknar på nytt med anledning av den gamla skadan börändras. Samma ersättning bör utgå när livränletagaren drabbas av recidiv somnär han insjuknar i annan sjukdom. Kommittén föreslår därvid alllivränletagaren vid recidiv skall få behålla livräntan och dessulom fåsjukpenning från yrkesskadeförsäkringen, grundad på restar-betsförmågan. Delsammanlagda beloppet av livränta och sjukpenning bör dock inie få överstiga vadsom skulle ha utgått i sjukpenning enligl AFL vid en sjukpenninggrundandeinkomsl om sju och ett halvt basbelopp. Kommitténs förslag tillgodoser flera gångerframställda önskemål om en modernisering av lagstiftningen. Jag biträderförslagel, som har tillstyrkts vid remissbehandlingen. Ersättningar enligt militärersällningslagen ochliknande författningar beträffande civilförsvarstiänst, räddningstiänst ochanstallsvlstelse finansieras hell av statsmedel. Yrkesskadeförsäkringenfinansieras genom arbetsgivaravgifter som förs till en särskild fond. Statenstår dock självrisk belräffande sina arbetstagare. Förslaget beträffande statligt personskadeskydd ochersättning vid ideell skada medför koslnader för slalen på ca 2 milj. kr. Kosinaderna belastar nästan helt förslagsanslaget Vissa ersättningar underförsvarshu vud-tileln. Ett mindre belopp belastar förslagsanslaget Vissayrkesskadeersättningar under socialhuvudliieln. Uppräkningen av äldre livränlor kan beräknas totaltkosta ca 46 milj, kr. Av detta belopp faller ca 37 milj. kr. Av del resterande beloppet belastar ca 4 milj. kr.statsbudgetens inkomsttitel Pensionsmedel och ca 5 milj. kr. förslagsanslagetVissa ersättningar under försvarshuvudlileln. Elt mindre belopp belastar ävenhär förslagsanslaget Vissa yrkesskadeersättningar under socialhuvudtiteln. Sammanfattningsvismedför således förslagen ett medelsbehov över statsbudgeten /78om ca 11 milj, kr. varav ca 7 milj. kr. på förslagsanslaget Vissa ersättningarunder försvarshuvudlileln, ca 4 milj. kr. på inkomsttiteln och ca100 . på förslagsanslaget Vissa yrkesskadeersättningar undersocialhuvudliieln. Som kommittén har föreslagit bör lagförslagengenomföras den samtidigi som LAF Iräder i kraft. Dennya arbetsskadeförsäkringen kommer i enlighet med vad som beslutades när LAFantogs endasl all gälla skador som iniräffar efler lagens ikraftträdande. Vissagränsfall kan därvid uppkomma, t. ex. när skador som har inträffat dessförinnanskulle anses som arbetsskador enligl LAF men inle faller in under YFL:ssjukdomsbegrepp. Jag vill med anledning härav erinra 1962 bildadesärskilda yrkesskadefonden, vars avkastning för 1976/77:64 122 användasav regeringen för alt bevilja ersättning i vissa gränsfall när lagreglerna inlemedger ersättning. Enligt min mening bör med anledning av den nyalagstiftningen ersättning kunna utgå ur fonden i fall som framslår som ömmande. Vissa ytterligare ändringar utöver dem som jag nuhar behandlat bör i detla satnmanhang göras också i andra lagar. Jag återkommeri specialmotiveringen till skälen härför och utvecklar där närmare innebördenav mina förslag. I enlighet med vad jag nu har anfört har inomsocialdepartementet upprättats förslag till 1. lag om statligt personskadeskydd, 2. lag om statlig ersättning vid ideell skada, 3. lag om krigsskadeersättning till sjömän, 4. lag om uppräkning av yrkesskadelivräntor m. m., 5. lag om uppräkning av statliga yrkesskadelivränlorm. 6. lag om ändring i lagen (1976:380) om arbelsskadeförsäkring, 7. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmänförsäkring, 8. lag om ändring i lagen (1956:293) om ersättning åtsmittbärare, 9. lag om ändring i skadeståndslagen (1972:207), 10. lag om ändring i reglementet (1961:265) angåendeförvaltningen av fonder, 11. lag om upphävande av vissa författningar omhandläggning av ärenden angående yrkesskadeförsäkring, 12. lag om ändring i lagen (1937:249) om inskränkningari rätten atl utbekomma allmänna handlingar, 13. lag om ändring i luftfartslagen (1957:297), 14. lag om ändring i lagen (1960:331) om skyddsåtgärdervid olyckor i alomanläggningar m. m., 15. lag om ändring i brandlagen (1974:80), 16. lag om ändring i kommunalskatlelagen (1928:370), 17. lag om ändring i laxeringslagen (1956:623), 18. lag om ändring i uppbördslagen (1955:272), 19. lag om ändring i lagen (1965:269) med särskildabeslämmelser om kommuns och annan menighels utdebitering av skatt, 20. lag om ändring i lagen (1959:552) om uppbörd avvissa avgifter enligl lagen om allmän försäkring, m. m. 1976/77:64 123 Vidupprättande av lagförslagen har samråd skett medchefen för belräffande 1, 2, 9, 12 och 13 med chefen förförsvarsdepariemeniei belräffande 1, 2 och 5 med chefen förkommunikationsdepartementet beträffande 1-3 med chefen för budgetdepartementetbeträffande 2, 5 och 16-19 med chefen för industridepartementet belräffande I,2 och 14 med chefen för kommundepartementet beträffande 1, 2 och 15 7.1Förslaget till lag om statligt personskadeskydd I paragrafen anges den skyddade personkretsen.Första siyckei gäller obligatoriskt personskadeskydd vid tiänstepliktigverksamhet inom totalförsvaret, vid räddningstiänst och underfrihetsberövande. 1 andra siyckei får regeringen möjlighel all ge skydd ålfrivilliga inom totalförsvaret eller vid räddningsförelag. Lagen har utformatsför fredsförhållanden, men det har inte som i t. ex.mililärersätlningslagen(1950:26l)()gjortsundantagom är i krig. Delfår avgöras i annat sammanhang i vad mån lagen skall gälla under krig,krigsfara eller andra utomordentliga förhållanden. Del kan härvid erinras omatl ell i YFL inskrivet undanlag för skada som har orsakats av krigsåtgärd (6i; sista stycket) inte har förts över till LAF. Förstastycket 1 gälleri huvudsak personer som f. n. omfattas av ellerförordningen (1954:249) om ersättning i anledning av kroppsskada, ådragen undertiänslgöring i civilförsvaret (CEF). Värnpliktig, vapenfri tiänstepliktig, densom genomgår bistånds- och kalastrofulbildning och den som deltar i utbildningeller övning för tiänsl som kan åläggas viss medicinalpersonal har skydd enligtMEL, jfi SFS 1966:413,-1971:355 resp, 1953:688. gäller dessutomobligatoriskt vid ulbildning till regemenls- eller reservofficer och annanliknande utbildning som inte fullgörs enligt värnpliktslagen samt förhemvärnspersonal. Dessa grupper avses få skydd som frivilliga enliglparagrafens andra stycke. Liksom enligt CEF skall civilförsvarspliktiga haskydd vid tiänslgöring, utbildning och övning inom civilförsvaret. Reservofficerarevid försvarsmakten och befälsanslällda i civilförsvaret blir försäkrade enliglLAF som arbetstagare hos staten. Del kan i delta sammanhang påpekas atl ävenden som vid krigsfara ulför arbeie som har ålagts enligt allmännatiänstepliklslagen (1959:83) lorde jämställas med förvärvsarbetande. Personskadeskydd skall finnas också vidinskrivningsprövning. Härmed avses närmast inskrivningsförrältning enliglvärnpliktslagen eller civilförsvarslagen. Skyddsbestämmelserna har emellertidutformats så all de även Prop.1976/77:64 124 gällervid inställelse för förhör inför vapenfrinämnden och samlai med utredningsmansom har förordnals av nämnden (SFS 1966:414) samt vid urvalsprövning förbistånds-och kalastrofulbildning (SFS 1971:355). Antagningsprövning förregementsofficers- och reservofficersaspiranter, som f. n. omfattas av , kantäckas genom föreskrift som avses i andra stycket. Skyddet vidinskrivningsprövning gäller i praktiken främsl för fardolycksfall Gfr 4 s). Första stycket 2 gäller räddningstiänst vid bl. a.brand, olycka i aloman-läggning eller flygolycka och innebär i sig ingenmateriell ändring I nuvarande ordning (SFS 1974:80 och 411 samt 1961:457 och564). Det är här i princip fråga om tiänstepliktig verksamhet. Försia stycket 3 avser dem som har berövatsfriheten genom domstols eller myndighets beslut. Häktade liksom intagna ikriminalvårdsanstalter och allmänna eller slalsunderslödda enskildavårdanstalter för alkoholmissbrukare har f n. under vistelsen i häktet elleranstalten rätt till ersättning enligl förordningen (1954:250) om ersättning ianledning av kroppsskada, ådragen under vistelse å anstalt m. (AEF),(enlighet med vad som haranförtsiden allmänna motiveringen har den nya lagenfåll omfatta också elever vid ungdomsvårdsskolor saml anhållna och andra sommera kortvarigt hålls i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest.Beslämmelser om frihetsberövanden finns i exempelvis 23 och 24 kap.rättegångsbalken, 26 och 28-30 kap. , utlänningslagen (1954:193),barnavårdslagen (1960:97), lagen (1954:579) om nykierhetsvård, lagen (1966:293)om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall, lagen (1973:558) omlillfölligt omhändertagande och lagen (1976:511) om omhändertagande av berusadepersoner m. m.; jfr även lagen (1976:371) om behandlingen av häktade ochanhållna m, fl. samt anslutande förordning (1976:376). AEF ger skydd även vidvistelse i arbetsanslalt enligt lagen (1964:450) om ålgärder vid samhäUsfarligasocialilet. Detta skydd har förts över lill den nya lagen, 1 AEF omnämndvislelse på arbetshem enligl lagen (1956:2) om socialhjälp ellerbarnavårdslagen kan däremot inte längre förekomma. Det bör slutligen anmärkasatt ny social-lagsliftning med anledning av socialutredningens kommandeslutbetänkande kan föra med sig ändringar i här akluella bestämmelser. Paragrafensandra stycke ger regeringen möjlighel att sträcka ut personskadeskyddet tillfrivilliga inom totalförsvaret och vid räddningsföretag. Enligt de särskildaföreskrifler av regeringen som f. n. gäller omfattar även krigsfrivilliga,medlemmar i sjövärnskåren och de frivilliga försvarsorganisationerna,praktikanter vid försvarsmakten och värnpliktiga hemvärnsmän (SFS 1950:334),Dessa avses liksom lidigare nämnda frivilliga få fortsall skydd genom särskildförordning. Även andra frivilliga inom totalförsvaret skall kunna tas med. 1detla sammanhang kan påpekas atl del i 1 ij 3 mom. finns en bestämmelse allersättning kan ulgå i huvudsaklig överensslämmelse med grunderna i eflersärskill beslut av regeringen. 1976/77:64 125 Beslämmelsentorde aldrig ha tillämpats och har inle fått någon motsvarighet i den nyalagen. Regeringen skall som har nämnis även kunna ge personskadeskydd åtden som frivilligt deltar i verksamhel för atl avvärja eller begränsa skada påmänniskor eller egendom eller i miljön (jfr I S brandlagen). Avsikien ärattdetta skall ske genom beslul i det enskilda fallet. Del kan t. ex, gällafjällräddning eller sjöräddning eller andra behjärtansvärda insatser för atträdda människor, kanske med fara för eget liv, Med hänsyn lill lagens vida tillämpningsområde kanförekommande skador vara täckta även av LAF, En värnpliktig kan t. ex. skadasvid förvärvsarbete under övningsuppehåll. Del har härvid ansetts vara en rikligprincip all låta arbetsskadeförsäkringen gälla i försia hand. CEF och AEFgäller aldrig vid skador som täcks av obligatorisk yrkesskadeförsäkring.Eftersom personskadeskyddet i vissa situationer är någol förmånligare änarbetsskadeförsäkringen och ersättningen inte bör bli lägre bara därför altskadan också kan anses som arbetsskada, har emellertid LSP gjorts tillämplig iden mån den ger högre ersättning än LAF. får betydelse för den somomfattas av garanlireglerna i 12 ij eller har rätt till särskild sjukpenningenligl 13 §. 1 den mån LSP därvid är förmånligare än LAF, skallarbetsskadeersäll-ningen förslärkas med ett tillägg från personskadeskyddet. Om t. ex. en värnpliktig insjuknar underförvärvsarbete, men sjukdomen på grund av LAF:s skadebegrepp och bevisreglerinle anses som arbetsskada, kan sjukdomen givelvis ändå berättiga lillersättning från personskadeskyddet. gäller även om skadan visar sigförst efter skyddstiden (jfr 8 ij). Som har anförts under I ij skall däremolden som i egenskap av förvärvsarbetande deltar i verksamhet inom totalförsvareteller i räddningsarbete inte omfattas av LSP. I denna paragraf anges den tid under vilkenpersonskadeskyddet vanligtvis gäller i del enskilda fallet. Bestämmelseninnebären väsentlig förbättring för dem som omfattas av skyddet och harbehandlats utförligt i den allmänna motiveringen. I syfle alt förenklaulformningen av lagen har här och i andra paragrafer använis begreppen"skyddslid" och "verksamhet" resp. "intagning".Med verksamhel skall förslås i I § angiven tiänslgöring, ulbildning,inskrivningsprövning, räddningstiänst, övning, skyddsarbete och vissamolsvarande frivilliga insaiser. Förden värnpliktige innebär beslämmelsen atlpersonskadeskydd iniräder när färd för inryckning till vissvärnpliklstiänstgöring påbörjas och gäller lill dess färd för utryckning fråntiänslgöringen avslutas. Han är således skyddad Prop.1976/77:64 126 underhela utbildningstiden, såväl under själva utbildningen som underövningsuppehåll och annan frilid. För hemvärnsmannen som dellar ihemvärnsövningar under ell par dagar i tagel betyder regeln alt han har skyddunder och vid resor lill och från övningarna Ofr kommentaren till I§ andra stycket). Beträffande räddningstiänst o. d. kommer skyddelnormall all gälla endasl under själva arbetet och vid färd dit och därifrån. Vid anslaltsvislelse skall skyddet inträda när färdför intagning i anstalten, ungdomsvårdsskolan, häktet eller polisarreslenpåbörjas och gälla lill dess hemfärd från intagningen efler frigivning ellerutskrivning avslutas. Här får alltså särskilda regler om när intagningen skallanses upphöra viss betydelse. Skydd kommer i princip all finnas även underpermission och vid vård ulom anstalt eller skola. 1 dessa fall gäller dockenligt 5 § vissa begränsningar i skyddel. Del bör vidare erinras om atl den somär villkoriigl frigiven enligt 26 kap. 6 § inle är atl anse sominlagen i anstalt. För anhållna och andra som mera kortvarigt har berövatsfriheten kommer personskadeskydd i prakiiken all finnas endasl under vistelseni arresl e. d. och vid färd dit och därifrån. Det vidsträckla personskadeskydd som harföreslagils i föregående paragraf har ansetts kräva vissa begränsningar, Iprincip borde elt skydd som också innefattar fritid vara inskränkt lill altgälla i , Över de nordiska riksgränserna pågår emellertid en omfatlandetrafik. Många har släktingar i våra grannländer. Andra konlaklorsaker ärgränshandel, förvärvsarbele, nöjesliv och religionsutövning. För dem som ärbosalla eller förlagda vid gränserna ingår därför ofla vislelse i grannlandetsom ell naturligt inslag i fritiden. Del skulle i dessa fall varaotillfredsställande atl låla skyddel upphöra vid gränsen. I huvudsakligöverensstämmelse med kommitténs förslag föreslås därför personskadeskyddet fågälla också när någon vistas i någol av våra närmaste nordiska grannländer.Försvarsmakten anordnar ibland resor ulom för värnpliktiga. Del ärnaluriigl alt låla skyddel gälla även under sådana resor. Likaså börvärnpliktiga som är bosatta utom ha samma skydd under vislelse ihemlandet som i om slaten har bekostat hemresan. Liknande synpunklerkan anföras i andra sammanhang. Somhar anförts i den allmänna motiveringen bör anstallsintagna i princip hapersonskadeskydd även vid vård utom anstalt. I vissa fall kan emellertid dennadel av vårdtiden bli myckel lång, t. ex. vid försökspermission inomnykterhetsvården. Den som sköter sig under permissionen brukar dock kunna bliutskriven i förlid efler sex månaders vård. För elev vid ungdomsvårdsskola kanockså liden för vård ulom anstalt i vissa fall bli tämligen lång. Prop.1976/77:64 127 Dethar ansetts rimligl all begränsa skyddstiden i dessa fall. Enligt kommitténsförslag har därför en bestämmelse härom tagils in i paragrafens andra stycke.Regeln skall lillämpas särskill för varje permission e, d. Om en permissionförlängs, bör endasl en permission anses föreligga. Paragrafen innehåller den cenlrala beslämmelsen atlvarje skada kan berättiga till ersättning. Lagen gälleralltså för såväl olycksfallsskador som sjukdomar, däribland arbetssjukdomarenligl LAF. är i princip ingen nyhet för dem som omfattas av (1ij 1 mom.), men innebär som har berörts i den allmänna motiveringen enutvidgning för övriga grupper. Dessa har nämligen f n. skydd endasl förolycksfall och YFL:s yrkessjukdomar. När del gäller kortvarig verksamhel harutvidgningen dock bara marginell betydelse, särskill mol bakgrund avbevisreglerna i 8 S. Här återfinns lagens bevisregel belräffande sambandmellan skada och olycksfall . Regeln stämmer i sak överens medmolsvarande beslämmelser i 3 tj 1 mom. och 2 kap. 2 ij LAF, Paragrafen innehåller bevisregler beträffandeskador som har orsakats av annat än olycksfall, dvs, för såväl arbetssjukdomarenligl LAF som andra sjukdomar utan samband med olycksfall. Bestämmelsernamoisvarar i sak 3 S 2 mom. . Vid tillämpning av dessa regler behöver maninle som enligt LAF först konstalera om s. k. skadlig inverkan har förekommit itiänslgöringen. Skadebegreppet anknyter i stället lill skadans förhållande lillskyddstiden i dess helhel. Har skadan visal sig , är den iallmänhet också ersättningsgill. Det föreligger nämligen presumtion förorsakssamband med verksamhelen i fråga. Om en sjukdom visar sig efterskyddstidens slut, är presumtionen omvänd. Enligl 2 kap. 3 § LAF skall med skada avsespersonskada och skada på protes eller annan liknande anordning som användes försitl ändamål när skadan iniräffade. Vidare skall enligl 2 kap, 4 tj skada somhar orsakals av annat än olycksfall anses ha inträffat den dag då skadan visadesig. Dessa bestämmelser, som har förebilder bl. a. i (I ij 1 mom. och 3 § 3mom. ), har getts molsvarande lillämpning inom personskadeskyddei. Prop.1976/77:64 128 Förmånerna vid skada skall enligl denna paragraf iprincip vara lika med de arbetsskadeförmåner som kan utgå efter den90-dagarsperiod under vilken LAF är samordnad med den allmännasjukförsäkringen. Förmånerna utgörs av ersättning för sjukvårdskostnader,sjukpenning, livränta och begravningshjälp. En av nyheterna i förhållande lillnuvarande ordning är all även konvalescenlvård blir ersältningsberätligande. Genom hänvisningen till LAF kommerinvaliditetsbedömningen i den nya lagen att anknyta till de principer somgäller inom den allmänna försäkringen. Del blir därigenom den faktiskanedsättningen i den skadades förmåga all skaffa sig inkomsl genom arbete sombesiämmer livräntans storiek.