prop · G003123 · 1976-12-31 00:00:00 — Vid delbelalningsköp lorde enväsentlig synpunkt för konsumenten vara hur stort belopp han skall betala varjemånad, så alt han kan ställa delta i relation lill sina inkomsler och till sinaövriga utgifter. Vid kontokort lorde däremot ofta vara viktigast, vilkamöjligheter köparen har alt hell undgå räntor och vilka maximala kreditbeloppoch kredittider han kan erhålla med utnyttjande av kortet. Kraven påinformation vid konlokrediter synes därför enligt köplagsutredningens meninginle i så hög grad som enligt förslaget böra koncentreras till den effektivaräntan, har inget all invända mol den föreslagnaupplysningsplikten i 3 och 9 88. Bolaget uppger alt det i sin marknadsföringoch i de kon-tobeslämmelser som ingår i avtalet med varje kund under en längretid har angivit en effektiv ränta i intervall (t, ex. 14-17 96). En dylikuppgift torde enligt bolaget vara i överensstämmelse med kommitténs uppfattningom schablon för ränleangivelsen och bolaget förutsätter all ev, erforderiigakompletteringar kan utarbetas i samråd med tillsynsmyndigheten. Några remissinstanser berör särskilt begreppeteffektiv ränta och därmed sammanhängande frågor, Daiainspekiionen framhålleratl begreppet effektiv ränta synes bygga på fiktionen atl krediikostnadenenbart är en funktion av kredittiden, Enligl datainspektionen är dettaemellertid inte fallet. Vid all kredilgivning lill konsumenl uppkommer dels enfast kostnad, beslående av kostnad för inhämtande av kreditupplysning ochkostnad förarbete med uppläggning av krediten, dels en rörlig kostnad, nämligenräntan på del belopp som omfattas av krediten. Såväl jämförelser mellan olikakredilal-lernaliv som avräkning vid förlida belalning och vid återtagningskulle enligt datainspektionen underiättas om en sådan uppdelning görsdefinitionsmäs-sigt. Inspektionen påpekar att motsvarande uppdelning avkostnader och löpande ränta är föreskriven i 5 8 inkassolagen. Datainspektionenanser atl räntan bör anges på enhetligt sätt för alla former avkonsumentkredil, förslagsvis som åriig ränta på skuldbeloppet. kommun(kommunstyrelsens majoritet) ställer sig skeptisk lill all begreppet effektivränta skall användas som jämförelsenorm i konsumentupplysningen. Enligtkommunen känner de flesta inte lill begreppets innebörd och det används iskiftande betydelser, Enligl kommunens mening bör krediikostnaden allliduttryckas i kronor. samt professorn ,vars yttrande åberopas av , anser begreppeteffektiv ränta konstlat och stridande mot vanligt språkbruk. Advokatsamfundetoch Vahlén framhåller atl räntor i sedvanlig mening endast aren del avkrediikostnaden, medan enligt förslaget krediikostnaden fiktivt skall anges somen åriig ränta för att möjliggöra en avskräckande jämförelse med egentligalåneräntor. Ränta på skuld är avdragsgill vid beskattning men "effektivränta" är inte avdragsgill i sin helhet. Härtill kommer alt den verkligaränlan är avdragsgill endast i den utsträckning och den faktiskteriäggs. och Vahlén anser alt förslaget i denna del kommeratt skapa förvirring. understryker betydelsen av att de föreskrifter om 1976/77:123 254 redovisningav den effektiva ränlan som avses gälla bankkrediter grundas på en formel somger en rättvisande bild av den verkliga krediikostnaden för bankkrediter vid enjämförelse med andra kredilformer. påpekar atl del härvidlag ärav slor betydelse all den formel som läggs till gmnd beaktaramorteringsintervallels inverkan på den effektiva ränlan. framhåller all den av kommittén anvisade formeln förberäkning av effektiv ränta vid månadsamorleringar inte kan användas i de falldå amorteringsperioderna är kvartal eller halvår. Avvikelser på fleraprocentenheter kan förekomma. Enligt sparbanksföreningen bör tillsynsmyndighetenuppmärksammas på förhållandel. påpekar vidare attkonsumenien, som är van att bedöma kostnad i kronor och ören, lorde behövasärskild informalion även om amorteringslaklens och amorteringstidens inverkanpå kreditkostnaden, () har iprincip ingenting emol alt krediikostnaden blir föremål för klargörandeinformation lill konsumenlerna, men ifrågasätter om användandet av begreppeteffektiv ränta kan tjäna avsett syfte. Enligt DF kan begreppet inte anses varavedertaget och entydigt. DF framhåller atl frågan om användandet av begreppeteffektiv ränta dock inte enbart är en semantisk fråga. Enligt DF:s mening harbegreppet sådana uppenbara begränsningar atl det inte kan tjäna som"jämförpris" för olika kreditkostnader, ulan tvärtom kan blivilseledande för konsumenten vid val mellan olika köpalternativ. DF åberopar idetta sammanhang en till föreningens yttrande fogad utredning av ekonomielicentiaten , Siockholm, vilken enligt DF:s mening visar atleffekliva ränlan inte är ett så entydigt mått på krediikostnaden atl den kanbli ett begripligt inslag i konsumentupplysningen. anser alt även t. ex, kontantinsatsensstorlek och kredittidens längd bör anges för alt uppgift om den effektivaräntan vid marknadsföring skall utgöra en för konsumenten meningsfullinformation. Enligt bolaget kan det antas atl en komplett sammanställning överrelevanta beräkningsgmnder blir så omfattande, all dess återgivande vid varjeform av marknadsföring blir opraktiskt eller ohanterligt. Föratt täcka allalänkbara räntevariabler inom etl hell produktsortiment skulle en så slor mängduppgifter behöva anges alt konsumenten oavsiktligt kan bli vilseledd. Bolagetifrågasätter också om innebörden i begreppet effektiv ränta över huvud tagelkan göras förståeligt för den köpande allmänheten. I fråga om kravel på alt kreditgivaren i vissa fallenligt 3 och 9 88 i förslaget lill konsumentkreditlag även skall ange varanskonlanlpris framhåller datainspektionen att kontanlpriset enligt förslaget inteskall vara lika med "prislappsprisel", eftersom eventuelltförekommande kontantrabatter bör dras av från detta pris. innebär bl, a.svårigheter för säljaren och tillsynsmyndigheten alt fastställa korrektkontantpris. På sikl kan effekten bli att kontantrabatter helt försvinner,vilket knappast gagnar konsumenl-kolleklivet som helhet. Även NO anser allkravet på uppgift om "nel-lokoniantpris" kan tänkas leda lill enminskad rabattgivning, NO menar att delta i så fall bör leda till enmotsvarande sänkning av konlanlprisnivån för all konsumenterna skall hållasskadelösa. och pris-övervakande myndighet får enligl NO antaskunna beakta effekler även av delta slag, SPK säger sig inte gå in på närmare bedömningav för- och nackdelar med på marknaden förekommande pris- ochrabatldifferenliering. 1976/77:123 255 SPKframhåller dock att de genomsnittligt uttagna priser för varor och tjänster,som presenteras i SPK:s utredningar - vilka kommillén anser kan ligga till gmndför normbildningen när del gäller kontanlpriset - i samtliga fall avserförhållanden under tidigare perioder. För vissa varor genomför SPK fortlöpandeundersökningar, medan belräffande andra varor ulredningama genomförs medlängre lids mellanmm. Den ambitionsnivå som kommittén förutsätter hostillsynsmyndigheten när det gäller bestämning av kontanlpriset skulle enliglSPK kräva att etl omfattande statistiskt material inhämtas fortlöpande för samtligaberörda varor. SPK framhåller vidare alt resultaten av SPK:srabatlundersökningar avser de genomsnittliga rabatterna för grupper av företag,hela branscher etc. Om uppgifter om konlantpriser skall kunna ha elt reelltinformationsvärde bör enligl SPK:s mening förefintlig spridning irabatigivningen redovisas, vilket kräver omfattande statistiskaundersökningar. RSV lar upp vissa skaiieräiisliga synpunkter på denföreslagna informationsplikten för kreditgivare. RSV framhåller all del iförslaget förutsätts att den informalion konsumenten skall få i samband medköpel inte skall omfatta ett uttryckligt angivande av den i beloppet"kreditkostnad" ingående delposten "alla räntor". Frånskatterättslig synpunkt anser RSV alt en obligatorisk upplysningsplikt även idella avseende bör las in i lagtexten. Såsom motivering härför anför RSVföljande. Enligt 39 8 1 mom, kommunalskattelagen är ränta påskuld, som inle skall dras av i annan förvärvskälla, avdragsgill under inkomstav kapital. Även om räntan hänför sig lill en i princip inle avdragsgilllevnadskostnad är den alliså avdragsgill. Regeringsrätten har i ellpleniavgörande (RÅ 1970 ref 9) prövat frågan om avdrag vid köparensinkomsttaxering för ränta, avbelalningslillägg och expeditionskostnader vid köppå avbetalning av personbil, avsedd all användas uteslutande för privat bmk.Regeringsrättens majoritet fann därvid bl. a. atl, om vid avbetalningsköp avtalträffades mellan parterna om att ränta skulle erläggas på ogulden del avköpeskillingen, ränlan var avdragsgill vid inkomsttaxeringen även om den ingicki avbetalningspriset. Av utgången i målet framgår vidare attavbelalningslillägg och expeditionskostnader vid köpel inle ansågsavdragsgilla. Regeringsrättens utslag har diskuterats av ,Plenimål om avbelalningsränta. Skattenytt, 1970, s. 157, jfr också UlfMalmgård, Om avdrag för räntekostnad. Skattenytt, 1974, s, 196, Av Malmgårdsartikel, s, 198, framgår atl för rättsärenden i elt ärende omförhandsbesked i taxeringsfråga funnit all avgift för checkräkningskredil varall jämställa med gäldränta vid beräkning av inkomst av kapital. Talan fördesinte mot detta förhandsbesked, varför ärendet inte kom under regeringsrättensprövning. Det har inle närmare klarlagts hur förhandsbeskedet skall ses iförhållande lill regeringsrättens utslag om behandlingen i avdragshänseende avolika posler i ett avbeialningspris. föreligger etl avKöpekonirakisgruppen efter överiäggningar med konsumentombudsmannen utarbetatstandardformulär för avbeialningskonlraki, vari den i princip avdragsgillaränteposten skall specificeras och vissa upplysningar om avdragsrätten lämnas.Likväl förekommer det atl skattskyldiga i sina deklarationeryrkar avdrag för gäldränta trots att fråga är om en helt eller delvis inteavdragsgill kostnad som rör avbelalningsköp. Om taxeringsmyndigheternasutredning visar atl den skattskyldige gjort sådant yrkande, vägras avdragantingen för hela det yrkade beloppet eller också för den del av avbelalningslillägget 1976/77:123 256 sominle efter en skälighetsuppskattning kan hänföras lill avdragsgill ränta. Ansesden skattskyldige ha lämnat oriklig uppgift i sin deklaration rörande detyrkade avdraget påförs också skattetillägg enligl 116 a 8 taxeringslagen.Enligt RSV:s mening synes de skattskyldiga med visst fog kunna hävda, alt endel av "krediikostnaden" är ränta och såsom sådan en avdragsgillkostnad. Om räntan därvid inte specificerats särskilt, återstår endast att göraen skönsmässig bedömning. Både för de skattskyldiga och taxeringsmyndigheternaär elt sådant förfarande otillfredsställande eftersom del i och för sig måslefinnas faktiska möjligheter att räkna fram det exakta räntebeloppet. Av del anfördaframgår alt posten "effektiv ränta" från laxe-ringssynpunki är ulanintresse och - särskill om den är den enda ränteposten som presenteras avsäljaren - kan vara direkt vilseledande för köparen. Posten "effektivränta" omfattar ju även kostnader som inte är avdragsgilla vid taxering.Då det är delposten "alla räntor" i krediikostnaden som är den vidtaxering i princip avdragsgilla kostnaden, bör den poslen specificeras särskilli samband med att säljaren informerar köparen inför köpet. Även om kreditköpetsträcker sig över flera kalenderår och ränlan alliså inte får dras av under ettutan under flera beskattningsår är en sådan speciflkalion av stort värde förden skattskyldige och för myndigheternas laxeringskontroll. Härtill kommer alten sådan specifikation även tillgodoser etl viktigt konsumentinlresse. En öppenredovisning av denna räntepost ger konsumenten en förbättrad möjlighet allgöra jämförelser med andra finansieringsal ternali v. Vid sådana val harbeskaltningseffeklerna normall intresse även för den vanlige konsumenten. RSV framhåller vidare all det i andra stycket avanvisningarna till 14 8 lagenom mervärdeskatt stadgas bl, a. allavbelalningslillägg, finansieringslill-lägg, ränta och annat pristillägg somskall eriäggas av köparen enligt avtalet skall inräknas i vedertaget. Dettavederlag läggs sedan till grund för bestämmande av del beskattningsvärde påvilket skatten beräknas. Gällande reglerom mervärdeskatt motiverar alltså inle,såsom principerna för inkomstbeskattningen, någon specifikation i fakturaeller motsvarande handling av delposten räntekostnad, utan alla kreditkostnaderinräknas i vederiaget. Enligt RSV är det emellertid inte säkert attbeslämmelserna fortsättningsvis kommer all ha denna innebörd. 1 en skrivelsetill lade RSV fram vissa ändringsförslag påmervärdeskatleområdet, RSV anförde därvid bl. a., all ränta på reversfordranoch andra skuldebrev inte borde räknas in i beskattningsvärdet och atl sammaprincip borde gälla även i avbelalningskontrakt angiven ränta. delbetänkande "Översyn av mervärdeskatlen,delI, Materiella regler" (Ds Fi I973:3)anfördes(s, 82),att ulredningen avsågalt i sill slutbetänkande särskilt behandla räniefrågan. Slutbetänkandet harännu inle avlämnats men kan snart förväntas. För det fall reglerna om ränta påmervärdeskatleområdet kommer atl ändras blir del, framhål-ler RSV, sålunda ävenur mervärdeskatlesynpunkt angelägel alt delposten"allaräntor"specificerassärskili i köpehandlingarnaisamband medkreditköp. Frågorna i vad mån upplysningsplikten vidmarknadsföring bör gälla även för krediter och andra fortlöpande krediler ibank samt i vad mån kreditgivaren bör vara skyldig atl lämna uppgifter omkreditkostnad m. m. vid avtal om lån utan samband med kreditköp berörs av etlstort antal remissinslanser. KO tillstyrker kommiiténs förslag i dessa delar ochframhåller det angelägna i alt också kreditgivare som erbjuder från vissl köpfristående lån 1976/77:123 257 blirskyldiga att lämna uppgift om effektiv ränta. Även på delta område finns enliglKO behov av upplysning. Inte sällan beskrivs olika låneformer imarknadsföringen på ett sådant sätt att en presumtiv låntagare måste ha storasvårigheter att bedöma om lånet är förmånligt med hänsyn till bl. a, räntanssloriek och amorteringstidens längd. När del gäller lillämpningen av 24 8 iförslagei till konsumentkreditlag framhåller KO atl del lorde kunna uppståtveksamhet om ett lån i elt visst fall lämnas till en person i egenskap avkonsumenleller rörelseidkare. KO förulsälteralt regeln får enexlensiv lillämpningoch att upplysningar alltid lämnas om del inte är osannolikt att lånet eller endel av det kommer alt användas för privat konsumtion. För vissa låneformer,såsom bosätiningslån och s, k. spariån, vilka är direkt avsedda för konsumenter,bör enligt KO tillsynsmyndigheten föreskriva generell uppgiflsskyldighet,Enligl KO:s mening bör vidare uppgift enligl 24 8 lämnas inle bara till denperson som upptar lånet utan också till annan som i egenskap av t. ex, borgensmaneller växelgäldenär iklädersig ell betalningsansvar gentemot kredilgivaren. Åtskilliga remissinslanser ansluter sig i dessafrågor till experten särskilda yttrande- till vilket kommiitéledamotenBjöriing i sin reservation i huvudsak anslutit sig - nämligenkronofogdemyndigheten i distrikt, och Södermanlandshandelskammare, handelskamrarna i Göie-borgoch , handelskammaren iÖrebro och , en ledamot av hemförsäljningskommittén (direktörenPer Schierbeck), , grossist förbund, , , ,, . , konioAB, Elinderska Conto Förelagen,föret ägares riksförbund. Även handelskammare och Gotlandshandelskammare anför synpunkter som väsentligen molsvarar dem som återfinns iCasons särskilda yttrande, Lfl>75s(v/e/5e«/Gö/e6orgOf/?So/;ws/änanslulersiglill Casons mening atl upplysningsplikten enligt 24 8 förslaget tillkonsumentkreditlag belräffande lån som är fristående från krediiköp bör görasberoende av konsumentens begäran därom saml alt s. k, notariatlån helt börundanlas från den föreslagna upplysningsplikten.5've//ge5/o/e«(>;gsöanA:e«/o/-ti/«rf anser att upplysningsplikten inle böromfatta bankerna. Bankinspektionen framhåller beträffande 3 8förslaget till konsumentkreditlag atl bestämmelsen när del gäller bankernaskredilgivning främst lorde la sikte på bankernas direkta medverkan ikredilköpssammanhang. När bank marknadsför sin rörelse, innefattande bl. a.kredilgivning i hittillsvarande former till privatpersoner,lordeell uppfyllandeav bestämmelsen mera sällan vara möjligt eller meningsfullt, eftersomkreditvillkoren dels är avhängiga av diskontot, dels skiftat med hänsyn till omsäkerhet ställs eller ej och lill säkerhetens beskaffenhet i förekommandefall. Enligt bankinspektionen hindrar detta dock inte all upplysning lämnas omeffekliva ränlan -vid oförändrat diskonto-i fråga om standardiseradepersonkredilformer såsom spariån o, d. Bankinspektionen framhåller vidare allför checkräkningskredil (med eller ulan ställd säker-hetjden effekliva räntaninte kan bestämmas på förhand,eftersom själva krediten ulgör ell rambelopp ochsammanlagda beloppet av kreditavgifi och ränta beror av i vilken utsträckningkontot disponeras. Dessa omständigheter bör beaktas vid meddelande avföreskrifter angående paragrafens tillämpning för banker. För att så skallkunna ske i erforderiig mån och uppgiflsskyldigheien inte kräva störrearbeisinsaiseroch kostnader än som är skäligt bör enligl bank- 17 1976/77. 1976/77:123 258 Enligt bank inspektionen har liknande synpunklergiltighetbeträffande tillämpningen av 24 8 förslaget till konsumentkredillag såvittangår effektiv ränta och kredilkoslnader. Exempelvis synes det intemeningsfullt eller möjligt att lämna uppgift om "krediikostnaden angivensåsom en årlig ränta beräknad på kreditbeloppel, i förekommande fall underhänsynslagande lill all delbetalningar skall göras " (definitionen av effektiv ränta), när fråga är omamorteringslån med lång löptid. Angivande av räntesats som - om lånet inte ärräntebundet - relateras till gällande diskonto bör enligt bankinspektionensmening vara tillfyllest, I nu nämnt avseende kan emellertid även behöva beaktasalt del är svårt för bankerna all beträffande kredit, som reellt fömtsätts löpaunder så atl bankens koslnader inle kan fömlses redan vidkreditavlalets ingående, för hela löptiden binda sig vid en striktdiskontorelalerad räntesats eller kreditavgifter som gäller vid kreditens lämnande.Bankinspektionen anser därför atl också innehållet i 24 8 jämkas.Bankinspektionen framhåller i sammanhanget att det bör kunna förutsättas allförändringar av kreditvillkoren lill kundens nackdel inle skall ske om de inleär nödvändigt betingade av omständigheterna. Förändringarna bör inle vara avannal slag än vad kreditlagaren enligt bankens informalion vid kreditens lämnandehar haft anledning all räkna med. Naturiigivis kan situationer uppstå då enavvägning mellan krediliagarens och bankens intressen är komplicerad.Tillsynsmyndigheten fyller här enligt bankinspektionens erfarenhet en viktigfunktion såsom en instans för prövning av klagomål från allmänheten. - som i fråga om checkräknings- och konlokrediteransluter sig lill experten särskilda yttrande - påpekar de praktiskasvårigheter för bankernas del atl uppfylla upplysningsplikten som vid lån medlängre löptid följer av diskontoändringar. Enligt sparbanksföreningens meningmåsle bankerna an-lingen medges rätt att i avtal införa beslämmelser omförändring av kreditkoslnad vid diskontoändringar, eller också måste avtalensägas upp och skrivas om vid varje ränteändring. Det förra alternativet talarenligt sparbanksföreningen föratt bankerna bör befrias från upplysningspliktvad gäller krediler med längre löplid, då konsumenten inte med ledning av informationenkan göra de överväganden utredningen avser. Det senare alternativet motverkarde ralionaliseringsåtgärder, som vidtagits inom lånehanteringen ochförutsätter återgång till ökad behandling. Sparbanksföreningenframhåller att en sådan åtgärd skulle kraftigt fördyra admini-slralionen ochverka starkt prishöjande, vilket knappast kan anses gagna konsumenternasintressen. NO framhåller att upplysningsplikten i fråga om 1. ex. effektivränta på sådana krediler som inte är knutna till visst köp inle får drivas sålångl alt kostnaderna för dessa jämförelsevis fördelaktiga kreditformer höjs.Såvitt gäller förslaget alt vid checkräkningskrediler och andra fortlöpandekrediler den effektiva räntan skall anges för olika länkbara utnyltjanden förenligl NO:s mening förutsättas alt man kan fö ange ett begränsat antalrealistiska alternativ. Även /SR framhåller att man i fråga om fortlöpandekrediler måsle beakta svårigheten atl ge upplysningar som täcker varje slagsanvändning av kreditutrymmet. anser att de svårigheter atl ange deexakta kreditkostnaderna som kommer att föreligga vid vissa kredilformer inlelorde vara större än alt de kan lösas i samråd med tillsynsmyndigheten. Prop.1976/77:123 259 Kommitténs förslag rörande maximering avkreditbeloppel (krav på konlanlinsals) och kredittiden vid kreditköp har,såsom antyds av de i avsnitt l.l redovisade uttalandena, föll ett blandatmottagande. 1.5.1Maximering av kreditbeloppel (krav på kontantinsats) Kommitténs förslag på denna punkt stöds ellerlämnas ulan erinran av RA, Götahovrätt, RSV. kronofogdemyndigheterna I , , ochVästerås distrikt, statens induslriverk, i och , hemförsäljningskommiiién (majoriteten), leasingutredningen, , TCO, M ochKAK. anser dock att kommittén inle i tillräckligomfattning utrett lagstiftningens inverkan på vamefterfrågan och därmed inteheller produktions- och sysselsättningseffekterna i de branscher varsförsäljning till stor del sker genom krediiköp. Det förefaller enliglindustriverkets mening sannolikt att efterfrågan på vissa varor kan komma allomfördelas produkt- och tidsmässigt. Negativa effekler kan uppslå på kort sikt,i synnerhet om lagförslaget skulle införas under en lågkonjunktur med sviktandeorderingång. Även om man på kort sikt kan se vissa negativa effekter bedömerindustriverket det emellertid som mindre sannolikt alt produktionen ochsysselsättningen inom industrin kan komma all påverkas i nämnvärd omfallning.Hemförsäljningskommittén (majoriteten) uppehåller sig vid kreditköpkommitténsuttalanden i betänkandet, att förslagen i denna del innebär en uppstramning avnuvarande förhållanden särskill för förelag som bedriver hemförsäljning avhushållsmaskiner på kredil, atl den föreslagna kontantinsatsen kan förmodasleda till en minskning av hemförsäljningen, atl del ur samhällsekonomisksynvinkel inte torde vara något all invända mot atl denna jämförelseviskostsamma och ibland påträngande försäljningsform får träda tillbaka saml attdet - med hänsyn till de effekter på exempelvis sysselsättningen som delta kanmedföra - dock kan finnas skäl all med tillämpning av den föreslagnadispensregeln i 8 8 konsumentkreditlagen under en övergångslid ge företagentillfälle lill en omläggning av sina försäljningsmetoder.Hemförsäljningskommittén anslutersig till dessa bedömningar. För den händelseförslagen om kreditbelopp och kredittid inte skulle befinnas lämpliga attgenomföra på hela marknaden framhåller hemförsäljningskommittén atthemförsäljningsområdet torde vara den del av marknaden där det är mest befogalalt genomföra en sådan reglering. menaratt som enföljd av förslagets laglekniska konstruktion - alt konlanlinsalsen skalleriäggas när kredilen tas i anspråk, dvs. senast när konsumenten får den köptavaran i sin besittning - kommer konsumenien i de fall när hemförsäljarenlevererar varan redan vid avialstilirällel (sammanträffandet) atl tvingasöverväga sill köp noggrannare än f n. enbart på grund av kravel påkontantinsats. Atl konsumenten på detta sätt erhåller en extra"hjälp" att noggrant överväga och kanske motstå en hemförsäljaresaktiva säljargumentering finner hemförsäljningskommittén tillfredsställandemol bakgrund av dess kännedom om hemförsäljningsmarknaden. Visseriigen harkonsumenten sin ångerräll att falla tillbaka på, men den informalion somhemförsäljningskommittén har tillgång till ger en antydan om atl det finns enpsykologiskt betingad tröghet eller rentav motvilja hos konsumenterna attutnyttja ångerrätten även när det vore 1976/77:123 260