prop · G00376 · 1976-12-31 00:00:00 — De studerande som vidutbildningens början inte har sådan erfarenhet kommer att få det under denförsta terminen. har föreslagitatt förskollärar- och fritidspedagogutbildningarna organiseras som en gemensamsammanhållen högskoleutbildning med en specialisering i utbildningens andraoch tredje termin. Förslaget har mötts av en positiv remissopinion. SÖ och TCOanser dock att sista terminen bör reserveras för yrkesspecifika frågor. Även jag anser det angeläget attdessa två utbildningar nära samordnas med varandra. SÖ,lärarutbildningsutredningen, TCO och fack-lärarförbundet anser att det också ärviktigt att förskoUärar-, fritidspe- Prop.1976/77: 76 84 dagog-och klasslärarutbildningarna närmas till varandra. På de orter där så ärmöjligt bör enligt min mening utbildningarna anordnas i samverkan. Det kanvara naturligt att förskollärar-, fritidspedagog- och klasslärarlinjerna börjarmed en allmän introduktion, som kan vara gemensam för alla utbildningarna, ochatt dessa därefter blir mer specifika och yrkesinriktade. Förutsättningarnaför en sådan samverkan kan först bedömas efter det attlärarutbildningsutredningens förslag har behandlats. Utbildningenbör omorganiseras med början . Redan nu har flertalet av desökande till förskollärar- och fritidspedagogutbildningarna allmän behörigheti form av tvåårig gymnasieskola. Många har också gått genom vårdlinjens grenför barna- och ungdomsvård eller någon annan barnskötarkurs. En del av desökande väljer dock att efter slut gå direkt ut i arbetslivet ochmeritera sig genom arbete inom barnomsorgen. De bör få möjlighet att under enövergångstid påbörja förskollärar- eller fritidspedagogutbildning utan attförst ha genomgått gymnasieskola eller barnskötarutbildning. Fram t. o. m. vårterminen1980 bör de som har endast grundskola men som har fullgjort förpraktiken kunnagå in i den tvååriga förskollärar- eller fritidspedagogutbildningen. De sominte har fullgjort förpraktiken börjar då med den praktikorienterade terminenoch får sålunda en fem-terminersutbildning. Jag återkommer till övergångsfrågori det följande. initiativ påbörjades i och enförsöksverksamhet med 50-veckorsutbildning av barnskötare till förskollärare.UtbUdningen har sedan inlemmats i det reguljära utbildningsväsendet ochbedrivs f. n. på flera orter. För tillträde till utbildningen krävs fyra årsarbete i förskola efter barnskötareutbildningen. Intresset för dennautbildning är stort. Motsvarande 50-veckorsutbildning till fritidspedagoganordnas sedan ungefär såsom arbetsmarknadsutbildning. Under läsåret1976/77 anordnas sådan utbildning även inom den reguljärafritidspedagogutbildningen vid lärarhögskola och förskoleseminarium.Studerandeintresset för denna utbildning har emellertid varit relativt svagt.50-veckorsutbildning av fritidspedagoger kommer därför enligt regeringensförslag i prop. 1976/77: 59 om utbildning och forskning inom högskolan m. m.inte att anordnas inom den statliga högskoleorganisationen under nästabudgetår. Enligtmin mening utgör den typ av utbildning som 50-veckorsutbildningenrepresenterar en värdefull praktisk tillämpning av principen om återkommandeutbildning. Jag tror att det finns ett stort behov av en sådan utbildning blandpersonalen inom barnomsorgen. Den bör därför även i fortsättningen anordnasinom ramen för den statliga högskoleutbildningen. Det ankommer på UHÄ att isamråd med arbetsmarknadens parter och med arbetsmarknadsverket överväga deåtgärder som kan vidtagas för att underlätta för personalen även inomfritidshem 1976/77: 76 85 ochfritidsverksamhet att yrkeserfarenhet genomgå en50-veekorsutbildning inom högskolan. Jag anser att inträdeskraven till50-veckorsutbildningen av förskollärare är väl avvägda. Den fyraårigayrkeserfarenheten från barnomsorgen bör som inhämtas efter barnskötarutbildningen.Antagningsmyndigheterna bör dock kunna medge dispens för sådana sökande som hararbetat inom barnomsorgen före barnskötarutbildningen. har vidare föreslagit att ävende låg- och mellanstadielärare som önskar vidareutbilda sig till pedagoger iförskole-och fritidsverksamhet skall erbjudas en 50-veckorsutbildning. Lärarutbildningsutredningenhar i sitt remissvar ifrågasatt om inte vidareutbildningen för dessakategorier kan göras avsevärt kortare. Utredningen har i uppdrag att se överbl. a. klasslärarutbildningen. Jag anser det inte möjligt att ta ställning tillbarnstugeutredningens förslag på denna punkt innan lärarutbildningsutredningenhar lagt fram sina förslag. Staten och kommunerna har kommitöverens om att barnomsorgen skall byggas ut kraftigt . Utbyggnaden medför ett stort utbildningsbehov av barnskötare,förskollärare och fritidspedagoger. Under /77 har utbildningen avdessa tre personalkategorier ökat kraftigt. Kommunerna har inför detta läsårvisat ett stort intresse för att anordna barnskötarutbildning igymnasieskolan. Jag vill erinra om att regeringen i prop. 1976/77: 100 (bil. 316) har förutsatt att detta intresse tillgodoses. I den mån kommunernasönskemål om att få anordna kurser under nästa läsår inte kan rymmas inomberäknat platsantal bör SÖ tillgodose önskemålen genom att omfördelaelevplatserna inom given ram. Om detta med hänsyn till den totala efterfråganpå utbildning inom denna ram ej går att genomföra bör SÖ återkomma tillregeringen med förslag om utökad ram. Det är angeläget att de barnskötare somönskar vidareutbilda sig till förskollärare eller fritidspedagoger men som intehar haft möjlighet därtill erbjuds plats t. ex. i50-veckorsutbildningen. Med hänsyn till den utformning som har föreslagitsför förskollärar-och fritidspedagogutbildningarna har barnstugeutredningenföreslagit att den graderade betygsättningen slopas. Utredningen föreslår istället att ett kompetensbevis kompletterat med ett utbildningsbevis som angerutbildningens innehåll och omfattning skall ges efter utbildningen. Någraremissinstanser, bl. a. facklärarförbundet, har tillstyrkt utredningensförslag. Andra, bl. a. , och , anseratt likartade regler bör gälla för de här aktuella utbildningarna som för detövriga skol- och högskoleväsendet. Ett stort antal skrivelser har inkommit tillregeringen från lärarkandidater i förskollärar- och fri- 1976/77: 76 86 tidspedagogutbildningarnamed krav på de graderade betygens slopande. I skrivelserna har ofta hänvisatstill barnstugeutredningens förslag om mål och arbetsformer i utbildningarna. Jaghar förståelse för utredningens åsikt att det arbetssätt som har förordats förförskollärar- och fritidspedagogutbildningarna försvåras av de graderadebetygen. De skäl som i många andra sammanhang kan åberopas för graderadebetyg, främst deras betydelse vid urval till fortsatt utbildning och vidtjänstetillsättningar, föreligger knappast ifråga om dessa utbildningar. Övrigabehov som tillgodoses genom de graderade betygen bör kunna mötas genom att deföreslagna utbildningsbevisen görs så utförliga att de ger en klar uppfattningom utbildningens innehåll och inriktning. Det ankommer emellertid på UHÄ,resp. UHÄ i samråd, att fatta beslut om vilket betygssystem som skalltill-lämpas. Jag vill emellertid understryka, att om entvågradig betygsskala införs detta självfallet inte får innebära sänktafordringar på de studerandes prestationer . Slutbetygetgodkänd bör alltså svara mot de faktiska krav som måste ställas på blivandeförskollärare och fritidspedagoger, vilket i sin tur förutsätter såväl aktivtdeltagande i alla utbildningsmoment som godtagbara resultat i de delar därformell kunskapskontroll förekommer. Det åligger linjenämnden bl. a. att besluta omutbildningens innehåll och organisation, samt att ägna uppmärksamhet åtutbildningens förutsättningar och följa dess resultat. Inom av linjenämndenangivna ramar bör det ankomma på lärarna och de studerande att i denfortlöpande gemensamma utvärderingen av studierna säkerställa utbildningarnaskvalitet. I likhet med barnstugeutredningen och flera remissinstanser anserjag att det arbetssätt som föreslagits för dessa utbildningar ger godamöjligheter till en sådan utvärdering. Denna bör också kunna underlätta för destuderande att själva ta ställning till sin lämplighet för yrket. Den extra lärartimresurssom jag har talat om i det föregående bör även användas för studierådgivandesamtal med de studerande. Betygsättningen i bl. a. barnskötarutbildningeninom gymnasieskolan behandlas av betygsutredning (U 1973: 01). har föreslagit attvidareutbildning, steg 3, anordnas för förskollärare, fritidspedagoger ochbarnavårdslärare som en påbyggnad på steg 2 inom ramen förhögskoleutbildningen. Utbildningen skall enligt förslaget anordnas som 20-poängskurserdels för pedagogikläraruppgifter motsvarande dem som fullgörs av nuvarandemetodik-eller seminarielärare, lärare i fritidskunskap samt lärare ibarnkunskap och barn- och ungdomskunskap, dels för föreståndar- ochpedagogkon-sulentuppgifter, dels för uppgifter i den uppsökande verksamheteninom 1976/77: 76 87 Förskollärare, fritidspedagoger och barnavårdslärare skallenligt förslaget vara behöriga för tillträde till vidareutbildningarna. Somsärskilt krav för tiUträde till pedagogiklärarutbildningen föreslårutredningen arbetslivserfarenhet för förskollärare resp.fritidspedagoger inom förskole- eller fritidsverksamhet. Utredningen anser attdetta krav inte bör ställas på barnavårdslärare eftersom dessa redan har fåttviss praktisk/pedagogisk utbildning under sin studietid. Jaganser, i konsekvens med mitt tidigare ställningstagande till ämnesterminologin,att vidareutbildningen till läraruppgifter bör benämnaspedagogik/metodiklärarutbildning och vara en påbyggnadslinje inom högskolan.Utbildningen skall enligt förslaget omfatta dvs. 20 poängenligt det poängsystem som kommer att gälla för högskoleutbildningen fr. o. m.den 1 juli 1977. Några remissinstanser, bl. a. universitetskanslersämbetet(UKÄ), facklärarförbundet och vissa lärarhögskolor och förskoleseminarier,anser att ar för en pedagogik/metodiklärarutbildning.UKÄ framhåller att för att integrera, bearbeta och pröva kunskaperna krävs enprocess än den föreslagna. Inför den storautbildningsexpansion som äger rum innevarande läsår inom fritidspedagog- ochförskollärarutbildning-arna har ett stort antal pedagogik/metodiklärareutbildats . Somliga av dem har deltagit i kurser som har bedrivitssom deltidsutbildningar under två terminer. Deltagarna har då i allmänhet påbörjatsina anstäUningar som lärare något som har varit möjligtunder den period då förskollärarutbildningen expanderat kraftigt. Dessa försökhar enligt vad jag har erfarit utfallit väl. Jag anser att dennautbildningsmodell tillgodoser kravet på utsträckning i tiden, sommånga av utbildningens deltagare kan få tillfälle att koppla de teoretiskastudierna med ytterligare praktiska erfarenheter . Jag anserdärför att pedagogik/metodiklärarutbildningen om 20 poäng i de fall där det ärmöjligt bör bedrivas som en 40-veckorsutbildning på halvtid. Deltagarna kan dåparalllellt med utbildningen antingen påbörja sin anställning som lärare ellerfortsätta sin anställning inom förskola eller fritidsverksamhet. I övriga fallbör utbildningen t. v. omfatta . För fritidspedagogerna ersätter denföreslagna utbildningen den nuvarande 18-veckorskursen för fritidspedagogersom tjänstgör eller avser att tjänstgöra i fritidspedagogutbildning. Jag har tidigare anmält att jag har för avsikt attföreslå regeringen att uppdra åt SÖ att revidera vårdlinjens gren för barna- ochungdomsvård bl. a. utifrån de av barnstugeutredningen givna riktlinjerna. Deförskollärare som kommer att utbildas inom pedagogik/metodiklärarutbildningom 20 poäng bör efter en sådan revidering av vårdlinjen kunna tjänstgöra ävensom lärare i barnkunskap och barn- och ungdomskunskap, såväl inom vårdlinjensom i 20- och 40-veckorskurser till barnskötare. 1976/77: 76 88 Barnavårdslärare som genomgårpedagogik/metodiklärarutbildningen kommer att kunna undervisa även iförskollärarutbildning. , SÖ och facklärarförbundet anser attdet föreslagna kravet yrkeserfarenhet för tillträde till denpedagogiska lärarutbildningen bör gälla även för barnavårdslärare. Jag delardenna uppfattning. Jag går i detta sammanhang inte närmare in påövriga vidareutbildningskurser som har föreslagits av barnstugeutredningen.Jag förutsätter att förslagen kommer att beaktas av högskolemyndigheterna vidderas planering av utbildningen inom området. Jag vill dock särskilt framhållabetydelsen av att behovet av vidareutbildning för föreståndare ochadministrativa befattningshavare inom barnomsorgen beaktas vid dennaplanering. Jagvill vidare erinra om att förskollärare och fritidspedagoger är behöriga attantas till viss speciallärarutbildning. Förskollärare kan antas dels till sådanspedallärarutbildning som omfattar utbildning av lärare för tjänstgöring blandsyn-, hörsel- eller talskadade elever inom grundskola och specialskola (gren2), dels till utbildning av förskollärare för undervisning av elever i särskolaeller vissa sjuka barn (gren 3: 1). Förskollärare och fritidspedagoger kanantas till utbildning av lärare för undervisning av elever i särskolansträningsskola (gren 3: 2). Vissaremissinstanser, bl. a. och , har framhållit att frågor om kunskaper rörande barn medhandikapp inte har behandlats tillräckligt utförligt av barnstugeutredningen.Jag anser att dessa synpunkter bör beaktas även vid planeringen avpåbyggnadskurser. Jag avser att i annat sammanhang föreslå regeringen attuppdra åt UHÄ att i samråd med SÖ och göra en samlad bedömningav alla vidareutbildningar för arbete bland barn med behov av särskilt stödoch stimulans. UHÄ bör därvid utgå från nu existerande utbildningar,barnstugeutredningens förslag och remissinstansernas synpunkter. Fråganom utbildning av handledare vid praktikinstitutionerna bör vidare beaktas av decentrala och lokala utbildningsmyndigheterna. harföreslagit att representanter från praktikinstitutionernas arbetslag skalldelta i konferensen på utbildningsenheterna. Jag vill erinra om att fördelningoch prioritering av tilldelade resurser inom givna ramar och riktlinjer är enfråga för högskolemyndigheterna. Den föreslagna förändringen av förskollärar- ochfritidspedagogutbildningarnas mål och inriktning har i viss mån redanpåbörjats. Med utgångspunkt i bl. a. barnstugeutredningens förslag bedrivs inomförskollärarutbildningen på många orter ett probleminriktat och projektorganiseratstudiearbete, där lärarna inbördes och tillsammans med 1976/77: 76 89 destuderande samarbetar i lag. Detta arbete har bedrivits somförsöksverksamhet, ibland inom ramen för befintliga resurser, ibland med ettvisst resurstillskott. Den förordning (Aktuellt från SÖ 1976/ 77: 3) omfritidspedagogutbildning vid lärarhögskola och förskoleseminarium sombeslutades av regeringen innehåller också bestämmelser om måloch riktlinjer som i stor utsträckning överensstämmer med vad jag här harförordat. Timplanen för denna utbildning, liksom den för 50-veekorsutbildningenav barnskötare till förskollärare, omfattar som jag har framhållit entimresurs för lagarbete mellan lärarna och för indelning avstuderandegrupperna i mindre enheter. Såväl förskollärar- som fritidspedagogutbildningenkommer att ingå som allmänna utbUdningslinjer i högskolan fr. o. m. den 1 juli1977. Fr. o. m. /78 kommer sålunda centrala timplaner inte längreatt fastställas för dessa utbildningar. Det ankommer på UHÄ resp., för , UHÄ och SÖ i samråd att för de allmänna linjernafastställa utbildningsplaner, som skall ange utbildningens mål, inriktning ochhuvudsakUga innehåll samt kraven för tillträde till resp. linje. Enligtförordning skall myndigheterna även ange vilket betygssystemsom skall tillämpas vid varje linje. UHÄ resp. UHÄ och SÖ i samråd bör /79 revidera utbildningsplanerna för förskollärar- ochfritidspedagoglinjerna så att de överensstämmer med den inriktning som jag härhar förordat. Under förutsättning av godkännande av här förordadeprinciper for utbildningarna avser jag att föreslå regeringen att geämbetsverken i uppdrag att utföra en sådan revidering. Den organisatoriska förändringen av förskollärar-och fritidspedagoglinjerna bör påbörjas /79. F. n. krävs förtillträde till tvåårig förskollärarutbildning bl. a. att den sökande hargenomgått årskurs 9 i eller har motsvarande kunskaper, samt hararbetat eller praktiserat vid barnstuga,annan barnavårdsanstalt eller annan . Motsvarande krav påskolunderbyggnad och förpraktik finns f. n. uppställda för tillträde tillfritidspedagogutbildningen. Fr. o. m. bör den sökande somvarken har fullgjort förpraktik eller har genomgått vårdlinjens barna- ochungdomsvårdsgren eller har 2040 veckors barnskötarutbildning tas in ifemterminersutbildningen av förskollärare resp. fritidspedagoger. De sökandesom har fullgjort förpraktiken påbörjar liksom nu en tvåårig utbildning varesig de har genomgått gymnasieskola eller endast grundskola. Fr. o. m. bör de generella kravenpå allmän behörighet för högskolestudier gälla även för förskollärar- ochfritidspedagoglinjerna. För allmän behörighet till båda dessa utbildningarkommer då att krävas att den sökande antingen har genomgått minst tvååriggym-nasieskollinje eller motsvarande utbildning samt har kunskaper i svenska Prop.1976/77: 76 90 ochengelska motsvarande minst två årskurser på någon linje i gymnasieskolan ellerhar fyllt och arbetat och har kunskaper i engelska enligtvad jag har anfört. Från nämnda datum bör också alla, som inte hargenomgått vårdlinjens gren för barna- och ungdomsvård eller annanbarnskötarutbildning gå in i femterminersutbildningen. Förallmän behörighet till förskollärar- och fritidspedagoglinjerna kommer, enligtvad jag här har förordat fr. o. m. att krävas att den sökandebl. a. har kunskaper i engelska motsvarande slutförd lärokurs om minst tvåårskurser på någon linje i gymnasieskolan. Detta krav kan emellertid bli etthinder för vuxna sökande som med äldre barnskötarutbildning eller någon av despeciella kurserna för utbildning till barnskötare i gymnasieskolan i övrigthar fullständig behörighet till förskollärarutbildning. Man bör därföröverväga i vilken utsträckning kunskaper i engelska skall krävas av dessasökande. Tvåårigfritidspedagogutbildning anordnas f. n. dels vid lärarhögskola ochförskoleseminarium, dels som en specialkurs i gymnasieskolan. Båda dessautbildningar kommer som jag har nämnt att fr. o. m. /78 ingå ihögskolan som en allmän utbildningslinje. Dessutom anordnas 50-veckorsfritidspedagogutbildning inom arbetsmarknadsutbildningen. Den tvåårigafritidspedagogutbildningen vid lärarhögskola och förskoleseminarium omfattarca 1 000 intagningsplatser medan utbildningen i gymnasieskolan omfattar ca 440platser. Den kommunala fritidspedagogutbildningen anordnas på 11 orter. På samtligadessa orter utom en kommer fr. o. m. nästa budgetår att finnas statlighögskoleutbildning. I likhet med vad chefen för haranfört i prop. 1976/77: 59 bör frågan om ett enhetligt huvudmannaskap förutbildningslinjer som förekommer med både statlig och huvudman prövas.Under en övergångstid bör fritidspedagogutbildning kunna anordnas både inomstatlig och högskola, eftersom behovet av utbildad personal ifritidshem' och fritidsverksamhet är stort. På bör dockfritidspedagogutbildning anordnas endast i anslutning tiU övrig lärarutbildninginom den statliga högskolan. Den kommunala fritidspedagogutbildningen bördärför successivt avvecklas. Denpedagogik/metodiklärarutbildning om 20 poäng som jag har förordat i detföregående bör påbörjas /79. Under förutsättning av riksdagensgodkännande avser jag att föreslå regeringen att ge UHÄ i uppdrag att komma inmed förslag till uppläggning av en sådan utbildning och anslagsberäkningar förutbildningen. 1976/77: 76 91 2.4.8 Konsekvenserav de förändrade förskollärar- och fritidspedagog utbildningarna Jag har här förordat att förskollärare som hargenomgått pedagogiskmetodisk vidareutbildning bör få behörighet att undervisai barnkunskap i samt i barnkunskap och barn- och ungdomskunskap igymnasieskolan. Jag kommer i annat sammanhang att föreslå regeringen att 1974års lärarutbildningsutredning skall beakta detta vid sin behandling avutbildningen av lärare i barnkunskap och barn- och un-domskunskap. Jag kommersamtidigt att föreslå att SÖ vid sitt prognosarbete avseendeutbildningsbehovet av lärare skall följa utvecklingen av behovet avbarnavårdslärare. Liksomi tidigare ställningstaganden till förskoleverksamhetens utbyggnad ochorganisation har jag här förutsatt att personalen på praktikinstitutionernasamarbetar i arbetslag. En konsekvens av detta är att även handledning avpraktikanter blir en uppgift för hela arbetslaget och inte enbart förförskollärare. I bestämmelserna fÖr den nuvarande 50-veckorsutbildningen avbarnskötare till förskollärare föreskrivs att praktiken om möjligt skallförläggas till institution med lagarbete. I konsekvens härmed har regeringen ifråga om denna utbildning beslutat att handledarersättning inte skall utgå tillenskilda förskollärare. Ersättning skall i stället utgå till de kommuner somtillhandahåller praktikinstitutioner. Jag anser att samma förhållande börgälla i övrig förskollärarutbildning och i fritidspedagogutbildning. Statenbör således utbetala ersättning till kommuner som mottar studerande i olikaformer av praktik. Frågan om ersättning för fullgörande av handledaruppgifter iförskollärarutbildningen får lösas genom förhandlingar. /72 bedrivs försöksverksamhet isyfte att underlätta för manliga sökande att antas till förskollärarutbildningbl. a. genom att dessa bedöms i s. k. fri kvot. Verksamheten har kontinuerligtutvärderats av SÖ. /72 var antalet behöriga manliga sökande /76 var motsvarande antal 731. /72 var antalet män somantogs till förskollärarutbildning 84, medan motsvarande antal /76var 261. Regeringen har denna dag förordnat att försöksverksamheten skallfortsätta under /78. SÖ och UHÄ skall enligt förordning (Aktudltfrån SÖ 1976/77: 6) redovisa sina erfarenheter av försöksverksamhetensedan läsåret 1971/72. Redogörelsen skall tillställas utbildningsdepartementetsenast . Jag anser att jämställdhetskommittén (Ju 1976: 08) börfå i uppdrag att närmare studera de erfarenheter som vunnits av försöksverksamheteni jämförelse med andra könsmässigt ensidiga utbildningar där liknandeantagningsbestämmelser inte har använts. Jag avser att föreslå regeringen attge kommittén i uppdrag att komma in Prop.1976/77: 76 92 medförslag till åtgärder i syfte att nå en jämnare könsfördelning i förskollärar-och fritidspedagogutbildningarna. Efter samråd med chefen för socialdepartementetvill jag anföra följande. Barnstugeutredningenhar föreslagit en allmän fortbildningsverksamhet i form av gemensamfortbildning för all personal i förskole- och fritidsverksamhet. Den allmännafortbildningsverksamheten föreslås i första hand ges i små grupper i ettstudiecirkelarbete som medger bearbetning av angelägna yrkesproblem ochutvecklar lagarbetet. Det övergripande ansvaret för att den allmännafortbildningen kommer till stånd vilar på huvudmannen oavsett om denna ärprimärkommun, landstingskommun eller privat. Samtliga remissinstanser ställersig bakom utredningens överväganden. Jag finner i likhet med utredningen ochremissinstanserna att med tanke på den kraftiga utbyggnaden av samhälletsbarnomsorg och den utveckling av innehållet i denna som pågår en allmänfortbildning av personalen är synnerligen angelägen. Utredningen hävdar attarbetslagen fyller en basfunktion i fortbUdningen i det dagliga arbetet. Dennainformella fortbildning behöver emellertid kompletteras och förstärkas genomen mera formell fortbildning i olika former. FortbUdningens mål som den har uttrycktsav barnstugeutredningen har godtagits av remissinstanserna. Av detta följeratt fortbildningens uppgifter bl. a. är att vidmakthålla och vidareutveckla denprocess som grundutbildningen sökt stimulera, att i ett demokratiskt arbetssätti lagarbetets form utveckla personalens kunskaper, erfarenheter, attityder ochvärderingar. Genom fortbildningen kan vidare resultat från forsknings- ochutvecklingsarbete föras ut i det praktiska arbetet.