prop · G003121 · 1976-12-31 00:00:00 — 1976/77:121 Regeringens proposition omändring i 16 kap. , m. m.; Regeringen föreslår att antaga de förslagsom har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll denna dag. I propositionen föreslås att nya bestämmelser omstraffrättsligt ansvar för bombhot m. m. införs i . Förslagetinnebär att den som genom oriktig uppgift att det föreligger fara för en ellerflera människors liv eller hälsa eller för omfattande förstörelse av egendomföranleder onödig säkerhetsåtgärd kan dömas för falskt larm till böter ellerfängelse i högst . Vidare kan den som genom missbruk av larmanordning,nödsignal eller liknande föranleder onödig utryckning av poUs, brandkår,ambulans m. fl. dömas för missbruk av larmanordning till böter. Lagstiftningenföreslås träda i kraft . 1 1976/77.1 saml Nr 121 1976/77:121 2 Härigenom föreskrives att i skall införasen ny paragraf, 16 kap. 15 §, av nedan angivna lydelse. 15§' Den som genom oriktig uppgift att det föreligger fara för en eller fleramänniskors liv eller hälsa eller för omfattande förstörelse av egendomföranleder onödig säkerhetsåtgärd, dömes för falskt larm till böter ellerfängelse i högst . Densom genom missbruk av larm, nödsignal eller annan liknande anordning föranlederonödig utryckning av polis, brandkår, ambulans, militär, sjöräddning ellerannan allmän bevakningstjänst, dömes för missbruk av larmanordning tUl böter. Dennalag träder i kraft . 1Förutvarande 16 kap. 15 § upphävd genom 1976: 510 (jfr 1976: 905). 1976/77:121 3 Lagom ändring i brandlagen (1974: 80) Härigenom föreskrives att 24 § brandlagen (1974:80) skall ha nedan angivna lydelse. 24 § Till böter dömes den som 1. kallats att deltaga i övningmed brandstyrka eller i räddningstjänst och som uteblir utan giltigt skäl, 2. vid räddningstjänst uppsåtiigenbryter mot vad brandchefen, annat brandbefäl eller befälhavare som avses i 9 §eller 12 § första stycket i och för tjänsten befallt, 3. uppsåtiigen hindrar ellerförsöker hindra åtgärd som avses i 11 § eller uppsåtiigen åsidosätter beslut omavspärrning som har meddelats med stöd av 11 §, 4. uppsåtiigen eller av oaktsamhetbryter mot 17 eller 18 §, 5. vägrar anställd som har kaUatsatt deltaga i övning med brandstyrka eller i räddningstjänst ledighet fördeltagandet, om ledigheten kunnat medgivas utan synnerlig olägenhet. Den som genom brandlarm eller på annat sättuppsåtiigen och utan giltigt skäl åstadkommer brandstyrkas utryckning ellersamling dömes till böter eller fängelse och är skyldig attersätta därav föranledd kostnad. Vad som sägs i första stycket 1 och 5 ägertillämpning också i fråga om den som enligt 12 § tredje stycket har anmodatsatt deltaga i räddningstjänst som avses i 1 § tredje stycket första punkten.Den som vid sådan räddningstjänst uppsåtiigen hindrar eller försöker hindraåtgärd som avses i 11 § eller uppsåtiigen åsidosätter beslut om avspärrning somhar meddelats med stöd av 11 § dömes till böter. Dennalag träder i kraft . 1976/77:121 4 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , Åsling, Söder, , Mundebo,Krönmark, , , , Lagrådsremissom ändring i 16 kap. , m. m. lämnades här i landet i genomsnitt engång meddelanden vanligen anonyma om att en bomb placerats ut påviss, ofta allmän plats Det innebar en kraftig ökning av antalet bombhot somundersökts av polis från 1973 och 1974 tUl 1975. Antaletbombhot har därefter ökat ytterligare. registrerades 567 sådanahot. Inte i något fall har hoten verkställts. I någrafall har polisen dock påträffat en apterad bomb på angiven plats. Även om deuppgivna bombhoten sålunda endast i undantagsfall varit allvarligt menade harde framkallat oro och rädsla bland allmänheten. De har vidare vanligenföranlett betydande kostnader för enskUda och samhället genom desäkerhetsåtgärder som har vidtagits med anledning av hoten. Den personal somhaft att vidta åtgärder i anledning av sådant hot har också ofta vållatsobehag. (BrB) innehåller inte någon straffbestämmelse som särskUttar sikte på bombhot av detta slag. Bombhot har stora likheter med falska brand- ochpolislarm. I brand-lagen (1974: 80, ändrad 1975: 96) finns en bestämmelse omstraff för den som uppsåtiigen åstadkommer onödig utryckning eller samling avbrandstyrka. Motsvarande bestämmelser saknas för falska larm till polis,sjöräddning eller annan allmän bevakningstjänst. Inom har i september 1976upprättats en promemoria (Ds Ju 1976: 15) Bombhot m. m. Promemorian utmynnar iförslag tiU komplettering av BrB med en ny bestämmelse om falskt hot och falsktlarm. föreslås att den särskilda straffbestämmelsen i brandlagen omfalskt larm upphävs. Lagförslagen bör fogas tiU protokollet i detta ärende sombilaga 1. 1976/77:121 5 Efter remiss har yttranden överdepartementspromemorian avgetts av riksåklagaren (), ,(), överbefälhavaren (), , statensbrandnämnd, . Föreningen ,Föreningen . Bevakningsaktiebolaget och Allmännabevakningsaktiebolaget (ABAB). RÅ har bifogat yttranden från överåklagarna iStockholms, och åklagardistrikt samt länsåklagama i ,och och län. I departementspromemorian konstateras inledningsvisatt hot ingår som ett led i gärningsbeskrivningen för många i BrB upptagnabrott. Brottsrubriceringen beror bl. a. på gärningsmannens syfte med sitt hotoch i vad mån syftet uppnås. Som exempel på sådana bestämmelser anges bl. a.olaga tvång (4 kap. 4 §), våldtäkt, våldförande och frihets-kränkande otukt (6kap. 1 och 2 §§), rån (8 kap. 5 §), utpressning (9 kap. 4 §), sabotage ochkapning av luftfartyg (13 kap. 4, 5 och 5 a §§), hot eller förgripelse mottjänsteman (17 kap. 1 och 2 §§) och hot mot krigsman (21 kap. 7 §). I den mån ett bombhot kan inordnas under någon avdessa bestämmelser ger lagstiftningen enligt promemorian goda möjligheter attbeivra hotet. I aUmänhet förutsätts emellertid att hotet riktas mot vissperson. Gärningsbeskrivningarna passar därför mindre väl in på bombhot somriktar sig mot en anonym aUmänhet. För sådana bombhot kan ansvar för olaga hot(4 kap. 5 §) eller oredligt förfarande (9 kap. 8 §) ibland komma i fråga. Dessabestämmelser har emellertid inte utformats med tanke på bombhot motallmänheten. I promemorian diskuteras därför om bestämmelserna om olaga hotoch oredligt förfarande har en tillfredsställande utformning med tanke på detökande antalet bombhot, riktade mot en okänd allmänhet, vilka inte låter sigrubriceras på annat sätt. Om någon lyfter vapen mot annan eller eljest hotarmed brottslig gärning på sätt som är ägnat att hos den hotade framkallaallvarlig fruktan för egen eller annans säkerhet till person eller egendom sig skyldig till olaga hot och .kan dömas tiU böter eller fängelse . I promemorian anförs att bestämmelsen om olaga hothar tiUkommit med tanke på hustruplågare och andra som öga mot öga med sittoffer framför hot om misshandel, o. d. Med "den hotade" avses sålundai regel den mot vilken den brottsliga gärningen är riktad. För straffansvarkrävs att hotet skall ha kominit till den hotades kännedom. Låtergärningsmannen framföra sitt hot genom bud föreligger således inte fullbordatbrott förrän budet framfört hotet. It 1976/77.1 saml Nr 121 1976/77:121 6 förmindre väl när det gäller ett hot som går ut på att spränga en bomb bland människorsom råkar uppehålla sig på viss plats . Än mera kompliceratblir det om hotet framförs till polisen eller massmedier men inte förs vidaretill allmänheten. Med hänsyn bl. a. till att lagtexten även talar omatt den hotade grips av fruktan för annans säkerhet är det enligt promemorianuppenbart att lagstiftaren med "den hotade" ibland avser annan än densom våldet eller skadegörelsen drabbar om hotet verkställs. Man skulle därförkunna hävda att om ett hot framförs exempelvis tUl polisen, som inte anser sigkunna negligera hotet utan vidtar säkerhetsåtgärder, så har den som fattatbeslut om åtgärderna därigenom visat att han känt "allvarlig fruktan förannans säkerhet till person eller egendom". Bestämmelsen om olaga hotskulle då kunna tillämpas även vid hot som riktar sig mot en anonym aUmänhet. Med en sådan tolkning har man dock avlägsnat siglångt från både lagstiftarens ursprungliga intentioner och från vanligtspråkbruk. Med den hotade förstås normalt den som skall få stryk, sprängas iluften etc. Polisen som tar emot ett hot om att en lokal kommer att sprängas iluften är inte hotad i denna mening. I promemorian anförs att denna invändning skullekunna mötas genom att orden "den hotade" avlägsnades ur lagtexten.Kvar står emellertid då den grundläggande svårigheten att generellt hävda attpolisen m. fl. känner "allvarlig fruktan" så snart den vidtaråtgärder med anledning av ett bombhot. Vidare är olaga hot systematiskt settett brott mot person medan bombhot mot en anonym allmänhet bättre karaktäriserassom brott mot allmän ordning och säkerhet. Enligt promemorian bör därförtanken på att försöka fånga upp falska bombhot genom justeringar av lagtexten ibestämmelsen om olaga hot avvisas. Om ett bombhot riktas mot exempelvis ett varuhuskan enligt promemorian ansvar för oredligt förfarande komma i fråga underförutsättning att hotet resulterar i att varuhuset måste håUas stängt ochägaren till följd härav går miste om affärsinkomster. Straffskalan för oredligtförfarande omfattar böter eller fängelse i högst . För ansvar för oredligt förfarande förutsätts attnågon förfar oredligt i det han medelst vilseledande förmår någon till handlingeller underlåtenhet och därigenom skadar den vilseledde eller någon i varsställe denne är. Med sistnämnda uttryck förstås, att den vilseledde med rättsligverkan företräder den skadelidande eller att han har faktisk makt att i dennesställe råda över hans förmögenhet. Enligt promemorian är det sålunda klart attett falskt bombhot mot ett varuhus, som framförs till ägaren eller någon avhans anställda och som får tUl följd att varuhuset utryms och genomsöksomfattas av straffbestämmelsen. Däremot är bestämmelsen aldrig tillämplig omhotet i stället framförs till exempelvis polisen, som av säkerhetsskäl förmåsatt vidta motsvarande åt- 1976/77:121 7 gärdertill skada för varahusets ägare. Polisen kan inte sägas vara i ägarens ställe. Enligt promemorian leder gämingsbeskrivningen föroredligt förfarande tankarna närmast tiU otiUbörliga förfaranden i handel ochvandel. I den mån en affärsman tillgriper falska bombhot för att slå ut en konkurrentfrån marknaden kan bestämmelsen sägas vara adekvat. Men annars bör generellt enannan brottsrabricering väljas när det gäller att rubricera falska bombhot.Brottsbeteckningen bör ge en klar bild av vad det egentligen är fråga om. I promemorian påpekas att problemet att beivrafalska bombhot i första hand ligger i svårigheterna att avslöja gärningsmannen.Hoten framförs ofta skriftUgen eller per telefon. De konstaterade bristerna igällande lagstiftning torde därför knappast ha medfört några praktiskaölägenheter. Mot bakgrand av de senaste årens utveckling anses det likvälangeläget att en lagändring nu genomförs. I promemorian förordas därför att i 16 kap. BrB ombrott mot allmän ordning införs en ny paragraf, som föreskriver straff för densom genom falskt bombhot föranleder onödiga säkerhetsåtgärder. Med hänsyn tillatt det kan tänkas förekomma även andra former av hot om terroraktionerriktade mot allmänheten än bombhot, t. ex. hot att förgifta dricksvattnet i enstad, föreslås att paragrafen skall gälla den som genom falskt bombhot ellerannan oriktig uppgift att det föreUgger fara för människors liv eller hälsaföranleder onödiga säkerhetsåtgärder. Som brottsrabricering föreslås falskthot. Enligt förslaget bör straffskalan omfatta böter eller fängelse i högst ettår. I promemorian anförs vidare att falska bombhot harstora likheter med falska brand- och polislarm. Enligt 24 § andra stycketbrandlagen (1974: 80) straffas den som genom brandlarm eller på annat sätt uppsåtiigenoch utan giltigt skäl åstadkommer brandstyrkas utryckning eller samling medböter eller fängelse . Motsvarande bestämmelser saknas förfalska larm till polis, sjöräddning eller annan allmän bevakningstjänst. Enligtpromemorian finns det även här ett behov av lagstiftning. Därför föreslås attbestämmelsen om falskt hot kompletteras med ett andra stycke som avser falsktlarm. Straff bör enligt förslaget drabba den som genom missbruk av larm,nödsignal eller annan liknande anordning föranleder onödig utryckning av polis,brandkår, ambulans, militär, sjöräddning eller annan allmän bevakningstjänst.Som brottsrabricering föreslås falskt larm. Straffskalan bör omfatta bötereller fängelse . I samband med denna lagändring föreslås attbestämmelsen i brandlagen upphävs. Slutligen behandlas de konkurrensproblem som kanuppstå vid val av brottsrabricering. Enligt promemorian bör en gäming som innefattar hoti första hand inordnas under något av BrB:s huvudbrott rån, utpressning,kapning 1976/77:121 8 Det blir då inte aktuellt att dessutom döma för falskt hot. Vadhärefter gäller valet mellan falskt hot å ena sidan och olaga hot, oredligtförfarande och falskt larm å den andra så bör bestämmelsen om falskt hottUlämpas så snart det är fråga om hot riktade mot allmänheten. Gränsen motolaga hot är klar denna bestämmelse avser hot mot den enskilde. Oredligtförfarande för tanken till otillbörligt uppträdande i handel och vandel ochansvar enligt den paragrafen bör inte ådömas när det är fråga om påståddabombhot e. d. som i huvudsak kan anses rikta sig mot allmänheten. Även om brottsrubriceringen är falskt hot bör ävenvissa uppgifter, som inte är hot i egentlig mening, falla under paragrafen.Enligt promemorian finns det nämligen inte skäl att särskilja fall, närgärningsmannen uttryckligen hotar att t. ex. spränga en bomb om inte en vissutställning stängs, från faU då gärningsmannen använder sig av en formuleringatt han hört på stan att en bomb skall explodera i utställningslokalen ochdärmed framkallar att utställningen stängs. Gränsen mot falskt larm kan härvara svår att dra. Men i första hand bör gärningen rubriceras som falskt hotnär meddelandet avser påstådda terroråtgärder som får effekt medanbestämmelsen om falskt larm typiskt sett blir tillämplig när meddelandetgäller naturkatastrofer eller andra olyckor som anges redan ha inträffat. Medanen falsk uppgift att en bomb placerats ut på ett kärnkraftverk kan föranledaansvar för falskt hot kan en uppgift om att ett radioaktivt utsläpp av misstaghar ägt rum vid samma kärnkraftverk endast föranleda ansvar för falskt larm. De överväganden som ligger till grund för förslageni promemorian har i huvudsak vunnit anslutning bland remissinstanserna.Flertalet remissinstanser tillstyrker också att BrB kompletteras med ensärskild straffbestämmelse om falskt hot och falskt larm på sätt som anges ipromemorian. Promemorieförslaget i sin helhet tillstyrks ellerlämnas utan erinran av RPS, ÖB, , ,och . Även ansluter sig tillförslaget utom vad gäller straffskalan för falskt hot. Synpunkter på den föreslagna bestämmelsen om falskthot framförs av RÅ, Föreningen och . RÅ pekar på att bestämmelsen har begränsats ttllätt avse fall då hotet riktas mot människors liv eller hälsa. Även oriktigauppgifter om fara för omfattande egendomsförstörelse kan enligt RA föranledabetydande olägenheter och kostnadskrävande säkerhetsåtgärder. Bestämmelsenbör göras tillämplig även på dessa fall. Samma uppfattning har FöreningenSveriges statsåklagare och . 1976/77:121 9 anser vidare att den föreslagnalagtexten fått en mindre lyckad utformning. Enligt hovrätten har uttrycket hotspråkligt och i andra gärningsbeskrivningar i BrB innebörden att en upplysningframförs till viss eller vissa personer om en åtgärd som gärningsmannen harför avsikt att vidta mot den eller de hotade. Upplysningen skall vara ägnad attskrämma den hotade. Huruvida hotet är allvarligt menat eller ej saknarbetydelse. Man kan därför svårligen tala om ett hot såsom varande falskt. Densituation som är avsedd att regleras är också en helt annan. Det är här frågaom att lämna ett osant meddelande om att viss åtgärd vidtagits eller att visshändelse inttäffat som innebär fara. Meddelandet skall vidare föranledaonödiga säkerhetsåtgärder. Upplysningen riktar sig inte till dem som påståsvara i fara utan tUl dem som har att föranstalta om säkerhetsåtgärder. Syftetär inte främst att skrämma vissa personer utan avsikten är att åstadkommaonödiga säkerhetsåtgärder. Situationen kan närmast beskrivas som falskt larm.Hovrätten förordar därför att uttrycket falskt bombhot utgår ur lagtexten ochatt brottet benämns falskt larm. Vidare finns enligt hovrätten ingen anledningatt göra skillnad mellan meddelanden som innebär att effekten av en åtgärdskall inträffa och sådana där effekten redan har inträffat och inteheller mellan fall då en terroråtgärd anges som orsak till fara och fall dåfaran anges vara föranledd av en olyckshändelse, vilket synes vara avsikten ipromemorian men inte av lagtexten att döma. om inte brottet från rent språkliga utgångspunkter borde ges enannan benämning än falskt hot. Enligt föreningen bör det avgörande momentet iden kriminaliserade handlingen komma tiU uttryck i brottsbeteckningen. Om man vilket föreningen finner vara avsikten med förslaget lägger huvudvikten vidföranledandet av onödiga säkerhetsåtgärder kan benämningen "föranledandeav onödig säkerhetsåtgärd" exempelvis användas. Om man i stället läggertyngdpunkten vid själva hotet bör en brottsbenämning som svarar häremotväljas, t. ex. "hot mot allmänheten". Lagrummet hör då närmast hemmaantingen i 4 kap. om brotten mot frihet och frid eUer i 13 kap. omallmänfarliga brott. Den föreslagna strafflalituden för falskt hotkommenteras i några yttranden. Enligt RÅ, och Föreningen bör straffmaximum för falskt hot bestämmas till fängelse två år.Instanserna anför att brott av denna typ ofta medför att vitala intressen ochfunktioner i samhället äventyras. Falska hot bör därför i straffrättsligthänseende inte behandlas som lindrigare brott än olaga hot och oredligtförfarande. I fråga om bestämmelsen om falskt larm uttalar sigGöta hovrätt, RÅ och statens brandnämnd. Enligt har i promemorian inte lagtsfram något material som tyder på att behov av straffbestämmelser mot missbrakav nöd- 1976/77:121 10 signalföreligger utöver vad som gäUer enligt brandlagen. Hovrätten förordar därföratt den föreslagna bestämmelsen härom och den därav föranledda ändringen ibrandlagen får utgå. Om en närmare utredning skulle visa att enstraffbestämmelse behövs bör brottet benämnas missbruk av nödsignal. Det ärhär närmast fråga om en ordningsförseelse som inte bör medföra högre straff änböter. RÅ har däremot ingen erinran mot attansvarsbestämmelsen för falskt brandlarm utvidgas till att avse även larm somberör polis, ambulans, militär, sjöräddning eller annan allmän bevakningstjänstsamt att en bestämmelse härom förs in i BrB. Enligt RÅ bör bestämmelsen utvidgasytterligare. Bestämmelsen bör gäUa inte endast missbrak av mekanisk ellerliknande anordning utan även falska meddelanden som framförs direkt tillmyndighetens reception eller telefonväxel. RÅ förordar attgärningsbeskrivningen för falskt larm utformas så att ansvar kan utkrävas avden som genom missbruk av larm, nödsignal eller på annat sätt utan giltigt skälföranleder onödig utryckning av polis etc. föreslår att bestämmelsen ilikhet med dess nuvarande motsvarighet i brandlagen utvidgas att avsebrandstyrkas utryckning eller samling. Brandkår är endast en del avbrandstyrkan. Inte endast utryckning utan även samling kan vara riskfylld,komplicerad och kostsam. Vidare förordas att uppräkningen av beredskapsorgankompletteras med kustbevakning och luftfartsverkets flygräddning. I har antalet bombhot som blivit föremålför polisundersökning mer än fördubblats . Under år 1976registrerades 567 sådana hot. Hoten har huvudsakligen riktats mot allmänheten.Flygplatser, järnvägsstationer, varahus, restauranger, skolor och ambassaderhar varit utsatta. har också kärnkraftverk varit föremål förbombhot. Även om det oftast visar sig att hoten inte varit avsedda att sältasi verket, s. k. falska hot, föranleder de i regel betydande kostnader förenskilda och samhället genom de olika säkerhetsåtgärder som måste vidtas. Demedför också ofta obehag och andra olägenheter för den personal som har attvidta åtgärder med anledning av hotet. Bombhot mot en anonym allmänhet är enförhållandevis ny företeelse för del. (BrB), som trädde ikraft , innehåller inte någon bestämmelse som direkt tarsikte på handlingar av denna typ. BrB:s gärningsbeskrivningar som innefattarhot förutsätter i allmänhet att hotet riktas mot viss person. De passar därföri regel mindre väl in på bombhot mot en obestämd allmänhet. kan ansvarenligt bestämmelserna om olaga hot i 4 kap. 5 § eller oredligt förfarande i 9kap. 8 § komma i fråga. Prop.1976/77:121 11 emellertidinte utformats med tanke på de gärningar som det här är fråga om. Frågan om särskilda ansvarsbestämmelser bör införasför hot av detta slag har behandlats i en promemoria (Ds Ju 1976: 15) Bombhotm. Där föreslås att BrB kompletteras med en särskild straffbestämmelse motfalskt bombhot. Med hänsyn till att det kan tänkas förekomma även andra formerav hot om terroraktioner riktade mot allmänheten förordas attstraffbestämmelsen skall omfatta alla former av falska hot som riktas motallmänheten och som föranleder särskilda säkerhetsåtgärder. I likhet med remissinstanserna delar jag denuppfattning som framförs i promemorian att den nuvarande lagstiftningen ärbristfällig. BrB täcker inte med säkerhet alla fall av falska hot motallmänheten. Även om problemet att beivra sådana hot i första hand ligger isvårigheterna att avslöja gärningsmannen finns det anledning att nu söka täppatill denna lucka i lagen. Det bör ske genom en särskild bestämmelse i BrB omstraff för sådant hot. Enligt promemorieförslaget bör den nya bestämmelseninföras i 16 kap. BrB om brott mot allmän ordning. Straff skall enligtförslaget drabba den som genom falskt bombhot eller annan oriktig uppgift attdet föreligger fara för människors liv eller hälsa föranleder onödigasäkerhetsåtgärder. Straffskalan föreslås omfatta böter eller fängelse . Brottet rubriceras falskt hot. Flertalet remissinstanser har godtagit denföreslagna utformningen av bestämmelsen och dess placering i 16 kap. BrB. har dock framfört erinringar mot denföreslagna bestämmelsen. Enligt hovrätten kan ett hot språkligt sett knappastsägas vara falskt. Den situation som är avsedd att regleras avser inte hellerett hot i vanlig mening utan snarare ett falskt larm. Mot den bakgrunden böruttrycket falskt bombhot utgå ur lagtexten och brottet benämnas falskt larm.Vidare saknas anledning att göra skiUnad mellan falskt larm som avser enkommande händelse och larm beträffande en händelse som påstås redan hainträffat. Motiven men inte lagtexten tyder på alt en sådan åtskillnad äravsedd. har anfört språkligainvändningar mot brottsbeteckningen falskt hot. Ett hot är typiskt sett ett meddelande som framförsi avsikt att skrämma eller eljest påverka annan och som går ut på att någotobehagUgt skall eller kan inträffa och att det är den som står bakommeddelandet som avgör om hotet skall genomföras eller ej. Huruvida gärningsmannenhar för avsikt att sätta hotet i verket eller ej saknar betydelse. I likhet medGöta hovrätt och Föreningen anser jag därför att det kanvara oegentligt att tala om falskt hot, även om uttrycket knappast kanmissförstås. 1916 fil: 121 12 Denbrottsliga gärningen består enligt promemorian i att lämna oriktig uppgift omalt det föreligger fara för människors liv eUer hälsa, dvs. utan att faranfaktiskt föreligger. Som exempel på sådan oriktig uppgift anges falskt bombhot. Exemplifieringen torde vara tillkommen för att markera attlagstiftningsärendet i första hand riktar sig mot det ökande antalet bombhotsom saknar verklighetsunderlag. Även utan denna exemplifiering falleremellertid sådana bombhot under den föreslagna gärningsbeskrivningen.Uttrycket "falskt bombhot" kan således utgå ur lagtexten utan attsakinnehållet ändras.