prop · G00350 · 1976-12-31 00:00:00 — En metod, sombetecknas "omvänd" ackumulerad inkomst, skulle vara alt beskattaengångsbeloppet som om det hade utfallit med lika stora åriiga belopp framåt itiden. Kommittén anser dock att en sådan metod inte är användbar. Inte hellerden särskilda skatteberäkningen för ackumulerad inkomst eller reglerna omväsentligen nedsatt skatieförmåga innebär enligt kommittén någon framkomligväg för att nå den eftersträvade skattelindringen. Vidare diskuteras en metodsom skadeståndskommittén rekommenderade i betänkandet (SOU 1973:51) Skadeståndvid personskada. Metoden innebar atl engångsbelopp upp till en viss nivå -motsvarande ett visst antal basbelopp - helt skulle undantas från beskattningoch att skattelindringseffekten skulle förstärkas genom skalleberäkning såsomför ackumulerad inkomst. anser dock att totalskaltefrihet för visst belopp skulle strida mot gmndprinciperna för svenskskattelagsiiftning. Metoden med etl skattefritt botlenbelopp medför dessutomrisken alt den skadelidande frestas atl ta ut så stor del av skadeersättning iengångsbelopp som är skattefri och resten som livränta. Kommittén finner inteen sådan effekt förenlig med motiven förökad användning 3 1976/77. 1976/77:50 34 avengångsbelopp, eftersom skalleskäl i och för sig inte bör vara del primära förvalet av engångsbelopp. Kommittén diskuterar bl. a. även en metod som skulleinnebära atl definitiv källskatt togs ut på engångsbeloppet underutbetalningsårel men anser sig av både principiella och administrativa skälinte kunna förorda en sådan metod. Kommitténhar i slällel stannat för att föreslå en skattelindringsmetod som innebär alten viss procentuell del av engångsbeloppet får undantas från beskattning. I tvåtabeller redovisar kommittén hur stor skatten på engångsbelopp blir jämfört medskatten på livränta under olika fömtsättningar för skatteuttaget påengångsbeloppet. Tabellerna bör fogas till regeringsprolokollet i della ärendesom bilagorna I och 2. Tabellerna visar skatteeffekten för en person, som vidskadetillfället är 30 (bilaga 1) resp. (bilaga 2) gammal, vidinkomstbortfall på 10, 30 resp. och i inkomstlägen . Av särskilt intresse är enligt kommittén kolumn 8 (det kapitaliseradevärdei av skatten på livräntan), kolumn 9 (skatten på engångsbeloppet utannågon skallelindring) saml kolumn 10 (skatten på engångsbeloppet medlillämpning av reglerna för ackumulerad inkomsi och under förutsättningen attinkomslen i förfluten lid ökat ). De skalleberäkningar som hargjorts i kolumn 8 bygger på schabloner, nämligen bl. a. en beloppsmässigtoförändrad inkomst i framliden samt skalleregler. Enutgångspunkt för kommittéförslaget är att skallen på engångsbeloppet skall varaväsentligt lägre än om någon åtgärd inte vidtogs (kolumn 9). Skatten bör ävenvara lägre än om reglerna för ackumulerad inkomsi till-lämpas (kolumn 10), ochkommitténs mål har varit alt skatten bör vara lägre än det kapitaliseradevärdet av skallen på livräntan (kolumn 8). Kommittén är medveten om attskattebeloppet i denna kolumn bygger på antaganden om framtiden och attskatten i ett verkligt fall kan tänkas avvika från tabellens siffror. Kommitténhar slutligen stannat för etl förslag som innebär att av engångsbeloppetskall få avräknas som skattefri del. Eftersom kommittén inte har ansett atl delfinns samma skäl för en betydande skaltelindring även på mycket storaengångsbelopp har den funnil del rimligt att föreslå en begränsning av detavräknade beloppet till högst 15 basbelopp. Kommittén framhåller alt enmaximering torde ha den fördelen att man undviker yrkanden om mycket storaengångsbelopp i sådana fall där skadeståndslagen fömtsätter att livränta skallutgå även i fortsättningen. 1kolumnerna 11 och 12 av tabellerna 1 och 2 redovisas den skatt som kommer attutgå, om avräknas från engångsbeloppet och görs skattefritt. I kolumn IIär det skattefria beloppet utan begränsning, medan i kolumn 12 avräkningen ärbegränsad lill högsl 15 basbelopp. Kolumn 12 visar alltså effekten avkommitténs förslag. Kommitténanser det ligga i sakens natur att en schablonmetod av detta slag inte kaninnebära en "matematiskt riklig" skattelindring i varje enskilt 1976/77:50 35 fall.En jämförelse mellan kolumn 12 och 8 är för en 30-åring oförmånlig i någraexempel. Jämfört med kolumn 9 och i allmänhet även med kolumn 10 ger metodendock en relalivi god skattelindring. Kommittén anmärker atl de fall där metodenger mindre skattelindring än enligl kolumn 8 mest har teoretiskt intresse. Ettstort "inkomstbortfall" i dessa inkomstlägen bör nämligen enligl dennya lagstiftningen av försörjningsskäl ersättas med en livränta. Det erinrasockså om att möjlighet finns att dela upp skadestånd i en livränta och ett engångsbelopp. Kommitténföreslår vidare att reglerna om ackumulerad inkomst inte skall få tillämpas påde engångsbelopp som omfattas av förslaget. Kommilténtar även upp det fallet atl flera engångsbelopp utbetalas för samma skada. Denanser atl skaltelindring bör kunna medges för flera sådana belopp. Därvid börtillämpas en metod som medför att flera engångsbelopp för samma skada itaxeringshänseende får samma behandling som om ett enda belopp hade utbetalats.Detta resultal uppnås enligt kommitténs förslag på följande sätt. För varjeutbetalningsår, med början då utbetalning sker, fastställs hurmånga basbelopp årets skattefria del har uppgått till. Härvid liilämpas delbasbelopp som gällde vid början av utbetalningsåret. Varje ulbetalningsårkonsumerar sitl antal basbelopp och skattefriheten upphör när sammanlagt 15basbelopp har uppnåtts. Föratt taxeringsmyndigheterna skall kunna kontrollera atl taket på 15 basbeloppinte genombryts föreslår kommittén etl tillägg till 37 § 1 mom. 3)taxeringslagen (1956:623, omtryckt 1971:399, ändrad senast 1976:331), TL.Enligt tillägget skall försäkringsanstalt eller understödsförening, som lillföljd av personskada utbetalat skattepliktigt engångsbelopp, i kontrolluppgiftsärskilt anmärka om skattepliktigt engångsbelopp harulgivits på gmndav samma skada. Om så är fallet skall angivas beloppets storiek ochutbetalningsårel. Kommittén framhålleratt i de fall då uppgiftsskyldighet inteföreligger - dvs. i de sällsynta fallen med privat skadereglering - taxeringsmyndigheternahar möjlighet att fråga mottagaren av elt engångsbelopp om sådanl belopptidigare har utbetalats. Kommitténlar upp frågan om den föreslagna skallelindringen skall avse endast ersättningför framlida inkomstföriusi eller om den också bör omfatta ersättning förinkomstföriusi i förfluten tid. Bakgmnden lill förslagel om skattelindring förengångsbelopp är enligt kommittén syftet att i fråga om framtidapersonskadeersällning av rehabiliteringsskäl främja valet av engångsbelopp istället för livränta i vissa situationer. Del finns enligt kommitténsuppfattning flera skäl som talar mol att föreslå en motsvarande skaltelindringför ersättning som avser förfluten lid. I sådana fall saknas valrätt mellanperiodisk ersättning och engångsbelopp. Vidare torde rehabilileringsskäl intekunna åberopas för skallelindring vid ersättning för förfluten tid. Om enslutlig skadereglering dröjer torde dessuiom regelmässigt löpandeutbetalning ske ä conlo förden skadelidandes försörjning och den slutligaersättningen bör därigenom avse blott ett relativt ringa belopp. Kommitténanser därför att den föreslagna skaltelindringen bör gälla Prop.1976/77:50 36 endastersättning som avser framtida inkomstbortfall. 1 sammanhanget erinrarkommittén om att skatten på en ersättning som avser förfluten tid under vissaförutsättningar kan mildras genom en skatteberäkning enligt reglerna förackumulerad inkomst. Kommitténsförslag omfatiar inte endast engångsbelopp som ulgår till den skadade självulan även belopp som avser ersättning till hans efterlevande för förloratunderhåll. har i skrivelse till finansdepartementetframhållit att livräntor, som ulgår på grund av trafik- eller annan ansvarsförsäkringoch som enligt nuvarande regler är skallepliktiga, ofla hell eller delvis avserersättning för olika slags vårdkostnader. Förbundet hemställer om sådan ändringav 19 och 32 iji; KL atl livräntor som inte avser förlorad inkomst av skattepliktignatur undantas från beskattning. Framställningenhar överlämnats till livförsäkringsskattekommittén för att övervägas i dessarbete. Kommitién har ansett del lämpligt atl la upp de på grund avframställningen uppkomna skattefrågorna i samband med förslaget omskallelindring för engångsbelopp. Kommittén behandlar därvid endast livräntasom utgår vid personskada. Den framhåller att sådan livränta kan avseersättning för föriorad inkomsi av skattepliktig natur, kostnader av olikaslag, sveda och värk, lyte och stadigvarande men samt vissa andra olägenheter.Ersättning för sveda och värk torde normalt utgå i form av engångsersättning.Detsamma gäller vanligen även ersättning för lyte och men av fysisk och psykisknatur. Ersättning för andra olägenheter kan avse t. ex. den ökade fysiska ochpsykiska anspänning som krävs för visst arbetsresultat och de besvär i övrigtsom skadan för med sig i arbetet saml obestämda framlidsrisker som föranleds avskadan. Detla slag av ersättning, som f. n. ofla lorde ulgå i form av livränta,kan enligt kommittén vänias komma till ökad användning i framliden och lorde dåföreträdesvis komma att ingå i engångsbelopp avseende ideell skada. Kommitténerinrar om att livränta som omfattas av bestämmelserna i 32 § I mom. KLbeskattas hell, medan livränta som avses i 32 § 2 mom. KL beskattas enligt enreducerande skala. I betänkandet behandlas dessa livräntor var för sig. 3.2.1Livränta som behandlas enligt 32 § I mom. KL Kommitténkonstaterar att till denna gmpp hör bl. a. livräntor som utgår enligl lag ellersom utgår på grund av trafik- eller annan ansvarsförsäkring omförsäkringsfallet har inträffat efler . Till samma grupp hör ävenlivränta som utgår i ett "privat" skadefall som inte regleras av enförsäkring. Kommittén erinrar i detta sammanhang om att livräntor avseende ska- 1976/77:50 37 deståndvid personskada till helt övervägande del utgår på grund av försäkring. Enligtuppgifter som kommittén inhämtat från representanter för försiikringsbranschenlorde av utgående livräntor vara försäkringslivräntor. Denna andelberäknas öka genom tiilkomslen av TFY. Av de livräntor som inte grundas påförsäkring lär huvuddelen avse livräntor på grund av skada i militärtjänst ochtill en mindre del livräntor som har fastställts av domslol. Enligt kommitténlorde det vara sällsynt att en livränta fastställs mellan två privata parterutan anlitande av domstol. Kommilténdelar den uppfattning som har uttryckts av , nämligen att gällande regler för beskattning av livränta vidpersonskada inle är ändamålsenligt utformade. Härtill kommer enligt kommitiénden olika behandlingen av direktutbetalda engångsbelopp och utbyttaengångsbelopp. Kommittén syftar på det förhållandet att elt direktutbetalatengångsbelopp som avser ersättning för ideell skada, vårdkostnader ellerallmänna ölägenheter inte beskattas, medan däremol ett engångsbelopp som trätti stället för en livränta och som täcker samma slags skadeföljder ärskattepliktigt. EnligtSvenska försäkringsbolags riksförbund bör livränta beskattas endast om denavser ersättning för föriorad inkomst av skattepliktig natur. Kommitténförklarar sig vara i princip ense med förbundet om beskattningsfrågans lösningmen ställer dock frågan om skattefriheten bör omfatta -förutom livränta förideell skada i traditionell mening och olika vårdkostnader- även livränta somavser ersättning för allmänna ölägenheter. Sådan ersättning avser som regelinte att läcka några merkostnader och utgår vid sidan av ersättning för svedaoch värk samt lyte och men. Man skulle enligt kommitténs mening kunna göragällande att sådan ersättning bör beskallas. Å andra sidan täcker ersätiningeninle någon beräknelig inkomstföriusi. Ersättning for allmänna olägenhetertorde fastställas i syfte att beloppet skall komma den skadelidande till godo isin helhet och alt det alltså inle skall minska genom skattebelastning. Medhänsyn lill den speciella karaktär som ersättning för allmänna olägenheter haroch lill att ersättningen i ett enskilt fall kan beslå av många skildakomponenler, däribland även ersättning för kostnader som visar sig först iframtiden, anser kommittén övervägande skäl tala för alt detta slag aversättning, även när den utgår i form av livränta, inte bör beskattas. Beträffandepersonskadelivränta enligl 32 § 1 mom. KL föreslår kommiltén därför attlivräntan skall beskattas om den ersätter föriorad arbetsinkomst medan dendäremot skall vara helt skattefri om den avser att täcka andra skadeföljder. Kommitiénframhåller alt fall kan förekomma där livränta fastställs för fysiskt lyteeller men och att det senare efler läkarbehandling visar sig att sådant lyteeller men inte längre förekommer, varför de ursprungliga skälen för livräntainle längre föreligger. 1 allmänhet fortsätter dock livräntan oavsett dettaförhållande att utgå. Del finns enligt kommittén fog för uppfattningen 1976/77:50 38 attlivräntan i dessa fall borde beskattas, eftersom den inte längre utgörersättning vare sig för lyte och men eller andra olägenheter. En sådan beskattningtorde dock bli svår all genomföra rent praktiskt. Skallemyndigheterna får iregel inle kännedom om de ändrade förhållandena. En beskattning skullefömtsätta anmälningsplikt för den skattskyldige om den ändradebeskallningssiluationen. Vidare utgör livräntan inle heller ersättning förföriorad arbetsinkomst. Det finns därför enligt kommittén flera skäl för attinte föreslå skattskyldighet för livränta i nu avsedda fall. En livränta somurspmngligen är skattefri bör alltså enligl kommittén behålla denna karaktärför all framtid, oavsett om de bakomliggande faktiska förhållandena ändras. Omen livränta i ett personskadefall ersätter inte bara inkomst av skattepliktignatur utan även kostnader samt lyte och men och andra skadeföljder av närmastideell natur, fömtsätter kommitténs förslag atl två skilda livräntorfastställs. Enligl de uppgifter som kommiltén inhämtat från representanter förförsäkringsbranschen bör det för framtiden finnas fömtsättningar för försäkringsanstaliernaatt före den första utbetalningen av en livränta fastställa vad som utgörersättning för skattepliktig inkomst och vad som utgör annan ersättning.Motsvarande bör enligt kommittén gälla även beträffande livräntor somfastställs av domslol. Kommitténpåpekar att dess förslag får betydelse även för redan utgående livräntor somavses i 32 § I mom. KL. Enligt uppgifler från försäkringsbranschen tordeantalet sådana livräntor, som utgår på gmnd av trafikförsäkring eller annanansvarsförsäkring, uppgå lill ca 10 000. Övriga utgående livräntor sombehandlas enligt 32 § 1 mom. KL och som avser skadefall, såsom militäralivräntor och livräntor enligt TFY, torde enligt kommittén vara relativt fåtill antalet. I fråga om försäkringsfallen föreligger enligt kommitténsuppfattning sådanl gmndmalerial att det är möjligt att verkställa uppdelning aväldre blandade livräntor. En uppdelning skulle emellertid ofla bli relativtarbetskrävande. Del har från försäkringsbranschens företrädare framhållits attmånga nu utgående livräntor i verkligheten inte föranleder någon skatt beroendepå all livräntetagaren har låg inkomst. Från försäkringsbranschens sida hardärför föreslagits att utgående livräntor på minsl . - enligtuppgift ca 600 st. - automatiskt skulle undersökas av försäkringsanstalierna,medan livräntor på lägre belopp eventuellt skulle kunna behandlas enligt äldrerätt. Kommittén anser emellertid att rättviseskäl talar för alt allalivräntetagare bör få möjlighet att vid behov dela upp livräntan i enskattepliktig och en inte skattepliktig del. Kommittén fömtsätter attförsäkringsanstalierna självmant undersöker livräntor på . per åroch efter ansökan av livräntetagaren även livräntor på lägre belopp. En molsvarandeuppdelning bör enligt kommitténs mening kunna ske av redan utgåendeskadelivräntor av annal slag än försäkringslivräntor. Uppdelningen börlämpligen anförtros åt försvarets skaderegleringsnämnd,eller Ansvarighetsförsäkringens per- 1976/77:50 39 sonskadenämnd,allt beroende på livräntans karaktär. Kommitténs förslag tilländring av bestämmelserna i 32 S 1 mom. KL innebär atl livränta till följd avpersonskada skall vara skattefri om livräntan enligt dom, uppgift frånFörsvarets skaderegleringsnämnd eller försäkringsanslalt eller intyg frånTrafikförsäkringsanslallernas nämnd eller inle innefattar ersättning för förlorad inkomst avskattepliktig natur. 3.2.2 Livräntasom behandlas enligt 32 § 2 mom. KL Blandde livräntor som behandlas enligt detta lagmm har enligt kommitténs bedömandefrämst de livräntor, som utgår på gmnd av trafik- eller annan ansvarsförsäkringoch som avser skadefall före , praktiskt intresse. Kommitiéndiskuterar frågan humvida dessa livräntor bör få delas upp i en skattepliktigoch en skattefri del. Enligt kommittén kan rättviseskäl visseriigen tala föratt en sådan uppdelning bör medges, men å andra sidan sker beskattningen redanenligt gällande regler efter en reducerande skala med relativt förmånligaprocenttal och dessutom lorde anlalel livräntor på gmnd av försäkringsfall föreden komma att minska . Kommittén framhåller också allen räll lill uppdelning av dessa livräntor skulle kunna leda tillintressekollision för den skadelidande i del enskilda fallet. Beroende på vilkaersättningar som ingår i en livränta och den skadelidandes ålder kan del i ettfall vara förmånligt att tillämpa den reducerande skalan och i ett annat fallatl få livräntan uppdelad. Övrigalivräntor som behandlas enligt 32 § 2 mom. KL beslår dels av livränta vidsjukdom eller olycksfall på gmnd av privatförsäkring ulan samband med tjänsl,dels livränta på gmnd av frivillig yrkesskadeförsäkring. Livränta av det förraslaget ärenligt kommittén relativt sällsynt, och eftersom sådan livränta utgårenligt schematiska grunder från s. k. summaförsäkring saknar arbetsinkomstenssloriek helt betydelse för livräntans belopp. Även den frivilligayrkesskadeförsäkringen är enligt kommiltén av typ summaförsäkring, och denfaktiska inkomslen vid skadetillfället saknar alltså betydelse för livräntanssloriek. Kommittén anser all det inte finns anledning alt tillåta uppdelning avdessa livräntor Avhär angivna skäl föreslår kommiltén inle någon ändring av bestämmelserna i 32§ 2 mom. KL. Inte heller anser kommittén atl det finns skäl att göra någonändring i anvisningama till 19 § KL såvitt gäller engångsbelopp som träder istället för här ifrågavarande livräntor. Kommitténerinrar om atl allmänt avdrag f n. medges enligt punkt 5 av anvisningarna lill46 i; KL för periodisk utbetalning som utgör skadestånd Prop.1976/77:50 40 ochatl det för avdragsrätten saknar betydelse om skadeståndet utgör ersättningför föriorad arbetsinkomst eller annan skadeföljd. Kommittén anser att dessförslag om skattefrihet i vissa fall för livräntor, som avses i 32 § 1 mom. KL,motiverar en ändring av bestämmelserna om allmänt avdrag för periodiskutbetalning som utgör skadestånd. Kommittén föreslår atl sådant avdrag skallmedges endast i den mån det utbetalade beloppet är skattepliktigt förmollagaren. Kommitténpåpekar att livräntor som beskallas enligl den reducerande skalan i 32 § 2 mom.KL vid beräkning av avdrag för nedsatt skatieförmåga vid existensminimumbeaktas till oreduceral belopp (punkt 1 fjärde stycket av anvisningarna till 50§ KL). Enligl kommitténs mening bör även sådan livränta som enligl dess förslagi fortsättningen blir skattefri beaktas vid beräkning av avdrag för nedsattskatteförmåga vid existensminimum. Bl.a. för alt möjliggöra för taxeringsmyndigheterna atl beakta skattefrialivräntor vid bestämmande av avdrag för nedsatt skalleförmåga föreslår kommilténatt försäkringsanslalt och understödsförening i fortsältningen skall varaskyldiga att i kontrolluppgift enligt 37 J; I mom. 3) TL lämna uppgift omersättning till följd av personskada även när del är fråga om belopp som inteskall tas upp till beskattning. Somtidigare har nämnts anser kommittén all skatten på sådana engångsbelopp, somomfattas av dess förslag om reducerad skatteplikt, inle skall få beräknasenligl bestämmelsema om ackumulerad inkomst. Kommiltén föreslår därför etttillägg lill punkt 1 av anvisningarna lill 1 ! ; lagen (1951:763) om beräkningav statlig inkomstskatt för ackumulerad inkomst (ändrad senast 1976:346).Tillägget innebär att engångsbelopp, som ulgår till följd av personskada istället för livränta, inle lill någon del skall anses som ackumulerad inkomst. Flertaletremissinstanser tillslyrker kommitténs förslag beträffande beskattning avskadestånd i form av engångsbelopp. Så gör försvarets civil-förvaUning,, försäkringsinspeklionen, länsstyrelserna i ,, och . ,, , Svenska försäkringsbolags riksförbundoch . Dessa remissinstanser anser bl. a. att den föreslagna nivån förskaltelindring är rimligt avvägd samt alt reglema är lätta atl förslå för deskattskyldiga och väl avpassade för den praktiska tillämpningen. Länsslyrelseni anför däremol principiella betänkligheter mol allmedge partiell skallefrihet för ersättning som avser föriorad inkomst. Även RSVanser alt det från rent principiella synpunkter är be- 1976/77:50 41 tänkligtatt medge sådan skaltefrihet men framhåller atl den av kommitténföreslagna metoden från praktiska synpunkter är lämplig. De handikappadesriksförbund anser att endasl av ett engångsbelopp bör tas tillbeskattning. anser att en lösning, som innebär att ettvisst gmndbelopp av skadeståndsersätlningen - företrädesvis elt bestämt anlalbasbelopp - är skattefritt, hade varil att föredra. Eftersom det framlagdaförslaget ändå leder till relativt tillfredsställande resultat och reformenbrådskar vill skadeslåndskommitlén dock inte motsätta sig atl förslagetgenomförs. LO och TCO tillstyrker iprincip förslaget men anser alt engångsbelopp enligt TFY bör särbehandlas. LOföreslår att sådana engångsbelopp inte skall beskattas till den del deunderstiger två basbelopp. Även TCO framhåller att organisationen inte kanbiträda förslaget lill den del del innebär all av engångsbeloppen från TFYbeskattas. Svenska,försäkringsbolagets riksförbund, som har tillstyrkt förslagel, påpekar alt etlsystem med nettoberäkning, dvs. helt skattefria engångsbelopp, borde ha kunnatövervägas, inte minst med hänsyn till att detta är den normala ordningen iåtskilliga europeiska länder. Fördelen med en sådan ordning är att denskadeslåndsskyldige inle behöver betala ersättning till såväl den skadelidandeför inkomstföriusten eller föriusien av underhåll som till stal och kommun förföriusien av skatt. Neutraliteten i förhållande till beskattadlivränteersättning tillgodoses genom den avsevärt lägre genomsnittliga nivån påskattefria engångsbelopp. Om skadestånden neiloberäknas sänker detla givetvisskadeståndskoslnaderna och därmed premierna inom ansvarsförsäkringen ochpatientförsäkringen. Del är emellertid enligt förbundet förklariigt attkommitién har inskränkt sina överväganden lill olika meloder för skattelindringoch inte kommit närmare in på alternativet med fullständig skattefrihet. Eltsådant alternativ har enligt förbundet uppenbariigen bedömts som etl alltförradikalt ingrepp i nuvarande skattesystem för atl kunna utredas inom ramen förkommitténs uppdrag. Detta finner förbundet i och för sig beklagligt. Några remissinstanser,nämligen , , , ochSACO/SR motsätter sig förslaget att den skattefria delen av engångsbeloppetinle får överstiga 15 basbelopp. Enligt dessa remissinstanser har någotbärande skäl inte anförts för en sådan begränsning. Götahovrätt anser all det kan ifrågasältas om inle skallelindringen borde omfattaäven engångsersättning för förfluten tid. Det förhållandet att process viddomslol eller annan omständighet kan medföra förskjutning i tiden aversättningsfrågan bör enligl hovrätten inte medföra all ett engångsbelopp somtillfaller en skadad person får en i jämförelse med ersättning för framtidaskada oförmånlig behandling endast därför alt beloppet avser förfluten tid.Kammarrätten i anför liknande synpunkter.