prop · G003149 · 1976-12-31 00:00:00 — Frågor om förhållandet mellan överordnade och underordnade ochom andra relationer meUan människorna på arbetsplatsen inryms enUgt utredningeni den bedömning från psykologisk och social synptmkt som skaU ske av denfysiska arbetsmUjön och arbetets uppläggning. Det har konstateratsatt det här ytterst rör sig om frågor som inte tiU aUa delar är åtkomUga förlagstiftning. Angående remissutfallet kan tiU en börjankonstateras att såväl ar-hetsmarknadsparteraas organisationer och andrasammanslutningar som myndigheter har slutit upp kring den av utredningenföreslagna bestämmelsen om anpassning av arbetet tiU människans fömtsättningari fysiskt och psykiskt avseende. Vissa remissinstanser har dock ansett att deninriktning även på den psykiska sidan av arbetsmUjön som utredningen harföreslagit borde komma tUI tydligare uttryck i arbetsmiljöla-jen. Enligt vad LO har framhålUt läggs på såvälmyndigheter som arbetsmarknadens parter ett stort ansvar för att konkretiseralagförslagets målsättning när det gäller psykosociala faktorer i arbetet. Detbör enligt LO klart framgå att inte minst arbetstakten utgör en centralarbetsmiljöfråga. I lagtext eller motiv bör sålunda komma fram attarbetstakten inte skall vara maskinstyrd eUer styrd av löpande band, utan attarbetstagaren själv skall kunna reglera sin arbetstakt samt att ensidigt upprepandeav begränsade arbetsmoment skall undvikas. 1976/77:149 222 Med utgångspunkt i uppfattningen att de anstäUdasjälva är de som bäst kan bedöma vilka förändringar som bör vidtas iarbetsmUjön har TCO hänvisat tUl förhandlingar som det effektivaste ochsnabbaste sättet att åstadkomma förbättringar. Medbestämmandelagen blir enUgtTCO:s syn det viktiga instmment med vars hjälp de anställda genom sinaorganisationer kan få det inflytande över arbetsorganisation och arbetsinnehållsom är en fömtsättning för en tillfredsstäUande arbetsmUjö. TCO har samtidigtbeklagat att utredningen inte lagt fram mera långtgående förslag tilllagbestämmelser på det psykosociala området och framhålUt att ytterligarepreciseringar krävs i arbetsmUjölagstiftningen för att denna skall utgöra entUlräckUg bas för förbättringar. Även /SR har ifrågasatt om inte lagförslagetborde ha varit mera konkret i fråga om den psykiska arbetsmiljön. Jag har tidigare framhålUt att arbetsmiljölagensbestämmelser om arbetsmiljöns beskaffenhet bör ha en allmän utformning. DettagäUer i hög grad regleringen av den psykiska sidan av arbetsförhåUandena. Härbör lämnas stort spelmm för fortsatt utveckUng och för de fackliga organisationernashandlande. Vi har nyUgen i medbestämmandelagen fått en genomgripandelagstiftning som syftar tUl att löntagarorganisationerna skall kunna drivafram en arbetsmUjö som svarar mot deras intentioner. Enligt den lagen ärarbetsgivaren skyldig att förhandla med de fackliga organisationerna iiman hanfattar långsiktiga beslut om t. ex. arbetsorganisationen, valet avarbetsuppgifter och arbetsmetoder, planering och inrättande av arbetslokaler,arbetstider m. m. när det gäUer viktigare förändringar i arbetsgivarensverksamhet. Även viktigare förändringar av betydelse för den enskildearbetstagaren berörs av den primära förhandlingsskyldigheten.Arbetstagarorganisation har vidare rätt att på eget initiativ ta uppförhandling i varje fråga beträffande vilken arbetsgivaren står i begrepp attfatta beslut och som berör medlem i organisationen. Arbetsmiljön är sålundahelt och håUet omfattad av medbestämmandelagen. Medanledning av vad som har anförts i vissa remissyttranden om behovet avkonkretisering av arbetsmiljölagens bestämmelser om psykosociala faktorer vUljag också erinra om att frågor om arbetsmUjön i vid bemärkelse behandlas även iannan lagstiftning än den nämnda. AnstäU-ningstryggheten är en viktig sida avden psykiska arbetsmUjön. Vi har i valt att reglera denna fråga i ensärskUd lag om anstäUnmgs- trygghet. Jag vill nämna att man exempelvis i Norgetar upp denna fråga mom ramen för den allmänna arbetarskyddslagstiftningen.Vidare har åtskUliga författningar, som har nära samband med arbetsmarknadspolitiken,arbetsmiljön som föremål. Ett exempel är lagen om vissa anställningsfrämjandeåtgärder som tar särskUt sikte på äldre och arbetstagare med nedsattarbetsförmåga. Vad jag nu har anfört hindrar inte att det enligt min mening ärbety- 1976/77:149 223 delsefulltatt i arbetsmUjölagen tas in också psykiska och sociala aspekter påarbetsmUjön. OUka arbetsmUjöfaktorer bör som har framhålUts intebehandlas isolerat och det framstår inte minst av den anledningen som angelägetatt arbetsnuljölagen ger underlag för aUsi-diga bedömningar. Jag tänker härvidinte bara på att lagen bör vara ett stöd för arbetstagama vid samråd ochförhandlingar med arbetsgivama. Viktigt är också att lagen ger en bred bas förtiUsynsmyndigheteraa i deras uppgift att tiUse att arbetsmiljön blir aUsidigttiUfredsstäUande. Det kan här gälla även vissa arbetsorganisatoriska frågor avskyddskaraktär. Som en sammanfattande term används i debatten omarbetsmUjön ofta uttrycket psykosociala faktorer. Begreppet är delvissvårfångat. Jag vill därför göra vissa preciseringar av hur dessa faktorerkommer in när det gäUer att lagstifta om arbetsmUjön. Utgångspunkten är attarbetsmUjöfaktorer kan indelas efter art och innehåU. Det är sålunda vanUgtatt arbetslivets fysikaUska mUjöfaktorer delas upp i grupper såsom klimat,buller, vibrationer, belysning, strålning osv. Vid sidan härav har vi dekemiska mUjöfaktorema. TiUsammans kan de omgivningshygieniska faktorerna sägasutgöra den fysiska arbetsmUjön. I denna ingår också olika arbetstekniskafaktorer såsom arbetstyngd, arbetsställningar, utrymme, tekniskasäkerhetsanordningar o. d. En annan viktig typ av faktorer utgörs av deorganisatoriska och sociala förhåUandena på arbetsplatsen, t. ex.arbetsuppgifteraas innehåU och möjligheteraa tiU kontakt, samarbete, inflytandeoch personUg utveckling. MeUan nämnda faktorer sker ett samspel. Den fysiskamUjön ger ramen för den sociala och påverkas den fysiska mUjön avvärderingar och anspråk hos dem som arbetar där. Gemensamt bUdar aUa dessatyper av faktorer det totala sammanhang i vUket arbetet bedrivs. Dettasammanhang ger för den arbetande effekter som kan sägas ha en fysiologisk ochen psykologisk sida. Fysiologiskt kan arbetet påverka den kroppsUga hälsan. Depsykiska reaktionerna på arbetsmUjön kan å andra sidan ta sig uttryck iupplevelser av trygghet eUer otrygghet, i tiUfredsstäUelse eUer vantrivsel.Dessa upplevelser kan i sin tur i vissa faU ge upphov tiU psykiska störningaroch kan också vara bestämmande för rent kroppsliga återverkningar. De psykosociala faktorema utgör sålunda inte någonavskUd gmpp av arbetsmUjöfaktorer. Psykosociala faktorer i arbetsmUjönframkommer genom att arbetsmUjön betraktas från psykologisk och sociologisk synvinkel.Detta perspektiv omfattar såväl fysiska som organisatoriska och socialaarbetsmUjöfaktorer. Denna begreppsredovisning torde visa att denpsykosociala aspekten i mycket satrmianfaUer med den helhetssyn på arbetsmUjönsom jag har förordat i det föregående. Redovisningen ger på så sätt också enbakgrund tUl bestämmelsema om arbetsmUjöns beskaffenhet i mitt förslag tillarbetsmiljölag. 1976/77:149 224 Med hänsyn till vikten av att arbetsmUjölagen gerunderlag för aUsi-diga bedömningar finner jag det riktigt att det föreskrivsatt arbetsmUjön skaU anpassas tiU märmiskans förutsättningar i såväl fysisktsom psykiskt avseende. Jag förordar aUtså att en bestämmelse med detta innehållförs in i arbetsmUjölagen (2 kap. 1 § andra stycket första meningen). För denlokala skyddsverksamheten bör det verka stimiUerande att arbetsmUjölagen siktarså långt som en sådan bestämmelse Innebär. Bestämmelsen kan som utredningen harframhåUit också tjäna som stöd för närmare föreskrifter rörande arbetsmUjöninom en rad områden av arbetsUvet och för myndigheternas bevakning i detenskUda faUet. I anslutning tUl den förordade bestämmelsen viU jagframhåUa att i kravet på anpassning av arbetet tiU människans fömtsättningarbl. a. ligger att åtgärder skaU vidtas för att hindra belastning som kan undvikasgenom oUka slag av tekniska anordningar och genom riktig utformning avarbetsmetoder, arbetsredskap, arbetsbord, arbetsstolar, förpackningar osv.Frågor om hur belastningen blir när t. ex. tungt arbete kombineras medluftföroreningar, värme eller obekväm arbetsställning måste uppmärksammas. Detär också viktigt att man vid arbetsuppgUteraas utformning söker hindra statiskbelastning och ensidiga arbetsrörelser och arbetsstäUningar. En betydelsefuUergonomisk fråga är utformningen av kontrolUnstmment på maskiner ochapparater. Anpassningen av arbetet till mäniuskans fömtsättningar iimebärvidare att hänsyn måste tas till den enskUde arbetstagarens fömtsättningar bl.a. vid bestämmande av arbetsintensitet och pauser. Arbetsbördan måste ges rimligaproportioner. Här skaU också beaktas den psykiska sidan i arbetssituationen.Lika litet som någon får anUtas tiU ett arbete som är för tungt i rent fysisktavseende, Uka Utet bör arbetstagare åläggas ett ansvar som han inte harutbUdning för och inte heUer känner sig kapabel att klara. För stora sådanapåfrestningar kan leda till psykiska störningar och även tiU psykosomatiskasjukdomar. Den vida gmndsatsen om arbetets anpassning eftermärmiskans fömtsättningar i fysiskt och psykiskt avseende riktaruppmärksamheten på att hänsyn skåU tas även tiU psykosociala synpunkter. EnaUsidig bedömning skaU med andra ord ske av den fysiska arbetsmUjön över huvudliksom av arbetets uppläggning och organisation. I en sådan bedömning kan bl.a. ligga att ta hänsyn tiU i vad mån buUer som mte är direkt hälsofarligtpåverkar möjUghetema att uppehåUa kontakt med andra personer på arbetsplatsen.Det kan också gäUa exempelvis att bedöma om lokalutformning eUermaskinuppställning är lämpUg inte bara från direkt skadeförebyggande synpunktutan också med hänsyn tiU att isolering i arbetet skaU undvikas. Medutgångspunkt i djupare mänskUga behov kan arbetsorganisationen böra utformaspå sådant sätt att möjUghet ges till samarbete med arbetskamrater. Vidare finnsanledning att eftersträva att arbetet läggs upp så att det blir omväxlande ochså att tiUfäUe finns tiU eget ansvar och en viss frUiet i arbetet. 1976/77:149 225 Jag viU betona att grundsatsen om arbetetsanpassrung tiU människans förutsättningar också fångar in frågor omarbetskomfort och om välbefinnande och trivsel på arbetsplatsen. I Ukhet medutredningen viU jag erinra om att vid avvägning måste beaktas vad somär rimUgt, vad som påkallas med hänsyn tiU viktiga samhäUsfunktioner m. m.Avvägningen måste när det gäUer komfortsynpimkter också kunna innefatta jämförelsemed vad som är normal standard i motsvarande arbete på andra arbetsplatserliksom med vad som godtas inom andra verksamhetsområden. Utredningen har som tidigare redovisats pekat påvissa drag i arbetets uppläggning som särskUt kritiska. LO har starktunderstmkit dessa uttalanden. För egen del viU jag framhåUa att vissa formerav maskinstyrd arbetstakt och ensidigt upprepande av starkt begränsadearbetsmoment på intet sätt kan anses svara mot människans fömtsättningar. De ärinte heller förenliga med kravet på en aUsidigt tillfredsstäUande arbetsmiljö.Jag vUl erinra om att monotona arbeten enUgt en rad imdersökningar ofta upplevssom starkt psykiskt påfrestande och kan ge upphov tiU fysiska och psykologiskabesvär. Mycket tyder dessutom på att denna typ av arbete har ogynnsammaeffekter även på den anstäUdes möjUgheter att vara aktiv utanför arbetet.Bestämmelsen om arbetets anpassning riktar sig i hög grad mot arbetsformer somär bundna och innebär ständig upprepning av kortcykliga arbetsmoment. Med stödav bestämmelsen bör i tiUämpningen kunna göras preciseringar riktade mot sådanaoch liknande arbetsformer. Detta får givetvis inte hindra att man även beträffandearbetets innehåU gör avvägningar med utgångspunkt i vad som är rimligt. Det ärockså klart att arbetspauser av tUlräcklig mängd och antal kan i vissutsträckning motverka ogynnsam inverkan av kritiska egenskaper i arbetetsuppläggning. Av praktiska skäl blir det nödvändigt att lämna utrymme förövergångsformer medan men strävar efter att fylla arbetet med rikare och meraomväxlande innehåU. Det är tydligt att uppmärksamhet åt dessa frågor bör ägnassärskUt vid nyanläggningar och vid tUlfäUen då det kan vara aktueUt att införanya arbetsmetoder i befintUga anläggingar. Utredningen har anfört att man, för att få fram enarbetsmUjö som upplevs som tiUfredsställande, måste låta bedömningar ochställningstaganden i första hand utgå från synpunkter från arbetstagama själva.Härvid kan enUgt utredningen möjUgheten att använda upplevelsemätningav mUjöfaktorer bU av betydelse, om det visar sig att på detta sätt kan skapas;tt objektivt underlag. har i anslutning härtiU erinrat om hurnära människors upplevande av sina villkor hänger samman med deras anspråksnivåoch har framhåUit att man bör sträva efter att finna objektiva kriterier förbedömnmg av de psykiska och sociala faktorerna i arbetsUvet. Den upplevelsemässiga sidan av arbetssUuationenformas enligt mitt 15 1976/77. 1976/77:149 226 synsättav såväl fysiska som organisatoriska och sociala arbetsmUjöfaktorer. Med dettabetraktelsesätt blir synpunkter från de anstäUda en självklar utgångspunkt viden aUsidig bedömning av arbetsmUjön. Härvid bUr givetvis inte varje subjektivupplevelse avgörande utan det fömtsatts en sammanfattande bedömning som utgårfrån de synpunkter som de anstäUdas företrädare lägger fram. Ävenattitydundersökningar och liknande undersökningar direkt hos de anstäUda kan ivissa faU ge vär-defuUt underlag. Jag viU gäma stryka under att idetta förlopp har den arbetssociologiska, arbetspsykologiska ocharbetsorganisatoriska forskningen viktiga uppgifter när det gäUer att bistå vidsamlande och systematisering av material och att ge impulser tiU fortsattutveckling. Utformningen av den fysiska arbetsmiljön får somjag redan har berört återverkningar på samspelet mellan människor. DetsammagäUer i hög grad arbetsorganisationen som avser hur olika arbetstagares uppgifterutformas och hur dessa uppgifter läggs upp sinsemeUan. Så tiU vida ingår alltsåförhåUandet mellan människoma på en arbetsplats helt klart i underlaget vid enallsidig bedömning av arbetsmUjön. måste konstateras att de goda eUerdåUga relationerna meUan människor som arbetar tiUsammans naturUgtvis kan hasin gmnd i företeelser som ligger utanför arbetssituationen. I Ukhet medutredningen viU jag hänvisa tiU att den lokala skyddsorgaiUsationen ochföretagshälsovården har viktiga uppgifter att fylla även på detta område. NärUggande frågor finns på arbetsplatser därarbetet är inriktat på omsorg eller vård av andra människor eller på närakontakter med aUmänheten. Utredningen har som exempel nämnt att i förhåUandenamellan handledare och elever eller vårdtagare och meUan poUs och aUmänhet kaninrymmas psykiska påfrestnmgar även för den anställde. Av vikt är enligtutredningen en god utbUdning för yrket, inbegripet dess psykologiska sida.Utredningen har dessutom hänvisat tiU att det även här finns uppgifter som harnaturUg hemortsrätt inom företagshälsovården. har i sittremissyttrande understmkit att arbetsmUjön för vårdpersonal inte säUan präglasav psykiska påfrestningar i relationerna tUl vårdlagarna eUer deras anhöriga. För egen del finner jag både utredningens ochsocialstyrelsens anförda synpunkter förtjäna stort beaktande. Det ärnödvändigt att dessa frågor fortlöpande uppmärksammas. Jag avser att i detföljande återkomma tiU vissa delar av detta problemområde vid behandlingen avensamarbete. Jag viU ermra om att hithörande frågor i vissa avseenden är avden art att man kan vänta sig att de facldiga organisationerna med hjälp avmedbestämmandelagen skaU kunna driva fram acceptabla lösningar. kankonstateras att vi här möter problem som i hög grad måste övervägas medutgångspunkt även i annan lagstiftning än arbetsmUjölagen. Jag tänker härvidpå föreskrifter som direkt ligger tUl gmnd för och reglerar den anstäUdesarbetsuppgifter på här avsedda områden. 1976/77:149 227 1 utredrungsförslaget följs föreskriften omarbetets anpassning av en bestämmelse att härvid skaU beaktas möjlighetema attanordna arbetet så att arbetstagare själv kan påverka sin arbetssituation. Somen bakgrund har angetts att det är en av uppgiftema för arbetsmUjölagstiftningenatt stryka imder betingelser som kan ge möjlighet tiU arbetstUl-fredsstäUelse.Utredningen har menat att något av käraan i detta begrepp Ugger i möjUghetenatt själv vara aktiv vid utformningen av sin arbetsplats och sinaarbetsuppgifter och att ha ett yrkesmässigt ansvar. Remissinstansema har tiUstyrkt eUer lämnat utanerinran utredningens förslag på denna pimkt. TCO har dock föreslagit en stramareformulering. Gmndsynen i arbetsmUjölagen bör enUgt min meningvara att arbetet skaU vara i möjUgaste mån riskfritt i fysiskt och psykisktavseende men också ge möjUghet tiU engagemang, arbetsglädje och personUg utveckUng.Det måste tas hänsyn tiU att arbetstUlfredsstäUelsen i hög grad berorav enskUda människors skiftande läggning. Denna gmndsyn kan på ett entydigt ochpositivt sätt uttryckas i arbetsmUjölagen genom att i lagensmålsättningsbeskrivning slås fast att arbetstagare själv skaU kunna påverka sinarbetssituation. Detta torde inrymma en grundförutsättning för att nå fram tiUarbetsförhåUanden där arbetet av den enskUde kan upplevas som en meiungsfyUdoch berikande del av tiUvaron. Jag förordar att bestämmelsen ges den formuleringenatt det skaU eftersträvas att arbetet anordnas så, att arbetstagare själv kanpåverka sin arbetssituation (2 kap. 1 § andra stycket andra meningenarbetsmUjölagen). Medden förordade bestämmelsen vidgas syftet med arbetarskyddslagstiftningen på ettpåtagUgt sätt. Det förebyggande skyddet kommer givetvis att vara utgångspunktenvid bedömningen av hur arbetsmUjön skaU utformas. I avvägningen måste dessutomingå att i rimUg mån ta hänsyn tUl tekniska och ekonomiska faktorer liksom oUkasamhäUsbe-hov. Ett rationeUt produktionssätt fritt från riskabla, tunga ochpsykiskt onödigt påfrestande moment skaU emeUertid inte vara hela det mål mansöker uppnå med arbetsmUjölagstiftningen. TUl detta skaU komma att väga in ivad mån en lösning främjar den anstäUdes självständighet och ansvar i arbetet.Det kan bl. a. röra sig om att vid uppläggningen av arbetstakt och arbetssättoch vid förläggningen av arbetstiden beakta hur detta genereUt sett inverkar påsjälvständighet och ansvar i arbetssituationen. Ökat självbestämmande och ökatyrkesmässigt ansvar kan i vissa faU åstadkommas genom självstyrande gruppereUer mera sammansatta arbetsuppgifter. Vid planeringen av arbetsmiljön skaUtiUses att man tar vara på de möjUgheter som finns att tiUföra arbetet sådanavärden. Utredningen har i detta sammanhang uppmärksammatatt styrsystem som bygger på automatisk databehandlmg (ADB) harinförts på vissa områden av arbetslivet. Det gäUer enligt utredningen att 1976/77:149 228 setill att systemen inte läggs upp så att de mer än nödvändigt låser möjligheternatUl ett aktivt handlande för dem som berörs. Utredningen har framhåUit viktenav att arbetstagama kopplas in i projekteringsarbetet när det rör sig om systemför plaiUäggning och uppläggning av arbete. Härvid har utredningen ävenhänvisat tiU lagförslagets regler om samverkan mellan arbetsgivare ocharbetstagare. Statskontoret har i sitt remissyttrande instämt i de synpunktersom utredningen har anfört om datorisering i arbetslivet. EnUgt statskontoretsmening är en aktiv medverkan från de anställdas sida en fömtsättning för attinsatser för administrativ utveckling skaU ge positivarationaUseringseffekter. För egen del anser jag viktigt att de faror uppmärksammassom användningen av styrsystem baserade på ADB kan medföra för demokratiseringenav arbetslivet. De system det här rör sig om är i stor utsträckningredan etablerade och har visat sig vara en viktig del i en rationell utvecklinginom arbetsUvet och samhäUet i övrigt. Vad det här gäller är att på ett tidigtstadium ha ögonen öppna även för de nackdelar som kan följa. årsändringar i arbetarskyddslagen, som förs vidare i förslaget tiU arbetsmUjölag,innebär att representanter för arbetstagarna skall vara med redan från börjanvid förberedelse av sådana system. Jag vUl dessutom erinra om de ytterUgaregarantier som har skapats genom medbestänunandelagen. Dess regler om primärförhandlingsskyldighet för arbetsgivaren medför att denne är skyldig attförhandla med den fackliga organisationen innan han får fatta beslut som rördatorisering och innebär viktigare förändringar av verksamheten. Utredningen har framhållit att det synes varariktigt att bedönmingar beträffande arbetets uppläggning och innehåU i förstahand görs av parterna. Det blir nämligen här i stor utsträckning fråga om enprioritering i förhållande tiU olika alternativ. När det gäller psykisktpåfrestande arbetsformer har emeUertid hämtöver ansetts finnas ett utrymme förföreskrifter från arbetarskyddsstyrelsen och för hänskjutande av tvistigafrågor till yrkesinspektionen. I en rad remissyttranden har dessa frågor ägnatsstort utrymme. a. har efterlysts genereUa föreskrifter i dessa hänseendenfrån arbetarskyddsstyrelsen. Jag har redan tidigare framhålUt att enUgt mm åsiktlämpar sig frågor som inte är av omedelbar skyddskaraktär och inte heUer ingåri en aUsidig bedömning av den fysiska arbetsmUjön bäst för avgöranden meUanparterna. Det bör vara en uppgift för arbetarskyddsstyrelsen att följa utvecklingenoch i de faU när entydigt imderlag fiims i nära samråd medarbetsmarknadsparteraa meddela de föreskrifter som anses behövUga. Det kan förövrigt anmärkas att inte heUer remissyttrandena närmare belyser vUka typer avtUlämpningsföreskrifter som anses böra meddelas. Som en fråga inom detpsykologiska fäUet som lämpar sig för lagstiftning har vissa remissinstansernämnt grundutbUdning i arbetspsykologi 1976/77:149 229 ocharbetssociologi för arbetsledare. Jag delar inte denna uppfattning och menaratt de yttranden som har lämnats stöder min bedömning att man här istor utsträckning bör förUta sig på parternas handlande med utgångspunkt igrundläggande bestämmelser i arbetsmiljölagen. I det följande kommer jagemeUertid att nämna vissa frågor om arbetsorganisation som enligt min meningbör ägnas särskUd uppmärksamhet i arbetarskyddsstyrelsensförfattningsverksamhet. Vad gäller yrkesinspektionens roll i sammanhanget villjag understryka att det är arbetstagarna som själva och genom sina fackligarepresentanter måste identifiera och driva fram lösningar på speciella psykiskaproblem i arbetsmiljön. Här kommer också företagshälsovården in i bUden.Yrkesinspektionens uppgift blir i huvudsak att fästa uppmärksamheten på dessafrågor och ge allmän information. TiU detta kan komma att bevaka efterföljdenpå områden där tUlämpningsföreskrifter har meddelats. För att understryka vikten av att arbetsmUjömässigavärderingar förs in vid arbetets planläggning och uppläggning har utredningenvidare föreslagit en grundläggande bestämmelse att arbete skall planläggas ochanordnas så att det kan utföras i en sund och säker miljö. Bestämmelsen harenligt vad utredningen har framhålUt gjorts så aUmän att den kan användas ävennär det gäller andra förhållanden än de verkande arbetsmiljöfaktorersom behandlas i särskUda bestämmelser om arbetsmUjöns beskaffenhet. Utredningenhar nämnt flera exempel och bl. a. framhålUt att lönesystemet har visat sigviktigt för många sidor av arbetsförhållandena. Det har ansetts Ugga i sakensnatur att detta är en fråga som främst avgörs av parteraa i förhandUngar. Detär emellertid enligt utredningen uppenbart att vissa former av prestationslönskall undvikas i arbeten med hög säkerhetsrisk. Detsamma kan gäUa vid arbetensom har betydelse för annans säkerhet. I sådana faU har utredningen menat attolämpliga ackordssystem kan ge arbetarskyddsmyndig-heteraa anledning att medstöd av den föreslagna bestämmelsen ingripa i arbetets uppläggning för att fåtiU stånd säkra arbetsförhåUanden.