prop · G003134 · 1976-12-31 00:00:00 — 1976/77:134 Regeringensproposition omändring i läkemedelsförordningen (1962:701); Regeringen föreslär atl antaga detförslag som har upplagils i bifogade utdrag av regeringsprotokoll. 1 propositionen läggs fram förslag om atl s. k.naturmedel som inte är avsedda för injektion skall undantas fränläkemedelskontroll. Förslaget innebär att naturmedel ulan registrering somläkemedel bör kunna få marknadsföras med den medicinska argumentering som kananses sakligt berättigad. skall dock kunna beslula allläkemedelsförordningen skall lillämpas på sådani medel. IRiksdagen 1976/77. Lag om ändring i läkemedelsförordningen (1962:701) Härigenom föreskrives all I § 3 mom. och 20 § 2 mom. läkemedelsförordningen(1962:701) skall ha nedan angivna lydelse. 3 mom,' , Vad i denna förordning stadgas skall, om ej i särskilt fall bestämmer annat, icke tillämpas beträffande sådant medel, som ej innehåller något verksamt ämne i en myckenhet överstigande en miljondel av medlets vikt, ej heller beträffande mineralvatten, mineralkällsalter, fruklsalier eller sådana för munhåla eller svalg avsedda pastiller och liknande beredningar, vilka icke innehålla annat än vad som jämlikt livsmedelsstadgan må ingå I konfeklyrer. 3 m o m , Vad i denna förordningstadgas skall, om ej i särskill fall bestämmer annat, icketillämpas beträffande 1. sådani medel, som ej innehållernågon verksam beståndsdel i en myckenhet överstigande en miljondel av medletsvikt, 2. sådani medel som enliglbettyg-gande erfarenhet vid normalt bruk ej medför hälsorisker för människaeller djur och i vilket den verksamma beståndsdelen är en växt- eller djurdel,ett eller i naturen förekommande bakieriekullur. salt eller saltlösning. 3. mineralvatten, mineralkällsal ter, fruklsalier eller sådana för mun håla eller svalg avsedda pastiller och liknande beredningar, vilka icke in nehålla annat än vad som enligt livs medelslagen (1971:511) och med slöd av samma lag utfärdade bestämmelser får ingå i konfeklyrer. Ej heller skall vad i förordningenstadgas gälla beträffande sådana medel som sårsalvor, inandningsoljor,antiseptiska lösningar, liniment och dylikt, vilka uppfylla de villkor i frågaom sammansättning och märkning, som föreskriver. Första Slyckel 2 gäller ej medelsom är avsett för injektion. Innan vara som avses i förstastyckel 2 tillhandahålles förbrukare skall tillverkare, importör, eller densom först 'Senaste lydelse 1970:207, saliihållervaran göra anmälan lill . Sådan vara skall märkas med uppgiftom att medlet ej har genomgått för läkemedel föreskriven kontroll. 2 mom. Till dagsböter dömes den som a) tillverkar, saluhåller eller försäljer läkemedel ulan alt vara berättigad därtill eller eljest i slrid mol 15 S eller mot villkor, som gäller för åtnjutande av tillstånd till sådan verksamhet; b) i ansökan om registrering eller lillständ enligt denna förordning lämnar oriktig uppgift rörande förhållande av betydenhet: cjbrytermol villkor, som föreskri- c) bryter mot villkor, som föreskrivits med stöd av 1 § 3 mom. andra vits med stöd av 1 § 3 mom. andra styckel, eller mol vad someljesl föreskrivits rörande märkning; eller d) åsidosätter nödig aklsamhet vidhantering av läkemedel eller vid handhavandet av emballage eller redskap, somanvänts lill läkemedel. styckel,eller mot vad som eljesl föreskrivits rörande märkning; d) åsidosätternödig aklsamhet vid hantering av läkemedel eller vid handhavandet av emballage eller redskap, som använts lill läkemedel; eller e) åsidosätteranmälningsskyldighet enligl f § 3 mom. eller i sådan anmä lan lämnar oriktig uppgift rörande för hållande av betydenhet. Dennalag träder i kraft den . I*1976/77. Närvarande:statsministern , ordförande och statsråden , , ,, , , , , , , ,, , Burenslam , , , Propositionom ändring i läkemedelsförordningen (1962:701) har, på grundval av ell av enarbetsgrupp inom verket utarbetat förslag, föreslagil atl medel som i huvudsakutgörs av naturprodukter och inle är farliga och som används i hälsofrämjandesyfte bör få säljas utan hinder av läkemedelsförordningens beslämmelser. Efter remiss har yttranden över socialstyrelsensförslag avgells av generallullslyrelsen, lanlbruksstyrelsen, statenslivsmedelsverk, , (),konsumenlverkel, , ,/(LIF/RUFI), . , , för antroposofiskläkekonst, . , AB Drogcentralen,(), ,Hälsofrämjandet, allmänna patientförening, Chi-roprakliska föreningeni och kemiska industrikontor, I 1 S 1 mom. läkemedelsförordningen (1962:701,ändrad senast 1975:763) finns en definition av begreppet läkemedel. Enligtdenna är läkemedel en vara som är avsedd atl förebygga, påvisa, lindra ellerbota sjukdom eller Prop.1976/77:134 5 sjukdomssymptom,att användas i samband med behandling av sjukdom, skada eller kroppsfel elleratt användas vid föriossning. Ytterligare en förutsättning som anges idefinitionen är att varan har gjorts i ordning så att den är färdig att användaför det ändamål den är avsedd för. Det är således inte varans objektivaegenskaper som i ett visst fall gör den till läkemedel utan i stället avsiktenmed varan. Enligt 1 § 3 mom. skall förordningen - om inte isärskilt fall bestämmer annat - inte tillämpas beträffande sådant medel, sominte innehåller något verksamt ämne i en myckenhet som överstiger en miljondelav medlets vikt, inte heller beträffande mineralvatten, mineralkällsalter,fmktsalter och halspas-tiller o.d., vilka inte innehåller annat än vad somenligt livsmedelslagen får ingå i konfeklyrer. Även vissa andra medel somsårsalvor, inandningsoljor, antiseptiska lösningar m. m. undantas fråntillämpningen. kan vidare med stöd av 1 § 5 mom. föreskriva,att förordningen helt eller delvis skall tillämpas beträffande vara, som kananvändas på del sätt som anges men som inle ställts i ordning sä alt den ärfärdig att använda, samt beträffande annan vara, som i fråga om egenskaper ochanvändning står läkemedel nära. Med stöd härav har genomkungörelsen (MF 1968:19) föreskrivit bl. a. att läkemedelsförordningen i sinhelhet skall tillämpas beträffande medel, som är avsett att införas i kroppengenom injektion, oavsett om medlet innehåller något verksamt ämne i en myckenhetsom överstiger en miljondel av medlets vikt eller inte. Enligt 4 § läkemedelsförordningen skall läkemedelvara av fullgod beskaffenhet, och får inte vid normal användning medföraskadeverkningar, som står i missförhållande till den avsedda effekten. Av 5 §framgår att läkemedel skall vara fullständigt deklarerat med avseende påsammansättning samt halt av ingående beståndsdelar. får dockmedge undantag härifrån. Benämning på läkemedel får inte vara vilseledande vadgäller medlets sammansättning, verkan eller egenskaper i övrigt och inle hellervara ägnad att åstadkomma förväxling med annat läkemedel. flrmeddela föreskrifter om märkning, utlämnande och förordnande av läkemedel.Priset på läkemedel skall också vara skäligt (6 §). Enligt 1 § livsmedelslagen (1971:511, ändrad senast1976:589) förstås med livsmedel matvara, dryckesvara, njutningsmedel ellerannan vara som är avsedd att förtäras av människor med undantag av vara påvilken läkemedelsförordningen är tillämplig. Livsmedel som saluhålls får inteha sådan sammansättning eller beskaffenhet i övrigt att det kan antas varaskadligt alt förtära, smittförande eller på annat sätt otjänligt tillmänniskoföda (5 §). Som livsmedelstillsats får användas endast tillsats somförst godkänts för Prop.1976/77:134 6 Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer får föreskrivaundanlag härifrån (6 §). Lagen innehåller vidare föreskrifter om alt livsmedelinte utan särskilt tillstånd får saluhållas under uppgift atl del är särskiltlämpat för människor med behov av särskild kost på grund av ålder, sjukdomeller annat förhållande (20 §). Fråga om sådani tillstånd prövas av livsmedelsverketi samråd med . I marknadsföringslagen (1975:1418, ändrad senast1976:292) som trädde i kraft och som ersatte den tidigaregällande lagen (1970:412) om otillböriig marknadsföring har getts vidgademöjligheter att inom ramen för samhällets konsumentpolitik påverka förelagensproduktutformning och den information som företagen lämnar om sina produkter. Näringsidkare kan åläggas all lämna informalion somhar särskild betydelse från konsumentsynpunkt om de varor, tjänster ellerandra nyttigheler som han marknadsför (3 §). Saluhäller näringsidkare tillkonsumenl för enskilt bruk vara som på gmnd av sina egenskaper medför särskildrisk för skada på person eller egendom kan förbjuda honom attfortsätta med del (4 §). kan förbjuda marknadsföring somgenom alt strida mol god affärssed eller på annat sätt är otillbörlig motkonsumenien eller näringsidkare (2 §). Beslämmelsen har sin motsvarighet i dentidigare gällande lagen om otillböriig marknadsföring. I förarbetena tilldenna uttalade dåvarande departementschefen bl. a. att myckel stora krav börställas på vederhäftigheten vid medicinsk argumentation, både i fråga omläkemedel och andra hälsovårdsprodukter med hänsyn lill den övertygande kraftsom sådan argumentation ofta torde ha. Del bör ställas höga krav påvederhäftighet hos framställningar som riktar sig lill sjuka också därför altdessa kan antas vara mindre kritiska än konsumenler i allmänhet. Frågor om förbudeller ålägganden las av upp efter ansökan avkonsumentombudsmannen (KO) (10 §). KO har alltifrån tillkomsten av lagen omotillböriig marknadsföring haft många ärenden som har gällt reklamen förnaturpreparat. Ingripanden har i en rad fall gjorts mol påståenden omhälsofrämjande effekler av olika preparat. Särskilda riktlinjer förgranskningen av reklamen för varor inom hälsovårdsområdet har utarbetats av KOi samråd med . De vamgrupper inom hälsovårdsområdel, vars marknadsföringKO övervakar, utgörs av läkemedel och hälsovårdsmedel. De förra är antingenfarmaceuliska specialiteter eller ej standardiserade varor (s. k.extempore-bered-ningar), vilka båda grupper får säljas endasl frän apotek.Hälsovårdsmedel som säljs med medicinsk eller hygienisk argumentering säljsäven av andra än apotek. KO:s övervakning inom hälsovårdsområdel omfattar,liksom beträffande övriga produktgrupper, alla former av marknadsföring.Marknadsföringen skall vara sann och vederhäftig och får inte innehållavilseledande Prop.1976/77:134 7 uppgifterrörande en varas sammansättning, verkan eller användning. Vid prövning enligt marknadsföringslagen avvederhäftigheten av viss uppgift i marknadsföringen tillämpas som huvudprincipomvänd bevisbörda. Del innebär, alt den som bär ansvaret för enmarknadsföringsåtgärd också skall kunna styrka riktigheten av de uppgifter somhar lämnats vid marknadsföringen. Annonsören kan alltså åläggas att pä ettvederhäftigt sätt med kort varsel inför KO verifiera viss uppgift i reklamen;Beträffande dokumentation för marknadsföring varierar kraven med varanskaraktär och egenskaper. För farmaceuliska specialiteter blir KO:s krav pådokumentation i allmänhet mera omfattande och bedömningen strängare än förhälsovårdsmedel. KO och har fr. o. m. den 1 juli1976 förts samman till en myndighet, benämnd . Verketsgeneraldirektör är KO. har funnit det rimligt att medel,som i huvudsak utgörs av naturprodukter och ej är farliga och som används ihälsofrämjande syfte, bör fä säljas ulan hinder av läkemedelsförordningensbestämmelser Styrelsen föreslår all dessa medel benämns"naturmedel". framhåller alt det i princip skulle havarit önskvärt all kunna lösa frågan på gemensam nordisk grund. Denna uppgiftingår i den nordiska läkemedelsnämndens mandat. Det föreligger dock enligtstyrelsen stora skillnader i naturmedlens ställning i de olika medlemsländerna.En snabb nordisk lösning av frågan lorde därför inte vara möjlig. Med naturmedel avser sädana medelsom enligt betryggande erfarenhet vid normall bruk inte medför någrahälsorisker för människa eller djur och i vilka den verksamma beståndsdelen ären växt, ett djur, en bakteriekultur eller del av en växt eller ett djur samlde s. k. ho-meopatiska medlen. Naturmedlen bör undantas frän beslämmelserna omläkemedelskonlroll genom ett tillägg till I § 3 mom. läkemedelsförordningen.Medel avsedda för injektion bör dock inte undantas från kontrollen. Naturmedlenblir härigenom i fortsättningen underkastade livsmedelslagens bestämmelser. Utom de vanliga livsmedlen är det huvudsakligen ettantal traditionella medel från växtriket om vilka det finns betryggandeerfarenhet om oskad-lighet. Den erfarenhet som skall ligga till gmnd för om ettmedel skall få fritt användas i bör, enligt , härrörafrån områden som geografiskt och ur klimatsynpunkt är oss närstående. I frågaom medel från djurriket och från bakteriekulturer lorde det endast undanlagsvisfinnas betryggande erfarenhet om deras ofarlighet. Även beredningar av medlenbör i princip omfattas av förslaget med den begränsningen att dessa inte fårlill art och styrka väsentligt avvika från utgångsmaterialet. 1976/77:134 8 socialstyrelseni första hand beredningar i vilka utgångsmaterialet har koncentrerats starkt. Inteheller bör renframslällda innehållsämnen varken som sådana eller somberedningar med avsevärt högre koncentration än i utgångsmaterialet hänförastill naturmedel. Styrelsen framhåller vidare att i beredningar vanligen ingårs. k. konstituentia, dvs. beståndsdelar som inte är avsedda att vara verksammautan som har tillsatts av tekniska skäl t. ex. lösningsmedel, bindemedel itabletter, smakämnen etc. Sädana beståndsdelar i ett naturmedel får vidanvändningen inte medföra någon hälsorisk. Att bedöma om ett medel vid användningen medförhälsorisker ställer krav både på den som avser att tillhandahålla medlet och påtillsynsmyndigheten. Ur säkerhetssynpunkt måste därför habefogenhet atl vidta åtgärder lill förebyggande av skada. avseratt utfärda vägledande anvisningar om vilka medel som på förhand kan uteslutassom naturmedel. Den som tillhandahåller etl naturmedel bör vara skyldig att päbegäran lill styrelsen redovisa skälen för sin bedömning att medlet inte medförhälsorisker. måste också ha möjlighet all, om hälsorisker kanbefaras, förklara att medlet i fråga skall vara underkastat läkemedelsförordningensbestämmelser. anser det långt ifrån möjligt att iförväg ge en täckande redogörelse för var gränsen skall dras mellan medel somkan och sådana som inte kan anses medföra hälsorisker. Både art, grad ochfrekvens av skadlighet skiftar i olika proportioner hos skilda medel. Sådanamedel som t. ex. kan ge lindriga allergiska besvär hos elt fätal av dem somanvänder dem bör inte utan vidare förbjudas menar . En stor och i förväg relativt lätt avgränsad gmppsom måste uteslutas från att tillhandahällas som naturmedel är de medel som pågmnd av innehållet av vissa beståndsdelar endast får utlämnas mot recept, omde försäljs som läkemedel. påpekar vidare att vissa läkemedel trots avsevärda fysiologiska eller farmakologiska effekter kan säljas utanrecept framför allt på gmnd av den kontroll de är underkastade enligt läkemedelsförordningen.I den mån dessa skulle komma att omfattas av definitionen på naturmedel måstesocialstyrelsen från fall till fall genom noggrann prövning ta stäUning till,om de skall få säljas fritt. Inom den gmpp som inte på förhand är uteslutenfrån att kunna behandlas som naturmedel, bör det enskilda medlets egenskapervara avgörande om det skall hänföras till gmppen naturmedel. Socialstyrelsenframhåller att bedömningen därvid bör knytas till den färdiga produkten. Naturmedel avsedda till injektion kan, enligtstyrelsen, aldrig betraktas som oskadliga, på gmnd av de olika risker som ärförknippade med dem. föreslår därför all injektionspreparatskall omfattas av läkemedelsförordningens bestämmelser. anser inte att det finns anledningatt ålägga den som tillhandahäller naturmedel anmälningsskyldighet tillsocialstyrelsen. Styrelsen föreslår istället en anmälningsplikt tillkonsumentverket för att underiätta 1976/77:134 9 KO:sövervakning av marknadsföringen av naturmedel. Den föreslagna anmälningspliktenbör även omfatta skyldighet att anmäla, när försäljning av ett medel upphör.För fastställande av principer och riktlinjer för handläggning avnaturmedelsfrågor hos bör dock verket samråda medsocialstyrelsen. Förslaget innebär bl. a. att de s. k. homeopatiska medlen nuockså skulle bli anmälningspliktiga. Detta bör, framhåller styrelsen, på siktkunna ge en värdefull kunskap om användningen av dessa medel. föreslår en beteende vetenskap! igundersökning beträffande förekomsten av naturiäkemedet och om medlensanvändning mot olika sjukdomar samt om medlens effekt eller brist på effekt.Undersökningen bör ske under medverkan av patienter som har använt sådanamedel. Vid undersökningen bör även den s. k. placeboeffekten granskas.Socialstyrelsen framhåller all en sådan undersökning bör kunna ge värdefullaupplysningar om sjukvärdens relationsproblem. Styrelsen understryker dock attom kliniska prövningsprojekt avseende naturiäkemedel inte skall utkonkurrerasav andra angelägna forskningsuppgifter som tävlar om de begränsade resurserna,måste särskilda medel anslås för prövningen av naturiäkemedel. Om prövningenskall initieras och övervakas av , kommer vidareläkemedelsavdelningen att behöva ökade resurser. Styrelsen anför vidare altsväriösta etiska problem kan aktualiseras i samband därmed. Socialstyrelsenförklarar sig emellertid beredd att närmare utreda fömlsältningarna för ensådan forskningsverksamhet. Flertalet remissinslanser är positivt inställdatill att varor som inte kan befaras vara skadliga och som uppfattas somhälsofrämjande utan omgång kan säljas i allmänna handeln. Flera instanserframhåller dock alt det är viktigt vilken tillsyn som skall gälla beträffandenaturmedlen. Den av föreslagna genereUa undantagsbestämmelseni 1 § 3 mom. läkemedelsförordningen har kritiserats från skilda synpunkter,främst av de av förslagets konsekvenser närmast berörda remissinstanserna,och livsmedelsverket. Några remissinstanser bl. a. apoteksbolaget ochdrogcentralen ifrågasätter om inle det syfte har velat befrämjakan uppnås utan ändring av läkemedelsförordningen. Man konstaterar således attläkemedelsförordningen inle utgör något hinder för att naturpreparat avallehanda slag saluförs. Försäljningen blir oförenlig medläkemedelsförordningen först då den sker med medicinsk argumentering. Dettainnebär, framhåller man, att del i handeln kan förekomma både preparat medskadliga verkningar och medel vilkas sammansättning och verkningar är okända,utan att detta strider mot läkemedelsförordningen. Det framhålls dock att läkemedelsförordningensbeslämmelser kan antas ha en avhållande verkan på försälj- Prop.1976/77:134 10 ningenav sådana preparat. Apoteksbolaget avstyrker den föreslagna ändringen iläkemedelsförordningen och föreslår istället all ochkonsumentverket vid den fortsatta tillämpningen av läkemedelsförordningenresp, marknadsföringslagen medverkar till att praxis utvecklas i den riktningsom föresvävat nalurläkemedelsulredningen. säger sig inle kunna lillstyrkasocialstyrelsens förslag att nalurpreparat generellt skall undantas från kravetpå registrering pä den gmnden att den som tillhandahåller preparaten görgällande att de är o-skadliga. Verket anser inte, att marknadsföringslagen och livsmedelslagenger etl tillräckligl starkt konsumentskydd beträffande naturmedel. Den s, k.produktsäkerhetsbeslämmelsen i marknadsföringslagen, genom vilken KO kaningripa om en näringsidkare till konsument för enskilt bruk saluhåller vara,som medför särskild risk för skada på person eller egendom kan, framhålls del,endast användas ifråga om preparat med känd skadlighel, eftersom det ankommerpå KO atl visa alt preparatet är skadligt. Kunskapen om många naturpreparat äridag långl ifrån fullständig varför KO kan befaras fä bevissvårigheter.Konsumentverket konstaterar alt läkemedelsförordningens bestämmelser hittillshar fungerat som etl komplement lill marknadsföringslagen i den meningen attkravet på registrering enligt läkemedelsförordningen, och därmed påförhandskontroll av preparat, har verkat avhållande på förelagens benägenhetalt använda en argumentering om atl preparaten har medicinska verkningar ochdärmed även på intresset alt saluföra sådana preparat. Konsumenlverkel anserdel dock befogat alt upphäva kravet på registrering för sädana preparat, somunder lång lid har använts av många människor utan att det har framkommit atlde är skadliga. Verket anser att , som har erforderiig expertis,bör ha möjlighet all undanta vissa preparat eller gmpper av preparat frånläkemedelsförordningens registreringskrav. I fråga om sådana avsocialstyrelsen undantagna preparat kommer marknadsföringslagen atl ulgöra etttillräckligt instrument för kontroll av marknadsföringen. ställer sig också tveksami tillförslaget och framhåller att frånvaron eller begränsningen av vetenskapligprövning av naluriäke-medlens innehåll, deras farmakodynamiska eller eventuelltloxiska verkan bör markeras genom all medlen sammanförs till en särskild gruppmed begränsad tillämpning av läkemedelsförordningens bestämmelser. Gruppen börendast fä marknadsföras med klart angivande av att den inte genomgått förläkemedel föreskriven kontroll. De förtärbara medel som med socialstyrelsensförslag undantas frän läkemedelsförordningens tillämpning och sålunda fallerinom livsmedelslagens tillämpningsområde kommer från livsmedelsverkets sidaatt bedömas från livsmedelshygienisk, dvs. livsmedels-toxikologisk ochbakteriologisk-biologisk synpunkt med risk för all förekomst av vissaverksamma beståndsdelar kan medföra att medlen måste antas vara otjänliga'lillmänniskoföda och sålunda inle få saluhållas. ifrågasätter om marknadsförings- och livsmedelsla- 1976/77:134 H gensbestämmelser samt övervakning av naturläkemedlen innebär entillfredsställande kontroll, eftersom nämnda lagar från början aldrig haravsett produkter som kan användas vid ibland komplicerade sjukdomstillståndulan läkarmedverkan. Förbundet understryker all den för tillverkaren/försäljarenföreslagna anmälningsplikten lill bör kompletteras med etlresurstillskott i form av tillgång till medicinsk expertis hos konsumentverketför övervakning av naturmedlens användning. Etl ökat samarbete mellansocialstyrelsen och konsumenlverkel i dessa frågor bör, enligl läkarförbundet,komma lill stånd. betonar att måsle inta storvaksamhet i frågor om naturmedlen. Hur en sådan övervakning skall ske anserförbundet bör närmare utredas. () framhåller atl av central belydelse kommer även i fortsättningen all bliall medel inle lillhandahälls som kan innebära risker för liv och hälsa. Eftersomkontrollen i della avseende även efter införande av en friare ordning förnaturmedel i första hand bör åvila , bör det såsom föreslagilsav arbetsgmppen, vara lill denna myndighet som anmälan om försäljning avnaturmedel skall inges, anser NO. som har all övervakabestämmelserna i läkemedelsförordningen om rätten lill införsel av läkemedelanser atl inte kan tillämpa den föreslagna undanlagsbestämmelsen förnaturmedel utan alt del föreligger elt officiellt ställningstagande av behörigmyndighet att vissl preparat eller viss klart avgränsad och ulan störresvårighet identifierbar vamgrupp är att anse som naturmedel. Sädana allmäntförekommande preparat bör därför finnas upptagna på särskilda förteckningar. Ifråga om mindre allmänt förekommande preparat kan, menar ,beslut eventuellt dokumenteras i en handling som sökanden haralt förete vid import av produkten ifråga. framhållerall bör göra en sakkunnig utredning med företrädare förnaluriäkemedelssidan innan styrelsen avgör vilka varor eller varugrupper somskall falla under läkemedelsförordningens bestämmelser. Föreningenifrågasätter nämligen om har sakkunskap om naluriäkemedlensdosering, oskadlighet etc. Hälsofrämjandet menar atl alla sådana traditionellamedel frän växtriket, som använts utan atl några loxiskabiverkningar blivit rapporterade, bör godtas som naturmedel utan närmare granskning. Läkarföreningenför anlroposofiski orienteradmedicin (LA OM) och () ansersocialstyrelsens definition av "naturmedel" för snäv och menar atlden egentligen endast handlar om naturprodukterna.