prop · G00374 · 1976-12-31 00:00:00 — gandenabegränsas lill samarbetet vid avspärrningskriser ulan gälla samarbetet undersåväl fredstida förhållahdéh - i försia hand vid omsäiining av och uttag urberedskaps- och fredskrislager - som under fredskriser, avspärrningar och krig.En väsentlig ulgångspunkl vid en sådan prövning är enligl nämndens uppfattningatt en klar åtskillnad i samlliga fall görs mellan ansvaret för försörjningspolitiskaoch ansvarel för prispolitiska frågor. En fråga av slor vikt är hur samarbetet mellan SPKoch JN skall fungera under avspärrnings- och krigsförhållanden med hänsyn tilllivsmedelsförsörjningens centrala betydelse. Det vore önskvärt om utredningen omsamarbetet mellan SPK och ÖEF kunde utvidgas alt omfatta även samarbetetmellan SPK och JN. Ett sätt all - i händelse av snabbi stigandeimportpriser vid försörjningskriser- tillföra landet försörjningsvikliga varorutan alt extremt höga priser på enskilda laster far effekter på den inhemskaprisnivån är att införa pris-clearing. Efter förslag frånenergiberedskapsutredningen har ÖEF av regeringen ålagts ansvaret attförbereda organisationen av en clearingsnämnd på oljeområdet. Vidare harregeringen uppdragit åt ÖEF alt i samråd med SPK utreda föruisättningarna föratt clearingsystem skall kunna innefatta råolja. ÖEF-uiredningen har inteberört denna typ av krisorgan. SPK finner det naturligt atlclearingverksamhelen i kristid blir föremål för överväganden i samband med denutredning om sambandei mellan SPK och ÖEF som utredningen har förordat, Ö£f delar inte uppfattningen atl ansvars- ocharbetsfördelningen mellan ÖEF, JN och skulle vara komplicerad.Nuvarande fördelning syns väl avvägd och fungerar lillfredsslällande från såvälförelagens som myndigheternas synpunkt. Någon ytterligare utredning på dessaområden är därför inte erforderlig, ÖEF avvisar också förslagel om en utredningom upphandlingsformer och beslutsgång vid förrådsanskaffning förden vid ÖEFbedrivna byggnadsverksamheten. Enligt SfND är det angeläget atl närmare studerasamordningsproblemen mellan ÖEF och andra myndigheter, främst SIND, KK, AMS ochSPK under krisförhållanden. KK anför att formerna för samordningen mellan försörjningsberedskaps-ochövrig näringspolitik i fredskrislägen torde fa utredas närmare. KF anser det är av vikt alt genomföra dedetaljutredningar som föreslås i uiredningen i samband med omorganisalionen avÖEF. Kemikonioret anser en ytterligare utredning avansvars- och arbetsfördelningen mellan ÖEF och respektive JNobehövlig. Den ansvarsfördelning som råder mellan dessa myndigheter ärenligl kemikontorets uppfattning hanterbar och fri från komplikationer. Prop.1976/77:74 88 oljelagringskommitté (OLK) 7.1 Inledning Beredskapslagringen av bränslen och drivmedel förkrig och avspärrning har byggts upp genom särskildaoljelagringsprogram. Dessa har omfattat perioderna 1958-1962, 1963-1969 saml1970-1976. Med stöd av regeringens bemyndigande den 27februari 1975 tillkallade dåvarande chefen för handelsdepartemeniei den 15april 1975 sakkunniga med uppgift att utreda frågan om program förberedskapslagring av oljeprodukter m. m, , Desakkunniga, som antog namnet oljelagringskommitté (OLK), överlämnadeden sitt betänkande (SOU 1976:67)' Beredskapslagring av olja,kol och uran. Till betänkandet hör en hemlig bilaga (Ds H 1976:6), OLK föreslår ett nytt program för beredskapslagringav oljeprodukter m, m. för . Vid lämplig lidpunki underprogramperioden föreslås en s. k. kontrollstation. Tillbetänkandet har fogats reservationer av de sakkunniga och afKlintberg saml särskilda yttranden av experterna . Efterremiss har yttranden över belänkandet avgetls av överbefälhavaren ()eflerhörande av fortifikationsförvaltningen och ,, luftfartsverket, iransportnämnden (TN), (),statens jordbruksnämnd (JN), , ,kommerskoilegium (KK), statens pris- och kartellnämnd (SPK), ,överstyrelsen för ekonomiskt försvar (ÖEF), oljelagringsrådel, statensindustriverk (SIND), (SKl). iStockholms län, i , iNorrbottens län, fullmäktige i riksgäldskonloret. Centrala driflledningen (CDL)som avgivit yttrande även för och Svenskakraflverksförningen, , . (), , för mindre fartyg,(), (),. (), Svenskavärmeverksförningen(VVF),,hantverks- ochindusiriorganisation (SHIO) som avgivit yttrande tillsammans med , kemiska industrikontor. ' Betänkandet har undertecknats av verkställandedirektören , ordförande, direktören , verslällandedirektören , överingenjören ,riksdagsledamoten saml ombudsmannen , Prop.1976/77:74 89 i (LO) samt Tjänste männens centralorganisation (TCO). ' infördes skyldighet för oljehandelnatt hålla lager av vissa oljeprodukter. Denna skyldighet reglerades genomförordningen (1938:367) angående handel med vissa mineraloljor och innebar attoljehandeln var tvungen all hålla lager motsvarande viss del av försäljningenunder närmast föregående år. Statsbidrag till denna lagring utgick inte i någonform, Den snabba ökningen av konsumtionen av fiytandedrivmedel och bränslen som inträdde medförde krav påförslärki beredskapslagring. tillkallades särskilda sakkunniga meduppgifl all efter överläggningar med oljebranschen och övriga berörda delar avnäringslivet lägga fram förslag rörande en ökad lagring av petroleumprodukter.De sakkunniga, oljelagringskommitté, föreslog ett nytt syslem föroljelagring (SOU 1957:4), Genom beslut av riksdag fastställdes ettprogram för lagring av mineraloljor . Detreglerades genom förordningen (1957:343) om oljelagring m. m. Programmet innebaratt del tidigare systemet med lagring av viss procentuell andel av föregåendeårs import ersattes av elt system med fasla lagringsmål för skilda oljeslag. Lagringsmålen fastställdes med beaklande av dels demängder som i krig bedömdes komma att erfordras (krigsreserven), dels vad som kunde behövas med hänsyn till tänkbara störningari oljetillförseln under fred (försörjningsreserven). Krigsreserven skulletillgodose behoven för såväl totalförsvaret som samhället i övrigi under krig.Försörjningsreservens storlek bestämdes till vad som ansågs erforderligt föratttrygga försörjningen med svåra isförhållanden och beräknades vidutgången av perioden komma att molsvara behoven under en normal vinter. Delagringsskyldiga gavs möjlighet att minska den mängd eldningsolja som skullelagras ned till nivån , och (den s. k. vinterdispensen). Genom programmet infördes skyldighet för delagringspliktiga att i skyddade utrymmen lagra de mängder motorbensin, fotogenoch motorbrännolja, som molsvarande krigsreserven för dessa produkter. De totala anläggningskostnaderna beräknades lill350 milj, kr, och varukostnaderna lill omkring 250 milj. kr. Slalen bidrog medränte- och amorteringsfria lån till elt belopp av 360 milj. kr. Prop.1976/77:74 90 omåret från och med årel efler del alt de utlämnats. Låneformen valdes för atlslaten skulle kunna kräva återbetalning om lagringsskyldigheien nedgick ellerupphörde för något förelag. Föralt som rådgivande organ biträda tillsynsmyndigheten, överstyrelsen förekonomiskl försvar (ÖEF), i viktigare frågor rörande beredskapslagring av oljam.m. inrättades vid början av lagringsperioden elt oljelagringsråd. 1 deltaingår representanter för staten och för olika kaiegorier av lagringsskyldiga.Rådets verksamhet är reglerad i särskild instruktion (1957:346, ändrad1957:520). Oljelagringsrådel bereds tillfälle alt ytira sig övertillsynsmyndighetens förslag till lagringsmål och oljelagringslån. Dessutomhar rådels yurande inhämtats i eu anial viktigare ärenden av principiell nalur,som har prövats av tillsynsmyndigheten. En ny oljelagringskommitté tillsattes meduppgift atl lägga fram förslag lill en fortsatt lageruppbyggnad. Kommittén ladefram förslag till alternativa lagringsmål med varierande uthållighet alt uppnåsvid slulel av 1960-lalet (SOU 1962:40). beslutade om lagring enligtkommitténs högsta alternativ, vilket innebar en ökad uthållighet under såvälkrig som avspärrning i förhållande lill det tidigare programmet.Försörjningsreserven ersattes med en avspärrningsreserv, som vid ett totaltavbrott i tillförseln avsågs täcka en starkt beskuren konsumtion under en föralla oljeprodukter i princip lika . De totala investeringskostnaderna för programmetberäknades till 812 milj. kr. Statliga bidrag till delagringsskyldiga utgick i form av indexreglerade, ränte- och amorteringsfrialån avsedda atl molsvara av kostnaderna för programmet. Dessa lån avskrivsmed från och med årel efter det de har utlämnats. De återståendekosinaderna för programmets genomförande förutsattes finansieras prisvägen. Föratl möjliggöra denna finansiering anslöt sig Hertalet lagringsskyldigaoljehandelsförelaglill Stiftelsen . Företagenförband sig att betala in avgifier till stiftelsen beräknade efter förelagensleveranser lill sådana köpare som inle själva var lagringsskyldiga. Avgifternaför lagringen beräknades Hyta in till företagen i snabbare takt änberedskapsanläggningarna kunde avskrivas. Oljehandelsförelagen beviljadesdärför rätt till avdrag för avgifter tillförda stiftelsen enligt förordningen(1963:565) om räu atl vid laxering för inkomsl njuta avdrag för belopp, somhade tillförts Stiftelsen m. m. av tillförda belopp skedde i princip i proportion till varjeförelags andel i de statliga ränte- och amorteringsfria bidragen, dock med deninskränkningen atl inget oljeföretag hade rätt att få ut större belopp änförelaget hade betalat in till stiftelsen. Från stiftelsen utbetalade belopptill företagen beskattades hos företagen. Av detta skäl befriades stiftelsenfrån Prop.1976/77:74 91 skyldighetatl eriägga skalt för inkomsl och förmögenhet vad belräffar från företagentillförda beredskapslagrihgsavgifter eller avkästnihg av dessa. Företagentillfördes på della sätt avgifterna i den takt beredskapsanläggningarna fickavskrivas. En ny kommitté, oljelagringskommitté, meduppgift atl lägga fram förslag om lagring av oljeprodukter efter ulgången av1969 avgav sitt betänkande (SOU 1969:31) Olja i beredskap. Planeringen borde enligt kommittén liksom tidigareavse två skilda planeringsperioder, krigsfallet och avspärrningsfallel.Uthålligheten föreslogs i princip vara densamma som . Kommitténföreslog att krigsreserven av drivmedel i likhei med tidigare program skullelagras i skyddade utrymmen, dvs. anläggningar som är försedda med fullgottfortifikatoriskt skydd. Beträffande en del av krigsreserven av eldningsoljorföreslogs denna lagring ske i anläggningar vilkas lokalisering bestäms pågrundval av beredskapsmässiga överväganden. För de lagringsskyldiga förbrukarnaföreslogs ingen ändring i lokaliseringsbestämmelserna. Kommittén ansåg dockatt en tredjedel av den ökade lagringsplikten i fråga om eldningsolja, sominträdde för kraft- och värmeverk , borde fullgöras genom lagringvid det driftställe som hade orsakat den ökade lagringsskyldigheten. Kommiuén beräknade den toiala investeringskostnadentill ca 760 milj. kr. varav merkostnaden för den skyddade och lokaliseradelagringen utgjorde ca 80 milj. kr. Härtill skulle komma en driftkostnad på 30-45milj. Kommittén föreslog att lagringsskyldighet skulleinföras för sladsgasindu-strins råvaror samt för gasol. Lagringen av råvarorför stadsgasframställning föreslogs åvila gasverken. Med hänsyn till behovet avutbyggnad av cisternulrymmen för atl gasverken skulle kunna fullgöra sinlagringsskyldighet, förordades atl lagringsplikl skulle iniräda försl från ochmed . Investeringskostnaden för lagringenförstadsgasindustrin beräknades prisläge till 18,7 milj. kr. ÖEF hade i sin försörjningsplan,som låg till grundför kommitténs arbete, föreslagit alt gasol skulle läggas under lagringspliktberoende på en allt större användning av gasol i . Samma uthållighet förkrig och avspärrning borde enligl kommittén föreligga för gasol som för övrigaoljeprodukter. Lagringen föreslogs åvila dels staten genom ÖEF, dels importöreroch säljare. Beredskapslagringen av gasol beräknades medföra eninvesteringskostnad prisläge på totalt 27,5 milj. kr. varav ca 19,8 milj.kr. för den statliga lagringen. Kommitténframhöll atl det under de två tidigare oljelagringsprogrammen tillämpadesystemet med kraftig statlig subventionering av oljelagringen främsl hademotiverats av au del hade varil frågan om en lillfälligl kraflig 1976/77:74 92 Delta resonemang kunde enligl kommittén nu inte ansestillämpligt längre, när landet var inte på sill tredje oljelagringsprogram,varför en övergång till finansiering prisvägen borde komma till stånd.Merkostnaden för den skyddade lagringen borde dock som diilills bäras av statenbl. a. med hänsyn till de lokaliseringskrav, som gäller för de skyddadelagringsutrymmena. Av samma skäl förordades statlig finansering av merkostnadenför lokaliserad lagring. De statliga bidragen borde som lidigare utgå i form avränte- och amorteringsfria lån, som avskrivs . Något behovav särskilt finansieringsstöd för uppbyggnaden av lager av råvaror för siadsgasinduslrinansåg kommittén ej föreligga. Oljebranschen bildade på molsvarande sätt som under1963-1969 års program en fond. Stiftelsen Petroleuminduslriens Beredskapsfond,för att ombesörja finansieringen. Kommittén föreslog atl det förordadesjuårsprogrammet skulle omprövas i millen av programtiden bl. a. vad gälldeprognoserna över fredskonsumtionen av olja samt krigs- ochavspärrningsbehovens storiek. Omprövningen borde ske attresultatet kunde föreligga . godkände (prop. 1969:136, BeU 1969:66,2LU 1969:86, rskr 1969:375 och 1969:398) de rikllinjer somoljelagringskommiltén hade förordat för den fortsatta beredskapslagringen avoljeprodukter och bemyndigade Kungl. Maj:t atl besluta om de ändringar i oljelagringsprogrammelsom kunde föranledas av den förordade, begränsade omprövningen av programmetvid en s. k. kontrollstation. Det av riksdag för perioden 1970-1976fastställda programmet innebar att lagringsmålet skulle vara uppnått vidingången av . Denna tidsplan bedöms i allt väsentligt ha kunnat hållas. Enligl direktiven skulle OLK:s utredningsarbetebedrivas så att frågan om den fortsalla beredskapslagringen kunde underställasriksdagen vid 1976/. Kommittén anmälde emellertid i skrivelse den 18november 1975 till regeringen att del var omöjligt att under sommaren 1976lägga fram förslag till nytl oljelagringsprogram. OLK hemställde därför attoljelagringsprogrammel 1970-1976 skulle förlängas med . 1975/76:152 lades fram förslag omföriängning av lagringspro-grammel med ell år. beslöt i enlighethärmed (FöU 1975/76:35, rskr 1975/76:298). Efler hemställan från Svenska gasföreningenföreslog regeringen i prop. 1976/77:17 atl skyldigheten för stadsgasverk allberedskapslagra råvara för gasframställning, vilken enligt beslul av riksdagenår 1969 skulle gälla fr.o. m. den , i stället skall träda i kraftden . beslöt i enlighet härmed (FöU 1976/77:3, rskr1976/77:30). Prop.1976/77:74 93 7.2.5Konirollstatiönen för oljelagringsprogrammel f970-f976 Kontrollstationen för oljelagringsprogrammel1970-1976 hade lill uppgift alt pröva det löpande programmet beträffande bl. a.prognoser över fredskonsumtionen av olja samt krigs- och avspärrningsbehovensstorlek. Dessutom hade den lill uppgift alt mot bakgrund av rådsrekommendation om ett 90 dagars fredskonsumtionslager beräknaden lagerhållning som behövdes för atl skulle kunna uppfylla denrekommenderade målsättningen i fråga om beredskapslagring av oljor. Desakkunniga avlämnade ett hemligt betänkande (H 1973:2) Råolja iberedskap. a. för all uppfylla OECD-målet beräknades en ökning av lagringenbehövas med 1,5 milj. m råolja. Beiänkandel innehöll även ett alternativtförslag innebärande lagring av 3 milj. m råolja. Genom en lagring enligt detslörre alternativet beräknades det av rekommenderade lagringsmålet kunnauppfyllas . Lagringen motiverades huvudsakligen av behovetav oljeprodukter för atl möta sådana störningar i oljetillförseln som beror påandra händelser än krig inom eller vid gränser, en s. k. fredskris. Beträffande de för fastställdalagringsmålen erfordrades en höjning av målen för motorbensin, motorbrännolja,tunn eldningsolja och gasol samt en sänkning för fotogen och tiockeldningsolja. Med anledningav utredningens förslag föreslogs iproposition 1973:194en stallig beredskapslagring om 3 milj. m råolja. Finansieringenav denna lagring skulle ske via en särskild beredskapsavgift som lades påoljeprodukter. Avgiften skulle utgå under liden - ochlas in till statsverket i samband med uppbörden av energiskalten. Lagringenföreslogs omhänderhas av ÖEF. fattade beslut enligl propositionen (FöU1973:27, rskr 1973:366). Beredskapsavgifien reglerades genom förordningen(1973:12l6)om särskild beredskapsavgift för oljeprodukter. Förordningen harsedermera ersatts av lagen (1975:275) om särskild beredskapsavgift föroljeprodukter. Samtidigi utsträcktes tiden för avgiftsuttaget lill utgången avjuni månad 1979. 7.2.6Lagringsåtgärder vidtagna mot bakgrund av oljekrisen f973/74 Mot bakgrund av erfarenheterna från oljekrisen1973-1974 fattades beslut om inköp och lagring av 1 milj. meldningsolja. Denna lagring skulle ombesörjas av ÖEF. 1974:85 anmäldesatt ÖEF:s erfarenheter från den med särskilda medel finansieradeinköpsverksamheten gav vid handen all denna verksamhel som ett led i vårförsörjningspolitik borde kunna bedrivas ännu effektivare, om ÖEF disponeradevissa egna lagringsutrymmen. 1 nämnda proposition anfördes att möjlighet bordeöppnas att tillförsäkra ÖEF vissa lagringsutrymmen för eldningsoljor i detlasyfte. godkände förslagen (FöU 1974:17, rskr 1974:142). Prop.1976/77:74 94 lagringensker medelst den särskilda beredskapsavgiften för oljeprodukter. Genomett samgående med kommunala och enskilda utbyggnadsobjekt har ÖEF tillförsäkratsig erforderiigt cisternutrymme. Inlagringen av olja beräknas i huvudsak varagenomförd under /78. Motbakgrund av oljekrisen utarbetades ellinternationellt energiprogram, International Energy Program (lEP). Detlaprogram behandlar åtgärder vid krissituationer, information om oljemarknaden,långsiktigt samarbete samt förhållandet till produceniländer och andrakonsumentländer. beslöt atl upprätta ettinternationelll energiorgan, (lEA), med uppgifl attgenomföra energiprogrammet. Medlemmar av lEA blev de sexton ,däribland , som vid ett möte i undertecknadelEP-avialel och därmed provisoriskt anslöi sig i avvaktan på ratifikation.Ytteriigare medlemmar har därefter tillkommit. godkände i maj 1975avtalet (prop. 1975:42, NU 1975:29, rskr 1975:180). Avtalet har sedermeraratificerats av och fiertalet medlemsländer. lEP-avtaletavser all tillförsäkra de avtalsslutande länderna en inbördes likvärdigförsörjning i händelse av en oljekris. Fördelningen skall ske efler på Varje land ålar sig att upprätta en försörjnings- beredskap i form avberedskapsreserver molsvarande minsl 60 dagars normalkonsumlion utan import iförhållande till genomsnittskonsumtionen under närmast föregående år. Från ochmed skall denna beredskapsreserv uppgå till 70 dagarsnormalkonsumtion och lill 90 dagars normalkonsumlion. Enliglöverenskommelsen skall medlemsländerna i avvaklan på ett beslut om kriteriernaför mätning av absolut oåtkomliga lager räkna ett avdrag från de obligatoriskaberedskapsreserverna för oåtkomlig bottensats m. m. Detta innebäratldel totala lEP-lagret i princip skall motsvara 78 respektive 100 dagarsnormalkonsumtion. Varje land ålar sig vidare alt kunnavidtaga erforderliga konsumtionsbegränsande åtgärder för att i en kris minskaförbrukningen av olja och oljeprodukter. För att förbättra uthålligheten mot fredskriserförelades i prop. 1975:30 förslag om ytteriigare lagring av 3 milj. mråolja eller oljeprodukter. fattade principbeslut om dennaytterligare lagring (FöU 1975:15, rskr 1975:205). OLK har haft till uppgift atlbl. a. föreslå fördelningen mellan råolja och färdigprodukter. 7.2.7Övrig beredskapslagring i siallig regi Lagringsskyldighet för säljare och förbrukareföreligger inle i fråga om fiygdrivmedel. Lagringen av sådana varor ankommer istället på ÖEF i vad avser fiygdrivmedel för den civila luftfartens behov. ÖEF beredskapslagrar även gasbensin för denpetrokemiska industrin och koks för den metallurgiska industrin. Prop.1976/77:74 95 7.2.8Författningar rörande oljelagring m. m. Beredskapslagringen av olja regleras atl eltrelativt slort antal författningar och andra föreskrifter. De av OLK framlagdaförslagen berör huvudsakligen - lagen (1957:343) om oljelagringm. (omlrycki 1969:755, senast ändrad 1976:894). - förordningen (1958:575) omavskrivning å vissa oljelagringsanläggningar, m. m. (senasi ändrad 1969:758)samt - lagen (1973:1216) om särskildberedskapsavgifi för oljeprodukter (omtryckt 1975:275, ändrad 1976:297). Lagringsskyldigheien avser enligl nu gällandebestämmelser i lagen (1957:.343) om oljelagring m. m. gasol, motorbensin (dockej flygbensin), fotogen (dock ej flygfotogen), motorbrännolja, eldningsolja 1-2och övriga slag av eldningsoljor. Vidare gäller lagringsskyldighel belräffanderåvara för framställning av stadsgas. Lagringsskyldigheien avser endasl sådanolja som används för energiförsörjning. Regeringen fastställer, enligl grundersom har godkänl, den mängd olja tillhörande var grupp, som sammanlagtskall hållas i lager. 1lagens 5 och 6 §§ anges vilka säljare och förbrukare som är lagringsskyldiga.Säljare är lagringsskyldig om han kalenderåret närmast före lagringsskyldighetensbestämmande (basåret) till avnämare inom rikel har sålt olja, som han harinfört från uirikes ort eller utvunnit vid inhemskt raffinaderi. Den som eljestunder basåret har sålt olja lill avnämare inom rikel är lagringsskyldig omoljan har förvärvats från säljare som nämnis och om försäljningen haruppgått till minst 1 000 lon gasol eller minst 20 000 m olja. Förbrukare är lagringsskyldig om han har förbrukatolja som han infört från uirikes ort eller om han under basåret och de tvåkalenderåren vid anläggning inom rikel har förbrukat totalt minsl15 000 m eldningsolja. Förbrukningen för uirikes sjöfart är undantagen frånlagringsplikl. Skyldigheten för förbrukare gäller ej om oljan har använis sområvara för framställning av stadsgas. 16a § regleras lagringsskyldigheten för förbrukare av råvaror för stadsgasframställning.Sålunda är den som under vissl kalenderår har förbrukat råvara förframställning av stadsgas för försäljning skyldig att under närmast följandekalenderår hålla i lager råvara av samma slag. Lagringsmängden skall ulgöra enbeslämd andel av förbrukningen. Andelen fastställs av regeringen enligt gmndersom har godkänl. Beredskapslagrenav olja skall av den lagringsskyldige förvaras i utrymmen inom rikel, som hanäger eller förfogar över på sådani sätt som tillsynsmyndigheten, ÖEF, urkontrollsynpunki finner godiagbart. Regeringen äger rätt alt enligt grunder somriksdagen godkänt förordna atl viss del av lagren skall 1976/77:74 96 sker för krigsreserven av drivmedel i form av s. k. skyddadlagring och för vissa eldningsoljelager i s. k. lokaliserad lagring. Föriäggningenav bergrummen beslutas av tillsynsmyndigheten under beaklande avberedskapsbehoven. Dessa bestämmelser om lokalisering av lagren har tillkommitföratt åstadkomma en anpassning lill konsumtionen i krislid och för alt undvikaen koncentration lill importhamnarna. Förordningen(1958:575) om avskrivning å vissa oljelagringsanläggningar, m. m. innehållerbestämmelser om avskrivning av skyddade anläggningar. Enligl förordningen harskaltskyldig möjlighel all vid inkomsttaxeringen åtnjuta avdrag för avskrivningpå anläggningskostnader för sådan anläggning med en femtedel underförutsättning alt anläggningen har en volym om minsl 1 000 m och all den ärgodkänd som skyddad anläggning av ÖEF. Intyg härom skall utfärdas av ÖEF. Dennaavskrivningsmöjlighet har medverkat lill att berganläggningar i flera fallförsetts med sådana skyddsanordningar alt de kunnat godkännas som skyddadeanläggningar enligt förordningen. För att finanseriera den av kontrollstationen föroljelagringsprogrammel 1970-1976 föreslagna råoljelagringen infördes lagen(1973:1216) om särskild beredskapsavgift för oljeprodukter. Avgiftsskyldigenligt lagen är den, som är skattepliktig enligt lagen (1957:562) om allmänenergiskalt.