prop · G00376 · 1976-12-31 00:00:00 — Verket anser att en överenskommelse mellanstaten och kommunerna om fortbildningen liknande den som gäller inom skolansområde bör övervägas. TCO framhåller att fortbildningen bör göras obligatoriskför såväl lärare som för kommunerna och att den skall förläggas till betaldarbetstid. Vikariefrågan måste därvid få en tillfredsställande lösning.Facklärarförbundet anser det helt självklart att fortbildningen skall görasobligatorisk också för kommunerna. , LO och SFS anser attfortbildningen bör omfatta minst . I fråga om urvalet av deltagare iden allmänna fortbildningen understryker , , statenskulturråd, , , och vikten avatt andra personalgmpper får viss gemensam fortbildning med barnomsorgenspersonal. framhåller att fortbildningen är en integrerad delav förskoleverksamheten. Den bör bidra till att knyta förskolan närmare socialvårdenoch övriga kommunala verksamheter. En del fortbildning bör därför vara gemensamför förskolepersonal, socialarbetare och personal från landstingensbarnhabilitering. Även de förtroendevalda bör fortbildas i frågor som rörförskolan. påpekar att utredningen inte innefattat föräldrarnai sina förslag. Gemensam fortbildning för personal och föräldrar kan bidra tillett närmare samarbete och till att föräldrarna blir naturligamedarbetare i förskoleverksamheten. betonar att dess särskildainformation kring förskolereformen givit erfarenheter som kan komma denfortbildning utredningen föreslår som modell till godo. SÖ understryker attstudiecirkelsarbetet i fortbildningen måste ske med erfarna ledare som välförstår att tillvarata den till buds stående tiden. SÖ anser vidare att avtids- och kostnadsskäl fortbildningen för grupper som endast har stödjande ochhjälpande funktioner till förskolan torde få bh av mera informativ karaktär.Berörd förvaltningspersonal bör däremot i så hög grad som möjligt beredasmöjlighet att delta i fortbildningen. anser det värdefulltatt en del av fortbildningen sker tillsammans med personal från angränsandeverksamhetsområden t. ex. från biblioteken och museerna. Personal frånkulturinstitutioner, fria kulturarbetare och andra företrädare förkulturområdet bör också medverka som ledare i fortbildningen. Rikskonserteroch Riksutställningar bedriver t. ex. metod- och läromedelsutveckling inomförskoleområdet. Författarcentrum och Teatercentrum bl. a. har likaledeserfarenheter 1976/77: 76 67 av kontakter med förskolan. Fortbildningen bör ocksåomfatta orientering om och kontakt med det lokala föreningslivet. Statenshandikappråd påpekar att handikapporganisationernas och handikapprådens kunskaperom handikappades behov och problem bör tillvaratas inom fortbildningen föralla personalgrupper. LO framhåller att fortbildningen i vissa delar också böromfatta låg- och mellanstadielärare. Detta blir ett naturiigt led i strävandenaatt åstadkomma en helhetssyn på all verksamhet för barn- och ungdomar.Sambandet mellan det barnpedagogiska området och har veriferats genomatt propositionen om skolans inre arbete () och riksdagsbeslutet ianslutning därtill också inkluderade barnstugeutredningens förslag ibetänkandet (SOU 1974: 42) Barns Fritid. SFS anser att bådeförvaltningspersonal och om möjligt de förtroendevalda som direkt beslutar ombarnomsorgen skall delta i fortbildningen. uttalar attstor vikt måste läggas på den återkommande fortbildningen. Det är viktigt attall barnavårdande personal nås av den. Förbundet framhåller att det kan bliproblem för t. ex. dagbarnvårdare här. Deras speciella förhållanden måstelösas. Det är också av stort värde att socialförvaltningspersonalen liksomberörda politiker deltar i studiecirkelverksamheten, eftersom aktuella problemoch förhållanden då kan dryftas av alla berörda grupper. Förbundet anser dockinte att studiecirklarna är tillräckliga. De måste kompletteras med meraomfattande kurser, gärna internatkurser, som återkommer regelbundet. Kostnadsfördelningen mellan statoch kommun påtalas av och kommuner. kommun understrykerbestämt att kostnadsfördelningen måste förändras radikalt i den riktningen attstaten övertar huvuddelen av kostnaderna för den allmänna fortbildningen somkommunen i övrigt ställer sig positiv till. kommun finner att denföreslagna fortbildningen bör ha hög angelägenhetsgrad men efterlyser ettekonomiskt samband med statlig bidragsgivning och central distribution avstudiematerial. Studiecirkelformen bör användas i nära samverkan med det lokalastudiearbetet i kommunen. TRU och folkhögskoleutredningenframhåller de pedagogiska möjligheterna som den eterburna undervisningen resp.folkhögskolornas kursutbud kan tillföra den allmänna fortbildningen. TRU framhåller att till följd av den kraftigt ökadesatsningen på barnomsorgens utbyggnad över 100 000 människor kommer att behövautbildas . Därvid kommer troligen vissautbildningsmässiga brister att uppstå. En kraftig satsning på fortbildning ienlighet med barnstugeutredningens förslag är då nödvändig. Härvid kommer bl.a. tillgången till rörlig bild och ljud att få stor betydelse. TRU har ikommitténs huvudbetänkande och i anslagsframställningar påpekat vikten av attproducera ljud och bild för förskolans Prop.1976/77: 76 68 personalför främst fortbildning, men även inom grundutbildningen. TRU:s erfarenheter avatt producera material för studiecirkelarbete bekräftar det riktiga ibarnstugeutredningens förslag om att genomföra en stor del av den allmännafortbildningen i små grupper. TRU anser att fortbildningsprogrammen bör bådeetersändas på lämplig , då många förskolor har personalsammankomster,och finnas som film-och kassettkopior. Utbudet bör vara regelbundet och sprittöver hela läsåret. fäster uppmärksamheten på de förslagsom den lagt fram i sitt huvudbetänkande om anordnande av kurser vidfolkhögskola. Skolformens lärare har vidare erfarenhet av vuxenutbildning ochproblemcentrerad undervisning. ,samt avstyrker förslagen om allmänfortbildning. anser att utredningensjämförelse med att skolan ger den undervisande personalen 30 timmars årligfortbildning liksom att den särskilda informationen till personal inombarnomsorgen med anledning av förskolereformen omfattar är föga meningsfull.Förbundet anser att inget krav bör ställas på hur många timmar en kontinuerligfortbildning skall innehålla. Omfattningen bör anpassas till de behov som finnsår . Förbundet är ej heller berett att tillstyrka den organisatoriskauppbyggnaden som utredningen föreslår, då erfarenheterna från den särskildaförskoleinformationen inte helt utvärderats. Vidare har utredningen försummatatt tillfredsställande analysera de ekonomiska förutsättningarna för att lokaltgenomföra fortbildningen. Förbundet betonar att fortbildningen primärt är enangelägenhet för kommunerna och att frågan bör lösas genom samverkan mellanarbetsgivare och de fackliga organisationerna. uttalar att man känner sigtveksam till att införa en obligatorisk fortbildning med det centrala ansvaretlagt på ett statligt organ. Stockholmsläns landsting framhåller genom omsorgsnämnden att det förslag som utredningenför fram i organisationsfrågan bör uppfattas som en möjlighet till uppläggningoch organisation, som kommunerna och deras företrädare har att bedöma. Stockholmskommun uttalar att en allmän obligatorisk fortbildning av all personal inomförskole- och fritidsverksamheten inte kan tillstyrkas i den form utredningenföreslagit. Kommunerna måste erhålla ekonomisk kompensation för de drygamerkostnader som denna allmänna fortbildning beräknas medföra. Kammarkontorethar beräknat kommunens merkostnader för vikarier i samband med fortbildningenför personalen till drygt 7 milj. kr. och anser med beaktande avkostnaderna och den svåra bristen på bamomsorgspersonal förslaget varaoacceptabelt. Prop.1976/77: 76 69 Samtliga remissinstanser tillstyrker eller lämnarutan erinran utredningens förslag om en frivillig fortbildning organiserad iform av kurser för personalgrupper i förskole- och fritidsverksamhet lokaliseradtill de högskolor, där steg 2-utbildning till förskollärare och fritidspedagogges. För den enskilda studeranden bör den frivilliga fortbildningen bygga pålagen om rätt till tjänstledighet för studier och det avtal somarbetsmarknadens parter träffar i denna fråga. Utredningen föreslår att det centrala ansvaret förfortbildningsverksamheten läggs på en enhet eller arbetsgrupp inomsocialstyrelsen. Fortbildning av personal bör knytas till den sektion hostillsynsmyndigheten som bär det direkta ansvaret för utvecklingen och uppföljningeninom förskole- och fritidsverksamheten. Därigenom tillförs fortbildningenintegrerat de erfarenheter som utvinns av försöks- och utvecklingsarbete inomområdet. Behovet av fortbildning kan likaledes analyseras fram genom denuppföljning av hela förskole- och fritidsverksamheten som byrån svarar för. Samtliga remissinstanser lämnar utredningensförslag utan erinran eller tillstyrker det utom ,, , /SR samt SFS. Bland dem som tillstyrker betonar socialstyrelsenoch statskontoret att ansvaret för personalens fortbildning bör åvilahuvudmannen (kommun, landsting). engagemang ifortbildningsverksamheten bör så långt möjligt begränsas till planerande ochövergripande uppgifter såsom metodutveckling, utformning av utbildningens innehåll,framställning av material samt uppföljning och vägledning. Administrativa ochpedagogiska uppgifter i samband med fortbildning bör skötas av huvudmannen. RRVanser i likhet med utredningen att det bör vara uppgift attutveckla metoder för förskole- och fritidsverksamhet. Däremot kan RRV intetillstyrka att får karaktären av centralt kursledningsorgan meduppgift att t. ex. utbilda studievägledare, producera hjälpmedel och härmedålägges uppgifter av genomförandekaraktär. roll inomförskole- och fritidsverksamheten bör koncentreras till normgivning, utvecklingoch tillsyn. SÖ biträder förslaget att som central tillsynsmyndighetför barnomsorgsområdet bör påläggas ansvaret för fortbildning av all personalinom förskole- och fritidsverksamhet för bam och ungdom. Verket framhållerdärvid att utredningen när det gäller steg 2 i utbildningen framhållit viktenav koppling till övriga pedagogiska utbildningar, i första hand låg- ochmellanstadielärarutbildningarna. En sådan koppling eller snarare integreringanser SÖ vara naturlig även i fortbildningsverksamheten. SÖ pekar här på defortbildningskurser som varit gemensamma för förskollärare,lågstadielärare och fritidspedagoger och vilkas syfte har varit att ge impulsertill ett dialog-pedagogiskt arbetssätt. Dessa kurser har helt bekostats ur det fortbild- 1976/77: 76 70 ningsanslag som stått till SÖ:s förfogande. SÖ uttalarförhoppningen att sådan verksamhet även i fortsättningen skall kunna anordnas.Verket pekar också på den fortbildning som skall ges i anslutning tillSIA-reformen i vilken också ledare i den lokala barn- och ungdomsomsorgen avsesdelta tillsammans med personal från varje rektorsområde i . anser att framför allt resursfrågor påsåväl det centrala som det lokala planet måste uppmärksammas. På central nivåmåste fasta tjänster inrättas för fortbildningsverksamheten. Facklärarförbundetdelar därför utredningens förslag om en förstärkning av med enfortbildningsenhet eller arbetsgrupp. Det är av största vikt, framhållerfacklärarförbundet, för en kontinuerlig fortbildningsinsats att rejälaresurser satsas i form av erfarna och kunniga pedagoger. Man kan inte som iden nu pågående särskilda informationen i regi fortsättningsvis räkna med så omfattande insatser av lärare i förskolestadietsmetodik som mer eller mindre på fritid engageras i pilotkurser ochutbildningsteam. Det bör ingå i pedagogkonsulenternas arbetsuppgifter attansvara för fortbildningen på det lokala planet. Med tanke på samverkanförskolalågstadium och de många beröringspunkter fritidspedagoger har medgrundskolans arbetslag, anser facklärarförbundet att socialstyrelsensplanering av den allmänna fortbildningen bör ske i samverkan med SÖ. Bland de fem remissinstanser som avvisar utredningensförslag ifrågasätter . roll i en angelägenhet. anser att uppgift främstbör vara att i samråd med arbetsmarknadens parter utarbeta material som kananvändas i den lokala fortbildningsverksamheten. Kommunen måste inordnafortbildningen av denna personalgrupp i utbildnings- och fortbildningsverksamhetenför alla kommunalt anställda. Vidare är det viktigt att huvudmannen fårmöjlighet att i fortbildningen lägga in moment av mer lokal karaktär. Frågan omfortbildningen måste lösas genom samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagareföreträdda av sina fackliga organisationer. Med hänsyn härtill är det enligtKommunförbundet inte en möjlig lösning att ge en sådan funktionatt den i enlighet med utredningens förslag kan fungera som tillsynsmyndighet. ställer sig tveksamt till att införaobligatorisk fortbildning med det centrala ansvaret lagt på en statligmyndighet. /SR och SFS anser att utbildningsmyndigheten, dvs. SÖalternativt UHÄ, bör vara tillsynsmyndighet för fortbildningsverksamheten. Prop.1976/77: 76 71 Utredningen finner det nödvändigtatt utbildningen reformeras så snabbt som möjligt för att de mål som uppställtsför barnomsorgens pedagogiska och sociala funktioner genom riksdagsbeslutet år1973 skall kunna uppnås. Vissa av utredningens förslag har redan övergått fränatt vara försöksutbildning till reguljär utbildning. Andra förslag menarutredningen torde kunna genomföras successivt direkt efter det att utredningensbetänkande avlämnats. Utredningen bedömer att ett samlat genomförande av allastegen torde kunna ske under /78. och TCOinstämmer i att utformningen av förskola och fritidsverksamhet gör detnödvändigt att en förändrad personalutbildning snabbt kommer till stånd. erhållit tilläggsdirektiv rörande utbildningen avpersonal föi förskola och fritidshem får därför inte medföra något hinder föratt nu genomföra sådana förändringar även om det enligt utredningen vorevärdefullt att senarelägga ställningstagandet till barnstugeutredningensförslag och låta dessa inarbetas i lärarutbildningsutredningens slutligaförslag. Den pågående utbyggnaden av förskola och fritidsverksamhet och bristenpå utbildad personal är ytterUgare skäl för ett snabbt genomförande avutredningens förslag. SFS menar att ett beaktande av kritiken mot utredningensförslag inte behöver inverka menligt på tidsplanen för reformens genomförande. RRV anser att en realistisk plan för ett successivtgenomförande av utredningens förslag bör utarbetas. Tidpunkten för ettgenomförande av utredningens samlade förslag bör därför inte fastställas innangenomförandefrågorna ytterligare har penetrerats. SÖ framhåller att bl. a. följande frågor bör ses överinnan utredningens förslag kan genomföras: ansvars- och ersättningsfrågor förlärare, studerande och personal på praktikinstitutionerna, ramplanens utformningoch beskrivningar av ämnen och ämnesblock, lärarnas undervisnings- ochtjänstgöringsskyldighet. AMS menar att övergångstiden i samband med genomförandetav den nya uibildningsordningen får göras betydligt längre än vad utredningenföreslår eftersom det är angeläget att hänsyn tas till grup per av studerandesom f. n. bedriver kompletteringsstudier för behörighet. /SR anser att tidsplanenförefaller väl optimistisk och att utbildningen bör införas . och Skola föreslår att frågorna om betygoch könskvotering avgörs först sedan förslagen från betygsutredningen har lagtsfram och remissbehandlats. 1976/77: 76 72 Jag har i berörda delar samrått med statsrådet . fattade (prop. 1973: 136, SoU 1973:30, rskr 1973: 372) beslut om förskoleverksamhetens utbyggnad och organisation.Förskola användes i propositionen som enhetlig benämning på daghem ochlekskolor. Förskolan skulle således kunna organiseras som heltidsförskola ellersom deltidsförskola. Riksdagsbeslutet omfattade också vissa ställningstagandentill verksamhetens mål och innehåll. Beslutet innebar en starkare betoning äntidigare av förskola och fritidshem bland de insatser som samhället gör föratt skapa gynnsamma uppväxtvillkor för samtliga barn. Riksdagsbeslutetgrundade sig på förslag års barnstugeutredning (S 1969: 31). Inomförskole- och fritidsverksamheterna pågår en utveckling mot verksamhet isyskongrupper, lagarbete och ökat samarbete med föräldrarna. Denna utvecklingmedför krav på förändringar även i personalutbildningarna. fick genomtilläggsdirektiv i uppdrag att utreda konsekvenserna förpersonalutbildningarna inom barnomsorgen av den förändrade verksamheten.Utredningsuppdraget omfattade utbildningen av barnskötare, dagbarnvårdare,barnvårdare, medhjälpare, lekplats- och lekparkspersonal, fritidspedagoger ochförskollärare samt i viss mån även ekonomipersonal inom barnomsorgen. Utredningenskulle enligt direktiven beakta utbildningarnas inbördes förhållande och prövai vilken utsträckning den enskilde studerande kan genomgå enförskolepedagogisk utbildning i etapper. En förutsättning var att denstuderande vid övergång från en utbildning till en annan skulle kunna utnyttjatidigare inhämtade kunskaper och erfarenheter. Vidare hade utredningen itilläggsdirektiv fått i uppdrag att utreda frågan omfortbildning av den personal som är sysselsatt inom barnstugeverksamheten. har i betänkandet (SOU 1975:67)Utbildning i samspel redovisat sina förslag till förändrad utbildning avpersonal för förskola och fritidsverksamhet. Förslagen innebär att mål,innehåll och arbetssätt i utbildningarna anpassas till det förändrade arbetet iförskola och fritidsverksamhet. Utredningen har föreslagit en sammanhållenutbildningsorganisation i tre steg där varje steg utgör grundval ochutgångspunkt för närmast ovanför liggande utbildningssteg. Jag kommer ifortsättningen att, i fråga om utredningens förslag om barnskötar- resp.förskollärar- och fritidspedagogutbildningar, använda benämningarna steg 1 ochsteg 2. Det första steget, som bl. a. motsvarar nuvarande barnskötar- ochdagbarnvårdarutbildning, skall enligt förslaget utgöras av antingen en separattvåårig linje eller en 40-veckorsutbildning i gymnasieskolan. Det andra stegetmotsvarar nu- Prop.1976/77: 76 73 varandeförskollärar- och fritidspedagogutbildningar och det tredje steget motsvararbl. a. nuvarande pedagogik/metodiklärarutbildning. Steg 2 och 3 skall anordnasinom ramen för högskolan. För tillträde till steg 2-utbildningen krävs enligtförslaget genomgången steg 1-utbildning. För tillträde till steg3-utbildningen krävs genomförd steg 2-utbildning. () har i skrivelse den 27oktober 1975 föreslagit att en tvåårig social service- och barnomsorgslinje igymnasieskolan skall inrättas. Förslaget, som har remissbehandlats samtidigtmed barnstugeutredningens förslag, utgör ett alternativ till utredningens steg1. En bred remissopinion har ställt sig bakomutredningens förslag till mål och inriktning, innehåll, ämnesblock samtarbetssätt för personalutbildningarna. Flera remissinstanser har däremotframfört invändningar mot den föreslagna utbildningsgången. Den medför enligtdessa instanser svårigheter för de sökande till förskollärar- eller fritidspedagogutbildningsom har genomgått annan linje i gymnasieskolan än steg 1. anser t. ex. att det särskilda behörighetskravet pågenomgången barnskötarutbildning för tillträde till steg 2 strider mot vad somi övrigt har kommit att prägla högskoleutbildningen, nämligen de vidgade möjligheternaför studerande med viss tids yrkeserfarenhet att vinna tillträde till olikautbildningslinjer. Både barnstugeutredningens förslag till steg 1 ochSÖ:s förslag till social service- och barnomsorgslinje har överlämnats tillutredningen (U 1976: 10) om den gymnasiala utbildningen för att prövas avdenna. Denna kommitté skall enligt sina direktiv försöka bredda barnstugeutredningensförslag till första steg. De förslag till förändringar som jag i det följandelägger fram rör därför endast utbildning till fritidspedagog och förskolläraresamt vidareutbildning och fortbildning för dessa yrkeskategorier. Enligt beslut (prop. 1975: 9, UbU 1975:17, rskr 1975: 179) om reformering av högskoleutbildningen skall utbildning avförskollärare och fritidspedagoger ingå i högskolan. Enligt beslutet skallendast linjens omfattning och inriktning fastställas av regeringen. Utbildningsplanen,som skall ange utbildningens mål, inriktning och huvudsakliga innehåll samteventuella särskilda behörgihetskrav, skall fastställas av den centralahögskolemyndigheten, universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) eller, i fråga omkommunal högskoleutbildning, av UHÄ och SÖ i samråd. Vidare bör i vissa fall enlokal plan för en allmän utbildningslinje fastställas, dels för att ange desmärre avvikelser från utbildningsplanen som kan göras lokalt, dels för de falldå utbildningsplanen medger alternativa tillämpningar. För varje kurs somingår i utbildningslinjen skall lokalt fastställas en kursplan som närmare angerutbildningens innehåll, undervisningens och examinationens uppläggning,särskilda förkunskapskrav m. m. Regeringen har den 25 no- 1976/77: 76 74 vember 1976 utfärdat förordning (UHÄ-FS 1977: 2) medprovisoriska föreskrifter om allmänna utbildningslinjer och påbyggnadslinjerinom grundläggande högskoleutbildning. Denna förordning innehåller bl. a.föreskrifter om utbildningsplanerna. Jag kommer mot denna bakgrund att här endast kortfattatoch översiktligt redovisa och ta ställning till utredningsförslagen omfritidspedagog- och förskollärarutbildningarnas mål, inriktning, innehåll ochorganisation. Jag vill i sammanhanget betona att jag anser att barnstugeutredningensförslag och yttrandena över det bör kunna användas som utgångspunkt ochidégivare då de centrala och lokala högskolemyndigheterna planerarutbildningen. Vidare vill jag framhålla att jag här för översiktens ochsammanhangets skull även kommer att redovisa vissa frågor som det ankommer påregeringen eller myndighet som regeringen bestämmer att besluta om. 2.4.2 Utbildningarnas mål och inriktning De allmänna målen förpersonalutbildningarna bör vara desamma som har ställts upp för barnomsorgenoch för fritidsverksamheten. I sin mest övergripande form är dessa målgemensamma för all samhällelig verksamhet. De målen avser bl. a. jämlikhet,social utjämning, jämställdhet mellan män och kvinnor och mellan olika raseroch nationaliteter, demokrati och ökat medinflytande. I regeringens och beslut omförskoleverksamhetens utbyggnad och organisation angavs attförskoleverksamheten skall främja en gynnsam fysisk och social utveckling hosbarnen samt ge varje barn bästa möjliga förutsättningar att utvecklas till enöppen och hänsynsfull person. Verksamheten skall vidare inriktas på att ge barnenmöjligheter att grundlägga och utveckla en uppfattning om sig själva somindivider med förutsättningar att samverka med sin omgivning. Barnen skallockså före skolstarten träna sig att förstå vissa grundläggande begrepp. I 1973års proposition framhölls att de allmänna målen skulle ses i samband med dekonkreta ställningstaganden som gjordes till innehåll och arbetssätt iverksamheten. Frågorna om syskongrupper, föräldrasamarbete och arbetslag blevmot den bakgrunden viktiga pedagogiska frågor. har på grundval av förslag frånbarnstugeutredningen i betänkandet (SOU 1974:42) Barns fritid antagit vissaprinciper för fritidsverksamheterna för barn och ungdom (prop. 1975/76: 39, UbU1975/76: 30, rskr 1975/76: 367). Enligt utredningen är anordningar och åtgärderför barns och ungdoms fritid av betydelse dels för att tillgodose barnensbehov, dels för att hjälpa föräldrar med omsorg om barnen . Denpersonella och materiella miljön bör enligt utredningen utformas så att denfrämjar barns självständighet och förmåga till samspel. Ett samarbete omkringbarnets totala situation är nöd- 1976/77: 76 75 Omsorgen om barns fritid är enligt utredningenett gemensamt ansvar för föräldrar, fritidshemmens personal, fritids- ochungdomsledare, lärare och övrig personal i skolan samt andra vuxna som har kontaktermed barn. Föreningslivets insatser betonas särskilt i betänkandet, liksomsamarbetet mellan fritidshem och övriga fritidsverksamheter. Den sociala och pedagogiskainriktningen på förskole- och fritidsverksamheterna får naturiigtviskonsekvenser för de olika personalutbildningarna.