prop · G00380 · 1976-12-31 00:00:00 — Ett bättre planeringsunderlagsom belyser förhållandena inom renskötseln ökar förutsättningen att genomfysisk planering lösa de konflikter om markanvändningen som kan finnas mellanrenskötseln och andra intressen. Påkommunalt håll torde man enligt i 1976/77: 80 49 varaangelägen om att få realistiska överläggningar med samebyarna och de från rennäringenutslagna samerna om problem som det ankommer på kommunen att handlägga. Dessafrågor kan beröra sysselsättning, bostadsförhållanden, utbildning, socialservice eller kulturella aktiviteter. Det är enligt viktigt uppnår sådana former för denna samverkan att samerna framstår somkommunmedborgare och inte som en motpart till kommunen. föreslår, för att om möjhgt ytterligare underlätta samarbetet mellanvägverket och samerna och deras intressen, att samebyn i fortsättningenförordas som obligatorisk remissinstans i den mån vägföretag berör samiskaintressen. Vid vattenkraftutbyggnader inom områden som nyttjas av samerna harstatens vattenfallsverk vid förhandlingar och genom avtal om ersättningar ochåtgärder sökt skapa förutsättningar för att renskötseln skall kunna fungera,trots gjorda intrång. i tillägger att det vidplanering av vägbyggen, kraftledningar och anläggningsarbeten av olika art inomrenbetesområden eller områden där renarnas flyttningsleder går fram är avstörsta vikt att myndigheterna samarbetar med samernas organisationer ochlokala samebyar. Även vid planeringen av turistanläggningar och vandringslederbör myndigheterna förhandla med samernas företrädare innan beslut fattas. I den fortsatta fysiska riksplaneringen och i frågaom det regionalpolitiska arbetet måste, framhåller SSR,sysselsättningsfrågorna och andra frågor med avgörande betydelse för samernasframtid ha hög prioritet och samerna genom sina organisationer få möjlighet attpåverka och styra utvecklingen. Saminuorra framhåller att exploateringen avnaturtillgångarna i Sameätnam medför förändringar i den samiska miljön som ivissa fall kan betecknas som rniljöförstöring. En förutsättning för ett levandesamiskt samhälle är enligt Saminuorra att de existerande samiska näringarnaskyddas och att det ges möjligheter att skapa alternativa sysselsättningar i desamiska områdena utifrån samiska behov, i enlighet med de förutsättningar ochbegränsningar som den ekologiska och kulturella miljön har i de samiskaområdena. naturvärn betonar också att utnyttjandet avnaturtillgångar måste ske med tillbörlig hänsyn till samerna. Enligtnaturvärnet har utredningen inte tillräckligt understrukit sambandet mellanbehovet att spara naturtillgångarna och en strävan att bevara samekulturen.Lärarhögskolan i menar att det kostsammaste stödet till samekultureninte ligger i de anslag som ges över statsbudgeten, utan i att man avstår frånatt till industrisamhällets fromma ytterligare exploatera renbetesområdena. I några yttranden behandlas behovet av särskildainsatser till stöd för samekulturen inom områden som utredningen endast berörti förbigående. Enligt och länsbostadsnämnden i länbör statsmakterna ta ett vidgat ansvar för att få till stånd en 4 Riksdagen1976/77. 1976/77: 80 50 upprustning av bostäderna i fjällområdena. Behovet av godbostad hos samebefolkningen och övrig befolkning som lever under särprägladeförhållanden måste enligt jämföras med den övriga länsbefolkningensvillkor. har gjort en utredning om bostadsT förhållandena inomfjällområdet för samer och övrig fjällbefolkning och föreslagit vissa ändringari kungörelsen om förbättringslån för att underlätta samernasbostadsförsörjning. i taräven upp frågor om kommersiell service och kommunikationer. Nuvarandeförfattning om statligt stöd till kommersiell service i glesbygd beaktar enligtlänsstyrelsen inte på ett tillfredsställande sätt fjällbefolkningens speciellaförhållanden. påpekar vidare att vattenkraftutbyggnaderna ifjällområdet planeras vara avslutade . Grunden förupprätthållande av servicen i området rycks då delvis undan, även om vägaretc. ser det som angeläget av bl. a. sociala ochkulturpolitiska skäl att redan nu vidta åtgärder som tryggar den renskötandeoch fiskande befolkningens servicebehov . Det kan vidare varaett livsvillkor för t. ex. den samiska bosättningen i länets nordliga delaratt vissa vägar byggs ut. är det enligt av storbetydelse för fjällområdets människor att ny teknik inom kommunikationssektornkan utnyttjas. SSR anmäler att riksförbundet isärskild ordning kommer att ta upp skogssamernas utestående frågor, juridisktoch politiskt. SSR berör också frågan om icke-samers rösträtt ikoncessionssamebyarna. 4.4 Samiska näringar och sysselsättning inom det samiskabosättningsområdet Behovet av stöd till de samiskanäringarna och sysselsättningsskapan-de åtgärder inom renskötselområdetframhålls av ett stort antal remissinstanser, bl. a. ,lantbruksstyrelsen, lantbruksnämnden i , AMS,länsarbetsnämnderna i och , doniänverket,länsstyrelserna i , och , , ,, , och kommuner, , , Saminuorra, Same-Ätnam och Vuxenskolan. Ett flertal remissinstanser,däribland , länsstyrelserna i och ,och kommuner, SSR, Saminuorra och Same-Ätnam uppehåller den negativa befolkningsutvecklingen i sameområdet och understryker viktenav att sysselsättningsskapande åtgärder vidtas för att den samiska folkgruppenoch samekulturen skall kunna bestå. Särskilt framhålls angelägenheten av att samekvinnorbereds sysselsättning inom det samiska bosättningsområdet. För att lösa problemet med det vikande samiskabefolkningsunder- Prop.1976/77: 80 51 lagetkrävs enligt , i och SSR i förstahand kraftigt utökade arbetsmarknadspolitiska insatser för att skapaarbetstillfällen inom samebyarna eller i deras närhet. Saminuorra ochSame-Ätnam betonar särskilt värdet av att samernas egnasysselsättningsfrämjande initiativ får ett sådant ekonomiskt stöd att olikaprojekt kan förverkhgas. SSR ansluter sig i likhet med ett flertal andraremissinstanser, däribland , domänverket. ,och kommuner samt Umbyns sameby, till utredningens uttalandeom betydelsen av ett fortsatt statligt stöd åt rennäringen. Åtskilligaremissinstanser uppehåller sig vid frågan om rationalisering inom rennäringenoch möjligheterna att bereda sysselsättning för de samer som inte kan få sinutkomst inom denna näring. Lantbruksstyrelsen framhåller att endast enminoritet bland samerna kan dra nytta av rennäringslagens särskilda förmåner pågrund av att en betydande del av samerna saknar renskötselrätt och mångarensköt-selberättigade samer lämnat rennäringen. Styrelsen framhåller att en avde väsentligaste åtgärderna för att stödja samerna är att verka för lämpligsysselsättning som alternativ eller komplettering till renskötseln. Sådanaåtgärder bör främst inriktas på det traditionella sameområdet och samordnas medövriga åtgärder för sysselsättning i glesbygd och med den allmännalokaliseringspolitiken. AMS framhåller i likhet med länsarbetsnämnderna iVästerbottens och att arbetslöshet och undersysselsättningsedan länge är omfattande bland samer som är verksamma inom rennäringen. Strukturarbetetinom näringen måste därför inriktas på större bärkraftiga företag som kan gekontinuerlig sysselsättning och bättre arbetsinkomster. i blir det en framträdande uppgift attskapa ett tillräckligt antal alternativa arbetstillfällen inoin berördageografiska områden. i uppehåller sig iett längre resonemang kring möjligheterna att skapa säkrare utkomstmöjligheterför den samiska befolkningen. delar utredningens uppfattning attett aktivt stöd till rennäringen är en förutsättning för den samiska kulturensfortbestånd. utarbetar i samarbete med lantbruksnämnden ett merfullständigt program för rennäringens utveckling. De förslag som länsstyrelsenunder beräknas kunna lägga fram på grundval av detta arbete bygger påen diskussion av rennäringens betydelse för den samiska kulturen. Länsstyrelsensförslag till åtgärdsprogram är baserat på renskötseln med den kompletterandesysselsättning som kan skapas genom slöjd, byggande och drift av anläggningar ifjällområdet, naturvård etc. Även produktion i halvindustriell och industriellskala liksom sysselsättning inom traditionellt icke-samiska yrken har enutomordentlig betydelse. Prop.1976/77: 80 52 centralafrågan är hur yngre personer, och då främst kvinnor, skall kunna få en rimligutkomst inom fjällområdet. Önskemålet att värna om den samiska kulturen medföratt man vid genomförandet av erforderliga åtgärder måste eftersträva sådanalösningar att intrång i rennäringen undviks eller minimeras. I fråga omavvägningen mellan rennäringen och annan verksamhet anser attrennäringens intressen inte får förhindra annan önskvärd sysselsättning. I defall då rennäringen skulle äventyras av annan verksamhet och denna verksamhetinte medför betydande skillnader i regionalpolitisk effekt bör dock rennäringenprioriteras. I fråga om samernas näringsvillkor framhåller ävenSSR och Saminuorra vikten av att det skapas ett ekonomiskt underlag för densamiska befolkningens och kulturens fortlevnad. SSR och Saminuorra understrykeratt insatser för att stödja samiskt näringsliv och samisk kultur främst börinriktas på att stärka samebyn. Genom att stimulera samebyn att utveckla sinverksamhet och sitt näringsunderlag skapas förutsättningar för ökadsysselsättning och bättre befolkningssammansättning i de samiska kärnområdena. Saminuorra betonar att samerna måste ges möjlighetatt själva skapa sysselsättningstillfällen. Saminuorra presenterar ett förslagtill utvidgad sameby, enligt vilket samebyn bör ges möjlighet att bedriva annanekonomisk verksamhet än renskötsel. Saminuorra nämner jakt, fiske, slöjd ochandra näringar, som tillvaratar och förädlar produkter från de samiskaprimärnäringarna, samt servicenäringar som turism etc. Saminuorra understrykervikten av att det ges reella möjligheter att utnyttja de ekonomiska stöd- ochlåneformer, inkl. de speciella stödformer som utvecklats i det s. k. inrestödområdet, som tillkommer olika ekonomiska verksamheter i det övrigasamhället. Saminuorra finner det också rimligt att speciella resurser avsättsför att utveckla näringslivet i de samiska kärnområdena. De ekonomiska resursersom finns i de olika vattenregleringsfonderna och i Norrlandsfonden måste ocksåkomma samerna och samebyarna till godo. I fråga om sysselsättningsskapande åtgärder nämnerAMS, länsarbetsnämnderna i , och samtlänsstyrelsen i de beredskapsarbeten som anordnats medlänsstyrelse och lantbruksnämnd som huvudmän i syfte att främja rennäringenoch stödja sysselsättningen bland samerna. i anser att detfinns goda förutsättningar för en ytterligare utveckling av sameslöjden ochsamekonsthantverket på bredare basis (jfr 4.8). Denna uppfattning delas avlänsarbetsnämnden i som noterar betydelsen av att främja andranäringar, bl. a. sameslöjden, som alternativ och komplement till rennäringen.Nämnden framhåller sin insats i utvecklingen av det industriellaberedskapsarbetet i , som ba- 1976/77: 80 53 seras på slöjdalster. Nämnden har föreslagit att dennaverksamhet utvidgas genom att en filial förläggs till . Same-Ätnamframhåller sin beredvillighet att medverka till ökad sysselsättning för samer,men protesterar mot sådan verksamhet som innebär att sameslöjden enbartutnyttjas som ett lämpligt objekt för att lindra arbetslösheten. Även omsatsningarna på en skyddad verkstad i och en planerad sådan iKaresuando kan bidra till att minska arbetslösheten, innebär de i ett längre perspektiven kortsiktig och spekulativ exploatering av samernas kultur och dessyttringar. Föreningen är emellertid villig att stödja verkstadsidén imodifierad form under förutsättning att Same-Ätnam får ett avgörande inflytandepå verksamhetens inriktning. I fråga om fisket som samisknäringskälla (jfr 4.6) påpekar länsarbetsnämnden i attbetydande insatser vidtagits för att främja fjällfisket. ochfiskeriintendenten i övre norra distriktet påpekar att fjällfiskets utvecklingsmöjligheterär goda under förutsättning att fiskets avsättningsproblem kan lösas.Möjligheterna att skapa ökad sysselsättning inom fjällfisket är emellertid iförsta hand knutna till en utbyggnad av fisketurismen. Fiskeriintendenten menaratt mindre turistanläggningar i form av stugbyar, som drivs av enskilda samereller en grupp inom en by, kan vara en lämplig form för verksamhet inomturistfisket. i anser också att det finnsmöjligheter att avsevärt öka fisket i fjällområdet genom tillskapande avanläggningar för uppsamling och förädling av fiskprodukterna. Om icke-renskötande samer erhöllsamma rättigheter till fjällvärldens land och vatten som de renskötandesamerna, skulle en del av sysselsättningsproblemen för arbetslös ungdom ochäldre friställd arbetskraft enligt Lapplandsgruppen kunna lösas genomverksamhet inom sådana traditionella samiska näringar som jakt, fiske ochskogsfångst. Ett stort antal remissinstanser, bl. a. iUppsala, förskoleseminariet i , , fiskeriintendenteni övre norra distriktet, AMS, länsarbetsnämnderna i och Norrbottenslän, länsstyrelserna i , och . ,, , och kommuner, , , , och , anser att en utbyggnad av turistnäringen inom sameområdenaskulle kunna bereda nya sysselsättningsmöjligheter för samer, i synnerhet förkvinnor och icke-renskötande samer. Vid uppbyggnaden avturistanläggningar skapas arbetstillfällen, påpekarlänsarbetsnäimiden i , medan driften av anläggningarna medförett behov av mer stadigvarande personal. i länpåpekar att turismen vid sidan av möjligheten till försäljning avslöjdprodukter kan erbjuda samerna arbets- Prop.1976/77: 80 54 tillfälleni samband med bevaknings- och inventeringsuppgifter, anläggningsarbeten sombrobyggen och stugtillverkning m. m. Dessa arbetsmöjligheter bör i första handkomma den samiska lokalbefolkningen till godo. anser att denutbyggnad av anläggningar för rekreation som arbetsmarknadsverket svarat förbör fortsättas och att samer bör kunna engageras som fasta stugvärdar vid dessaanlägg ningar. framhåller värdet av attden samiska lokalbefolkningens kunskaper om fjällmarkernas förhållanden kommerturismen till godo. Ett flertal remissinstanser framhåller vikten avatt en utbyggnad av turismen sker i samverkan med samerna och på ett sådantsätt att den inte inkräktar på sådana samiska intressen som rennäringen. AMS påpekaratt en utbyggnad av turismen bör ske i samråd med samerna så att större intrångän nödvändigt på renskötseln kan undvikas, en uppfattning som delas avlänsarbetsnämnden i . Länsstyrelserna i och länanser det vara självklart att samhällsinsatserna för turistlivet skall avvägasså att även samerna får en rimlig del därav. Saminuorra understryker vikten avatt samerna ges möjligheter att redan på planeringsstadiet på ett avgörandesätt styra utbyggnaden av turismen och betonar att den ekonomiska utvecklingsom turismen medför måste komma samerna till godo. i , och i understryker behovet avutbildning inom turistbranschen för att samerna skall kunna få del av sysselsättningsmöjligheternainom turismen. i framhåller att detråder oklarhet om vilken myndighet som har det långsiktiga ansvaret för samernassysselsättning genom att såväl lantbruksmyndighetema, länsarbetsnämnden och länsstyrelsensom SSR har ett visst ansvar för dessa frågor. En huvudfråga är vilkenmyndighet som har ansvaret för att utverka de medel som utanförarbetsmarknadspolitikens ram kan tillföras olika aktiviteter. EnUgtlänsstyrelsens mening har oklarheten i denna fråga medfört att arbetstillfällenpå lång sikt inte kunnat skapas och att sysselsättningsfrågorna huvudsakligenfått skötas genom beredskapsarbeten. understryker attansvarsförhållandena i detta hänseende måste klarläggas, för attsträvandena att lösa samernas sysselsättningsfrågor i fortsättningen inte-skall komma att präglas av allmän passivitet. Stora resurser måste sättas inför tillskapande av nya arbetstillfällen, insatser i beredskapsarbete ochomskolningsverksamheter. Endast genom de regionala statliga organens insatserkan de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna bli av tillräcklig omfattning, anserlänsstyrelsen. I fråga om ansvaret för sysselsättningen inomsameområdet påpekar lantbruksstyrelsen att det i regleringsbrev den 18 juni1971 ålagts länt- 1976/77: 80 55 bruksnämnderna i , och Norrbottenslän att, efter samråd med länsarbetsnämnderna och samerna, vidta sysselsättningsskapandeåtgärder inom renskötselområdet för de samer som inte får tillräckligsysselsättning inom själva renskötseln. Lantbruksstyrelsen har vid sidan avhuvudansvaret för rennäringsfrågorna fått i uppdrag att följalantbruksnämndernas arbete med dessa frågor. Lantbruksstyrelsen har docktidigare framhållit att lantbruksnämnderna saknar resurser för att aktivtmedverka i arbetet med sysselsättningsfrågorna och förordat att särskildexpertis ställs till nämndernas förfogande. I samverkan mellanlantbruksstyrelsen, och har därefter tillsattsen särskild arbetsgrupp med uppgift att handha sysselsättningsfrågan inomsamebyarna. Lantbruksstyrelsen anser dock fortfarande att en särskildbefattningshavare under lantbruksstyrelsens huvudmannaskap bör tillsättas, omintentionerna bakom uppdraget i nämnda regleringsbrev skall kunna genomföras. i länvänder sig starkt mot att lantbruksmyndigheterna tilldelats ansvaret försysselsättningsfrågorna inom sameområdet. Det naturliga är enligt nämndensmening att de arbetsmarknadspolitiska insatserna för samerna kanaliseras påvanligt sätt via arbetsmarknadsverket. Därmed kan alla arbetsmarknadspolitiskaresurser komma även rennäringen till godo. SSR anser att det huvudsakligaansvaret för samernas sysselsättning skall ligga på AMS för såväl planering somgenomförande av konkreta åtgärder. Det bör emellertid åligga det föreslagnastatliga ledningsorganet att i samarbete med samernas organisationer utarbetaohka konkreta förslag i fråga om sysselsättningstillfällen för samekvinnorinom det samiska bosättningsområdet samt samisk medverkan i turismen. 4.5 Stödjande medlemmar i samebyar Utredningens förslag om införandeav ett stödjande medlemskap i samebyar tillstyrks av hovrätten för övreNorrland, kammarrätten i , , nomadskolfullmäktige vidnomadskolan i , förskoleseminariet i , socialantropologiskainstitutionen vid i , rektorsämbetet och samhällsvetenskapligafakulteten vid i , renägarerepresentanterna ochFjällgren i rennäringsdelegationen inom lantbruksnämnden i ,lantbruksnämnden i , , och kommuner.Mala sameby, Same-Ätnam, FPU, Klys, Vuxenskolan och landsantikvarien iJämtlands län. Angående riktlinjerna för detstödjande medlemskapet ansluter sig hovrätten för övre , kammarrätteni , lantbruksnämnden i . sameby, Same-Ätnam,Vuxenskolan och landsantikvarien i till tanken 1976/77: 80 56 attsamebyn skall besluta om införande av stödjande medlemskap och avgöra inval avenskilda personer som stödjande medlemmar. Hovrätten för övre delar utredningensuppfattning att anslutning som stödjande medlem bör beviljas endastrenskötselberättigad person och endast i den egna hembyn. Hovrätten anser atten sådan ordning bäst motsvarar samebyns intressen. Några remissinstanser, däriblandsamhällsvetenskapliga fakulteten vid i , förordar att detstödjande medlemskapet begränsas till den egna hembyn men utsträcks till attomfatta alla av samisk börd. framhåller att en begränsning avdet stödjande medlemskapet till ren-skötselberättigade samer skulle motverkasyftet att stärka samisk identitet och samhörighetskänsla. Några remissinstanser, däribland kommun,Same-Ätnam, FPU, Klys och Vuxenskolan, uppehåller sig vid det särskildayttrandet av ledamöterna innebärande att principen omsamebyns rätt att anta stödjande medlemmar skrivs in i rennäringslagen.Kammarrätten i finner det angeläget att samernas egen uppfattningblir avgörande för utformningen av det stödjande medlemskapet för att syftetatt stärka samhörigheten mellan olika samegrupper skall kunna uppnås.Kammarrätten beklagar att utredningen inte ägnat rennäringslagen ochdess tillämpning större uppmärksamhet vid sin genomgång av samernas situationoch framhåller det angelägna i att de erfarenheter som erhålls vid tillämpningenav lagen tas till vara och eventuellt läggs till grund för lagändringar. Den föreslagna formen för stödjande medlemskap isamebyar avstyrks av kammarkollegiet, lantbruksstyrelsen, lantbruksnämnderna iJämtlands och , domänverket, länsstyrelserna i ,och . Grans och Umbyns samebyar, ochKiruna kommuner, Saminuorra, Lapplandsgruppen, Mälargruppen ochlandsantikvarien i . Några remissinstanser ställer sig i varierande gradtvivlande till motiven för ett stödjande medlemskap. iJämtlands län frågar sig om det huvudsakliga motivet till den vistelse i samebynsom det stödjande medlemskapet avser inte blir att utöva olika fritidsaktivitetersnarare än att stärka samhörigheten med samebyns medlemmar. Fiskeriintendenteni övre norra distriktet och kommun ser inga skäl till att knyta deideella strävandena att öka samhörigheten mellan samerna till möjligheten förstödjande medlemmar att få rätt till krokfiske och småviltjakt somfritidsaktivitet. anser att jakt- och fiskerätten skullebli det drivande motivet för många utflyttade samer att söka ideellt medlemskapi samebyn, varvid syftet med det stödjande medlemskapet skulle förfelas. Ettflertal remissinstanser, bl. a. lantbruksnämnden i , 1976/77: 80 57 domänverket, länsstyrelserna i och Västerbottenslän samt Umbyns sameby understryker att samebyarna i egenskap av ekonomiskaföreningar för att ombesörja renskötseln inte är lämpade för den ideellaverksamhet som det stödjande medlemskapet innebär. a. dessainstanser skulle följden av ett stödjande medlemskap i samebyar bli attvillkoren för renskötseln och dess utövare försämras. Ett stort antal remissinstanseruppehåller sig vid förslaget att samebyn skall kunna tilldela stödjande medlemrätt till krokfiske och småviltjakt. Förslaget avstyrks uttryckligen avlantbruksstyrelsen, lantbruksnämnderna i och ,, fiskeriintendenten i övre norra distriktet, statensnaturvårdsverk, länsstyrelserna i och , sameby,kommun, jakt-och fiskevårdsförening. Svenska jägareförbundetoch landsantikvarien i . Ett flertal remissinstanserframhåller att ett tillerkännande av jakt-och fiskerättigheter till stödjandemedlemmar i sameby skulle skapa friktioner med den bofasta ortsbefolkningen.Således påpekar bl. a. lantbruksstyrelsen, i ochSvenska jägareförbundet att den starka efterfrågan på jakt- ochfiskemöjligheter i fjällen kan skapa ett konkurrensförhållande mellan stödjandemedlemmar och ortsbefolkningen och leda till motsättningar mellan samerna ochden övriga befolkningen. Utredningens förslag att stödjandemedlem skall kunna tilldelas rätt till krokfiske och småviltjakt efter samebynsbeslut stöds av hovrätten för övre , kammarrätten i , Nordiskamuseet, styrelsen för samefonden och FPU. Styrelsen för samefonden framhålleratt det inkomstbortfall genom minskade upplåtelseinkomster, som ett införandeav den föreslagna jakt- och fiskerätten för stödjande medlemmar skulle orsakasamefonden, är av så pass ringa omfattning att styrelsen för sin del kantillstyrka förslaget om stödjande medlemskap i samebyn. I fråga om de icke renskötandesamemas möjligheter att erhålla jakt-och fiskerättigheter har i vissa yttrandenockså framförts den uppfattningen att jakt- och fiskerätten är en hävdvunnenrätt för alla samer. I enlighet med denna ståndpunkt kräveriiomadskolfullmäktige vid nomadskolan i , ochStorumangruppen att de icke renskötande medlemmarna i samebyn i detta avseendetiller-känns samma rättigheter som byns övriga medlemmar. ochLapplandsgruppen understryker vikten av att de icke renskötande samer som ägnarsig åt ursprungliga samiska näringar såsom jakt och fiske och inte är medlemmari sameby, ges möjlighet att utöva sina traditionella näringar inom sinaursprungsområden. De lokala sameföreningarna börenligt lantbruksstyrelsen, lantbruksnämnderna i och Västerbottenslän, domänverket, länsstyrelserna i och , 1976/77: 80 58 kommunoch landsantikvarien i ha bättre förutsättningar änsamebyarna för att verka för ökad samhörighet mellan dé renskötande samerna ochde samer som lämnat samebyarna. Som ett alternativ tUl det stödjandemedlemskapet i samebyar föreslås att ökat stöd ges till de ideella samiskaföreningarna.