prop · G00377:115 · 1976-12-31 00:00:00 — Reservanten anser vidare atl detta organ bör ges större personalresurseroch slörre befogenheter än vad utredningen föreslår. I princip bör nämnden granska att etl nyttuppgiftskrav - i den mån det inte är direkt föreskrivet i lag - utformas ienlighet med de normer som har angivits i den fömt omnämnda uppräkningen. Inteminst viktigt är att nämnden granskar atl den uppgiftsinsamlande myndighetenhar gjort en kalkyl över totalkoslnadema. Alla uppgiftskrav bör vidare omprövasmed lämpliga lidsmellanmm. Om uppgiflsskyldighet skall föreligga måste enligtreservantens mening granskningsförfarandet i princip vara obligatoriskt. Förandra, större krav skall det ske en formell tillståndsprövning. Den granskandenämnden har att utfärda tillstånd för alla sådana krav som passerar dessgranskning. Tillstånd anses givet om någon särskild erinran inte registreratsmot kravet. Det bör också författningsmässigt regleras att uppgiftskrav blirrättsligt förpliktande för uppgiftslämnarna först sedan kravet underkastatsnämndens granskning och tillstånd. För att klara dessa arbetsuppgifter och vidarefölja arbetet i statliga utredningar och kunna biträda i lagstiftningsarbeteti frågor om utformningen av uppgiftskrav - sistnämnda uppgift hävdas mednuvarande lagstiftnings-takt kräva ett flertal handläggare - behöver enligtreservantens mening antalet handläggare uppgå till 25-30 personer. En del remissinstanser behandlar mer allmänt frågorsom rör omfattningen på och tillväxten i företagens uppgiftslämnande till denoffentliga förvaltningen. menar att elt samhälle, som harviljan 1976/77:115 22 attdriva en ambitiös sysselsättnings- och stabUiseringspolitik måste ha tillgångtill en någorlunda fyllig och löpande statistisk information beträffandeexempelvis sysselsättning, arbetslöshet, produktionsutveckling, företagensinvesteringar och investeringsplaner, lagemtveckUng m. m. Enligt länsstyrelseni är det ofrånkomligt att den utvidgade och detaljeradesamhällsplaneringen med ökad användning av selektiva i stället för generellaåtgärder inom företagssektom för med sig ökade krav på information. Vill manbehålla samhällspolitikens målsättning i stort, torde därför någon avgörandeminskning av uppgiftslämnandet inte kunna åstadkommas. En\igl Jönköpingskommun kräver planeringen etl förbättrat underlag. Frånsamhällsplaneringssynpunkt är det därför nödvändigt att utöka företagensuppgiftslämnande. anför att nämndens verksamhetfömtsätter atl uppgifter insamlas i ett flertal olika sammanhang. Det gällersåväl för planeringsändamål, främst försöijningsberedskapen, som för andraändamål såsom prisregleringarna på jordbmkets och fiskets områden, skördeskadeskyddet,fodermedelskontroller och köttklassificeringen. ger andraexempel på uppgiftsinhämtande för både planering och administrativa syften.Riskerna för överfiskning samt införandet av ekonomiska zoner medför krav påytteriigare uppgifter. FörhåUanden som medfört eller väntas medföra ökatuppgiftsinhämtande från företagen är enligt ,produktkonlrollnämnden och arbetarskyddsstyrelsen de ökade insatsema förtillsyn och kontroll när det gäller hälso- och miljövård samt säkerheten på arbetsplatserna.Försäkringsinspektionen och pekar på önskemålen om att skyddakonsumenterna resp. kraven på rättssäkerhet som skäl för uppgiftsinhämtande.Riksskatteverket framhåller dessutom atl del inte är osannolikt att samhälletsbehov av uppgifter från företagen kan vara större än del som tillgodoses. Datainspektionen hänvisar till den ökandedetaljregleringen i samhället som förklaring tiU del omfattandeuppgiftslämnandet. Välfärdssamhället fömtsätter enligt inspektionen i storutsträckning planering, bidragssystem och regleringar. För detta krävsutredningar och, som led däri, insamling av uppgifter. Ett väsentligt minskatuppgiftslämnande förutsätter därför en radikal minskning av olika regleringarpå skilda samhällsområden. Enligt har kontakterna medsamhällsförvaltningen blivit allt mer komplicerade och svåröverskådliga. Detgäller även för företagen. Förbundet anser utvecklingen vara oroande ochfordrar motåtgärder. Effektivt kan problemen enligt förbundets meningförmodligen bara lösas genom en enklare organisation av den offentligaverksamheten. () framhåller att det är de krav påadministrativa rutiner som de politiska besluten leder lill och de krav påstatistik som användare inom och utom statsförvaltningen ställer som måsteändras om uppgiftsbördan väsentligt skall kunna minskas. Därvid måste nyttanav uppgif- Prop.1976/77:115 23 tema vägas mot kostnadema inklusive belastningen föruppgiftslämnama. LRF tror däremot inte att uppgiftsbördan radikalt kan ändrasendast genom en mer utvecklad metodik, ökat samråd och ytteriigarebyråkratise-ringar t. ex. i form av omfattande obligatoriska gransknings-,tillstånds- eller ersättningssystem. Näringslivsorganisationerna' anföri sitt gemensamma yttrande att uppgiftskraven på företagen har blivit alltmerbetungande och alt uppgiftsbördan nu är mycket kännbar för speciellt de mindreföretagen med deras begränsade administrativa resurser. AUt starkare tviveloch misstro mot upp-giftslämnarskyldighelen sägs ha gjort sig gällande i taktmed en aUt snabbare utveckling mot ökad styming, kontroll och centraliseradplanering från främst statliga organs sida gentemot näringslivet. DennainstäUning har förstärkts av det svala intresse som statsmaktema visat förfrågan om åtgärder för att dämpa tillväxten av uppgiflskraven. Ett stort antaluppgiflslämnare, sägs det vidare, uppfattar del som om den nödvändiga balanseni det samhälleliga informationsutbytet har mbbats. Myndigheters och andraorgans uppgiflsinsamling upplevs med andra ord som övemttag. Särskilt mindreoch medelstora företag sägs uppfatta detta övemttag inte bara som tecken påbristande insikt om vilken börda uppgiftslämnandet utgör utan också som direktstörande i deras näringsverksamhet. 1 yttrandet framhålls vidare från näringslivets sida inte ställer sig principiellt avvisande ochoförstående till kraven på information för det allmännas bästa. Del alltmerkomplexa samhället ställer nya krav på uppgiftslämnande som inte kan avvisas.Näringslivsorganisationema anser det emellertid angeläget att initieraprocedurer för prövningen av dessa krav som garanterar tillgången på riktig ochrelevant information som uppgiftslämnandet begränsas till vad som äroundgängligt nödvändigt. 3.2 Synpunkter på UFU:s kartläggnings- ochutredningsarbete En rad remissinstanser framhålleratl del är angeläget att systematiskt gå igenom och pröva befintliga uppgiftskravpå företagen. i beklagar alt UFU inte ägnat sigåt den i direktiven angivna huvuduppgiften att gå igenom mlinerna på varjeområde och överväga vad som kan göras för alt göra uppgiftsskyldigheten mindrebetungande. Justitiekanslern beklagar att UFU inte funnit det praktisktmöjligt alt i anslutning till en granskning av förfallningsbeslämmelsema ochuppgiftskraven på de olika områdena utarbeta förslag till ändringar i fråga omföretagens uppgiftslämnande. En sådan genomgång skuUe enligt hans meningsäkerligen ha medfört en rad förslag tiU förenklingsåtgärder. ' , , Hantverks-och Industriorganisation, , , ,, , och . Prop.1976/77:115 24 Näringslivsorganisationerna anser isitt gemensamma yttrande all UFU inte förmått göra den ingående analys somdirektiven synes ha förutsatt. Enligt dem har det efter hand framstått somalltmer nödvändigt att göra en inventering av de faktorer som påverkartillväxten av uppgiftskraven och uppgiftsbördan. Svenska Arbetsgivareföreningenhar som komplettering och uppföljning till UFU:s utredningsresultat dessutominitierat ett par studier av problemområdet: "Apropå företagensuppgiftsplikl" av och "Apropå myndighetemas uppgiftskrav"av . Åtskilliga remissinstanser framförsynpunkter på den karlläggning av uppgiftslämnandets omfattning och karaktärsom UFU gjort. Flera av dem, däribland statskontoret, ,, länsstyrelserna i ochNorrbottens län, ADB-beredningsgruppen vid kommundepartementet saml Göteborgskommun, anser att kartläggningen endast visar hur uppgiftslämnandet ser ut frånmyndighetemas sida. Den skulle behöva kompletteras med en kartläggning av vaduppgiftslämnandet innebär för företagen och hur det uppfattas av dessa. Ensådan kartläggning skulle enligt möjliggöra en mer allsidiganalys och bedömning av frågan om i vilken utsträckning uppgiftslämnandet ären belastning för företagen. Statskontoret anser att företagens möjligheteratt motsvara myndigheiemas uppgiftskrav kunde ha belysts med ett antalfallstudier eller en enkät med ett representativt urval av företag i olikabranscher, regioner och storleksklasser. Liknande synpunkter framförs avGöteborgs kommun, som anser att utredningen borde ha valt ut ett representativtantal mindre förelag och studerat tidsåtgång och kostnader för att fylla iblanketter under exempelvis etl år. menar att problemen med uppgiftslämnandet ärbranschspecifika. Byggnadsindustrin skiljer sig från andra branscher bl. a.genom sin höga decentraliseringsgrad. Eftersom verksamheten vanligtvis ärspridd på etl stort antal byggnadsplatser, uppslår en rad problem vidsammanställning av uppgifter. Genom att UFU underlåtit att skaffa sig en bildav kostnaderna dels för olika lyper av uppgiftslämnande, dels för olika typerav företag, så har UFU enligt föreningens mening inte kunnat prioritera sittarbete efter angelägenhelsgrad. Föreningen om UFU kommit fram till en för utredningsändamålen tillräckligtomfattande beskrivning av de totala informationskrav företagen har atl möta.UFU har i enlighet med uppdraget gjort kartläggningen utifrån myndighetemas,dvs. samhällets, uppgiftskrav. Företagen måste emellertid tiUgodose även andraintresse-gmppers informationsbehov, nämligen företagsledningens, ägarnas ochkapilalplacerarnas, de anställdas och borgenäremas behov. Enligt föreningensuppfattning skärps kraven på förelagens informalionsgivning successivt frånalla intressegmpperna. Det är den samlade uppgiflsbördan och i synnerhet denstatistik, som måste framtagas "ovanpå" affärs- och driftbokföringen,som upplevs som betungande. UFU:s saneringsförslag måste därför ses mot bakgmndav helhetsbilden. Prop.1976/77:115 25 ochGöteborgs kommun framhåller all också kommunerna på flera sätt är storauppgiflslämnare lill staten. De anser det vara en brist att UFU inte hargranskal även kommunemas uppgiftslämnande. Justitiekanslern och JO anser attUFU även borde ha gått in på de författningsmässiga aspektema påuppgiftskraven. De menar att det kan ifrågasättas om inte uppgiftskraven istor utsträckning medför sådana åligganden för enskilda som avses i 8 kap. 3 §regeringsformen och att föreskrift om uppgiflsskyldighet därför måste meddelasgenom lag. 3.3 Samordning, samutnyttjande av uppgifter,sekretessfrågor m. m. Ett sätt att minskauppgiftslämnandet består i att myndigheter och andra organ samordnar sittuppgiftsinhämtande och utnyttjar samma uppgifter. Detta fömtsätter i allmänhetalt någon eller alla parter är beredda att ge avkall på sina krav och önskemåli vissa avseenden. UFU har bedömt möjlighetema atl genom sådan samordninguppnå effekter som små. En begränsande faktor är härvidlag kraven påsekretesskydd för en del uppgifter. Samordningen kan enligt UFU inteåstadkommas genom generella åtgärder utan måste ske från faU till fall, iförsta hand genom all uppgifter som samlas in av en myndighet ocksåtillhandahålls annan på förhand bestämd myndighet. Detta kan fömtsätta att deti författning ges bestämmelse om att uppgifterna får lämnas ut lill vissaangivna myndigheter. Enligt UFU:s mening borde större öppenhet myndighetemaemellan inte möta betänkligheter särskilt inte när de insamlade uppgifternaendast skall användas för statistiska ändamål. Frågor rörande samordning av uppgiftsinhämtandet ochsamutnyltjande av dala behandlas av en rad remissinstanser. 1 åtskilliga fall -det gäller t. ex. , statens pris- ochkartellnämnd, , länsstyrelserna i och länsaml Bokförings- och framhålls mer aUmäntatt det bör finnas möjligheter till förbättringar genom ökad samordning ochatt dessa måste undersökas och tas till vara. Flera av dessa remissinstanserpåpekar atl kraven på sekretess begränsar samordningsmöjligheterna. SCB anser att det är rationellt attflera myndigheter gemensamt utnyttjar insamlade uppgifter. Möjlighetema tilldelta begränsas dock av principiella och praktiska problem, bl.a.sekretesskraven. Enligt SCB kan tre typfall förekomma, nämligen a) För administrativt ändamålinsamlade uppgifter utnyttjas även för statistikproduktion. Detta blir allt vanligare och börenligt SCB inte möta betänkligheter så länge det rör sig om framställning avaggregerad information. b) För visst administrativt ändamålinsamlade uppgifter utnyttjas även för annat administrativt ändamål. 1976/77:115 26 I detta fall kan en konflikt uppslå mellanralionahtetskravet och företagens krav på sekretess. Det bör enligt SCB dockvara en framkomlig väg i många fall under fömtsättning att uppgiftslämnamainformeras om arrangemanget i samband med uppgiftslämnandet. c) För statistikproduktion inhämtade uppgifterutnyttjas även för administrativt ändamål. Samma konfliktsituation föreligger här som i fallb) men i mer utpräglad form. Starka restriktioner finns f. n. mot sådantutnyttjande av uppgifter. SCB framhåller vidare alt de faktiska möjlighetematill samutnyltjande av uppgifter inte bara begränsas av kraven på sekretesskyddutan även av nödvändigheten att upprätthålla förtroendet för SCB hosuppgiftslämnarna. Detta är en fömtsättning för en tillförlitligstatistikproduktion. Även flera andra remissinstanser än SCB - däriblandstatskontoret, , miljödatanämnden och i Norrbottenslän förordar att uppgifter som har insamlats för administrativa ändamål iökad utsträckning används för framställning av statistik och andraplaneringsunderlag. Liknande synpunkter framförs av lantbruksstyrelsenoch i fråga om statistikuppgifter. Lantbmksstyrelsenanser att befintliga statistikkällor bör utnyttjas effektivare genomexempelvis specialbearbetningar eller samkömingar i stället för nyastatistikinsamlingar. anser att man vid önskemål om statistikbör undersöka i vilken utsträckning de kan tillgodoses genom utnyttjande ochkombine-ringar av redan befintliga statistikrapporteringar eller genom smärreändringar och kompletteringar i dessa. ansluter sig till UFU:suppfattning att uppgifter skall kunna tillhandahållas även annan på förhandbestämd myndighet. Av hänsyn till allmänhetens och företagens förtroende förmyndighetemas verksamhet bör enligt verket sådan samordning dock regleras iförfattning eller i vissa fall ske i samråd med datainspektionen.Justitiekanslern menar att hänsynen till företagens intresse av sekretess intefår gå längre än som är sakligt motiverat. Om man genomför offentlighets- ochsekretesslagstift-ningskommilténs förslag om all i författning regleramlinmässigt utbyte av information myndigheterna emellan och statistiksekretess,möter det enligt honom inte några betänkligheter att uppgifter som harinsamlats för administrativa ändamål överiämnas till annan myndighet förframstäUning. Flera remissinstanser anser att man bör se översekretessbestämmelserna för atl uppgifter i större utsträckning än hittillsskall kunna inhämtas och utnyttjas gemensamt. Till dem hör statens pris- ochkartellnämnd, statens industriverk, länsstyrelserna i och Jämtlandslän samt . i anför att enalltför strikt tillämpning av sekretesslagen kan medföra dels utökadeuppgiftskrav på företagen, dels att olika typer av databanker med likartatinnehåll byggs upp hos olika myndigheter. 1976/77:115 27 tessprobleminte uppstå, eftersom företagen bör ingå som en del i ett aUt-mer öppet samhälle. Datainspektionen hävdar atl risk förkvalitetsförlust föreligger i samband med samutnyttjande av uppgifter liksom isamband med andra metoder för att begränsa uppgiftslämnandet. Inspektionensäger sig ha erfarenheter därav beträffande personinformalion. Samtidigtpåpekar inspektionen alt också den ökande kvantiteten på uppgiftslämnandet kanmedföra sådana effekter. I vilken utsträckning samutnyttjande avpersonuppgifter kan äga rum vid automatisk databehandling måste enligtinspektionen avgöras från fall till fall. När så sker, bör uppgiftslämnareninformeras om var och hur uppgifter kommer att utnyttjas. Några remissinstanser berör även möjlighetema attsamordna insamlingen och utnyttjandet av information genom att inrätta s. k.basregister med vissa grundläggande uppgifter om företag. anser i likhet med UFU att sådana register endastkan medföra en marginell lättnad i uppgiftslämnandet. Arbetsmarknadsstyrelsenframhåller att värdet av basregister blir helt beroende av vilka uppgifter etlsådant register kommer att innehålla. i och länär däremot positivt inställd till basregister som underlag för undersökningaroch samordning av undersökningar av olika slag. 3.4Metoder för att begränsa eller förenkla uppgiftslämnandet UFU har i kap. 11 i betänkandet redogjort för enrad olika metoder som kan användas för att begränsa eller förenkla företagensuppgiftslämnande. En sådan metod - samutnyltjande av dala - har redan berörts.I betänkandet framhålls att man måste ta långtgående hänsyn till företagenssamlade kostnader och besvär för att lämna uppgifter. Myndighetema bör regelbundetompröva sina uppgiftskrav och ha blicken öppen för möjliga begränsningar ochförenklingar. anför att alla de metoderför begränsningar och förenklingar som UFU har nämnt bör prövas av vaijeuppgiftsinhämtande myndighet för att uppgiftslämnandet inte skaU bli merbetungande än nödvändigt. Även anserdetta vara angeläget. Det är enligt kommunförbundet vidare viktigt attmyndighetema kritiskt granskar sina uppgiftskrav och beaktar uppgifislämnarnassynpunkter vid utformning av enkäten och andra uppgiftskrav. SCB ger för sindel exempel på hur centralbyrån tillämpar en rad olika metoder för atl begränsaoch förenkla uppgiftslämnandet. Härvid nämns bl. a. kontakter meduppgiftslämnama och provundersökningar för uppgiflsinsamling, urval ochurvalsrolalion, färre mättidpunkter, slopande av variabler, central omräkning,förtryckta blanketter, förenklade blanketter för vissa kategorier, användningav statistiska enheter och standarder m. m. Fleraremissinstanser, bl. a. , menar att det är 1976/77:115 28 nödvändigtmed en allmän genomgång av de uppgifter som inkrävs av företagen.Konjunkturinstitutet menar att det kunde vara värt att pröva tanken om enallmän genomgång av engångsnatur av själva de lagbestämmelser och denadministrativa praxis som är avgörande för myndigheiemas behov av all inhämtauppgifter. För att hålla nere uppgiftskraven på företagen ärdet enligt åtskilliga remissinstanser - däribland generaltullstyrelsen,, statens planverk, utrikeshandelsstatistikutredningen, JO ochKooperativa Förbundet viktigt alt man i samband med reformer redan påulredningssta-diet klargör i vilken utsträckning dessa medför nya uppgiflskrav.Delta kan nämligen påverka önskvärdheten eller utformningen av reformen. Tilldem som betonar vikten av att i lagstiftningsarbetet uppmärksamma uppgifislämnarnasproblem hör även statskontoret och näringslivsorganisationerna. Statskontoretanser vidare att önskemålet om att begränsa företagens uppgiftsskyldighet börbetonas vid rationaliseringsarbelet inom statsförvaltningen.Näringslivsorganisationema föreslår att alla författningsförslag som ledertill nya eller ändringar i befintliga uppgiftskrav underkastas en obligatoriskgranskning och värdering i syfte att åstadkomma systemlösningar, som ärmaximalt uppgiftsanpassade. Bland övriga förslag från dessa organisationer kani detta sammanhang nämnas etl register över förekommande uppgiftskrav för allge överblick över uppgiftslämnandet och ett system för bevakning avförändringar i företagens belastning med uppgiftskrav. Några remissinstanser anser alt det är önskvärt meden tidsmässig sam ordning av uppgiftsinsamlingen. Enligt , som efterlyser en helhetssyn och samarbete vid rationalisering avuppgiftslämnandet, tvingas företagen f n. lämna ungefär samma uppgifter etlflertal gånger. En väsentlig lättnad skulle därför kunna åstadkommas genom altsamordna definitioner och insamlingstidpunkt. i länanser alt man bör närmare undersöka möjlighetema att nedbringa antalet enkätergenom att företagen i anslutning till verksamhetsberättelsen även redovisarandra uppgifter. Bokförings- och menar attdet borde vara möjligt all använda de i deklarationerna lagrade uppgiftema somen databank. Därifrån borde de flesta av de uppgifter som begärs in istatistiksyfte kunna hämtas. redogör i sittyttrande för det utredningsarbete, som lett fram till svensk standardavseende kontoplan för affärsredovisning inom mindre och medelstora företag(SIS 61 46 11). Kontoplanen har tillrättalagts för att underiätta lämnande avstatistiska uppgifter. Den har även anpassats till de krav på redovisning ochuppgiftslämnande, som innefattas bokföringslag. Vidare har förslagframförts om utarbetande av ett supplement lill kontoplanen, vilket skulle avsestatistiska uppgifter av icke-monetärt slag såsom elförbmk-nlng,bränsleförbmkning m. m. LO framhåUer att de uppgifter som samhäl- 1976/77:115 29 letefterfrågar ofta är minst lika viktiga för företaget atl känna lill som församhället. LO framhåller därför att om företagen upprätthåller en sådanredovisningsstandard att den egna verksamheten kan bedrivas effektivtunderlättas uppgiftslämnandet. , länsstyrelseni , m.fl. framhåller blankettutformningensbetydelse för arbetet med atl lämna uppgifter. Rätt utformade blanketter tordeenligt dessutom uppfattas positivt av uppgiftslämnamaoch medverka till bättre kvalitet på uppgifterna. Några remissinstanser pekar också på atl metoderför begränsning och förenkling av uppgiftslämnandet kan få negativa effekter.Enligt datainspektionen kan t. ex. utglesning av mätningar och vissa andrametoder leda till allvarlig kvalitelsförsämring. i länanför atl man vid uppgiftsinhämtande bör ta hänsyn till inte bara aktuella utanäven kommande behov. En alltför snäv avgränsning kan innebära risk för att mansenare måste göra kompletteringar och la in ytterligare uppgifter eller attundersökningar blir oanvändbara. 3.5Uppgiftsplikt eller frivilligt uppgiftslämnande Några remissinstanser diskuterar olika aspekter påfrågan om frivillighel eller tvång i samband med samhälletsinformationsinsamling. Datainspektionen delar UFU:s uppfattning attuppgifter som gmndar sig på subjektiva värderingar och bedömningar bör inhämtasutan uppgiftsplikl. Både 70 och justitiekanslern pekar, som tidigarenämnts, på 8 kap. 3 § regeringsformens stadganden om att "föreskrifter omförhållandet mellan enskilda och det allmänna, som gäller åliggande förenskilda eller i övrigt avser ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiskaförhållanden, meddelas genom lag." Utan hinder därav har regeringen enligt vad somföljer av 8 kap. 7 och 13 §§ regeringsformen rätt att genom förordning meddelavissa föreskrifter. Justitiekanslem anser att det mot bakgmnd avregeringsformens nämnda bestämmelser föreligger en skyldighet att iförfattning så noggrant som möjligt ange vilka uppgifter företagen är skyldigaalt lämna. förordar atl uppgiflsphkt skall ges ilag och alltså beslutas av . Även de till uppgiftsplikten knutnastraffsanktionerna bör ha denna förankring. Härigenom kan motviljan motuppgiftslämnandet enligt hovrätten minskas. Liknande tankegångar redovisarnäringslivsorganisationerna i sitt gemensamma yttrande. a. efterlyses ensärskild översyn av gällande påföljdssystem och analys av dess direkta ochindirekta effekter på företagens uppgiftsbörda. Enligt organisationema har statsmakternaoch enskilda myndigheter i vidgad omfattning kommit alt tillämpa elt utbyggtpå- 1976/77:115 30 följdssystemmot uppgiftslämnama som korrektiv för uppgiftspliktens efterlevnad.Myndighetema synes härigenom ha kommit att tiUgripa förfaranden som är klartolämpliga för sina ändamål. Hot om påföljder tas naturligt nog avuppgiftslämnama som intäkt för bristande förtroende. Denna upplevelse bidrartill att skapa en negaliv inställning till uppgiftslämnandet och den motiveraringet kvalitetsansvar.