prop · G0035 · 1976-12-31 00:00:00 — På motsvarande sätt gäller enligt förevarande paragraf attom ett löpande skuldebrev har överiämnals till säljaren i strid medkonsumentköplagens bestämmelser, så beräknas preskriptionstiden utan hänsyntill att skuldebrevet avser likvid för ett konsumentköp. En annan ordningskulle vara omöjlig att förena med de bestämmelser som gäller i fråga omöveriåtelse och pantsättning av löpande skuldebrev. Som jag nämnde blir preskriptionstiden vidkonsumentköp , om köparen lill säljaren har överiämnat ett enkeltskuldebrev eller annat skriftligt fordringsbevis som inte är löpande. Dettagäller även om säljaren överiäter eller pantsätter sin fordran.Preskriptionstiden blir alltså , om säljaren exempelvis diskonterar ettköpekontrakt som avser konsumentköp hos en bank eller annan kreditgivare. Vad jag nu har anfört om preskriptionstiden förfordran på grand av konsumentköp gäller normalfallet atl köparen i ettskuldebrev e.d. åtar sig betalningsskyldighet i förhållande till säljaren.Saken kan emellertid komma i ett annat läge, om köparen för att finansieraköpet tar upp ett lån hos en särskild kreditgivare och använder lånet för attbetala köpeskillingen kontant. I detta avseende vill jag lill en början erinra omall konsumenlköplagen innehåller en särskild bestämmelse för sådana fall dåköpeskillingen eller en del av den eriäggs med belopp som köparen i samband medköpet genom säljarens förmedling har erhållit som lån av bank eller annan medvilken 1976/77:5 206 säljarensamarbetar för sådan förmedling av lån. Enligl 16 § har köparen då rätt att motlångivarens krav på betalning framställa samma invändningar på grund av köpetsom han får göra mot säljaren. Har ell lån sådant samband med ell konsumentköpatt den angivna bestämmelsen är tillämplig, måste del anses att lånefordringenavser ett köp enligl konsumenlköplagen. Preskriptionstiden för en sådanfordran bör då beräknas på samma sätt som för andra fordringar som avserkonsumentköp. Vid överiåtelse eller pant-sättning gäller samma preskriptionstidi förhållande till den nye borgenären eller panthavaren som gentemot denursprunglige borgenären. Avser fordringen däremot ett lån hos en heltfristående kreditgivare, kan fordringen inle anses avse köp enligtkonsumenlköplagen. Preskriptionstiden blir då , oavsett om fordringengrandar sig på löpande skuldebrev eller annat skriftligt fordringsbevis. Jag vill i sammanhanget erinra om attkreditköpkommittén i betänkandet SOU 1975:63 har lagt fram förslag till en nykonsumentkreditlag och i samband därmed föreslagit att bl. 16 och 17 §§konsumenlköplagen skall upphävas. Den föreslagna konsumentkreditlageninnehåller en definition av begreppet kreditköp, där det sägs att sådant köpskall anses föreligga bl. a. när köparen av en vara eriägger någon del avbetalningen med belopp som han erhåller som lån av utomstående kreditgivare pågrand av överenskommelse mellan denne och säljaren. Genomförs utredningensförslag, för bestämmelsen om kreditköp betydelse för frågan om huravida enlångivares fordran skall vara underkastad en treårig eller tioårigpreskriptionstid. Har lånet ett sådant samband med köpet att kreditköp skallanses föreligga, blir lånefordringen underkastad en treårstid. Den föreslagna konsumentkreditlagen innehåller enmotsvarighet till bestämmelsen i 17 § konsumenlköplagen om förbud för säljarenatt ta emot löpande skuldebrev e.d. vid kreditköp. Av intresse är att förbudetmot att ta emot sådant skuldebrev utvidgas till alt gälla också den som iegenskap av särskild kreditgivare ger konsument ett lån i samband medkreditköp. Det andra undantaget från bestämmelsen om tioårigpreskriptionstid i punkt 2 gäller fordran som avser tjänst som har tillhandahållitskonsument under förhållanden motsvarande dem som anges i 1 § konsumenlköplagen.Syftet med bestämmelsen är att i preskriptionshänseende jämställa fordringar pågrund av konsumenttjänster med fordringar på grand av konsumenlköp. Någon särskildlagstiftning om konsumenttjänster finns ännu inte. Frågor om konsumentskyddetvid tjänster utreds emellertid f n. av konsumentljänslulredningen (Ju1972:07). Det ligger i sakens natur all den hänvisning som iavsaknad av särskilda lagbestämmelserom konsumenttjänster har getts till I §konsumenlköplagen i viss mån är vag och kan ge upphov lill tvekan om vilkafordringar avseende tjänster som omfattas av den kortare preskriptionstiden.Åtminstone till viss del lorde emellertid den oklarhet som kan råda i dettaavseende komma all undanröjas genom den kommande lagstiftningen omkonsumenttjänster. Prop.1976/77:5 207 Jag vill här lill en början slå fast all enföratsättning för all bestämmelsen om konsumenttjänster skall vara tillämpligär att del är fråga om en tjänst som har tillhandahållits en konsument och somkan sägas vara avsedd huvudsakligen "för enskilt brak". Vidare skalltjänsten ha tillhandahållits av en näringsidkare i hans yrkesmässiga verksamheleller också ha förmedlats av en näringsidkare som ombud för den som hartillhandahållit tjänsten. Bland de fordringar som under de angivnaföratsältningama omfattas av den kortare preskriptionstiden kan lill en börjannämnas sådana som avser ersättning för arbete på lös sak. Det kan gällaersättning för underhålls-, reparations- eller ändringsarbeten, t. ex.tvättning av kläder och reparation av bil, eller sådan tillverkning på vilkenköpreglerna inte är tillämpliga därför att beställaren själv tillhandahåller materialet.Även fordringar som avser arbete på fast egendom, t. ex. underhålls- ellerreparationsarbeten på hus, bör hänföras hit, om arbetet utförs åt konsumentetc. Som konsumenttjänster bör vidare kunna betraktas tjänster som avsersjukvård, tandbehandling, meddelande av undervisning, juridisk rådgivning ochliknande. övrigt angår bedömningen av om preskriptionstiden för en fordran som avser enkonsumenttjänst skall vara bör principerna vara desamma somnär det gäller fordringar på grand av konsumentköp. Har löpande skuldebrevutfärdats, blir preskriptionstiden således alltid . Har annat skriftligtfordringsbevis utfärdats, blir tiden , om fordringen har tillräckligtnära samband med tjänsten. Så är fallet, om konsumenten har åtagit sigbetalningsskyldighet direkt i förhållande till den som har utfört tjänsten.Detsamma får anses gälla, om konsumenten har tagit upp ett lån hos en särskildkreditgivare under förhållanden molsvarande dem som anges i 16 §konsumenlköplagen. Har konsumenten däremot utan förmedling av den somtillhandahåller tjänsten lånat pengar hos en särskild kreditgivare, börlånefordringen betraktas som fristående, vilket medför atl preskriptionstidenblir , om skriftligt fordringsbevis har utfärdats. I tredje stycket av förevarande paragraf hänvisastill 6-8 ;;>; i fråga om preskriptionsavbrolt och ny preskriptionstid eftersådant avbrott. Av intresse är bl. a. att om preskriplionharavbrutilsgenomväckandeav talan e. d. som sedan har lett till dom ellerliknandeavgörande, så räknas alltid en ny tioårig preskriptionslid från dendag målet avslutas eller, om fordringen kan göras gällande först senare, fråndenna senare tidpunkt. 1 20 § promemorieförslaget finns en bestämmelse omatt tid som löper ut , annan allmän helgdag, lördag, ,eller nyårsafton föriängs t. o. m. nästa vardag. Bestämmelsenmotsvaras den s. k. söndagsregeln i 2 § lagen (1930:173) om beräkning avlagstadgad tid, där det föreskrivs att, om tid då en åtgärd senast skallföretas enligt lag eller särskild författning infaller e.d., fåråtgärden företas nästa vardag. Enligt min mening är det onödigt att införa ensärskild bestämmelse härom i preskriptionslagen. Även utan en sådan bestämmelsebör söndagsregeln tillämpas på preskription av fordringar, så attpreskriptionstid som Prop.1976/77:5 208 gårut e. d. föriängs t. o. m. nästa vardag. Jag vill tillägga att detåtminstone beträffande fordringar som grandas på skuldebrev med bestämdförfallodag och vissa andra fordringar torde bli relalivt sällsynt attpreskriptionstiden löper ut , eftersom redan förfallodagen, om deninfaller e. d., förskjuts till nästa vardag. Detta följer av 5 §andra stycket skuldebrevslagen och 2 § lagen om beräkning av lagstadgad tid. Paragrafen, som motsvarar 8 § ipromemorieförslaget, innehåller bestämmelser om föriängning avpreskriptionstiden i sådana fall då borgenären saknar kännedom om någonomständighet som är av betydelse för hans möjlighet att kräva ut sin fordraneller då borgenären av annan anledning är förhindrad att vidtapreskriptionsavbrytande åtgärd. Bestämmelsema har behandlats i avsnittet 6.4 iden allmänna motiveringen. Första stycket avser sådana fall då borgenärensaknar kännedom om sin fordran, vem som är gäldenär eller gäldenärens hemvistoch uppehållsort. Fordringen preskriberas då lidigast ell år efter den dagborgenären fick eller borde ha fått kännedom om den ifrågavarandeomständigheten. Den i första stycket angivna möjligheten tillföriängning av preskriptionstiden kan fö särskild betydelse när det gällerfordran på skadestånd, framför allt i utomobligaloriska förhållanden. Jag villi detta avseende hänvisa, förutom till avsnittet 6.4, till vad jag har anförti avsnittet 6.3.3 i den allmänna motiveringen. Vad beträffar det fallet att borgenären saknarkännedom om gäldenärens hemvist och uppehållsort är syftet med tilläggsfrislenatt borgenären inte skall gå miste om möjligheten att kräva ut sin fordrandärför att gäldenären inle kan anträffas. Bestämmelsen anknyter tillrättegångsbalkens regler om laga domstol i tvistemål så till vida som begreppenhemvist och uppehållsort bör ges samma innebörd som där. Enligt 10 kap. 1 §rättegångsbalken är svarandens hemvist som regel den ort inom riket där han ärmantalsskriven. Bolag, förening o.d. har i allmänhet sitt hemvist där styrelsenhar sitt säte. Emellertid åsyftas inte någon korrespondens medreglerna i på det sättet alt borgenären skall komma iåtnjutande av en till-läggsfrist enligt förevarande paragraf endast när haninte har möjlighet att få sin talan prövad vid domstol. Som jag har påpekat iavsnittet 6.4 kan talan i vissa fall väckas mot en person trots att både hanshemvist och uppehållsort är okända. Även i de fall detta är möjligt kanpreskriptionstiden föriängas enligt den förevarande bestämmelsen. Jag villtillägga att föratsättningen för att föriängning skall kunna ske i ifrågavarandesituationer är att borgenären saknar kännedom både om gäldenärens hemvist ochom 1976/77:5 209 Har gäldenären känt hemvist inom landet, kan borgenären krävahonom där även om gäldenären tillfälligt befinner sig på annan ort. Detsammalorde som regel vara fallet, om gäldenären har känt hemvist utomlands. Saknargäldenären känt hemvist såväl inom som utom landet men är hans uppehållsortkänd, är detta som regel tillräckligt för atl borgenären skall kunna vidtaåtgärd för atl kräva ut sin fordran eller avbryta preskriplion. I andra stycket föreskrivs alt om borgenären pågrand av annan omständighet varöver han ej råder är förhindrad all vidtapreskriptionsavbrytande åtgärd, inträder preskription lidigast efterden dag hindret upphörde. Bestämmelserna avses alt tillämpas framför allt isituationer av force majeure-karaktär. Jag hänvisar även på denna punkt tillvad jag har anfört i avsnittet 6.4 i den allmänna motiveringen. Enligt tredje stycket får preskriptionstiden inleföriängas enligt förevarande paragraf med mer än sammanlagt tio år.Utgångspunkten för tioårsfristen är den dag den ursprungliga preskriptionstidengår ut. Har preskriplion avbratits och lett lill ny preskriptionstid, räknastioårsfristen från den dag den nya preskriptionstiden gårul. Bestämmelsen itredjestycket gällerliksom bestämmelserna i första och andra styckena även närpreskriplion har avbrutits utan all det har leit till ny preskriptionstid. 1 defall bestämmelsen om tilläggsfrist i 8 ! ; tredje stycket blir tillämplig,räknas tioårsfristen från den dag tilläggsfristen löper ut. Bestämmelserna i förevarande paragraf ärtillämpliga även i sådana fall då preskriptionstiden beräknas enligt 4 §. Däremotkan föriängning med stöd av 3 § inte ske, om den i 5 § angivnatrettioårsfristen beträffande skadeståndsfordringar har gått ut utan attpreskriptionsavbrott har skett. Paragrafen, som motsvarar 5 § ipromemorieförslagel, innehåller särskilda bestämmelser om preskriptionstidenför fordran på skadestånd i anledning av brott. Bestämmelserna har behandlats iavsnittet 6.4 i den allmänna motiveringen. 1 fråga om fordran på skadestånd i anledning avbrott gäller i första hand de allmänna preskriptionsbestämmelserna i 2 j. Detinnebäratl preskriptionstiden är från den dag fordringen tidigast kangöras gällande. Preskriptionstiden räknas normall från den dag brottet begås.I nträffareffekten av den brottsliga handlingen , förskjuisdockutgångspunkten för preskriptionstiden liksom närdet gäller andraskadeståndsanspråk. I detta sammanhang kan erinras om att tidenföråialspreskripiion enligl 35 kap. 1 i; kan flyttas fram påmotsvarande sätt. Enligt 35 kap. 4 >; första stycket räknasde i35 kap. 1 S angivna tiderna normalt från den dag brottet begås, men om det förådömande av påföljd förutsätts att viss verkan av handlingen har inträtt,räknas liden från den dag sådan verkan inträder. Prop.1976/77:5 210 Syftet med bestämmelserna i förevarande paragraf ärprimärt alt den som har åsamkats skada genom brott skall ha möjlighet altbegära skadestånd så länge slraffrällslig påföljd kan ådömas. Bestämmelsernahar anknutits till reglerna om åtalspreskriplion i 35 kap. . Enligt första stycket preskriberas fordran påskadestånd i anledning av broli inle Ibrc utgången av den lid som anges i 35kap. Föruisäil-ningen är dock alt frågan om ansvar för brotielinle haravgjorts . Har så skett inträder preskriplion ell år efterden dag dom eller slutligt beslut meddelades, om inte preskriptionstiden gårulsenare enligt 2 eller 3 S. Bestämmelsen i första stycket sak nar betydelse försådana falUlå liden föråialspreskripiion är kortare än liden förfordringspreskription. Även om inte å-lalspreskriptionen avbryts inom denföreskrivna tiden, har målsäganden ändå kvar möjligheten att få ul skadeståndså länge inte fordringen har preskriberats enligt 2 och 3 §§. Ifråga om brott för vilka liden föråtalspreskriplion är längre än t re år innebär bestämmelsen i första stycketall den allmänna preskriptionstiden föriängs för enskilt anspråk i anledning avbrottet, om inte ansvarsfrågan har avgjorts från det brottetbegicks. Även om en åklagare på grund av den misstänktes ålder ellersinnesbeskaffenhet, på grund av att bevisningen bedöms som otillräcklig ellerav andra skäl underiåter att väcka åtal, har den skadelidande rätt alt väckaskadeståndstalan, så länge inte den i 35 kap. 1 S angivna tidenhar gått till ända. En förutsättning för att den skadelidandes talan skallkunna bifallas, när den allmänna preskriptionstiden har gått ul. bör dock varaatt han visaratt brott föreligger. Underlåter den skadelidande all väcka talaneller avbryta preskription på annat sätt, preskriberas hans anspråk samtidigtsom tiden för åtalspreskription går ut. Andrastycket innehåller bestämmelser för det falletatl gäldenären har häktats eller erhållit del av åtal inom den tid som anges iiS kap. 1 utan att dock ansvarsfrågan har avgjorts inom dentiden. En fordran på skadestånd i anledning av brottet preskriberas dåaldrigså länge domstolsförfarandet pågår. Vidare löperen lilläggsfrist påett år,räknat från den dag dom eller si ulligt beslul meddelades. Bestämmelsen i andra stycket är tillämplig bl. a.om ett slutligt avgörande som inte innefattar prövning av ansvarsfrågan harmeddelats innan liden föråialspreskripiion har gått ut. Om en häktad frigesinnan åtal har väckts eller om åtal av visas el ler avskrivs ,härden skadelidande alltså minst ell år på sig för atl väcka skadeståndstalan.Om återstår tills tiden för åtals-preskription går ut, gällerdockenligl första stycket atl preskription inte inträder före utgången av den i 35kap. 1 >; angivna liden. Under förutsättning alt häktning eller delgivningav åtal har skett innan tiden förå*alspreskription har gått ut fär målsägandenen ettårsfrist enligl andra stycket även i de fall slutligt avgörande meddelasförst därefter. Detta giiller oavsett om avgörandet innefattar en prövning avansvarsfrågan el ler ej. Ettårsfristenräknas enligt både första och andra styckena från den dag dom Prop.1976/77:5 211 Härmed avses den dag sådant avgörande meddelas avden domstol som sist handlägger målet. Om en tilltalad som har fällts tillansvar i första instans överklagar domen men sedan återkallar sin vadetalan,räknas ettårsfristen från den dag målet avskrivs i hovrätten. På molsvarandesätt räknas frislen, när talan har fullföljts mol en hovrättsdom men ansökan omprövningstillstånd avslås, från den dag beslutet härom meddelas. Bestämmelserna i både första och andra styckena ärtillämpliga inte bara på målsägandes skadeståndsanspråk utan också på anspråksom tillkommer någon annan på grund av överlåtelse av skadeståndsanspråk.Detta framgåra v uttrycket fordran på skadestånd "i anledning av"brott. Påpekas bör slutligen alt bestämmelserna iförevarande paragraf inte är tilllämpliga, om den i 5 ! :; angivnatrcltioårsfrisien har gått ut utan att preskriptionsavbrolt har skell. 1 paragrafen, som saknar motsvarighet ipromemorieförslagel, föreskrivs en yttersta tidsgräns för fordranpå skadestånd. Bestämmelsen har behandlats i avsnittet 6.3.3 i den allmännamotiveringen. Paragrafen är tillämplig såväl på utomobligaloriskaskadestånd som på skadestånd i kontraktsförhållanden. Enligt första punktenräknas trettioårsfristen normalt från den tidpunkt när den skadegörandehandlingen företogs. Har skadan uppkommit som en följd av ett fortlöpandeförfarande, räknas tiden från den tidpunkt när förfarandet upphörde i den måndet inte är möjligt att hänföra olika delar av skadan till särskilda åtgärdereller händelser. Vid skada på grand av underiåtenhet gäller enligt andrapunkten att tiden räknas från den dag åtgärd senast borde ha vidtagits. Genom trettioårsfristen avskärs den skadelidandedefinitivt från möjligheten all kräva skadestånd, om inle preskriptionsavbrolthar skett enligt reglema i 6 §. Härvid bortses från den möjlighet att användafordringen till kvittning som kan föreligga enligt 11 §. Det bör tilläggas atlen skadelidande som har väckt talan i rätt tid och som har fått sitt anspråkfastställt genom dom är oförhindrad att begära verkställighet efter tidensutgång. De föriängningsfrister som föreskrivs i 3 och 4 §§förslaget lill preskriptionslag gäller inte, om trettioårsfristen har gått ututan att preskriptionsavbrott har skett. Däremot bör det vara möjligt attavtala om föriängning av preskriptionstiden under de förutsättningar som angesi 14 S, t. ex. när föriikningsförhandlingar pågår, även om detta skulle ledatill att trettioårsfristen överskrids. Visar det sig attföriikningsförhandlingarna inte leder till någon överenskommelse, bör alltsåden skadelidande vara oförhindrad all väcka talan även efter fristens utgånginom den föriängningsfrist som partema har avtalat. 1976/77:5 212 Bestämmelsen i förevarande paragraf gäller ocksånär fråga uppkommer om höjning av ett redan fastställt skadestånd. Höjning avskadeståndslivränta måste alltså påkallas senast efter del alt denskadevållande händelsen inträffade. Har skadestånd fastställts i form avengångsbelopp och vill den skadelidande ha ytteriigare ersättning med anledningav samma skadehändelse, måste på motsvarande sätt begäran härom framställassenast efter händelsen. Paragrafen, som motsvarar 9 § 1-4 ipromemorieförslaget, innehåller bestämmelserna om hur preskription avbryts.Enligl punkt 1 sker preskriptionsavbrolt från gäldeniirens sida genom att han utfästerbetalning, crliigger ränta eller amortering eller på annat siilt erkännerfordringen gentemot borgenären. Punktema 2-4 innehåller bestämmelser ompreskriptionsavbrolt från borgenärens sida. I punkt 2 föreskrivs allpreskriplion a vbry is genom atl borgenären väcker talan mot gäldeniiren,ansöker om lagsökning eller betalningsföreläggande, påkallar tillämpning avskiljeavtal eller söker verksiällighcl för förd ringen. Enligt punkt 3 skerpreskriptionsavbrott genom alt borgenären åbe-roparsin fordran lill kvittningvid domstol, i skiljeförfarandecllerhosexekutiv myndighet. Enligt punkt 4slutligen avbryts preskription också genom alt borgenären under åberopande avfordringen ansöker alt gäldenären skall försiitlas i konkurs eller bevakarsinfordran i gäldenärens konkurs. Vid preskripiionsavbrotl från gäldenärens sida bör,som jag har anfört i den allmänna motiveringen, preskriptionenansesavbrutenniirgäldenären lämnar sitt erkännande. Detta gäller oavsett omerkännandet är muntligt eller skriftligt. Erkänner gäldenären skulden i enskrivelse till borgenären avbryts preskriptionen den dag gäldenären avsänderskrivelsen, även om denna kommer borgenären till hända först efterpreskriptionstidens utgång. När gäldenären erkänner skulden genom konkludenthandlande, t. ex. betalning av amortering eller ränta, gäller samma princip. ex. betalning sker til I borgenärens bank-el ler postgirokonto, skerpreskriptionsavbrolt den dag gäldenären vidtar sin bc-talningsåtgärd. Vad i övrigt beträffar den närmare innebörden avbestämmelserna om hur preskription avbryts och när preskriptionsavbrolt skerhänvisarjag till avsnitten 6.5.1 och 6.5.2 i den allmänna motiveringen. 1 departementsförslaget har inte tagits in någonmotsvarighet till bestämmelsen i 9 § 5 promemorieförslaget altpreskriptionsavbrolt kan ske genom att borgenären undertättar gäldenären om atthan har inlett rättsligt förfarande mot någon annan. Inle heller föreslåsnågon motsvarighet till bestämmelsen i 10 § promemorieförslagel, enligt vilkenpreskription i vissa fall skulle kunna avbrytas genom skriftlig erinran omfordringen. Skälen härför har redovisats i avsnittet 6.5.1 i den allmännamotiveringen. Prop.1976/77:5 213 Del kan tilläggas all preskripiion.savbroti inlesker genom all gäldenären väcker lalan mot borgenären. Har gäldenären väcktnegaliv fastställelsetalan föratt få Ibrdringsrörhållandet pröval. måsteborgenären om han vill avbryta preskriptionen ansöka om gensiiimning molgäldenären. Det riickeralliså inle att borgenären bestrider bifall lillgäldenärens talan. Paragrafen, som motsvarar 11 § och delvis 15 § ipromemorieförslaget, reglerar verkan av alt preskriplion avbryts genomgäldenärens erkännande. I sådana fall skall ny preskriptionstid alltid löpafrån dagen för erkännandet. Den nya preskriptionstiden beriiknas enligt 2>;. Bestämmelsen har behandlats i avsnittet 6.5.3 i den allmännamotiveringen. 1 paragrafen, som motsvarar 12 och 13 §§ samtdelvis 15 § i promemorieförslaget, behandlas rättsverkningarna av attpreskriplion avbryts av borgenären. Första och andra styckena avser sådana fall dåborgenärens åtgärd medför alt fordringen fastställs genom dom e. d., attborgenären får betalningsrätt för fordringen i konkurs eller att åtgärd forverkställighet vidtas utan att borgenären får full betalning. Nypreskriptionstid skall då börja löpa från den dag målet ellerkonkursen avslutaseller från den senare tid punkt då förd ringen lidigast kan görasgällande. Om en av borgenären viickt talan bifalls endastdelvis, räknas ny preskriptionslid bara lorden del av fordringen som blirfastställd genom avgörandet. Motsvarande gäller beträffande fordran somharbevakats i konkurs. Har borgenären exempelvis bevakat en fordran på 10 000kr. men tillerkänts betalnings-rätt endasl för . löper nypreskriptionstid enbart fördel senare beloppet. Beträffande återstoden räknasenettårsfrist, om inte längre lid återstår av den tidigare preskriptionstiden.Som tidiga re har nämnts saknardet i sammanhanget betydelse om tillgångarnaräcker till någon utdelning eller ej. Med den dag ett mål avslutas avses den dag domeller slutligt beslul meddelas av den inslåns som sisl handlägger målet. Omdetta avslutas genom dom, börjaralltsåden nya preskriptionstiden löpa dendagdomen meddelas. Del kan emellertid inträffa all preskriptionstiden räknasfrån meddelandet av ett beslut som inte innefattar någon prövning i sak.