prop · G003110 · 1976-12-31 00:00:00 — I de av kommittén granskadefall då i köpekontrakt undantag från garantin gjorts för maskinell utrustninghar köparen hänvisats lill att vända sig till vederbörande leverantör, om garanlifelupptäcks. 1 några fall har del granskade kontraktet upptagit föreskrift atlsäljaren svarar i andra hand för fel på maskinell utrustning. Beträffandemaskinell utrustning gäller i förhållandet mellan säljaren av småhus ochleverantör regelmässigt preskriptionsbestämmelsen i 54 ij köplagen. Med hänsynhärtill kan det enligt samfundets mening inte anses vara typiskt sett oskäligtmot konsument all i köpekontrakt angående småhus inta föreskrift angåendefriskrivning för säljarens del av ansvar för fel i maskinell utrustning. Kommittén har behandlat denfriskrivning som ligger i garantin som sådan, dvs. atl garantitidens utgångmedför preskription av anspråk på grund av fel. Kommittén redogör förföreskriften i AB 72 5:8 och motsvarande föreskrift i vissa köpekontrakt medentreprenadinslag av innehåll atl säljaren svarar för brist ellerfel som inte märkts eller bort märkas före garantitidens utgång, i den månbristen eller felet visas ha sin grund i grov vårdslöshet av säljaren. 72 - och däri intagna bestämmelserna om garantier - har utformats pågrundval av erfarenheter under åtskilliga år och i samråd mellan företrädareför beställare och entreprenörer. Någon lämpligare metod att fastställasäljarens ansvar för fel vid överiålelse av småhus står intetill buds. Fråga är om objekt av mera sammansatt och komplicerad art än devilka avtalsvillkorslagen gällt och normalt tillämpats på. Engarantitid kan enligt samfundets mening inle anses generellt settalltför kort. om sådan garantilid kan alltså inte heller ansesinnebära ett oskäligt avtalsvillkor. Samfundet delar såledesinte de slutsatser som kommittén redovisat beträffande klausuler medfriskrivning i garantiåtaganden från ansvar för fel. Beträffandeskiljeklausuler hänvisar kommittén lill utredningsdirektiven som angett atlkommittén borde undersöka om skiljeförfarande bör förekomma i tvister angåendekonsumenters fastighetsförvärv. Den omständighet som därvid skulle medföra attkonsument tvekar att tillvarata sin rätt i skiljeförfarande skulle varaskyldigheten alt svara för ersättningen till skiljemännen. Prop.1976/77:110 179 Skiljemänsarvode och ullägg ersätts visseriigen inte enligt de för rättsskyddsförsäkringgällande villkoren eller genom den allmänna rättshjälpen. Eftersom emellertidnormalt kostnaderna för anlitande av skiljemän skall ersättas av den förlorandeparten, torde den konsument som har en i rättsligt hänseende stark ställning ien tvist med näringsidkare inle av kostnadsskäl känna sig förhindrad attanvända skiljeförfarande. Detta kan nämligen för konsumenten ofta vara ettlämpligare sätl att slita en tvist än atl föra rättegång vid domstol.Skiljeförfarandet är väsentligt snabbare än domstolsförfarandet i allmänhet är.1 skiljeförfarande kan användas skiljemän med särskild erfarenhet från den typav tvist som föreligger till bedömning. Vadnyss sagts gäller i all synnerhet det inte ovanliga fallet alt tvist föreliggermellan en säljare och fiera köpare av nyuppförda småhus i ett grupphusområde. Allgenerellt ange atl skiljeklausuler är oskäliga mol konsument bör enligtsamfundets mening inte komma i fråga. De fall då förbud mot skiljeklausul kanövervägas bör vara sådana då klausulen av annan anledning än kostnadsaspektengetts en för konsumenten alltför oförmånlig utformning. Beträffandede av kommittén behandlade hävnings- och återgångsklausulerna vill samfundetframhålla att det visseriigen kan förekomma sådana klausuler som erhållit enalltför ensidig utformning men att detta inte kan anses vanligt förekommande. 1fråga om bestämmelser om förverkande av handpenning, skadestånd o. d. i hävningsklausulerhar omständigheterna i det särskilda fallet oftast så stor betydelse att förbudenligt avtalsvillkorslagen knappast kan anses påkallat. Köparens möjlighet attpåkalla jämkning eller ogiltigförklaring av sådan klausul med åberopande av 36§ avtalslagen bör också beaktas. Denbetydelse som inom entreprenadrätten, t. ex. AB 72, tillmäts intresset attavtalsförhållandet vid dröjsmål eller vid fel eller brist inte skall upplösasgenom hävning annat än i undantagsfall skall beaktas även vid bedömning avköpekontrakt med entreprenadinslag. Förbud bör övervägas endast undantagsvisoch inte beträffande villkor som utformats i huvudsaklig överensstämmelse medAB 72. Desynpunkter som kommittén på sid 102 f anlagt på behov av särskilda villkor förtillgodoseende av konsumentens rätt atl häva avtal torde kunna tillgodoses vidbranschorganisationernas framtida utformning av förslag till standardavtal. 1Förslag till Lag om ändring villkor Bilaga4 De remitterade förslageri lagen(1971:112) om förbud mot oskäliga avtals- Härigenomföreskrives att 1 och 3 a §§ lagen (1971:112) om förbud mot oskäligaavtalsvillkor' skall ha nedan angivna lydelse. Är villkor, som näringsidkare använder vid erbjudande av vara e/Zertjänst till konsument förenskilt bruk, med hänsyn till vederiaget och övriga omständigheter att anse som oskäligt mot konsumenten, kan , om det är påkallat från allmän synpunkt, meddela näringsidkaren förbud att i liknande fall använda samma eller väsentligen samma villkor. Förbud skall förenas med vite, om ej detta av särskilda skäl är obehövligt. Ärvillkor, som näringsidkare i sin yrkesmässiga verksamhet använder viderbjudande av vara, tjänst eller annan nynighet till konsument förhuvudsakligen enskilt bruk eller vid förmedling av sådant erbjudande, med hänsyn till vederiaget och övriga omständigheter att anse som oskäligt mol konsumenten, kan , om det är påkallat från allmän synpunkt,meddela näringsidkaren förbud alt i liknande fall använda sammaeller väsentligen samma villkor. Förbud skall förenas med vite, om ejdetta av särskilda skäl är obehövligt. Första stycket äger motsvarandetillämpning, om näringsidkare erbjuder konsument atl mol vederiagförvärva nyttjanderätt lill lösöre för enskilt bruk. Förbudkan meddelas även anställd hos näringsidkare och annan som handlar pånäringsidkarens vägnar. 'Senaste lydelse av lagens rubrik 1973:878. 2 Senaste lydelse 1973:878. Näringsidkareär skyldig att på anmaning av konsumentombudsmannen inkomma med yttrande ellerupplysning i ärende enligt denna lag. Efterkommes icke sådan anmaning, fårombudsmannen förelägga näringsidkaren att fullgöra sin skyldighet vid vite avhögst . Näringsidkareär skyldig att på anmaning av konsumentombudsmannen inkomma med yttrande ellerupplysning i ärende enligl denna lag. Efterkommes icke sådan anmaning, fårombudsmannen förelägga näringsidkaren att fullgöra sin skyldighet vid vite avhögst , itesföreläggande fär talan ej föras. Dennalag träder i kraft . 'Senaste lydelse 1972:730. Lagom ändring i lagen (1929:145) om skiljemän Härigenom föreskrives,atl 3a § lagen (1929:145) om skiljemän skall ha nedan angivna lydelse. 3a§' / tvist mellan näringsidkare och konsument rörande vara eller tjänst som tillhandahållits för huvudsakligen enskilt bruk får före tvistens uppkomst träffat avtal att tvist skall hänskjutas till skiljemän utan förbehåll om rätt för parterna atl klandra skiljedomen ej göras gällande, om tvisteföremålets värde ej är högre än som anges i 1 § lagen (1974:8) om rättegången i tvistemål om mindre värden. Kantvist mellan näringsidkare och konsument prövas av tingsrätt och rör tvistenvara, tjänst eller annan nyttighet som tillhandahållits för huvudsakligenenskilt bruk, får före tvistens uppkomst träffat avtal att tvist skall hänskjutastill skiljemän utan förbehåll om rätt för parterna att klandra skiljedomengöras gällande endasi om tvisteföremålets värde är högre än som anges i 1 § lagen(1974:8) om rättegången i tvistemål om mindre värden eller hinder enligl 3 §nämnda lag möter mot lagens tillämpning. Första slycket gäller ej om tvistenrör avtal mellan försäkringsgivare och försäkringstagare och ejheller om annat följer av internationella Dennalag träder i kraft den . Äldre bestämmelser gäller i fråga om avtalsom har träffats före ikraftträdandet. 'Senaste lydelse 1974:9. 1976/77:110 183 Närvarande:f. d. justitierådet , justitierådet , regeringsrådetReuterswärd, justitierådet . Enligtprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över 1. lagom ändring i lagen (1971:112) om förbud mol oskäliga avtalssvillkor, 2. lagom ändring i lagen (1929:145) om skiljemän. Förslagen,som finns bilagda detta protokoll, har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessornJörgen . Förslagenföranleder följande yttrande av lagrådet: Förslagettill lag om ändring i lagen (1971:112) om förbud mot oskäliga avtalsvillkor 1första stycket av denna paragraf anges tillämpningsområdet för den s. k.generalklausul som innebär atl kan ingripa mot ett oskäligtvillkor. Som ett led i beskrivningen ingår att det erbjudande vid vilketvillkoret fästes skall riktas lill konsument och avse vara, tjänst eller annannyttighet för huvudsakligen "enskilt bruk". Deciterade orden förekommer redan i paragrafens nuvarande lydelse och har däranvänts om vara och tjänst. Även i andra författningar, som syftar tillkonsumentskydd, har uttrycket använts och då om vara eller nyttjanderätt tillvara (1 S konsumentköplagen, 4 S marknadsföringslagen) eller om lös egendom (1 Shemförsäljningslagen). Mol alt uttrycket "enskilt bruk" nyttjas isådana sammanhang är från språklig synpunkt intet att invända. Däremot äruttrycket mindre lämpligt i fråga om t. ex. sådana rättigheter och värdepapper,som förvärvas för kapitalplacering. Föralt vinna en formulering, som passar för alla slag av nyttigheter, kundeövervägas att göra bestämningen negativ och tala om t. ex. nyttighel som ej äravsedd atl användas i näringsverksamhet. Då emellertid uttrycket "enskiltbruk" såsom nämnts använts i många andra författningar vid avgränsning avkonsumentområdet, kan det onekligen vara av ett visst värde att det får ingåäven i den nu ifrågavarande beskrivningen. På grund härav och då den föreslagnaformuleringen knappast kan ge anledning till missförstånd, vill lagrådet intepåyrka någon ändring. Prop.1976/77:110 184 Avmotiven till 1 ! ; i remissförslaget framgår atl lagen skall omfatta samtligaförmedlingsfall. Sålunda avses inte blott det fall att ett erbjudande t. ex.genom mäklare göres av näringsidkare utan även att del genom mäklare göres avprivatperson. Den föreslagna lagtexten kan emellertid möjligen rent språkligtläsas som om endast det fall avses att, förutom förmedlaren, även den som görerbjudandet är näringsidkare. Ordet "sådant" kan efter ordalydelsenomfatta allt det som föregår ordet,.sålunda även att den som gör erbjudandet ärnäringsidkare, och en sådan läsning begränsar tydligen stadgandet till dettafall. Anmärkas bör att stadgandet i vart fall, efter ordalydelsen, kommer attomfatta även det fall att den erbjudande är näringsidkare. Såtillvida kommertydligen andra slycket av paragrafen att delvis innebära en dubblyr, eftersomdetta senare stadgande ju skall ta sikte på bl. a. detta fall. Bästsynes man komma lill rätta med här berörda oklarheter genom att, i anslutningtill förslaget i departementspromemorian, förmedlarfallel upptas i ett särskilt- andra - stycke samt viss jämkning göres i sista slycket. 1 Sskulle om vad här anförts vinner beaktande kunna få följande lydelse: "Ärvillkor, som näringsidkare i sin yrkesmässiga verksamhet använder viderbjudande av vara, tjänst eller annan nyttighet till konsument förhuvudsakligen enskilt bruk, med hänsyn lill vederlaget och övriga omständigheteratt anse som oskäligt mot konsumenten, kan , om del ärpåkallat från allmän synpunkt, meddela näringsidkaren förbud att iliknande fall använda samma eller väsentligen samma villkor. Förbud skallförenas med vite, om ej detta av särskilda skäl är obehövligt. Förstastycket äger motsvarande tillämpning på villkor som näringsidkare i sinyrkesmässiga verksamhet använder vid förmedling från näringsidkare eller annanav erbjudande som avses i första stycket. Förbudkan meddelas även anställd hos näringsidkaren och annan som handlar på dennesvägnar." 1vissa tillämpningsfrågor vill lagrådet anmärka följande. Genomdet remitterade lagförslaget skulle avtalsvillkorslagen komma att omfatta även fastighetsområdel.Gränsdragningen mellan näringsverksamhet och enskilt boende Hr härigenombetydelse på detta område. Enskild person som äger hyresfastighet och bedriveruthyrningsverksamhet torde i och för sig vara att anse som näringsidkare. Häravsynes följa att om någon som inte är näringsidkare förvärvar hyresfastighet hanblir alt anse som näringsidkare i och med förvärvet av fastigheten, såvida intedetta sker huvudsakligen för hans enskilda bmk. Försäljning av hyresfastighetoch förmedling av sådan försäljning kommer därför i regel atl falla uianförlagens tillämpningsområde. Prop.1976/77:110 185 1förhållandet mellan fastighetsägare och hyresgäst blir lagens tillämplighetberoende bl. a. av om fastighetsägarens verksamhet kan anses yrkesmässig. 1 delremitterade förslaget har inte närmare berörts, när yrkesmässighel skall ansesföreligga. Del torde dock kunna förutsättas, att uthyrningsverksamheten iprincip har yrkesmässig karaktär så snart fastigheten inte användshuvudsakligen för enskilt bruk. Det kan anmärkas, att avtalsvillkorslagenstillämplighetsområde härigenom kommer att skilja sig från bokföringslagens(1976:125) bestämmelser om bokföringsskyldighet för ägare av hyresfastighet.Dessa bestämmelser ulgår från marknadslagstiftningens näringsidkar-begrepp menundantar uttryckligen från bokföringsskyldighet sådan uthyrningsverksamhet somej omfatlar mer än två lägenheter som regelmässigt hyrs Ul och som inte utgördel av uthyrarens bostad. Bokföringslagens bestämmelserom bokföringsskyldighetför uthyrningsverksamhet har (prop. 1975:104, s. 140) motiverats bl.a. medhyresgästernas intresse. Det förhållandet att i undantagsfall näringsidkare påhyresområdet inte är bokföringsskyldig, synes dock ej vara av större betydelseför tillämpningen av avtalsvillkorslagen. Ävendå det gäller jordbruk eller skogsbruk blir gränsdragningen mellannäringsverksamhet och enskilt bruk av betydelse. Också i detta fall torde densom förvärvar fasligheten redan i och med förvärvet vara att anse somnäringsidkare. Försäljning av jordbruks- eller skogsfastighet (liksom ävenupplåtelse av jordbruksarrende o. eller förmedling av sådan transaktionberörs därför i allmänhet inte av det remitterade förslaget. 1detta sammanhang kan anmärkas, att försäljning av produkter från jordbruks-eller skogsfaslighet kan vara att bedöma på olika sätt. Det förekommer altdylik fastighet innehas huvudsakligen för fritidsändamål. Om blott obetydligtjordbruk eller skogsbruk bedrivs på fastigheten kan eventuell försäljning ejanses yrkesmässig och faller sålunda utanför lagen. Svårare kan gränsdragningenvara, om visseriigen rörelse av någon omfattning bedrivs på fastigheten menverksamheten närmast ärav hobbykaraktär. Normalt torde ekonomisk verksamhet påjordbruks-eller skogsfastighet böra bedömas som yrkesmässig så snart denresulterar i mer än tilllallig försäljning av produkter från fastigheten. 1specialmotiveringen till 1 5; uttalas bl. a. att lagen i princip bör kunnaanvändas även för att förbjuda oskäliga bestämmelser i föreningsstadgar o. d.Härvid hänvisas lill vissa uttalanden av departementschefen i prop. 1975/ 76:81beträffande den nya generalklausulen i 36 i; avtalslagen, som innebär attklausulen bör gälla även inom associationsrätten. Särskill lorde åsyftas ettuttalande att den nya generalklausulen bör kunna användas för att jämka elleråsidosätta bestämmelser i föreningsstadgar o. d. (s. 113). Närdet gäller frågan i vilken mån de nu föreslagna bestämmelserna är tillämpliga iförhållandet mellan en ekonomisk förening och dess medlemmar, lorde det början kunna fastslås atl bestämmelserna kan användas i 1976/77:110 186 sådanafall, då föreningen som näringsidkare gör vanliga affärsmässiga erbjudandentill medlemmen som konsument. När t. ex. en konsumentförening saluhåller varorkan del för lagens tillämplighet inle göra någon principiell skillnad omkunderna är medlemmar i föreningen eller inte. Detta bör gälla även omvillkoren för saluhållningen beslutats i föreningsrältslig ordning. Avgörandeär alt de särskilda försäljningsavtal som ingås eller åsyftas i övrigt är friståendefrån de bakomliggande föreningsbesluten. 1vissa fall kan förekomma atl kund som är medlem åtnjuter förmåner som intekommer andra kunder till del, t. ex. årsomsättningsrabatt. Även villkor avdenna typ synes falla under lagen, eftersom de visserligen förutsättermedlemskap men eljest är direkt knutna till medlemmens inköp. Detsagda har hänfört sig lill föreningens utåt - till medlemmarna i deras egenskapav kundkrets - riktade verksamhet. När det gäller den internaföreningsverksamheten synes läget vara ett annal. Det är visseriigen tänkbartatt t. ex. ett beslut om stadgeändring kan visa sig fä verkningar som äroskäliga för en viss grupp medlemmar och att förhållandena kan vara sådana atldet skulle vara påkallat från allmän synpunkt atl ingripa. Att göra detta medstöd av de nu föreslagna bestämmelserna torde dock inle vara möjligt redan påden grund,att man inte i någon mening kan tala om att ett beslut av förevarandeart innefattar ett erbjudande av en nyttighet, vilket riktas från en part annan. Något behov av att här utvidga lagens tillämpningsområde synes ejheller föreligga. Såsom framhållits i remissen finns åtskilliga regler inomassociationsrätten som är principiellt inriktade på att skydda den enskildemedlemmen. För fall då dessa inte erbjuder tillräckligt skydd lorde demöjligheter till ingripande som generalklausulen i 36 S avtalslagen ger läanses vara tillfyllest. Ett mellanfallföreligger i viss mån om en förening riktar ett erbjudande lill utomstående attbli medlem i föreningen. Om föreningens verksamhet huvudsakligen består t. ex.i alt tillhandahålla medlemmarna rabatter i andra förelag eller andraekonomiska förmåner, kan det ligga nära lill hands att anse medlemskap som ennyttighet som erbjudes den utomstående. Skulle villkoren för medlemskap varaoskäliga bör därför lagen, om övriga förutsättningar föreligger, kunna tillämpas. Detanförda lorde äga motsvarande tillämpning i fråga om andra juridiska personerän föreningar som driver verksamhet som riktar sig till medlemmarna ellerdelägarna i deras egenskap av konsumenter, t. ex. aktiebolag som driver försäljningsverksamhelgenom ett varuhus där aktieägarna gör inköp. Förslagettill lag om ändring i lagen (1929:145) om skiljemän Förslagetlämnas utan erinran. Prop.1976/77:110 187 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , Åsling, Söder, , Mundebo,Krönmark, , , , Propositionom ändring i lagen (1971:112) om förbud mot oskäliga avtalsvillkor, m. m. Föredragandenanmäler lagrådets yttrande' över förslag till 1. lagom ändring i lagen (1971:112) om förbud mot oskäliga avtalsvill kor, 2. lagom ändring i lagen (1929:145) om skiljemän. Föredraganden redogör för lagrådets yttrande och anför. Närdet gäller 1 ij lagen om förbud mot oskäliga avtalsvillkor har lagrådetföreslagit vissa justeringar i förhållande till del remitterade förslaget. Bl.a. föreslås att bestämmelsen om förmedling av erbjudande tas upp i ett särskiltstycke. Lagrådets förslag bör enligt min mening beaktas. i övrigt har anfört ger inle anledning till någon erinran från minsida. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag attregeringen föreslår att antaga de av lagrådet granskade lagförslagenmed vidtagna ändringar. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå atl antaga de förslag som föredraganden har lagtfram. 'Beslut om lagrådsremiss faltal vid regeringssammanträde . 1976/77:110 188 Lagförslag......................................................... ..... 2 Utdragav protokoll vid regeringssammanträde . 1 Inledning..................................................... ..... 5 2 Nuvarande förhållanden.................................. ..... g 2.1 Den konsumentpolitiska lagstiftningen........ ..... 6 2.2 Rättsläget på avtalsvillkorsområdet m.m.... ..... 7 3............................................................... Reformkravoch förslag beiräffande avtalsvillkorslagens tillämp ningsområde................................................. .... 11 3.1 ........................ ... j 1 3.2 Kommitténs promemoria........................... .... ]2 3.3 Departementspromemorian....................... .... I3 4 Remissyttrandena.......................................... .... 15 4.1 Allmänna synpunkter på avtalsvillkorslagens tillämpningsområde ; 15 4.2 Frågan om undantag fråntillämpningsområdet 20 4.2.1 Avtalsvillkor som används i verksamhetsom står under tillsyn av bankinspektionen eller försäkringsinspektionen ................... .... 20 4.2.2 Avtalsvillkor som avser nyttjanderätttill fast egendom 22 4.3 Lagens tillämpning på förmedlingsfall.......... .... 24 4.4 Skälighetsbedömningen.................... ... .... 25 4.4.1 Allmänna synpunkter....................... .... 25 4.4.2 Särskilda synpunkter pä avtalsvillkorsom används vid överiålelse av småhus m. m 26 4.5 Lagen om skiljemän................................. .... 26 4.6 Vissa processuella frågor m.m................... .... 28 5 Föredraganden.............................................. .... 30 5.1 Allmänna synpunkter på avtalsvillkorslagens tillämpningsområde 30 5.2 Frågan om undantag fråntillämpningsområdet 33 5.3 Lagens tillämpning påförmedlingsfallen....... .... 37 5.4 Förutsättningarna för förbud..................... .... 38 5.5 Lagen om skiljemän................................. .... 40 5.6 Vissa processuella frågor m. m.................. .... 41 6 Upprättade lagförslag .................................... .... 42 7 Specialmotivering.......................................... .... 42 7.1 Förslaget till ändring iavtalsvillkorslagen..... .... 42 7.2 Förslaget till ändring i skiljemannalagen....... .... 44 8 Hemställan................................................... .... 46 9 Beslut......................................................... .... 46 1976/77:110 189 BilagaI Kommitténs promemoria........................... 47 Bilaga2 Departementspromemorians förslag............ 168 Bilaga3 Sammanställning av vissa anmärkningar från och Sverigesadvokatsamfund rörande kommitténs värderingav olika avtalsvillkor..................... .. 170 Bilaga 4 De remitteradelagförslagen...................... .. 180 Utdrag av lagrådetsprotokoll ..... . 183 Utdrag av protokoll vidregeringssammanträde ... 187