prop · G00340 · 1976-12-31 00:00:00 — 1976/77: 40 Regeringens proposition omändring i lagen (1976: 206) om felparkeringsavgift; Regeringenföreslår alt antaga det förslag som har upptagils i bifogade utdragav regeringsprotokoll. Ipropositionen föreslås att regeringen bemyndigas att meddela vissa föreskrifterom indrivning av felparkeringsavgift. Syftet är att möjliggöra förenkladebesluts- och redovisningsrutiner. 1 1976/77. 1976/77: 40 2 Lagom ändring i lagen (1976: 206) om felparkeringsavgift Härigenomföreskrives att 13 § lagen (1976: 206) om felparkeringsavgift skall ha nedanangivna lydelse. 13§ Om ej annat följer av denna lag Om ej annat följer av denna lag äger bestämmelserna i uppbördsla- uppbördslagen (1953: 272) gen (1953: 272) om indrivning, av- och införsdlagen (1968: 621) i till- korining och avskrivning motsva- lämpliga delar i fråga om felpar- rande tillämpning i fråga om fel- keringsavgift. Regeringen får dock parkeringsavgift. föreskriva avvikelse därifrån, när detgäller avkortning, avskrivning och förfarandet i administrativt hänseende. Åläggandeenligt 6 § andira stycket får ej utfärdas senare än efter den dag dåöverträdelsen skedde. Åtgärdför indrivning av felparkeringsavgift får ej vidtagas senare än efterden dag överträdelsen skedde. Dennalag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 1976/77: 40 3 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, Anlonsson, Mogård, , , Asling, Söder, , Mundebo,Krönmark, , , Propositionom ändring i lagen (1976: 206) om felparkeringsavgift Undervåren 1976 fattade beslut om ett nytt system för beivrande avparkeringsöverträdelser (prop. 1975/76: 106, /76:14, rskr 1975/76: 240).Det nya systemet innebär att de flesta av de nuvarande parkeringsförseelsernaavkriminaliseras och att parkeringsbolen ersätts med en avgift, somfordonsägaren är betalningsansvarig för. Invändningar motparkeringsanmärkningen inverkar inte på skyldigheten att erlägga avgiften menavgiften återbetalas om invändningen godtas vid den rättsliga prövning somfordonsägaren kan begära. Avgiften tillfaller i princip vederbörande kommunefter avdrag för statsverkets administrationskostnader. Grundprincipen för detnya systemet är att utan avkall på rättssäkerheten åstadkomma en enklareoch mindre resurskrävande ordning för beivrande av parkeringsöverträdelser. Ifråga om det administrativa förfarandet innebär den nya lagstiftningen attutgångspunkten liksom i parkeringsbotssystemet är cn parkeringsanmärkning,som meddelas av trafikövervakare eller polisman och fästs på fordonet.Om betalning inte inflyter inom den på parkcringsanmärkningen angivna tiden,skall den för fordonet registrerade ägaren erinras om ägaransvaret och uppmanasatt inom viss betala avgiften. Om betalning ändå inte sker, skallägaren meddelas elt åläggande att inom viss lid erlägga betalning vid äventyratt ärendet överlämnas för indrivning. Leder inle heller detta till betalning,överlämnas ärendet till kronofogdemyndighet för indrivning. När det gällerexekutionen av felparkeringsavgiflen uttalade dåvarande departementschefen attsanktionen i systemet hade karaktär av offenllig avgift. Det ansågsdärför naturligt att knyta an till reglerna om uppbörd och indrivning av restfördskatt. I lagtexten kom detta ställningstagande till uttryck i 13 § förstastycket lagen (1976: 206) 1976/77: 40 4 omfelparkeringsavgift, där det föreskrivs att om ej annat följer av lagen bestämmelserna i uppbördslagen (1953: 272, omtryckt 1967: 625, ändrad senast1976: 347) om indrivning, avkortning och avskrivning skall äga motsvarandetillämpning i fråga om felparkeringsavgift. Deåsyftade bestämmelserna har i huvudsak följande innehåll. skallenligt 57 § uppbördslagen upprätta restlängd över skatter som inte betalats ini rätt tid. Enligt 58 § skall den skattskyldige i princip erlägga restavgiftpå det restförda beloppet. Restlängden överlämnas av till vederfiörandekronofogdemyndighet. För kronofogdens indrivningsverksamhcl gäller i princip utsökningslagensregler. Införsel enligt införsellagen (1968: 621, ändrad : 624) fåräga rum för skatt. Enligt uppbördslagen och de regeringsförfattningar somansluter till den uppbördskungörelsen (1967: 626, omtryckt 1974: 854, ändradsenast 1976: 94) och medelsförvaltningskungörelsen (1964: 886, ändrad senast1975: 896) skall kronofogdemyndigheten redovisa influtna medel tilllänsstyrelsen. Redovisningensker i princip . verkställer sedan inbetalning tillcentrala skattekontot eller annat konto som kan komma i fråga. Omskatt inte kan tas ut vid indrivning, kan enligt 67 § uppbördslagenbesluta om avskrivning. Detta sker t. ex. om den betalningsskyldige saknarutmätningsbara tillgångar eller om han inte kunnat anträffas förindrivningsåtgärder. Beslutet innebär att ytterligare åtgärder t. v. inlevidtas för indrivning men betyder inte att betalningsskyldigheten upphör.Enligt 67 § uppbördskungörelsen skall nämligen åter föra uppskatten för indrivning, om indrivningsmöjlighet senare uppkommer. Länsstyrelsenkan också besluta om avkortning av skatt, vilket innebär att skatten inteskall tas ut. Sådant beslut kan meddelas t. ex. om den skattskyldige vunnitnedsättning eller befrielse från taxering eller debitering. har på regeringens uppdrag utfört den projektutredningrörande administrativa frågor som behövs för ett genomförande av den nyalagstiftningen. Verket har redovisat uppdraget genomöverlämnande av en promemoria med förslag till administration för det nya parkeringssanktionssystemet.Promemorian har utarbetats i samråd med närmast berörda myndigheler ochSvenska kommunförbundet. Ipromemorian föreslår verket att den centrala administrationen av systemetanförtros verket. Jag finner förslaget väl motiverat och utgår i det följandefrån att regeringen i det fortsatta arbetet på reformens genomförande kommeratt beslula i enlighet härmed. Närdet gäller indrivningsskedet av förfarandet menar verket att betydanderationaliseringsvinster kan göras genom vissa avvikelser från uppbördslagensregelsystem. 1976/77: 40 5 Verketframhåller att varje parkeringsanmärkning avser ett i förhållande tillskatteskulder ringa belopp och att fordringarna har en enhetlig karaktär.Dessa förhållanden i förening med att anmärkningarna behandlas centralt ianslutning till bilregistret gör det naturiigt att eftersträva integreraderutiner medan något behov av prövning från sida knappast föreligger.I linje härmed föreslår verket att indrivningsuppdrag beträffande felparkeringsavgiftav verket lämnas direkt till vederbörande kronofogdemyndighet. Verket avser dåatt maskinellt framställa erforderliga indrivningshandlingar och att biträdakronofogdemyndigheten med utsändande av den första kravhandlingen till denbetalningsskyldige. Verket föreslår också att kronofogdemyndigheternaredovisar influtna avgifter direkt till verket, som till vederbörande kommunerbetalar ut influtna medel med avdrag för statsverkets kostnader. Vidareföreslås alt beslut om avkortning och avskrivning fattas inom ramen förtrafiksäkerhetsverkets och kronofogdemyndigheternas verksamhet. Beslut om avkortning,vilka när det gäller felparkeringsavgift främst kommer i fråga dåbetalningsansvaret undanröjts och vid dubbelbetalning, bör enligt promemorianmeddelas av verket. Bakgrunden till detla är att det rör sig om en formellkontroll av förutsättningarna i 15 § lagen om felparkeringsavgift utan någotinslag av skälighetsbedömningar. Beslut om avskrivning som ju inte innebäratt betalningsansvaret bortfaller bör enligt verket ankomma på vederbörandekronofogdemyndighet. Denna myndighet har den bästa möjligheten att konstateraom en indrivning för tillfället är möjlig eller om indrivningsåtgärderna t. v.bör inställas, vilket är den sakliga innebörden av ett avskrivningsbeslut.Trafiksäkerhetsverket har också framhållit att man inom ramen för detbeskrivna, förenklade systemet kan bygga ut kontakten med länsstyrelserna. Såkan ske genom att länsstyrelserna underrättas om lämnade indrivningsuppdragoch att redovisade medel överförs via länsstyrelserna. Enligtmin mening bör man vara försiktig när det gäller atl avvika frånhandläggningsrutiner som är väl inarbetade. Av vad jag har anförtframgår emellertid att reglerna om indrivning i uppbördslagen är utformade medhänsyn till de särskilda krav på prövning och redovisning som måste uppställasgenom att flera skiftande skatter och avgifter ofta avseende betydande belopp tas ut med stöd av lagen. I fråga om felparkeringsavgiflen är det som trafiksäkerhelsverkethar framhållit fråga om andra förhållanden. Jag kan i sammanhanget erinra omalt antalet utfärdade parkeringsanmärkningar uppgick till i detnärmaste en miljon. Även om endast en ringa del av parkeringsanmärkningarna idet nya systemet kommer att föranleda indrivningsåtgärder, blir det främst istorstadsdisfrikten fråga om en inte obetydlig ärendemängd, motsvarande deärenden om parkeringsböter som bortfaller. Som verket har anförtfinns det 1976/77: 40 6 anledningatt anta att man i just detta fall skulle kunna göra betydanderationaliseringsvinster genom de av verket föreslagna förändringarna irutinerna. Jag har efter samråd med chefen för kommit framtill att man åtminstone försöksvis bör pröva de möjligheter tillförenklingar av uppdrags- och redovisningsrutinerna som verket har förordat. Delsammiagäller ansvaret för beslut om avkortning och avskrivning av felparkeringsavgifter. Medundantag för de särskilda avvikelser sora jag nu har beskrivit bör man i frågaom indrivning av felparkeringsavgift i princip följa reglerna för indrivning avskatter och andra allmänna avgifter, dvs. även i fråga om införsel och restavgift. Regeringenhar bemyndigats att förordna om ikraftträdande av lagen om felparkeringsavgift.Den nu förordade ändringen i lagen bör träda i kraft . Regeringen bördärför bemyndigas att förordna även om ikraftträdande av ändringen. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen attantaga inom upprättat förslag till lag om ändring ilagen (1976: 206) om felparkeringsavgift. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå iiksdagen att antaga det förslag som föredraganden harlagt fram.