prop · G003110 · 1976-12-31 00:00:00 — Marknadsdomstolenriktar uppmärksamheten mot finansieringsbolags-kommitléns arbete. I direktivenför kornmiltén framhålls alt det finns skäl att låta finansieringsbolagenomfattas inte bara av den krediipoliiiska kontrollen utan även av den tillsynfrån det allmänna som genom bankinspektionen sker i fråga om banker och andrakreditinstitut. påpekar atl, om en sådan ordning genomförs,de vidsträckta och delvis ganska heterogena finansieringsinstitutionernautanför kretsen av banker och sparbanker kommer atl underställasbankinspektionens tillsyn, vilket i sin tur skulle medföra attkonsumentkrediterna i mycket betydande mån undandrogs avtalsvillkorslagenstillämpningsområde, för såvitt avtalsvillkorslagens nuvarande undantag förverksamhet som står under bankinspektionens tillsyn bibehålls. Konsumentverketifrågasätter starkt om en granskning av avtalsvillkor med utgångspunkt irenodlade konsumentintressen bör anförtros bankinspektionen ochförsäkringsinspektionen. Den tillsyn som inspektionerna har erfarenhet av tordei synneriigen liten utsträckning - om ens alls - ha skett med avsikt attåstadkomma en rimlig balans mellan konsumenternas och näringsidkarnasintressen. Det är andra frågor, såsom solvens- och likvidi-lelsproblem, somstått i förgrunden för tillsynen. Inte heller , dåkonsumentintressena kommit att inta en framträdande plats både i lagstiftningenoch den allmänna debatten, synes dessa aspekter ha filt en mera framskjutenplats i inspektionernas verksamhet. Atlen kraftig förstärkning av konsumentskyddet behövs på bank- ochförsäkringsområdena står enligt utom tvivel. Del ökade skyddetmåste bland annal komma till stånd genom att det skapas ett effektivtförfarande för kontroll och övervakning av avtalsvillkoren. Den granskning avvillkoren från konsumentsynpunkt som bör göras lorde i mycket vara likartad denvillkorsgranskning som sker enligt avtalsvillkors-lagen. Det finns därför skälalt överväga om det inte bör överiåtas på verket atl utföra denna granskning.Härigenom vinns bland annat den väsentliga fördelen all bedömningen avvillkoren sker enligt samma principer som villkorsgranskningen i övrigt. Medanledning av de utredningar som pågår inom bank- och försäkringsområdena anserdock verket att man bör vänta med ett slutligt ställningstagande tillavtalsvillkorslagens tillämpning på dessa områden. Försäkringsrättskommitténerinrar om att dess uppdrag innefattar en total översyn avförsäkringsavialslagen, I enlighet med direktiven har kommittén hittillsprioriterat den del av uppdraget som avser frågan om ell förbäuratkonsumentskydd. Kommittén planerar att lägga fram ett delbetänkandehärom. Ett sätt att förbättra konsumenternas ställning som kommittén f n.ingående diskuterar är att införa någon form av avialsvill-korsgranskning påförsäkringsområdet. Rent lagtekniskt finns det enligt kommittén flera metoderatl på näringsrättslig väg förbättra försäkringsia- Prop.1976/77:110 22 Kommittén kan inte nu uttala sig till förmån för den ena eller andralösningen. Sä mycket är emellertid klart att kommittén i delta sammanhang intekan undgå att komma in på frågan huruvida tillämpningsområdet föravtalsvillkorslagen, i större eller mindre omfattning, bör utsträckas till attgälla även försäkringsverksamheten. ,som har all pröva bl. a. frågan i vad mån finansieringsbolagen bör ställasunder bankinspektionens tillsyn, anför att dess arbete fortfarande befinner sigpå ell förberedande stadium varför någon ställning till frågan inle kantas. Kommittén påpekar dock liksom alt i den mån dess arbeteresulterar i en utvidgning av bankinspektionens verksamhetsområde så atlfinansieringsbolagen - eller vissa grupper av dem - ställs under inspektionensdirekta tillsyn kommer avtalsvillkorslagens tillämpningsområde att imotsvarande grad minska. Isammanhanget framhåller kommittén att bankinspektionen redan f n. haren vissinsyn i bankägda finansieringsbolags verksamhet. Denna insyn är dock indirekt.Den sker via moderbanken och har tillkommit som ett villkor för regeringensmedgivande för moderbanken alt förvärva aktier i finansieringsbolaget. Ensådan indirekt insyn i ett finansieringsbolag kan inle anses innebära altbolagets verksamhet står under bankinspektionens tillsyn i avtalsvillkorslagensmening. Några åtgärder frän bankinspektionens sida kan inte heller riktas motett sådant bolag. 4.2.2Avtalsvillkor som avser nyttjanderätt till fast egendom Förslagetatt undanta villkor som avser nyttianderält till fast egendom ifrågasätts avflera av de remissinstanser som närmare har berört frågan. Tilldessa instanser hör som framhåller alt vissa nyUjan-derätterinle är underkastade tvingande regler och inte heller omfattas av ettförhandlingssystem. De förhandlingar som förts mellan hyresgäster ochfastighetsägare har praktiskt tagel uteslutande gällt hyressäilningen. Om enutvidgning av avtalsvillkorslagen också till delta område skulle anses önskvärdoch förenlig med den förhandlingsordning som råder, ställer sig verket inleavvisande lill all en sådan kommer till stånd. Vid sidan om nyttianderäller förbostadsändamål - såsom tomträti, bostadsartende, hyra och bostadsrätt - lordelägenhelsarrende ha störst betydelse för konsumenterna. Sådant arrende kanavse t. ex. räu all förfoga över parkeringsplats eller båtplats eller atluppföra eller bibehålla ett garage eller uthus på annans mark. Dennaupplåtelsetyp är lämnad oreglerad i väsentliga delar och enlägenhets-arrendator haren i flera avseenden otrygg ställning. finns det därför skäl all åtminstone överväga om inte lagen nubör utvidgas till att avse ocksä denna typ av nyttianderält. Arrendelagskommitténpåpekar all det beträffande jordbruksarrende har funnits en ganskaingående tvingande lagstiftning till skydd för Prop.1976/77:110 23 arrendaiornsom den underlägsne parten i ett arrendeförhållande. 1 nu gällande reglering ärdel främst de ekonomiska mellanhavaridena som det överiämnats ål parterna altfritt avtala om. Kommittén upplyser all vid upplåtelse av jordbruksarrendeanvänds standardformulär i myckel stor utsträckning. Liksom andra näringsidkarefär emellertid en jordbruksarren-dalor föruisätias ha sådan kännedom inom sillsärskilda område atl han har större möjligheter alt sälta sig in i vadavtalsvillkoren innbär än en enskild konsument. I arrendenämnderna ochfastighetsdomstolarna finns särskilda organ för prövning av oskäligaavtalsvillkor. Normerna för skälighetsprövning diskuteras inomkommittén. Alt låta - uiöver arrendenämnderna ochfastighetsdomstolarna - pröva skälighelen av avtalsvillkor vid jordbruksarrendeär enligt kommitténs mening inte nödvändigt. Ävenvid bostadsarrende förekommer standardavtal i icke ringa utsträckning. Genomatt bostadsarrendatorn oftast saknar mera ingående kännedom om bosladsarrendeförhållandenär han i större utsträckning än jordbruksar-rendalorn i behov av del skydd motoskäliga avtalsvillkor som avialsvillkorslagen erbjuder. Också vidbostadsarrende finns emellertid en relativt omfattande tvingande reglering avförhållandel mellan parterna, och reglerna om arrendenämnd ochfastighetsdomstols prövning av arrendevillkor gäller även vid bostadsarrende.Kommittén delar därför den uppfattning som har uttryckts i promemoriorna. Ävenbostadsdomstolen och allmännyttiga bostadsföretag ansluter sig tillpromemoriornas ståndpunkt. Sverigesadvokatsamfund ser emellertid inle något skäl all göra undantag. I den mån somallt fungerar väl på de områden som föreslås undantagna - med eller ulaningripande av kontrollmyndigheter eller organisationer som representerarkonsumenter - lär dessa områden bli undantagna i praktiken genom all KO avslårfrån atl föra förbudslalan. Om återigen t. ex. organisationer somrepresenterar konsumenter inte bevakar det allmänna konsumentintresset på elltillfredsställande sätt, bör ha möjlighel atl ingripa. Somexempel nämner samfundet atl hyresgästförening, som getts rätt att företrädaockså andra än sina medlemmar, godtar hyresvillkor som favoriserar dessmedlemmar. I ett sådant fall bör enligt samfundets mening hamöjlighet att förbjuda berörda hyresvärdar vid vite att i hyreskontrakten intasådana för vissa konsumentgrupper diskriminerande villkor. Inieheller anser an undanlag bör göras. mening är det från principiell synpunkt väsentligt aU avtalsvillkorkan bedömas av samma myndigheter och enligt samma regler, oavsett inom vilketrättsområde villkoren förekommer. Begränsningar i möjligheterna allupprätthålla en sådan princip bör inte göras ulan myckel starka skäl.Föreningen finner inle de skäl som anges i promemoriorna tillräckligt Prop.1976/77:110 24 övertygandeför alt motivera alt ekonomiskt och socialt så betydelsefulla rättigheter somarrende, hyresrätt och bostadsrätt - där det i avialssamman-hang i betydandeomfattning är fråga om avtalsklausuler inom ramen för de s. k. formulärrälien -exkluderas från avialsvillkorslagens tillämpningsområde. understryker atl lagen bör gälla oavsett vilken nyttighet somerbjuds. Därigenom kan konsumentmyndigheler och konsumentorganisationer alltidförhandla och fordra överenskommelser om innehållet i standardavtal m. m.Begränsningar lill sådana områden som anses mest skyddsvärda innebär svagaregrunder för frivilliga överenskommelser på områden som lämnas utanför. Ocksånär konsumenternas ställning kan hävdas på annal sätt är en avtalsvillkorslagav intresse. I promemoriorna redovisas omständigheter som skiljer hyresgästerfrän andra konsumenter. Viktigast är den hyresrätlsliga lagstiftningen samlförhållandel all hyresgästerna har en organisation med förhandlingskapacitet.Användningen av oskäliga avtalsvillkor i hyresförhållanden kan ytterligarestävjas genom den lagfästa förhandlingsräil som utreds. Detfinns därför, å ena sidan, goda skäl för ståndpunkten atl hyresvillkor inteskall prövas vid . Men å andra sidan kan avtalsvillkorslagenshuvudsyfte, som är alt främja konsumentintresset vid utformningen av kontrakts-formulär,bli av betydelse även i förhandlingarom hyresvillkor. Förutom det principiellaönskemålet atl alla konsumenter bör ha samma näringsrättsliga skydd finnsalliså ett visst praktiskt behov av förbud mol skäliga avtalsvillkor ihyresförhållanden. Någon skada för den enskilde eller samhället lär inte kunnauppstå om lagen i princip fär tillämpas på alla avtal mellan näringsidkare ochkonsument. 4.3Lagens tillämpning på rörmedlingsfallen Deremissinstanser som särskilt tagit upp förmedlingsfallen är överlag positivtinställda till förslaget. Vad gäller faslighelsförmedling kan särskilt anmärkasatl förslaget har tillstyrkts av Auktoriserade fastighetsmäklares riksförbund. HovrättenförNedre Norriand anser del erforderiigl alt lagen görs tillämplig även i desituationer då näringsidkare i förmedlingsverksamhet erbjuder nytligheter, omlagen skall lä avsedd effekt. Liknande synpunkter framförs av bankinspektionenoch Lö, som särskill understryker förmedlingens betydelse vidfastighelsaffärer. Kommerskollegiumpekar på det förhållandet att en näringsidkare i förmedlingsverksamhet anlitasav två konsumentgrupper, de som önskar sälja och de som önskar förvärvanyttighet. Lagen bör därför utformas så alt förbud kan riktas mol villkor somär oskäliga mot förmedlarens "konsument" vare sig han är säljareeller köpare av nyttighet. Prop.1976/77:110 25 Marknadsdomstolenifrågasätter om inte lagen redan i nuvarande utformning omfattar ävenförmedlares verksamhet. Med tanke på all en mycket stor del a v fastighetsförsäljningartill enskilda personer sker genom med verkan av en yrkesutövande mäklaremotsätter sig emellertid inle att det i avtalsvillkorslagentas in en uttrycklig bestämmelse om atl förbud skall kunna riktas mot näringsidkaresom förmedlar erbjudande. Konsumentverketframhåller att omfattande förmedlingsverksamhet förekommer inle bara i frågaom fastigheter utan ocksä beträffande bilar och båtar samt all del även pädessa områden finns behov av ett förstärkt konsumentskydd. Näringslivetsbyggnadsdelegation påpekar alt ett avtalsvillkor typiskt sett får anses somotillbörligt mot konsumenten först om det med avvikelse från gällandedisposiiiva rättsregler ger näringsidkaren en förmån eller berövar konsumentenen rättighet och därigenom åstadkommer en sådan förskjutning i fråga omparternas rättigheter och skyldigheter enligt avtalet all en genomsnittligtsett rimlig balans mellan parterna är för handen. Det blir sålundafråga om en totalbedömning av avtalels verkningar för avtalsparterna vid vilkensåväl priset som övriga avtalsvillkor måste tas i betraktande. Vid denpraktiska handläggningen av ärenden enligt avtalsvillkorslagen inför KO ellermarknadsdomstolen riktas emellertid intresset numera i påfallande grad motenskilda avtalsvillkor, medan den av lagstiftaren åsyftade lotalbedömningentycks framkomma endast undanlagsvis. I vissa fall har uttalanden från KO ochmarknadsdomstolen till och med kunnat tolkas sä att skäligheten av ettavtalsvillkor kan komma atl ifrågasättas så snart della avviker frän disposilivlag i för konsumenten negativ riktning. Ett sådant synsätt kan möjligen varaberättigat i enstaka undanlagsfall i okomplicerade avtalsförhållanden. De nuföreslagna ändringarna i avtalsvillkorslagen tar emellertid sikte påavtalstyper som ur juridisk, teknisk och ekonomisk synpunkt ofta är myckelkomplicerade och där svårigheterna ej får underskattas när del gäller att tillfullo överblicka konsekvenserna av ändringar i enskilda avtalsvillkor. Särskiltkänsliga blir ingripanden som gäller avtal rörande priskontrolleradenyttigheter, t. ex. statligt belånade småhus, eftersom näringsidkaren här inlefritt kan bestämma i vad mån en ifrågasatt ändring i kontraktsvillkoren ocksåbör föranleda en ändring av det erbjudna priset. Det är här enligtdelegationens mening nödvändigt att KO som ett led i den ovan berördalotalbedömningen begär yttrande eller ställningstagande från de myndigheter somansvarar för prisbildningsproblemaliken, innan KO mol näringsidkaresbestridande anhängiggör talan inför med yrkande att visstavtals- Prop.1976/77:110 26 villkorskall förklaras vara oskäligt (se vidare 4.6). understryker angelägenheten av atl man beaktar samtligaomständigheter vid skälighetsbedömningen. Vederiaget kan ha stor betydelse ochhänsyn måsle las även lill övriga villkor i del avtal som är föremål förbehandling. Del bör därför klart uttalas atl de i förarbetena behandladevillkorstyperna och därom gjorda uttalanden inte fär betraktas som bindande förde rättstillämpande myndigheterna. Också framhåller aUvärderingar som görs av olika villkor och klausuler inte bör uppfattas sombindande eller uttömmande. 4.4.2Särskilda synpunkter på avtalsvillkor som används vid överlåtelse av småhus m.m. Kommitténhar tagit fasta på några olika typer av villkor som används vid försäljning avsmåhus och tomtmark samt bedömt dessa villkor från skälighetssynpunkt (bilaga 1avsnitt 7 och 8). Någraremissinstanser, främst och , harriktat anmärkningar mot kommitténs bedömningar och värderingar av de olikavillkorstyperna. Beträffande verkets och samfundets anmärkningar hänvisas tillden särskilda sammanställningen i bilaga 3. Näringslivetsbyggnadsdelegation har också reagerat mot kommitténs bedömning av vissaklausuler. Enligt delegationens mening får kommitténs värderingar anses välkategoriska. Det är inte möjligt, menar delegationen, att på förhand taställning till hur villkorsprövningen bör utfalla i enskilda fall, utan dennabedömning måste ta hänsyn till samtliga föreliggande förhållanden.Delegationen framhåller att de exempel som kommittén anfört fär uppfattas i förstahand som ett led i analyserna rörande lämpligheten atl göra avtalsvillkorslagentillämplig på fast egendom. Dessa exempel fär med andra ord inte betraktas somnågra avgörande motiv då del gäller tillämpningen av avtalsvillkorslagen införmarknadsdomstolen utan hänsyn måste tas till helhetsbilden. Flertaletav de remissinstanser som närmare har berört kommitténs förslag till ändring iskiljemannalagen ställer sig avvisande eller tveksamma därtill. Konsumentverketdäremot förordar att ändringen genomförs. HovrättenförNedre , som hör till de tveksamma, påpekar att del inte finns någotdirekt samband mellan denna ändring och den föreslagna ändringen avavtalsvillkorslagen. Näringslivetsbyggnadsdelegation framhåller bl. a. atl tvistefrågor rörande fast egendom oftautgör en kombination av juridiska och tekniska spörsmål, vilket är anledningentill all skiljeklausuler sedan lång lid tillbaka har större Prop.1976/77: no 27 utbredningi denna typ av avtal än beträffande avtal i övrigt. Användningen avskiljeklausul har sålunda ej sin grund i någon önskan all sälla del förenkladerältegångsförfarandel i tvistemål om mindre värden ur spel uian i att få tillstånd eU snabbt och tekniskt riktigt avgörande lill rimliga kostnader. Kommitténsändringsförslag sammanhänger enligl delegationen med den kritik som på senaretid från vissa håll riktats gentemot skiljeförfarandei, vilken kritik lorde hasin grund i kostnaderna för själva förfarandet. Några närmare utredningar elleröverväganden vare sig om kostnadsfrågan eller beträffande konsekvenserna av denföreslagna ändringen av skiljemannalagen finns emellertid inle redovisade. Sompåpekats i experten särskilda yttrande till förslaget hänger reglerna iskiljemannalagen dessutom direkt samman med det förenkladerätiegångsförfarandet, som i sin lur har ett nära samband med allmännareklamationsnämndens verksamhet. I vilken utsträckning reklamationsnämndenfortsättningsvis kommer all handlägga tvister om avtal rörande fast egendom ären fråga som är föremål för utredning. Delegationen anför vidareall en principöverenskommelse träffats mellan och , som innebär altkonsumenten i händelse av förlorad lalan skall kunna åläggas all svara förhögst av skiljemannakoslna-derna, dock aldrig mer än vad sommotsvarar hälften av del basbelopp enligt lagen om allmän försäkring som gällervid tvistens anhängiggörande. Delegationen anser mot denna bakgrund attförslaget om ändring i skiljemannalagen har framlagts ulan tillräckligutredning. Pågående utredningsarbete bör avvaktas. Härvid bör enligldelegationen även erfarenheterna av de partsöverenskommelser som föreliggerkunna beaktas. förklarar sig acceptera att fastighetstvister även ifortsättningen fär avgöras av skiljemän. Förbundet säger sig ha uppnått sådanarättsskyddsgarantier för småhusköparna genom de regler om kostnadsansvar varomöverenskommelse har träffats med Svenska byggnadsen-treprenörförbundel alt deolägenheter som eljest kan följa av ett skiljeförfarande fär anses mer än väluppvägda. Förbundet anmärkeri sammanhanget all ell skiljeförfarande inte mednödvändighet alltid måste betraktas som en inskränkning i konsumentens rätt.Ett skiljeförfarande kan t. ex. ibland vara till fördel när tvistefrågan är avövervägande teknisk natur genom att man i skiljenämnden kan få ledamöter medsärskild sakkunskap. Förbundet förklarar emellertid all den inte motsätter sig denav kommittén föreslagna lösningen alt begränsa utrymmet för skiljeförfarande.Möjligen kan dock ifrågasättas om inle frågan bör vila tills del fortsattautredningsarbetet angående skiljeförfarandet är avslutat. påpekar att skiljeförfarandet kan vara till fördel förkonsumenterna. Det skulle enligt förbundet vara ofördelaktigt för konsumenternaom förfarandet inte kunde användas i tvister som avser ett Prop.1976/77:110 28 grupphusområdedär varje konsuments anspråk uppgår till högsl ell halvt basbelopp. Detföreslagna förbudei mot skiljeklausul bör avse endast tvist som verkligenkommer atl handläggas enligt lagen om rättegången i tvistemål om mindre värden. 4.6Vissa processuella frågor m. m. Departementspromemoriansförslag atl höja del viiesbelopp som KO enligt 3 a § avtalsvillkorslagen kanförelägga näringsidkare för att förmå denne att inkomma med yttrande ellerupplysning tillstyrks eller lämnas utan erinran av samtliga remissinstanser. Ettpar remissinstanser aktualiserar även andra frågor än dem som har behandlats ide båda promemoriorna. Det rör sig till stor del om spörsmål som anknyter lillden marknadsrältsliga processordningen. Sålundaanför att den på avialsvillkorslagens område i ringa utsträckninghar fått fullgöra sin tilltänkta rätlsgestaltande rollfunktion. En frånkonsumenlskyddssynpunkt betydelsefull åtgärd som kan bringa utvecklingen pårätt spår vore, menar domstolen, att öppna talerätl för den enskildekonsumenten. Del torde också från konsumentsynpunkt vara motiverat att införaen sådan talerätt i ärenden om otillböriig marknadsföring. Domstolenförutsätter atl konsument som vill föra talan får möjlighet atl erhålla allmänrättshjälp. roll som prejudikatskapande instans torde, ävenom taleräll medges för den enskilde konsumenten, kunna upprätthållas medelstett prövningstillslåndsförfarande liknande del som förekommer i högstadomstolen. Ideparlemenlspromemorian hävdas på goda grunder, fortsätter ,att avtalsvillkorslagen bör täcka samma område som den mycket likartademarknadsföringslagen. Enligt denna lag kan domstolen förbjuda sådanmarknadsföring som är otillböriig inte bara mot konsumenter utan även motnäringsidkare. I enlighet härmed borde alltså avtalsvillkorslagen omfatta inlebara villkor som används vid erbjudanden till konsument för enskilt bruk, utanäven villkor som används vid erbjudanden till näringsidkare. Del viktigaste äremellertid all synpunkter liknande dem som uppbär konsumentskyddetuppenbariigen kan göra sig gällande i vissa avtalsförhållanden näringsidkareemellan, nämligen i sådana fall där den ena partens ställning i förhållandetill den part som använder sig av diskutabla avtalsvillkor närmast är aUjämföra med en enskild konsuments ställning i förhållande till näringsidkare.Möjligheterna för en ekonomiskt underiägsen näringsidkare atl få i sådanasammanhang förekommande oskäliga avtalsvillkor utmönstrade bör enligldomstolens mening inte vara beroende av huruvida han är medlem i någonbranschorganisation och huruvida denna organisation finner anledning behandlaproblemet. vill sålunda ifrågasätta huruvidaavtalsvillkorslagen möjligen skulle kunna Prop.1976/77:110 29 ytteriigareutvidgas och inte bara som f n. är fallet omfalla villkor som används viderbjudanden till konsument för enskilt bruk utan även villkor som används viderbjudanden till näringsidkare. En sådan ordning förutsätter i sin tur attmöjlighet till talerätt öppnas för enskild näringsidkare i likhei med vad somgäller beträffande otillböriig marknadsföring. Enannan fråga som enligl mening närmare bör undersökas ärmöjligheterna för vinnande enskild part alt vid processer i domstolen fä sinarättegångskostnader ersatta. har synpunkter på formerna för rättskipningen påavtalsvillkorsområdet. Erfarenheten visar att den energiska verksamhet som KObedriver för att utmönstra för konsumenterna typiskt sett oskäligaavtalsvillkor ofta leder till av KO utfärdade förbudsförelägganden, somgodkänns av näringsidkaren. Det är emellertid angeläget atl säkerställa altinte tyngdpunkten i rättsutvecklingen på delta område förskjuts fränmarknadsdomstolen till KO. Samfundet förordar därför den ändringen i 4 §avtalsvillkorslagen att skall ha rätt alt på talan av den somgodkänt förbudsföreläggande ompröva föreläggandel, även om ändrade förhållandeninte inträtt eller annat särskilt skäl inte kan åberopas. NOanför att avtalsvillkorslagen enligt sin ordalydelse inle torde medge annal änundanröjande av oskäliga avtalsvillkor. Alt med slöd av denna lag förmåbranschorganisationer eller enskilda företagare att komplettera avtalsformulärsynes i princip inle möjligt. NO förklarar sig dock själv från sin egenverksamhet ha erfarenhet av alt tillämpningen av en lagstiftning inriktad påförhandlingar för undanröjande av missförhållanden ibland kan leda fram lilllösningar av mera konstruktiv karaktär. Del hade, framhåller NO, varit av värdeom denna fråga hade belysts i departementspromemorian.