prop · G003103 · 1976-12-31 00:00:00 — Från slutet av1960-talel kan man dock notera en ökad användning av cykeln för kortare resor.Denna utveckling har flera olika förklaringar. Den viktigaste är all allt flermänniskor blivit medvetna om cykelns fördelar i olika avseenden, somnackdelarna med omfattande biltrafik i tätortsområdena uppmärksammats i störreomfattning. Bland cykelns fördelar kan nämnas all den är ellmiljövänligt transportmedel. Cykling är elt prisbilligt, smidigt och fögautrymmeskrävande färdsätt med de fördelar som della innebär, särskilt i destörre tätorternas trafik-trängsel i samband med arbetsresorna. Cyklingenerbjuder dessutom värdefulla möjligheter till motion och rekreation. Tack vare sina positiva egenskaper förtjänarcykellrafiken stöd i olika avseenden. har den omständigheten atlcyklisterna hör till de oskyddade trafikantgrupperna påkallat särskilduppmärksamhet i irafiksä-kerhetsarbetet. Del rör sig om irafikiekniska åtgärderför att åstadkomma en cykelvänlig trafikmiljö, fordonslekniska åtgärder för atlsäkerställa all cykeln och dess utrustning är lämpligt utformade saml åtgärderför att påverka beteenden både hos cyklisterna och andra trafikantgrupper. Planeringen av cykeltrafiken måste på elländamålsenligt sätt samordnas med kommunens övriga trafik- ochbebyggelseplanering. En sådan samordning kräver kunskaper om cykeltrafik ochcykeltrafikplanering. begärde därför (TU 1972:14, rskr1972:250) en utredning i syfte atl skapa bättre förutsättningar förcykeltrafiken. Regeringen gav statens vägverk och statensirafiksäkerhelsverk i uppdrag atl -i samråd med statens planverk - utredafrågan. De tre verken upptog denna som en del av en större utredning medprojektnamnei "Stadens trafiknäi". Arbetet syftar lill atl modifieraoch komplettera de nuvarande rikllinjema för planering av trafiken i tätort.Behandlade problemområden - dil hör i en första omgång cykeln, bussen resp.fotgängarna - redovisas successivt i informativt upplagda rapporter. 5 1976/77. Del II K:7 Skr1976/77:103 66 Rapporten i serien Stadens trafiknäi(, rapport 33 del 1), som lades fram , ger ensammanfattning av aktuell kunskap om cykeltrafikplanenng. Den nkiar sig iförsta hand till de kommunala organ som ansvarar för trafik- ochbebyggelseplaneringen. Avsikten är atl de skall använda rapporten i samband medutredning och projektering av åtgärder för all förbättra cykellrafiken.Rapporten är även lill nytta för övriga som är intresserade av frågor som rörcykellrafiken. Inledningsvis sammanfattas i rapportencykellrafikens situation och problem . Cykelledsnälens funktionellautformning behandlas i ett avsnitt. Där redovisas bl. a. ett schema förklassificering av säkerhetsstandarden i korsningar på sträckor för olikalänkar i cykelledsnälel. Stort utrymme ges ål praktiska exempel på lösningar. Irapporten redovisas också hur cykeltrafikfrågorna kan behandlas i den kommunalaplanerings- och beslutsprocessen. 1975/76:100 bil. 8 anmäldedepartementschefen den nämnda rapporten. I propositionen konstaterades atl deli dag finns ell utbrett intresse för all förbättra förhållandena förcykellrafiken. I flera kommuner pågår f n. en omfattande planering på området.Rapporten ger - uttalades del vidare -en god information om planenng ochgenomförande av åtgärder för cykellrafiken, och den bör därför bli ellvärdefullt hjälpmedel för kommunerna när det gäller atl i trafik- ochbebyggelseplaneringen ta större hänsyn lill trafikförhållandena för cyklister. I den skrivelse lill regeringen, med vilkenvägverket, irafiksäkerhelsverket och planverket överiämnade sin rapport, logverken upp frågan om statsbidrag lill cykelleder och andra anläggningar förcykeltrafiken. Verken fann del angelägel atl behandla slalsbidragsfrågornadärför alt de invenienngar som har gjorts i samband med utredningen enliglverken visade alt situationen för cykellrafiken i många fall är besväriig medhänsyn lill såväl säkerhet som framkomlighet. Eftersom cykeln erbjuder sådanakvaliteter som har efterlysts i den allmänna debatten om trafiken ochläiortsmiljön - elt energisnålt och miljövänligt transportmedel - bör enligtverken ökade insatser göras för att avhjälpa bristerna. De tre verken konstaterar atl byggande och drift avanläggningar för cykeltrafiken väsentligen är en angelägenhet. Verkenuppger alt f n. ca 70 milj. kr. investeras i cykelleder och andraanläggningar för cykellrafiken, varvid staten svarar för ca 20 milj. kr. Delstatliga engagemanget har i huvudsak samband med atl staten genom vägverketantingen svarar för den allmänna väghållningen eller lämnar bidrag till väg-och gatuhållningen i de tätorter där kommunen är väghållare. Utbyggnad avanordningar för cykeltrafiken sker därvid i anslutning lill byggande av störrebilirafikleder. Detta kan betyda ati delar av cykelvägnätel byggs ut somvisseriigen är viktiga men som inte alltid är de mest angelägna om man ser tilldet tolala cykelvägnätel. Del påpekas atl del f n. inte är formellt möjligt alllämna bidrag av vägmedel lill en systematisk utbyggnad av cykelvägnätel. Föratl detta skall kunna ske måste ändnngar göras i gällande författning, bl. a.kungörelsen (1971:955) om statsbidrag lill väg- och gatuhållning i vissakommuner. Enligt verken kunde man, utan att avvakta meradefinitiva lösningar av bidrags frågan, överväga en temporär lösning som skullekunna stimulera kommunerna till att vidta förbättringar för cykeltrafiken. Föratt uppnå en bidragsordning utan en omfattande gransknings- och konirollapparalbedömer verken att bidragsprocenten bör sättas betydligt lägre än vad som nu 67 Kommittéer: Del II K:8 ärvanligt för statsbidrag lill väg- och galubyggnadsobjekt. 1 sin skrivelse till regeringen konstaterar de treverken vidare atl irafiklagsliftningen vad avser cykellrafiken i stort sett ärmodern och ändamålsenlig. En viss översyn av bestämmelserna med avseende påcykellrafikens problem, bl.a. av företrädesreglerna, är dock enligl verkenmotiverad. Med anledning av motioner väckta vid 1975/76 årsriksmöte ansåg Irafikutskollet atl en översyn av slaisbidragsbestämmelsernaborde ske för all stimulera till ell sammanhållet och rationellt cykelvägnät.Härvid borde även temporära statsbidragsbestämmelser ifrågakomma. Översynenborde enligl utskottet omfatta även vägtrafikkungörelsen med hänsyn till denökande roll som cykellrafiken spelar. beslöt i enlighet medutskottets förslag (/76:16, rskr 1975/76:218). Den översyn som sålunda har ullalat sigför bör göras . En särskilt utredare bör tillkallas för ändamålet. Utredarenhar en naturiig utgångspunkt för sina överväganden i den nyssnämnda rapport omcykeln i trafik- och bebyggelseplaneringen, som har utarbetats av statensvägverk, och statens planverk. I uppdraget bör ingåall göra en översyn av nuvarande bestämmelser om statsbidrag till denkommunala väg- och gatuhållningen. Genom en ändrad utformning ellerkomplettering av dessa bestämmelser kan man ge ett starkare stöd ål kommunernai deras strävanden atl skapa så säkra och gynnsamma betingelser som möjligt ålcyklismen. Utredaren bör ta ställning till vilka krav som i olika avseenden börställas på del cykelvägnäl lill vilket bidrag skall kunna utgå. Syftet medutredarens förslag i fråga om slalsbi-dragsbestämmelser bör vara alt inom ramenför anvisade bidragsmedel väga in cyklismens särskilda krav på investeringar ikommunens trafikledssyslem. Atl lämna förslag till principer för en sådanprioritering bör också ingå i utredarens uppgifter Önskemålen atl förbättra säkerheten för cyklisternaoch öka framkomligheten i trafiken för dem har på olika sätt beaktats i dennya väglrafiklagstift-ningen. I utredarens uppdrag bör ingå all ytteriigareöverväga möjligheterna lill förbättring av cykeltrafikens villkor genomändringar i vägtrafiklagstiftningen. Utredaren bör vid uppdragets fullgörande hålla sigunderrättad om utvecklingen av del projekt om förbättring av cyklisterssäkerhet i trafiken som f n. planeras av Nordiska Irafiksäkerhelsrådel. 8.Särskild utredare för att överväga förutsättningarna för att i någon formbibehålla flygplats Departementschefen,statsrådet , anför. Ar 1972 tillkallade dåvarande chefen förkommunikationsdepartementet sakkunniga med uppdrag att verkställa utredning omden fortsatta lokaliseringen av flygverksamheten på -. En utgångspunkt för var all flygverksamhetenpä skulle avvecklas , dock senast underloppet av år Del II K:8 Skr 1976/77:103 68 1978.Utredningen avgav betänkandet (DsK 1974:1) Brommaflygel.Betänkandet har remissbehandlats. Ar 1975 tillkallades sakkunniga med uppdrag attutreda frågan om den framtida lokaliseringen av allmänflygel iStockholmsregionen -allmänflygutredning. Utredningen harännu inte avgivit något betänkande. En utgångspunkt för utredningsarbetet ärall del nuvarande allmänflygel på flyttas bort i så närasnluining som möjligt lill avvecklingen av innkesflyget på flygplatsen. har i skrivelse den 8 oktober 1976redovisat projekllägel avseende del s. k. /. Avredovisningen framgår atl en eventuell överföring av Linjeflyg AB:s verksamhetfrån lill Arianda flygplats inte kan ske enligl ursprunglig tidsplan -dvs. - utan tidigast den , har anmält atl eneventuell överföring av bolagels verksamhet från till Arianda flygplatsinte kan komma till stånd förrän tidigast vid utgången av . Enöverföring tidigare anges av bl. a. tekniska och praktiska skäl vara omöjlig. Med hänsyn lill vad luftfartsverket och Linjeflyghar anfört synes del inte vara möjligt alt genomföra en eventuell överflyttningförrän tidigast vid utgången av . Den tidsfrist som erhålls genom enförskjutning av tidpunkten bör utnyttjas lill all - inför föreståendeställningstagande till frägan om verksamheten på och Arianda flygplatser- komplettera föreliggande beslulsunderiag i de delar som intefullständigt belysts. En särskild utredare bör tillkallas för all genom ensådan kompletterande utredning skyndsamt klariägga förutsättningarna för alt inågon form bibehålla . Utredaren bör med utgångspunkt i enbedömning av främst trafik- och flygplansmalerielulvecklingen ochmöjligheterna av bullerdämpande åtgärder överväga miljöaspekterna vid olikaalternativ av fortsatt flygverksamhet på . Utredaren bör vidare medbeaktande av kapacilelsförhållanden och säkerhetskrav samt övrigaförutsättningar bedöma behovet av investeringar på flygplatsen. Den särskilde utredaren bör vid sin sida ha enparlamentariskt sammansatt referensgrupp om fem personer. Förordnande för dessabör meddelas av departementschefen. Den särskilde utredaren bör i all möjligutsträckning utnyttja redan lillgänligl utredningsmaterial samt i frågorrörande allmänflygel samråda med allmänflygutredning. Resultatetav uppdraget bör redovisas . För all bibehålla full handlingsfrihet avser jagsenare föreslå regeringen atl uppdra ål luftfartsverket alt utarbeta deförslag lill ändringar i nuvarande dispositionsplan för sombehövs för en eventuell överföring på kort resp. på till Arianda avden inrikes linjetrafiken på . Departementschefen,statsrådel , anför. Ar 1972 tillkallade dåvarande chefen förkommunikationsdepartementet sakkunniga med uppdrag atl verkställa utredning omden fortsatta lokalise- 69 Kommittéer: Del II K:9 ringenav flygverksamheten på - . En utgångspunkt förULF-utredningen var all flygverksamheten på skulle avvecklaspå , dock senast under loppet av . Utredningen avgav imars 1974 betänkandet (DsK 1974:1) Bromma-flyget. Ar 1975 tillkallade departementschefen sakkunniga(K 1975:08) för all utreda frågan om den framlida lokaliseringen avallmänflygel i - allmänflygutredning.Enligt direktiven är en utgångspunkt för utredningsarbetet all del nuvarandeallmänflyget på flyttas bort i så nära anslutning som möjligtlill avvecklingen av inrikesflyget på flygplatsen. bemyndigade regeringen chefenför att tillkalla en särskild utredare med uppgiflall överväga rörulsällningarna för all i någon form bibehålla flygplats.Utredaren skall med utgångspunkt i en bedömning av främst trafik- ochflygplansmalerielulvecklingen och möjligheterna av bullerdämpande åtgärderöverväga miljöaspekterna vid olika alternativ av fortsatt flygverksamhet påBromma. Utredaren skall vidare med beaktande av kapacilelsförhållanden och säkerhetskravsaml övriga förutsättningar bedönia behovet av investeringar på flygplatsen. 1anslutning härtill bör allmänflygutredningen få ändrade direktiv alt övervägaockså som alternativ för en framlida lokalisering av allmänflyget iStockholmsregionen. Övervägandena bör ske i samråd med den särskilde utredaren. Resultatetav uppdraget bör redovisas senast den . Jag hemställer atl regeringen utvidgar uppdragettill allmänflygutredning i enlighet med vad jag nu haranfört. DelllE:l Skr 1976/77:103 70 Chefenför , statsrådet , anför. Bankinstilulens verksamhet regleras i tre olikalagar från 1950-lalel, nämligen lagen (1955:183) om bankrörelse, lagen(1955:416) om sparbanker och lagen (1956:216) om jordbrukskasserörelsen. Debestämmelser i de tre lagarna som avser bankinstilulens rörelse reformerades år1968 (prop. 1968:143, BaU 60, rskr 368, SFS 1968:601, 602 och 605). Refonnen,som grundades på förslag av den tillsatta kredilinslitululredningen,innebar en samordning av rörelsereglerna för affärsbanker, sparbanker ochjordbrukets kreditkassor så att dessa institut fick rätt all på i huvudsaklikartade villkor driva alla inom bankväsendet förekommande rörelsegrenar. Deassocialionsrätlsliga bestämmelserna i banklagen, sparbankslagen ochjordbrukskasserörelselagen knyter an lill reglerna i lagen (1944:705) omaktiebolag. Banklagen är i stor omfattning kopierad aktiebolagslagoch i flera hänseenden hänvisas i banklagen direkt till bestämmelser iaktiebolagslagen. Åtskilliga regler i sparbankslagen är också utformade eflermönster av bestämmelser i aktiebolagslagen. Jordbrukels krediikassor-föreningsbankerna - är organiserade som ekonomiska föreningar. Om inte annatanges i jordbrukskasserörelselagen gäller lagen (1951:308) om ekonomiskaföreningar sålunda för föreningsbankerna. Föreningslagen bygger i väsentligadelar aktiebolagslag. antog en ny aktiebolagslag(prop. 1975:103, LU 1975/76:4, rskr 1975/76:114, SFS 1975:1385). Den nya lagen,som träder i kraft den , innebär atl aktiebolagsreglernaförenklats väsentligt. Den gamla lagens formalitets- ochpublicitetsföreskrifter har genomgående beskurits kraftigt. a. reglerna omkapitalökning har förenklats. Av övriga ändringar kan nämnas atl till den nyalagen har förts över de huvudsakliga bestämmelserna om aktiebolag i lagen(1970:596) om förenklad akliehanle-ring. Denna omfattar i fortsättningensålunda enbart bankaktiebolag och försäkringsaktiebolag. Vidare harredovisningsbestämmelserna i den nya aktiebolagslagen samordnats med den nyabokföringslag som har anlagils av och som även den träder ikraft (prop. 1975:104, LU 1975/76:15, rskr 1975/76:205, SFS1976:125). Medhänsyn lill atl de associalionsrältsliga bestämmelserna i banklagstiftningen iväsentlig omfattning bygger på den gamla aktiebolagslagen börbanklagstiftningen nu ses över i syfte all anpassa denna lill den nyaaktiebolagslagen. Jag anser därför alt en kommitté bör tillkallas för atl göraen sådan översyn. Uppdraget bör avse banklagen och sparbankslagen. Vad gällerjordbrukskasserörelselagen har inom upprättats enpromemoria (Ds Ju 1976:11) med förslag lill ny lag om ekonomiska föreningar somknyter an till den nya aktiebolagslagstiftningen. avseralt senare se över även de lagar som har anknytning lill lagen om ekonomiskaföreningar, däribland jordbrukskasserörelselagen. 71 Kommittéer: Ekonomidepartementet Delll E:l Kommittén bör göra en fullständig genomgång av deassocialionsrältsliga bestämmelserna i banklagen och i den utsträckning somanses lämplig anpassa dessa till den nya aktiebolagslagen. Motsvarande översynbör göras av de bestämmelser i sparbankslagen där en överensstämmelse medaktiebolagslagen och/eller banklagen är befogad. 1 uppdraget bör däremot inteingå en översyn av de grundläggande bestämmelserna om tillsättande av huvudmäni sparbank. Om denna fråga bör utredas bör det ske i särskild ordning. Redovisningsbeslämmelsernai banklagen och sparbankslagen, som sinsemellan inte helt stämmer överens,innehåller dels hänvisning lill bokföringslagen, dels särskilda sådanabestämmelser. En av tankarna bakom den nya bokföringslagen är atl denassocialionsrätlsliga lagstiftningen skall kunna hänvisa lill bokföringslagensregler om årsbokslut och i övrigt innehålla enbart sådana bestämmelser sombehövs med hänsyn lill de olika företagens särskilda förhållanden (se prop.1975:103 s. 275 och prop. 1975:104 s. 153). Redovisningsbeslämmelserna i dennya aktiebolagslagen är utformade i enlighet härmed. Vid den översyn av lagenom ekonomiska föreningar och jordbrukskasserörelselagen som sker inomjustitiedepartementet avser man all följa samma princip. Vid översynen avredovisningsbestämmelserna i banklagen och sparbankslagen bör en likartadsamordning ske med den nya bokföringslagen, dvs, i enlighet med den metod som iprincip har använts redan i den gällande banklagstiftningen. Kommittén bör varaoförhindrad att också göra en prövning i sak av de särbestämmelse rsom nu finnsför bankaktiebolag och sparbanker. Kommittén bör göra motsvarande prövning avredovisningsreglerna i jordbrukskasserörelselagen. reform av banklagstiftningen avsåg, somjag har nämnt, en översyn av rörelsereglerna vilka därvid i alltväsentligt utformades enhetligt för bankaktiebolag, sparbanker och jordbruketskrediikassor. Ar 1970 vidtogs vissa jämkningar i reglerna om kreditgivning ochom krediljäv och liberaliserades kravet på täckning med eget kapitalför banks engagemang i bosladsfinansierande kredilakliebolag. Ar 1975genomfördes ytterligare ändringar. Bestämmelserna om kapitaltäckningskrav ochom rätt all lämna blancokredil liberaliserades såvitt angår bankinstilulskreditgivning lill sidobolag som driver factoring- och leasingrörelse ellerannan finansieringsrörelse. Sparbanker och cenlralkassor fick ökad rätt allefler regeringens tillstånd förvärva aktier i svenskt aktiebolag medbankfrämjande eller allmännyttigt ändamål. Vidare vidgades bankinstilulens rättatt inom en viss ram lämna blancokrediter. Viss liberalisering skedde också ifråga om kravet på årlig amorteringsskyldighet vid bundna lån. 1975 årsändringar i rörelsereglerna avsåg slutligen även ytterligare ändringar ikreditjävsreglerna. har i skrivelse den 12 november 1973hemställt om en ny och samlad översyn av banklagens rörelseregler i samband medall banklagens anpassning till den nya aktiebolagslagen utreds. Bankföreningenhar angett en rad önskemål om ändringar i rörelsereglerna. En del av dessaönskemål har tillgodosetts genom de ändringar i banklagstiftningen som vidtogsår 1975. Några av de övriga frågor som enligl bankföreningen borde utredasgäller bestämmelser som är av principiell natur för bankernas verksamhet. Ensådan fråga avser all bank bör ges rält atl ge ut obligationer. Denna frågautreds emellertid f n. av kapilalmarknadsulredningen. En annan fråga avprincipiell natur gäller möjlighet för bank atl i egenskap av fondkommissionärförvärva aktier som noteras på . Denna fråga inomfondbörsutredningen. DelllE:l Skr 1976/77:103 72 En tredje fråga gäller önskemål om all ersätta detnuvarande krediigiv-ningskravei på betryggande säkerhet i form av pant ellerborgen med fri kredilvärdighelsprövning, dvs. med krav enbart på all skäligtrygghet skall föreligga för all krediten återbetalas. En sådan utformning avsäkerhelsregeln avvisades av krediiinstitulutredningen. Med anledning av vissaremissyttranden över utredningens förslag diskuterades frågan utföriigt iprop. Jag fann då inte skäl alt frångå utredningens uppfattning.Riksdagen delade denna uppfattning. Jag anser alt del inte finns anledning attså förhållandevis kort lid banklagsöversyn aktualisera frågan omatt slopa den inom svensk banklagstiftning gällande centralasäkerhetsregeln. Därtill kommer aU den medgivna möjligheten till undanlag frånsäkerhelsregeln genom s. k. blancokrediter -dvs. krediter utan särskildsäkerhet - vidgades väsentligt genom lagändringar. anser vidare aUkapilaltäckningsreglerna är alltför komplicerade och därför bör heltomarbetas. Frågan om en översyn av kapilalläck-ningsbeslämmelserna har ocksåtagits upp av bankinspektionen i skrivelse lill regeringen den 14april 1976.Bankinspektionens hemställan om en utredning är föranledd av att bankinstilutenfår allt svårare att öka del egna kapitalet i takt med den ökning som sker avverksamheten och som lill stor del orsakas av penningvärdeförsämringen.Bankinspektionen lämnar följande genomsnittssiffror för de olikabankinsliluisgrupperna i fråga om hur stor del av del egna kapitalet som vidutgången av resp. tredje kvartalet 1975 har måst tagas ianspråk för att fylla lagens krav på täckning av bankernas placeringar. 1969 1975 Ökningav eget ka- Affärsbankerna 7296 32 96 Sparbankerna 5396 72 96 32 96 Föreningsbankerna 8896 108 96 Jag vill erinra om atl regleringen av bankinstilulsskyldighet alt till insällarnas skydd hålla ett med hänsyn till rörelsens artoch omfattning tillräckligt eget kapital fick en helt ny utformning genom 1968års banklagsreform. Bestämmelserna är utformade som placeringsreglerdifferentierade i fyra riskgrader efler placeringarnas art. Placeringarna i denlägsta riskgraden är helt fria från krav på täckning med eget kapital.Tillgångarna i övriga riskgrader skall täckas med 1 96, 4 96 resp. 8 96 eget kapital.Det samlade kravet på eget kapital erhålls genom addering av kapitalkraven i defyra olika riskgraderna. Med eget kapital avses för bankaktiebolag ochföreningsbank aktiekapital resp. insatskapital saml reservfond,disposilionsfond och av bolagsstämman fastställd vinstbalans. För sparbanks delskall täckning ske med egna fonder, dvs. grundfond, reservfond och garanlifond.Som täckningskapital får också räknas föriagslån intill elt belopp motsvarandebankaktiebolags aktiekapital, sparbanks reservfond resp. centralkassas ochanslutna jordbrukskassors eget kapital. Den nya regleringen innebar för bankaktiebolagen enväsentlig sänkning av kapitalkravet, genomsnittligt från ca 6,5 96 lill drygt 496. 73 Kommittéer: Ekonomidepartementet Delll E:l sparbankeroch cenlralkassor skärptes däremot kravet. Del överulrymme av eget kapital somskapades genom de nya reglerna medgav en väsentlig expansion av bankernasrörelsevolym. Underde har del dock för många banker blivit ellallt större problem all i takt med den ökande rörelsevolymen - delvis betingadav infiationen -öka del egna kapitalet för all uppfylla del föreskrivnakapilalläckningskravel. Möjligheten all med nuvarande regler i fortsättningenklara kapilalläckningskravel förutsätter en förbättrad lönsamhet. Förutom deavsättningar av beskattade vinstmedel som härigenom skulle möjliggöras skulle,vad gäller bankaktiebolagen, möjligheten all konkurrera om riskvilligt kapitalvia nyemissioner av aktier förbättras. En förbättrad lönsamhet måste i alltväsentligt ske genom att bankerna tilläts öka räntemarginalerna, vilket i sistahand skulle drabba bankkunderna. Med hänsyn till konsekvenserna härav är detinte realistiskt atl länka sig all bankernas kapilalläckningsproblem i någonstörre utsträckning skulle kunna lösas på della sätt. Del bör också framhållas all en kraftigt ökademission av aktier och förlagslån från bankernas sida för alt klarakapilalläckningskravel skulle la i anspråk den svenska kapitalmarknaden i enomfattning som med hänsyn lill andra samhällssektorers kapitalbehov inte ärönskvärd. Mot bakgrund av vad jag nu har sagt anser även jag all del ärmotiverat atl se över kapilaliäck-ningsbestämmelserna för all finna en lösning varigenombankernas behov av täckningskapiial dämpas ulan all insällarnas berättigadeintresse av förlustskydd därför eftersatts. Del förslag som oftast har framförts idiskussionerna kring bankernas kapilalläckningsproblem - och som också las uppi bankinspektionens skrivelse - är all också de obeskattadevärderegleringskonlona för utlåning, valutor och obligationer helt eller delvisskall få räknas in bland det uilåningsgrundande kapitalet.