prop · G003149 · 1976-12-31 00:00:00 — a. att utredningeninte föreslagit någon ändring av 4 § kungörelsen (1972:602) om arbetstid vidvägtransport m. m. som föreskriver aU förare inte får arbeta under längre tidän utan minst 30 minuters rast. Statens avtalsverkifrågasätter nödvändigheten av att nu med förkorta den arbetstid eftervilken rast skall anordnas. Enligt verkets mening bör denna fråga tas uppförst i samband med en eventuell arbetstidsförkortning. tar upp frågan om vilken tid sombehövs för måltidsuppehåll och anför följande. Även om en måltid ärtillfredsställande ur energi- och näringssynpunkt kan man tillgodogöra sig denfullt ut endast om man har tillräckligt god tid och en acceptabel mål-lidsmiljöi övrigt. Möjligheterna till avkoppling och vila i samband med måltid måste därföri hög grad beaktas. Utbyte av rast mot måltidsuppehåll vid arbetsplatsen skallenligt utredningens förslag endast få ske undantagsvis men kan ske genomkollektivavtal. anser att detta bör tillämpas med ytterstarestriktivitet. Det vore olyckligt om krav på kortare total arbetsdag skulleinkräkta på måltidsrasternas längd. Ofta är huvudmåltidsrasten inte längre än30 minuter. Om i skall inrymmas gångtid till matsal, tid förpersonlig hygien och köväntan blir matrasten knappast den vila och rekreationsom är önskvärd utan snarare en stressfaktor i arbetsmiljön. Styrelsen föreslåratt detta tillmäts avgörande betydelse vid fastställande av rasternas längdoch förläggning. SFO menar att det av hälsoskäl bör fastslås i lagen attarbetstagare som utfört arbete i regel skall ha en rastpå minst . En sådan regel om rastens minsta längd skulle inte kunnaförhandlas bort. TCO anser att det är tillfredsställande att enligtförslaget begreppet arbetspauser får en delvis ny innebörd, nämligen så tillvida atl frågan om arbetspauser skall kunna tas upp till prövning för i principalla typer av arbeten som inte medger tillfredsställande naturliga pauser. TCOanser att alla anställda måste garanteras rätt att få koppla av kortare stunderunder arbetsdagen. Detta borde klarare framgå av arbetsmiljölagen än enligtutredningens förslag. Kammarrätten i framhåller också att allaarbetande måste tillförsäkras rätt till avkoppling under kortare stunder avarbetstiden vare sig fråga är om Prop.1976/77:149 126 ett tungt kroppsarbete eller arbete av annat slag. Fråndenna synpunkt finner kammarrätten den föreslagna lagtextenotillfredsställande. Enligt Landstingsförbimdetsuppfattning är det av vikt att frågor om arbetspauser inte bör regleras så hårti tvingande lagstiftning eller i avtalsregler att det omöjliggör för denenskilda individen eller gruppen att utifrån sin kännedom om arbetsförhållandensjälv avgöra när arbetspaus skall utgå. framhåller å andra sidan attdet alltid kan, oavsett arbetets natur och ansträngningsgrad, hävdas att arbetspausskall ordnas så snart ett arbete före eller efter rast pågår en viss tidsrymd.Hur många och hur långa arbetspauser som skall läggas in i den dagligatjänstgöringen är frågor varom arbetstagare och arbetsgivare normalt kommeratt ha olika åsikter. Det anses därför angeläget att bestämmelserna omarbetspaus klart utsäger i vilka fall arbetspaus skall anordnas. De handikappades riksförbundframhåller att handikappade arbetstagares behov av paus och vila under arbetsdagenmåste säkerställas genom arbetsmiljöns utformning. TCO anser att reglerna om nattvilamåste skärpas och kräver att tiden skall ingå iledigheten. Dessutom menar TCO att de generella undantagen från nattarbetsförbudetenligt lagförslaget bör utgå. Undantag från nattarbetsförbudet bör få görasendast efter prövning av arbetsskyddsstyrelsen och efter medgivande av berördfacklig organisation. /SR konstaterar att många samhällsviktiga funktioner,bl. a. sjukvården, berörs av undantagsreglerna men motsätter sig att undantagfrån bestämmelsen om nattvila införs i arbetsmiljölagen. Frågan om avvikelserfrån bestämmelserna om nattvila bör enligt /SR:s mening lösas genom överenskommelsermellan parterna. Till lagförslaget har inte förtsöver bestämmelsen i arbetarskyddslagen om att arbetstagare i överordnadställning skall kunna anlitas till nattarbete. Enligt SAF:s mening är det nödvändigtatt reglerna om generellt undantag från nattarbetsförbudet ges en liberaltolkning vad avser tillämpningen på anställda i företagsledande ellerjämförlig ställning. En dygnsmaximering av arbetstidenbör enligt LO:s mening skrivas in i den nya arbetsmiljölagen. En rimligmaximiregel torde ge tillräckligt utrymme för behövlig lokal anpassning avarbetstiden och skulle utgöra ett stöd för arbetstagarnas handlande i fråga omarbetstidens förläggning ute i företagen. Införande av dygnsmaximering stårenligt LO även i överensstämmelse med den enighet som tycks råda beträffandedet angelägna i att så snart fömtsättningar föreligger genomföra en fortsattarbetstidsförkortning per dag. Eftersom arbetsmiljölagen skall inrymmapsykosociala aspekter på arbetsmiljön, kan även sociala övervägandenbeträffande arbetstidens förläggning anföras som stöd Prop.1976/77: 149 127 för att återinföra dygnsmaximering. Även /SR kräveratt lagförslaget kompletteras med en särskild dygnsmaximiregel. Organisationenrekommenderar för sin del 16 timmars sammanhängande arbetspass som den längstatillåtna arbetstiden per 24-timmarsperiod. Även statens personalnämnd uttalarsig till förmån för en bestämmelse om dygnsmaximering. TCO är däremot av denuppfattningen att ett generellt stadgande om dygnsmaximum inte är nödvändigt,bl. a. mot bak-grimd av de förslag som TCO framför om utformningen av reglernaom nattvila. Medbestämmanderätten i frågor om arbetstidens förläggning ansesdessutom innebära att de fackliga organisationerna kan försäkra sig om att ingaanställda utnyttjas på ett oskäligt sätt. Enligt TCO bör dockarbetarskyddsstyrelsen, för att garantera den anställde en tillräckligt långviloperiod mellan arbetspass, utfärda föreskrift av innebörd alt arbetstagareskall beredas minst tio timmars vila mellan tjänstgöringspassen. LO föreslår mot bakgrund av vad somframkommit i LO:s förbunds-och arbetsplatsremisser att veckovilan skall vara 48timmar samt understryker att veckovilan i möjligaste mån skall förläggas tilllördagar och . Även TCO kräver att lagen anpassas till att5-dagarsveckan är införd på i stort sett hela arbetsmarknaden. För varjeperiod skall enligt TCO arbetstagarna beredas minst 48 timmarssammanhängande ledighet. TCO anser att veckovilan inte skall kunna läggas utsom ledighet i början eller slutet av en fjortondagarsperiod. /SR instämmer i utredningensförslag om 30 timmars veckovila. Organisationen understryker i dettasammanhang starkt utredningens ställningstagande att all tid då arbetstagarefaktiskt utför arbete bryter viloperioden. /SR anser liksom utredningen attdetta även skall gälla jourtid, då arbetstagaren står till förfogande på arbetsställetför att vid behov utföra arbete, och beredskapstid, då arbetstagaren inte ärskyldig alt uppehålla sig på arbetsstället men är beredd att inom viss kortaretid efter kallelse inställa sig där för att träda i arbete. anser att, även omen ökning från 24 till 30 timmars veckovila kan medföra problem i vissa lägen,dessa dock bör kunna bemästras. Förbundet vill därför ansluta sig tillutredningens förslag men framhålla att en utvidgning till 36 timmarskulle innebära stora administrativa och ekonomiska svårigheter, framför alltinom vårdområdet och Irafikväsendet. SAF påpekar att den av utredningenföreslagna bestämmelsen försvårar möjlighetema till kontinuerlig Ireskiftgång.Det vore en klar förenkling om man redan i lagen kunde införa undantag förarbeten som från produktionsmässiga synpunkter nödvändigtvis måste bedrivas somkontinuerligt treskiftarbete. föreslår att, när ledighet för tvåsjudagarsperioder sammanförs. 1976/77:149 128 densammanlagda ledigheten skall få avkortas med högst till lägst 54timmar. Utredningen uttalar sig för enöverflyttning till yrkesinspektionen av dispens- och tillämpningsfrågor som rörarbetstiden. Arbetarskyddsstyrelsen erinrar i anslutning härtill om att det härrör sig om åtskilliga tusen ärenden . Det ifrågasätts om det är lämpligtatt överlämna handläggningen av alla dessa ärenden till yrkesinspektionen. Detfinns vissa risker för att detta skulle leda till icke önskvärda variationer ilagtillämpningen. Med hänsyn till att yrkesinspektionsnämnderna i allmänhetsammanträder en gång i motsats till styrelsens arbetstidsnämnd somnormalt sammanträder en gång finns det också risk för fördröjningav ärendena. Även LO ställer sig tveksam till en överflytming av dispenser ochandra tillämpningsfrågor avseende arbetstiden till yrkesinspektionen. Frånskyddssynpunkt medför arbetstidsfrågorna generella problem. Handläggningen avdessa frågor bör därför enligt LO ske på sådant sätt att en likartad behandlingi möjligaste mån garanteras. Med minderårig förstås i arbetarskyddslagcn den sominte har fyllt (22 §). Som huvudregel för tillträde till arbete gällerenligt 23 § första stycket arbetarskyddslagen att den minderåriga skall hafyllt eller under kalenderåret fylla samt ha fullgjort sin skolplikteller ha fått behörigt tillstånd att avsluta sin skolgång. Regeln om fullgjordskolplikt gäller ej för arbete under ferietid, I 24 § arbetarskyddslagen föreskrivs en högremmimiålder för vissa slag av arbeten, som ansetts vara mera påfrestande förminderåriga. Den minderårige skall sålunda ha fyllt eller under kalenderåretfylla för att få anlitas till hantverks- eller industriellt arbete,byggnadsarbete, arbete i gruva, stenbrott eller grustag e. d.,skogsavverknings-eller kolningsarbete, transportarbete eller arbete i hotell-,restaurang-eller kaférörelse. Den högre minimiåldern gäller dock ejspringpojks-arbete. Förbud råder enligt lagen 25 § mot att anlitaminderåriga till arbete som bedrivs under jord i gmva, i stenbrott eller påannan med gruva eller stenbrott jämförlig arbetsplats. Arbetarskyddsstyrelsen kan enligt 23 § andrastycket, 24 § andra stycket och 25 § andra stycket arbetarskyddslagen medgedispens från bestämmelserna om minimiålder. Enligt 72 § arbetarskyddslagen äger Prop.1976/77: 149 129 arbetarskyddsstyrelsenöverlämna åt yrkesinspektionen att meddela vissa dispenser. Enligt 26 § arbetarskyddslagen skall arbetsgivaresärskilt tillse att arbete av minderårig inte medför fara för olycksfall ellerför överansträngning eller annan menlig inverkan på den minderåriges hälsa ellerkroppsutveckling samt att arbete som minderårig utför inte innebär våda imoraliskt avseende. Regeringen kan föreskriva särskilda villkor för ellerförbjuda att minderårig utför arbete som kan medföra synnerlig fara i dessahänseenden. Med stöd härav har utfärdats kungörelsen (1966: 521) om förbud attanvända minderårig till vissa arbeten (ändrad 1973: 845). En rad arbeten, somhar bedömts medföra synnerlig fara för ohälsa, olycksfall eller annan menliginverkan för minderårig, har angetts i en vid kungörelsen fogad förteckning.Denna innehåller också beträffande ett flertal av arbetena föreskrifter omunder vilka villkor arbetena får utföras av minderårig. Minderårigkungörelsenavser inte arbete, som minderårig elev utför vid undervisnings- eller utbildningsanstaltsom omfattas av elevkungörelsen, om arbetet är förlagt till sådan arbetsplatssom är särskilt anordnad för undervisning eller utbildning och för denna finnspersonal som är anställd eller särskilt utsedd för ändamålet. Bestämmelser omfarligt arbete finns också i kungörelsen om förbud att använda arbetstagaretill målningsarbete med blyfärg. Genom kungörelsen förbjuds minderårigarbetstagare att utföra sådant arbete som där avses. Arbetarskyddsstyrelsenäger under närmare angivna förutsättningar medge manlig arbetstagare under 18år att utföra dylikt arbete, om det fordras för hans yrkesutbildning. Enligt 12 § strålskyddslagen råder förbud att utanstrålskyddsmyndighetens medgivande anlita någon som är tillradiologiskt arbete. Minderårig får inte användas till arbete om intearbetsbok har avlämnats till arbetsgivaren (27 § arbetarskyddslagen). I sådanbok skall, förutom uppgifter om den minderåriges namn, ålder ochskolförhål-landen, även finnas ett läkarintyg. behöver inte avlämnasom fråga är om arbete under och arbetet medför ringaansträngning. Detaljerade regler om arbetsboken ges i arbetarskyddskungörelsen(4954 §§). Boken skall förutom den minderåriges fullständiga namn ochfödelsetid innehålla intyg om att den minderårige fullgjort sin skolplikt ellerockså erhållit behörigt tillstånd att avsluta sin skolgång. Sådant intygfordras emellertid inte om fråga är om arbete under ferietid. Boken skallvidare innehålla ett läkarintyg som utvisar den minderåriges hälsotillstånd. Omden minderårige företer sjuklighet, svaghet eller bristande kroppsutveckling,skall antecknas i vilka avseenden så är fallet och under vilka villkor denminderårige trots detta får användas till arbete. Den minderåriges arbetsgivareskall i arbetsboken anteckna bl. a. arbetsstället samt dess adress och 9 1976/77. 1976/77:149 130 Arbetsgivaren är skyldig att förvara den minderåriges arbetsbok underanställningstiden. Slutar den minderårige anställningen innan han fyller 18 årskall boken återlämnas till honom. Blir arbetsboken obehövlig för denminderårige, t. ex. på grund av att han uppnått , skallarbetsgivaren överlämna den till yrkesinspektionen. Arbetarskyddslagen(28 §) föreskriver att läkarkontroll skall ske en gång vid arbetsställedär minderårig används till arbete. Syftet skall vara att klarlägga om denminderåriges sysselsättning är till men för dennes hälsa ellerkroppsutveckling. Kontrollen skall utföras av besiktningsläkare somlänsstyrelsen förordnar. För kostnaden svarar i princip arbetsgivaren. Omförfarandet vid läkamndersÖkning av minderåriga arbetstagare ges föreskrifter iarbetarskyddskungörelsen (5761 §§) samt i en särskild kungörelse (1949:213) omläkarundersökning och läkarbesiktning av minderåriga arbetstagare (ändradsenast 1974: 967). Arbetarskyddsstyrelsen kan beträffande arbete som medförsynnerligen ringa ansträngning eller pågår av året medgebefrielse från kravet på läkarkontroll (29 § arbetarskyddslagen). Arbetsgivare skall efter det attminderårig påbörjar en anställning som beräknas vara minst en månad göraskriftlig anmälan till yrkesinspektionen (55 § arbetarskyddskungörelsen).Anmälan skall också ske när arbetsgivare upphör att använda minderåriga arbetstagareoch fråga inte enbart är om ett kortare uppehåll. Om minst fem minderårigasysselsätts på ett arbetsställe, skall arbetsgivaren för varje kalenderår föraförteckning över samtliga till arbete använda minderåriga (56 §arbetarskyddskungörelsen). Särskildabestämmelser finns i 31 § arbetarskyddslagen om minderårig arbetstagaresarbetstid. Bestämmelserna gäller utöver allmänna arbetstidslagens föreskrifter.Minderårigs totala arbetstid, dvs. ordinarie arbetstid jämte eventuell övertidoch jourtid, får inte överstiga och inte heller 54timmar . Undantag får göras i nödfaJlssituationer, varvid dock fordrasanmälan till arbetarskyddsstyrelsen och, om arbetet skall fortgå mer än tvådygn, sårskilt tillstånd. Arbetarskyddsstyrelsen kan även i övrigt medgedispens för kortare tids utsträckning av arbetstiden utöver vad huvudregelnanger. Särbestämmelserför minderåriga finns också beträffande nattvila. Enligt 33 §arbetarskyddslagen skall minderårig beredas oavbmten ledighet från arbetetunder minst . Är den minderårige under skall inattvilan mgå tiden mellan och 6. För 1618-åringar skall ingå tidenmellan och 5 eller, efter dispens, annan tid mellankl. 22 och 7. Undantag får göras i nödfallssituationer. 1976/77: 149 131 dispensbeträffande den som är från kravet på ledighet mellan och 22samt beträffande den som fyllt och enligt läkarintyg har god hälsa ochkroppsutveckling från de krav som annars gäller för denna ålderskategori.Beträffande den som fyllt och har god hälsa och kroppsutveckling kanvidare medges dispens för flottningsarbete än som annars ärtillåten. En föreskrift i 32 § arbetarskyddslagen germinderårig arbetstagare rätt till ledighet för deltagande i kurs förreligionsundervisning eller sådan yrkes- eller fortsatt skolundervisning somhelt eller delvis bekostas av staten eller med kommunala medel. Utredningen betonar att särskilda skyddsregler förminderåriga bör utformas så att de främjar yrkesutbildning och inte avskärmarungdomen från arbetslivet. Vid utformningen av bestämmelserna hareftersträvats överskådlighet och förenkling i förhållande till gällandebestämmelser. Minderåriggränsen vid behålls i förslagettill arbetsmiljölagen. Den allmärma minimiåldern för tillträde till arbeteföreslås bli anpassad till den nioåriga obligatoriska skolgången. Minderårigskall således inte få anlitas till arbete före det kalenderår under vilket hanfyller eller innan han har fullgjort sin skolplikt. Ett undantag föreslåsfrån den allmänna minimiåldersregeln av innehåll att den som har fyllt 13 årfår anlitas till lätt arbete som inte är ägnat att inverka menligt på hanshälsa, utveckling eller skolgång. Närmare föreskrifter om vilka slag av arbetensom omfattas av undantaget och om särskilda villkor för sådana arbeten skallmeddelas av arbetarskyddsstyrelsen. Den lägsta åldersgränsen avses intekunna frångås genom dispens av arbetarskyddsmyndighet. Utredningen föreslår att lagstiftningen skallinrymma en bestämmelse som inskärper arbetsgivarens ansvar för att minderårigarbetstagare inte anlitas till arbete på sätt som medför risk för olycksfalleller överansträngning eller annan skadlig inverkan på den minderåriges hälsaeller utveckling. I anslutning härtill föreslås bemyndigande för arbetarskyddsstyrelsenatt meddela förbud mot eller särskilda villkor för arbete som innebär påtagligfara för minderåriga. Bestämmelser av den typ som fmns i bl. a. kungörelsenom förbud att använda minderårig tUl vissa arbeten avses enligt förslaget skolameddelas av arbetarskydds-styrelsen. Utredningen finner det inte rationellt att ha kvarnuvarande system med arbetsbok och regelbundna läkarkonu-oller. Utredningenhänvisar i stället till skolhälsovården och företagshälsovården. Vidare finnsen bestämmelse i lagförslaget som ger möjlighet att föreskriva om lakar- 1976/77:149 132 undersökningvid arbeten som innebär risk för ohälsa eller olycksfall. Utredningen bedömeratt denna reglering ger underlag också för den läkarkontroll av minderårigaarbetstagare som kan behövas vid sidan av skolhälsovårdens ochföretagshälsovårdens bevakning. Utredningen föreslår att nuvarande begränsningar avarbetstidens längd för minderåriga skärps. Mmderårig skall inte få anlitas tillarbete eller mot nu 10respektive . Minderårig arbetstagare skall vidare beredas oavbrutenledighet för nattvila . Tiden mellan ochkl. 5 skall ingå i derma ledighet. Utredningen anser inte att bestämmelserna förminderåriga bör kunna frångås genom avtal. Däremot måste möjlighet finnas attgöra avvikelser dispensvägen såvitt avser arbetstids- och vilotidsreglema. Utredningenföreslår därför att i arbetsmiljölagen tas in ett bemyndigande förtillsynsmyndighet att vid särskilda skäl medge undantag från dessa regler. Remissinstanserna godtar i stort sett de nyaåldersgränserna. Utredningens förslag om en absolut lägsta gräns vid 13 årkritiseras dock av ett antal remissinstanser. LRF framhåller att det inom lantbruketfirms arbetsuppgifter som utan negativa konsekvenser kan utföras . Betydelsen för lantbmket av att få nyttja arbetskraft under ärsjälvfallet tämligen försumbar totalt sett. Däremot måste det thed hänsyn tillde minderårigas utveckling och aktuella intressen vara av utomordentligbetydelse att kunna få kontakt med arbetslivet i aktiva former. Respekten förlagstiftnmgen upprätthålls enligt vad LRF påpekar i detta sammanhang lättare ombestämmelser utan förankring i allmänna rättsmedvetandet undviks. LRF kräverdärför att förslaget kompletteras med en bestämmelse att särskilt lätt arbetefår utföras även av den som ej fyllt . Lantbruksstyrelsen anser attarbetsmiljölagen bör tillämpas så att familjemedlemmar imder tillfälligtkan få delta i jordbruksarbete under ferierna. Även kammarrätten i ifrågasätterom en fast minimiålder som inte kan frångås genom dispens är en bra lösning. Vidare finner LRF det nödvändigt att någonvägledning lämnas redan innan den nya lagen fastställs beträffande vad sominnefattas i begreppet lätt arbete som inte är ägnat att inverka menhgt påminderårigs hälsa, utveckling eller skolgång, dvs. sådant arbete som skulle fåutföras från . Förslaget om slopande av reglema om arbetsbok ochobligatorisk läkarundersökning av minderårig arbetstagare tillstyrksallmänt. Om arbetsboken slopas bör enligt 1976/77: 149 133 skolöverstyrelsenden säkerhet som arbetsboken avser att ge tillförsäkras eleverna genom enövergripande hälsovårdande och elevvårdande verksamhet, bl. a. i form avmedicinsk studie- och yrkesorientering (syo). Denna skall utgöra dels enkontinuerlig förebyggande verksamhet för alla elever, dels enskilda vägledandeinsatser gentemot vissa elever med särskilda behov. I medicinsk syo ingår attgöra eleven hälsomedveten och att söka nå fram till en prognostisk syn utifrånden enskilde elevens förutsättningar från medicinsk synpunkt. Denna del avskolhälsovården bör enligt styrelsens mening utvecklas i nära samverkan medskolans övriga elewårdande verksamhet. Även hem och skolabiträder förslaget om arbetsbokens slopande och förutsätter att skolans s. k.medicinska syo ges sådana resurser att detta inte medför ogynnsamma verkningarför de unga. Enligt bör det åligga arbetsgivaren attföra en särskild förteckning över minderåriga även om arbetsboken slopas. Mot den föreslagna regleringen i övrigt avminderårigs arbete har remissinstanserna ingen erinran. 13 Lokal skyddsverksamhet 13.1 Gällande bestämmelser reform av arbetarskyddslagstiftningen hadesin tyngdpunkt i de nya bestämmelser som då infördes i fråga om samverkanmellan arbetsgivare och arbetstagare. På arbetsställe med minst fem arbetstagare skallutses ett eller flera skyddsombud (40 § arbetarskyddslagen). Skyddsombud skallutses även på annat ställe om arbetsförhållandena påkallar det. För skyddsombudbör ersättare utses. Skyddsombud utses i första hand av lokal fackligorganisation som är bunden av kollektivavtal i förhållande till arbetsgivaren.Huvudskyddsombud med samordnande uppgifter skall utses om vid arbetsställefinns mer än ett skyddsombud. För arbetsställe där skyddskommitté ej hartillsatts äger yrkesinspektionen, om förhållandena påkallar det, medge attlokal facklig avdelning utser skyddsombud utanför kretsen av arbetstagare vidarbetsstället (s. k. regionalt skyddsombud). Arbetsgivare svarar i princip förkostnadema för regionalt skyddsombuds verksamhet genom den generellaarbetsgivaravgift som tillförs arbetarskyddsfonden enligt lagen omarbetarskyddsavgift. Från fonden ställs sålunda medel till förfogande förbidrag till facklig organisation 1976/77:149 134 somhar utsett regionalt skyddsombud. Regeringen har för bidragsgivningenfastställt regler som anknyter till det antal arbetsställen för vilka regionaltskyddsombud har utsetts. Skyddsombud företräder arbetstagarna i skyddsfrågor(40 a § arbetarskyddslagen). Angående skyddsombudets uppgifter föreskrivs bl.a. att skyddsombudet skall delta vid planering av nya eller ändrade lokaler,anordningar och arbetsmetoder. Arbetsgivare och arbetstagare svarar gemensamtför att skyddsombud får den utbildnmg som behövs. Skyddsombud skall beredaserforderlig ledighet för att fullgöra sina uppgifter. Vidare har skyddsombudrätt att ta del av de handlingar och erhålla de upplysningar i övrigt som är avbetydelse för ombudets verksamhet.