prop · G00360 · 1976-12-31 00:00:00 — Prop.1976/77: 60 Regeringens proposition 1976/77: 60 medanledning av vissa av internationella arbetskonferensen vid dess sextioförstasammanträde fattade beslut, m. m. Regeringenförelägger vad som har upplagils i bifogade utdrag avregeringsprotokoll för de åtgärder som föredraganden har hemställt om. IproposUionen föreslås alt godkänner den av internationellaarbetsorganisationen () antagna konventionen (nr 144) om samråd påtrepartsbasis för att främja genomförandet av normer. Genompropositionen bereds tiUfälle all yttra sig över den av antagna rekommendationen(nr 152) i samma ämne. Vidare redovisas vissa åtgärder vidtagna med anledningav konvention (nr 143) om migrerande arbetstagare. Dessutom anmäls detslutdokument som antogs av s. k. världssysselsältningskonferens. 1 1976/77.1 saml Nr 60 Prop.1976/77: 60 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , Asling, Söder, ,Mundebo, Krönmark, Ullslen, Burenslam , , , Propositionmed anledning av vissa av internationella arbetskonferensen vid dess sextioförstasammanträde fattade beslut, ni. Genomsin anslutning till inträdde sommedlem av inlernaiionella arbetsorganisationen (). internationeUa arbetskonferensen sammanträder minsten gång . Den kan enligl artikel 19 i organisationens stadga belräffandeförslag, som har uppföris på dess dagordning, fatta beslul antingen om en internalionellkonvention, avsedd alt ratificeras av organisationens medlemmar, eller om enrekommendation, avsedd att övervägas vid lagstiftning eller på annal sätt menutan den bindande karaktär som tillkommer en ratificerad konvention. Ombeslutet är av mindre räckvidd eller av väsentligen formell innebörd, t. ex.då det gäller en begäran om utredning, brukar det ges formen av en resolution. Varjemedlem skall (undantagsvis arton månader) från avslutandet av ettkonferenssammanträde underställa antagna konventioner och rekommendationervederbörlig myndighet (i vårt land ) för lagstiftning eller andra ålgärder.Varje medlem har vidare skyldighet att underrätta mternationella arbetsbyrånsgeneraldirektör om de åtgärder, som har vidtagits för att underställakonventioner vederbörlig myndighet, samt om eljest vidtagna åtgärder. Medlem,som inte har ratificerat viss konvention, skall tid efter annan till internationellaarbetsbyråns generaldirektör avge redogörelse för såväl lagstiftning ochpraxis med avseende på de i konventionen behandlade frågoma som denomfattning, vari konventionens bestämmelser har genomförts eller avses attgenomföras genom lagstiftning, administrativa åt- Prop.1976/77: 60 3 gärder, kollektivavtal eller på annat sätt, samt ange deomständigheter, som förhindrar eller fördröjer ratificeringen av konventionen.Motsvarande gäller i fråga om rekommendationer med det tiUägget att redovisningskaU lämnas även för sådana jämkningar i rekommendationer, som befunnits ellerkan befinnas erforderliga vid anlagande eller lilllämpning av dem. De konventioner och rekommendationer, som har beslutats avinternationella arbetsorganisationen, skall deponeras hos Förenta nationernasgeneralsekreterare. Varje ratifikation av en sådan konvention skall delgesFörenta nationernas generalsekreterare för registrering i enlighet medbestämmelsen i artikel 102 av stadga. Internationella arbetskonferensens sextioförstasammanträde hölls i . I sammanträdetdeltog delegationer från 123 av 132 medlemsstater samt representanterför många mellanstalliga och internationeUa icke statiiga organisationer.Sverige deltog i sammanträdet med en fuUständig delegation, dvs. tvåregerings-, ett arbetsgivar- och ett arbetstagarombud,i Konferensens dagordning upptog följande ämnen, I. Generaldirektörensrapport. Program- ochbudgetförslag samt andra finansiella frågor, Tillämpningenav konventioner och rekommendationer. Upprättande avnationella treparlsorgan för att förbättra genomförandet av normer(andra behandling). V. Arbetsmarknadsadministration,2 Arbetsmiljö:luftföroreningar, buller och vibrationer (första behandling). 1 Genom beslut hade regeringen utsettföljande personer att delta i konferensen, nämligen för regeringen: som ombud rättschefen ochkanslirådet , båda i , som expertertillika ersättare för ombuden departementssekreteraren iarbetsmarknadsdepartementet och departementssekreteraren iutrikesdepartementet , samt som experter hovrättsassessorn ,, avdelningsdirektören ,, departementssekreteraren ,och ambassadsekreteraren vid ständigadelegation hos de internationella organisationerna i ; för arbetsgivarna: som ombud direktören i , som expert tUlika ersättare förombudet docenten , och som experter professorn ,direktörerna och jur, kand, ,alla i , direktören , , samt direktören , ; för arbetslagarna: som ombud internationelle sekreterareni i , som expert tillikaersättare för ombudet f. förbundsordföranden , samt som expertermed, lic, , , utredningssekreteraren ,, ombudsmannen ,och studieledaren , Svenska hälso-och sjukvärdens tjänstemannaförbund. 2 Ämnets behandling uppskjuten till 1977års konferenssammanträde. 1976/77: 60 4 Anställningsförhållandensaml arbets- och levnadsvUlkor för sjuk- vårdspersonal(första behandling). Arbetskonferensenfastställde organisationens budget för till samtbeslöt om bidragsskalan . Därmed har en successiv anpassning tUl FN:sbidragsskala genomförts. För del innebär anpassningen en sänkning från1,lUl , I absoluta tal uppgår bidrag för år1977 till . Underen följd av år har förändringar i organisationens struktur diskuterats såväl avILO:s styrelse som av arbetskonferensen. Diskussionen har främst gälltkompetensfördelningen mellan styrelsen och konferensen, humvida ordningen medfasta platser i styrelsen skaU bibehållas saml arbelsgivar- och arbetstagargruppernassammansättning i styrelsen. På arbetskonferensenår beslöts, all konferensen och styrelsen tillsammans skulle lillsälla en inlersessionalarbetsgrupp för strukturfrågor. Ar 1975 förlängdes gruppens mandal med etl årmen inle heller konferens lyckades slutbehandla strukturfrågorna.Konferensen beslöt atl arbetsgruppen skulle få sitl mandat förlängt med ännu eltår, I deämnen som hänför sig till punkten IV på dagordningen antogkonferensen internationella instrument, vUka enligt artikel 19 i organisationensstadga skall underställas , nämligen 1, konvention (nr 144) om samrådpå trepartsbasis för att främja genomförandel av normer, 2, rekommendation (nr 152) omsamråd på Ireparlsbasis för att främja genomförandet av normer och omnationella åtgärder i samband med aktiviteter. Ar1975 antog internationella arbetskonferensen vid sitt scxtionde sammanträde bl.a. konventionen (nr 143) om missbruk i samband med migration och om främjandeav migrerande arbetstagares likställdhet med avseende på möjligheler ochbehandling. Konventionen anmäldes av dåvarande chefen förarbetsmarknadsdepartementet och förelades genom prop, 1975/76: 126,Av propositionen framgick att frågan om ratifikation av konventionen nr 143krävde fortsatta utredningar och överväganden. Jag anhåller att i dettasammanhang få anmäla vissa vidtagna åtgärder som kan bidra till attsenare möjliggöra en svensk ratifikation. Innanjag övergår till all behandla de nämnda instrumenten vill jag kortfattatredovisa ännu ett sammanträde inom , nämligen den s, k. världssysselsätlningskonferensen. Under1960-talet kom verksamhet att i aUt större utsträckning inriktas på sysselsättningsfrågorna. Utvecklingen under tidigare år- 1976/77: 60 5 tiondenhade visat all ekonomisk tillväxt inte automatiskt leder till ökadsysselsättning och bättre levnadsvillkor för de sämst ställda. Det framstod somalltmer uppenbart alt sysselsättningen som sådan i SläUet måsle föras fram som elthuvudmål för den sociala och ekonomiska utvecklingen. NärILO firade femtioårsjubUeum antog organisationen mot denna bakgrund ettprogram för världssysselsätlningen (World Employment Programme). Detta programhar varit en av huvuduppgifterna för , och del har kommilatt bli lLO:s främsta bidrag lill FN:s andra ulvecklingsårtionde. Syftet medprogrammet är att belysa sambandet mellan sysselsättningspolitik å den enasidan och ekonomisk och social utveckling å den andra, FN:s generalförsamlinghar gett sitt fulla stöd åt arbete med programmet. Inom ramen för programmethar en omfattande forskningsverksamhet inletts i en rad länder i olika sysselsällningspolitiskafrågor som t. ex. inkomstfördelning, val av teknologi, befolkningspolitik, sysselsättningsskapandeåtgärder, utbildningspolitik, intemationell handel, arbelskraflsrörelser,multinationella företag samt fattigdomens utbredning. Dessa och andraundersökningar utförda av FN-organen under 1970-lalet har visat all klyftornaökar mellan rika och falliga länder och mellan sämre och bättre ställda grupperi flertalet . Samtidigthar det politiska lägel förändrats genom ulvecklingslän-demas skärpta krav påförändringar i de ekonomiska maktförhållandena i världen. Dessa krav kom särskUltill ullryck i samband med FN:s sjätte exlra generalförsamling om råvaruproblemen. Detär i ljuset av denna allmänna utveckling som beslutet alt sammankaUa världssysselsällningskonferensenfår ses. antog sålunda enhälligt vid sitt femtioniondesammanträde () en resolution om att borde sammankalla envärldskonferens om sysselsättning, inkomstfördelning och socialtframåtskridande samt internationeU arbetsfördelning, beslöt vidsht 194:e möte att anordna en teknisk konferens enligt arbetskonferensensförslag och antog vid sitt 196:e möte följande dagordning för konferensen: 1, Nationellsysselsättningspolitik med särskUd inriktning på utvecklingsländer, 2, Intemationell migration och sysselsättaing, 3, Teknologier för produktivsysselsättning i utvecklingsländer, 4, De multinationella förelagenoch sysselsättningen i utvecklingsländer, 5, Aktiv arbetsmarknadspolitik ochstrukturell anpassning i utvecklade länder. Förberedelsernaför konferensen inriktades inom på alt sammanfatta alla defrågeställningar som omfattades av konferensens dagordning i ett endadokument, nämligen en rapport från generaldirek- Prop.1976/77: 60 6 lör till konferensen, förelåg en slutligversion av rapporten. Konferensen ägde rum i ,Sammanlagt 121 av 132 medlemsstater deltog i konferensen, som samladeungefär 1 300 deltagare. dellog med en fullständig delegation, dvs, eltregerings-, elt arbetsgivar- och ell arbetstagarombud,* Dåvarande statsrådenBengtsson och besökte konferensen och den förre höll elt anförande idebatten om generaldirektörens rapport. Jag avser all ta upp liU behandling försl de bådainstrumenten om samråd på Ireparlsbasis, därefier åtgärderna med anledning avkonventionen nr 143 och slutiigen det av världssysselsättningskonferensen antagnaslutdokumentet. Texterna på engelska och svenska till instrumenten om Ireparlssam-rådbör fogas tiU regeringsprolokollet i delta ärende som bilagor 12. I en bilaga3 lill protokollet bör återges gällande bestämmelser för ILO-kommitténsverksamhet. En förteckning över samtliga resolutioner som antogs av arbetskonferensenvid dess sextioförsta sammanträde bör las in i en bilaga 4 lill protokollet, Slutiigenbör sysselsätlningskonferensens slutdokument i svensk översättning fogas tillprotokollet som bilaga 5. Konvention och rekommendation om samråd påtrepartsbasis Internationella arbetsorganisationen är unik genom sin treparlsstruk-turvarigenom representanter för arbelsgivar- och arbetstagarorganisationernadeltar på lika villkor med regeringarna i organisationens arbete. Trepartsslruklurenär såvitt gäller representationen vid arbetskonferensen och i styrelsenfastlagd i stadga och arbetsordning. s Employment, growth and basic needs: a one-world problem.Report of the Direclor-General of the International Labour Office, 1976.Efter samråd mellan de nordiska länderna utgavs rapporten på norska genom dennorska försorg: "Sysselselling, vekst og grunnleggende behov:Et problem for hele verden", * Genom beslut utsåg regeringen följandepersoner atl della i , nämligen för regeringen, som ombud statssekreteraren iarbetsmarknadsdepartementet , som expert tillika ersättare förombudet departementsrådet i , och som experterambassadrådet vid ständiga delegation hos de internationellaorganisationerna i Tom samt kanslirådet ochdepartementssekreteraren , båda i ,departementssekreteraren och civilekonom , båda iindustridepartementet och byrådirektören ,; för arbetsgivarna: som ombud direktören i , som expert tillika ersättare förombudet docenten , och som experter jur, kand, jur, kand. och direktören , alla iSvenska arbetsgivareföreningen, samt direktören i Sveriges verkstadsföreningBirger ; för arbetstagarna: som ombud utredningschefen ,i , och som experter sekreteraren i , samt utredningssekreterarna ochChrister Wretborn, båda i . Prop.1976/77: 60 7 ganisationensträvar dessutom efler att tUlvarata och stärka det trepartiska inflytandetinom alla grenar av organisationens verksamhet. Uttalanden och resolutioner i detlasyfte har tid efter annan antagits av såväl arbetskonferensen som styrelsen. Tankenpå all anta elt internationellt instrument särskUt ägnat inrättande av treparlsorgani medlemsländerna framfördes första gången i arbetskonferensens utskottför granskning av tillämpningen av konventioner och rekommendationer. Ettförslag atl på dagordningen arbetskonferens sälta upp frågan ominförande av treparts-förfaranden på nationell nivå för atl förbättra tUlämpningenav normer kom att stödjas av såväl arbelsgivar- och arbetstagarrepresentantersom regeringsrepresenlanler i , vilken fattade elt beslut avdenna innebörd . Denrapport i ämnet som internationella arbetsbyrån lade fram inför förslaårsbehandlingenår gav vid handen all de nordiska länderna vid en internalionell jämförelsehar etablerade och relativt väl utvecklade treparlsförfaranden. Denordiska ILO-kommilléerna och inte minst den svenska ägnades stort utrymme irapporten och tycktes renlav framstå som förebilder i diskussionen omtrepartsförfaranden. Eftersedvanlig andragångsbehandling av ämnet antog internationella arbetskonferenseni de inledningsvis nämnda instrumenten. Samtliga svenska ombudröstade för de båda instrumentens antagande. Konventionensoch rekommendationens huvudsakliga innehåll Ikonventionen definieras först uttrycket "representativa organisationer"(art, 1). Varjemedlem av som ratificerar konventionen ålar sig att tUl-lämpa förfarandensom säkerställer effektivt samråd mellan representanter för regeringen,arbetsgivarna och arbetstagarna om frågor rörande aklivUeter (art, 2:1), Artenoch formerna av de förfaranden som avses i konventionen skall bestämmas i varjeland i enlighet med nalionell praxis och efler samråd med de representativaorganisationerna, där sådana förfaranden ännu inte har införts (art, 2:2), Förde förfaranden som avses med konventionen skall representanter för arbetsgivareoch arbetstagare fritt väljas av deras representativa organisationer. Arbetsgivareoch arbetstagare skall vara representerade på grundval av likaberättigande ialla organ där samråd äger rum (art, 3), skall åta sig ansvaret för det admuiistrativa stödet för ILO-verksamhetenpå nationeU nivå. Lämpliga överenskommelser skall träffas mellan myndigheternaoch de representativa organisationerna om fuiansiering av all utbildning sombehövs av personer som medverkar i verksamheten (art. 4). Dennationella ILO-verksamheten skall (art, 5:1) syfta till samråd om 1976/77: 60 8 a) regeringamas svar påfrågeformulär rörande punkter på arbetskonferensens dagordning ochregeringarnas kommentarer till förslag till texter som skall diskuteras avkonferensen; b) de förslag som skall underställas myndigheterna isamband med att konventioner och rekommendationer läggs fram i enlighet med artikel19 i stadga; c) förnyad prövning med lämpligatidsmellanrum av icke ratificerade konventioner och av rekommendationer, somännu inle har börjat till-lämpas, i syfte alt överväga vilka ålgärder som kanvidtas för att främja deras genomförande och i förekommande fall ratificering; d) frågorsom uppslår i samband med redogörelser som skall tillstäl las i enlighet med artikel 22 i stadgan; e) förslagom uppsägning av ratificerade konventioner. Föralt säkerställa en tUlfredsställande prövning av dessa frågor skall samråd ägarum med lämpliga tidsmellanrum, fastställda genom överenskommelse, dock minsten gång (art, 5: 2). Närså befinns lämpligt efter samråd med de representativa organisationerna skallvederbörande myndighet avge en redogörelse för hur de i konventionenavsedda förfarandena har fungerat (art. 6). Enliglrekommendationen kan samråd exempelvis äga rum genom en speciellt bildadkommitté för frågor angående aktiviteter, genom ell organ med allmänkompetens på det ekonomiska, sociala eller arbelsmarknadspolitiska området,genom ett antal organ med speciellt ansvar för bestämda ämnesområden ellergenom skriftiig kommunikation, då de som medverkar i samrådsförfarandena ärense om att sådan kommunikation är lämplig och tillräcklig. Irekommendationen uttalas att ålgärder bör vidtas i samverkan med berörda arbetsgivar-och arbetstagarorganisationer för atl tillhandahålla lämplig UtbUdning som gördet möjligt för dem som medverkar i förfarandena att utföra sina funktioner påett effektivt sätt. Vederbörande myndighet skall då så erfordras svara förfinansieringen av utbildningsprogrammet. Deförfaranden som avses i rekommendationen bör syfta till samråd, förutom i de faUsom har nämnts i konventionen, om förberedande och genomförande av lagstiftningeller andra åtgärder för att tiUämpa konventioner och rekommendationer, som antagUsav , allt med hänsyn tagen tiU nationeU praxis. bör enligt rekommendationen efter samråd med de representativaorganisationerna bestämma i vUken omfattning förfarandena skall tillämpas församråd i andra frågor av gemensamt intresse, såsom a) förberedande, genomförande ochutvärdering av aktiviteter på det tekniska samarbetets område, i vilka ILOmedverkar; b) åtgärder som skall vidtas medanledning av resolutioner och andra beslut som har antagits av internationellaarbetskonferensen, regionala 1976/77: 60 9 konferenser, induslrikommittéer och andra av sammankallade möten; c)främjande av ökad kunskap om aktiviteter såsom ett element som kan utnyljasi åtgärder och program på det ekonomiska och sociala området. Yttrandenhar till avgetls av styrelsen för internationell utveckling,, , , arbetarskyddsslyrelsen.Svenska arbetsgivareföreningen, . , i ,och Centralorganisationen /SR. Flertaletremissinstanser inskränker sina kommentarer lill elt konstaterande av atlföreliggande instruments intentioner för del får anses uppfyllda genomILO-kommitténs verksamhel. De har därför inget alt erinra mol att konventionenratificeras av , finner konventionens och rekommendationens syften och formeUakrav tillgodosedda genom den i tillämpade ordningen med behandling av , Verket till-lägger dock atl det vore önskvärt atlrepresentanter från och sjöfartsnäringen hade tillfälle attdelta då kommitién behandlar sjöfarlsfrågor. /SRtillstyrker ratifikation av konventionen saml lillämpning av rekommendationen.Organisationen anser det emellertid inle tillfredsställande att den inte ärföreträdd i , /SR föreslår alt organisationen snarasl beredsplats i förslagsvis genom alt antalet ledamöter i kommittén ulökastill 12 samt att /SR därvid erhåller en plats för ordinarie ledamot ochen suppleantplals. Sverigehar en lång tradition på det område som behandlas i konventionen nr 144 ochrekommendationen nr 152. , som kan se tillbaka på enfemtioårig verksamhet, torde jämte motsvarande organ i övriga nordiska länder istor uisträckning ha inspirerat arbete med nu föreliggande instmment. Denordiska ländernas ILO-kommitléer har emellertid inte bara genom sin existensulan genom ett aktivt deltagande i hela den procedur som leder fram till arbetskonferensensslutliga antagande av instmment kunnat påverka inslmmentens utformning ochinnehåll. Därvid har från svensk sida strävan inte varit att i instrumenten fåinskriven den i tUlämpade ordningen för trepartssamråd. Tvärtom harhävdats, att de intemationella bestämmelserna borde göras flexibla. I sitt svarpå arbetsbyråns fråga om formerna för nationellt trepartssamråd an- 1916fll: 60 10 fördeILO-kommittén sålunda atl lLO:s principer om representationoch jämställdhet lättast kunde tillgodoses genom alt en särskUd kommitté för ILO-frågorinrättades, Kommiltén fortsatte: "Här torde dock behovet av anpassning tiUnationella förhållanden göra sig gällande. Huvudsaken är all ILO-frågorna inlefår en perifer behandling och atl elt eventuellt särskilt organ inte isolerasfrån övriga nationella institutioner som handlägger arbetsmarknadsfrågor samtekonomiska och sociala frågor," De instmmentsom slutligen antogs av internationella arbetskonferensen vid dess sextioförstasammanträde uppfyUer allmänt omfattade krav på flexibiUtet, hindrar inle atlsåväl konventionen som rekommendationen kan och bör få ell visst inflytande påden i tillämpade ordningen, ILO-kommitténhar funnit del lämpligt att vid sin genomgång av instrumentens texter granskade gällande bestämmelserna för kommitténs verksamhel, fastställda av Kungl, Maj:tden , och har därvid kommil tUl följande slutsatser. Tolkningenoch tiUämpningen av konventionens artiklar 13 bör enligt kommitténsuppfattning bli föremål för fortsatt trepartiskt samråd. Såsom framgår av detföljande föreslår kommiltén alt bestämmelserna för dess verksamhet ändras påett anlal punkler, Kommitién förutsätter att nya bestämmelser fastställsenligt den i konventionen och rekommendationen förutsedda ordningen. Konventionensartikel 4 föreskriver bl. a, all lämpliga överenskommelser skall träffas meUanvederbörande myndighet och de representativa organisationerna om finansieringav all erforderlig utbildning av personer som medverkar i de avseddaförfarandena. Några överenskommelser av detla slag existerar inte i Sverigeoch har heller inte påkallats av någon part. Så länge varje part föredrar attsjälv svara för finansieringen av erforderlig utbildning torde en uttryckligeller underförstådd överenskommelse om alt avslå från reglering avutbildningsinsatsernas finansiering emellertid tUlgodose konventionens krav i detlaavseende. Enligtartikel 5 (c) skall de förfaranden som avses i konventionen syfta till samrådom förnyad prövning med lämpliga tidsmellanrum av icke ratificeradekonventioner och av rekommendationer, som ännu inte har börjat tillämpas, isyfte alt överväga vUka åtgärder som kan vidtas för att främja derasgenomförande och i förekommande fall ratificering. Någon systematisk genomgångav icke ratificerade konventioner etc. förekommer inte inom ILO-kommittén.Däremot bereds kommittén regelmässigt tillfälle att yttra sig över förslag frånutredningar som i sina överväganden beaktat såväl ratificerade som icke ratificeradeILO-konventioner. I den mån existerande ILO-instmment inte har redovisats iremitterade betänkanden bmkar kommittén fästa regeringens uppmärksamhet påinstrumenten samt på möjUghetema till 1976/77: 60 11 kvarstående ratifikationshinder osv. finner att dennaverksamhet är viktig men inte i sig tUlfredsställer konventionens krav.Kommittén är beredd att diskutera fram en lämplig ordning för den föreskrivnasystematiska genomgången av ILO-instru-ment och föreslår alt en bestämmelsehärom skrivs in i riktiinjerna för kommitténs verksamhet. Enliglartikel 5 (d) skall vidare de förfaranden som avses i konventionen syfta tillsamråd om frågor som uppslår i samband med redogörelser som skall liUsläUasILO i enlighet med artikel 22 i lLO:s stadga. De avsedda redogörelserna(rapporter om tUlämpningen av ratificerade konventioner) utarbetas på uppdragav av kommittén (i praktiken av kommitténssekretariat). Redogörelserna tiUställs de representativa organisationema förkommentarer. Endasl undantagsvis diskuteras vid sammanträde med kommitién sådanfråga som uppstår i samband med rapporteringen lill , Kommittén anser atlden nuvarande ordningen fungerar tillfredsställande men föreslår alt ocksårapporteringsskyldigheten enligl stadgans artikel 22 skrivs in i bestämmelsernaför kommitténs verksamhet.