prop · G003149 · 1976-12-31 00:00:00 — LO konstaterar med tillfredsställelse att detframlagda förslaget till arbetsmiljölag i stor utsträckning motsvarar de kravsom ställts från de fackliga organisationerna på förändring av lagstiftningen.LO ansluter sig således till lagförslaget i dess huvuddrag och till dess grundläggandeprinciper. TCO hälsar med tillfredsställelse det nyaarbetsmiljöbegrepp som läggs fast i lagförslaget. Det anses vara ett viktigtsteg i samhällsutvecklingen som tas då arbetsmiljölagstiftningen reformeras iden riktning som har angetts. TCO understryker betydelsen av att enkoppling sker mellan den nya arbetsmiljölagen och lagen (1976: 580) ommedbestämmande i arbetslivet, vilken är det medel varmed en godarbetsmiljö skall förverkligas så långt möjligt. Även /SR ansluter sig tillde gmndläggande värderingar som redovisas i betänkandet och tillstyrkerutredningens förslag till en ny arbetsmiljölagstiftning. SAF, SFO, KF-KFO, och godtar i stort sett utredningens förslag. SAF anser det dockvara svårt att redan nu i detalj göra sig en föreställning om förslagets innebördoch verkningar för framtiden, eftersom den föreslagna arbetsmiljö-lagen i storutsträckning är uppbyggd kring relativt allmänna formuleringar. 1976/77:149 30 Även myndigheterna sluter i sina remissvar starktupp kring utredningsförslaget. Arbetarskyddsstyrelsen finner att utredningensförslag innebär att huvudparten av de problem, som finns vidtillämpningen av arbetarskyddslagen och tillhörande författningar, får entillfredsställande lösning. Enhgt styrelsens uppfattning är betänkandet ochförfattningsförslagen väl ägnade att läggas till grund för en reform avlagstiftningen pä arbetsmiljöns område. konstaterar att utredningen på ettintresseväckande och inträngande sätt behandlar en mängd olika frågor avbetydelse för förhållandena på arbetsplatserna. Även kammarrätten i Göteborgfinner att utredningen väl lyckats att i lagtext och motivering ange de kravsom bör ställas på arbetsmiljön och de medel varmed de uppställda målen kannås. Lagen synes motsvara de fordringar som kan ställas på en modern lag avdenna art i ett samhälle med ständiga förändringar av arbetslivet och där ettökande behov av ett tillfredsställande skydd för arbetstagare till liv ochhälsa allt starkare ger sig till känna. bedömer rent allmäntutredningens förslag som värdefulla och väsentliga för utvecklingen ochförbättringen av arbetsmiljön i . delar utredningensuppfattning om målsättningen för en ny arbetarskyddslagstiftning och har ingetatt erinra mot förslaget till arbetsmiljölag eller mot de synpunkter som liggerbakom förslaget. ansluter sig helt till inriktningeni utredningens förslag. Enligt styrelsen ger betänkandet en bred och ingåenderedogörelse för den förändrade syn på arbetsmiljöfrågorna och de nya krav på arbetsmiljönsbeskaffenhet som utvecklats sedan den nu gällande arbetar-skyddslagsriftningenstillkomst. Betänkandet jämte det omfattande bilagematerialet utgör envärdefull idé- och kunskapskälla som enligt styrelsens mening kommer att fåstor betydelse även i det fortsatta arbetet kring arbetsmiljöfrågorna genom atten samlad redovisning nu finns till förfogande. och produktkontrollnämndentillstyrker i allt väsentligt utredningsförslaget. Även ÖB stöder finner att utredningen grundligt har belyst frågan omatt bättre anpassa arbetsmiljön till människan och ställer sig i princippositivt till det framlagda förslaget. Arbetsmiljöproblemen har enligt iStockholms län en sådan dimension att strävandena mot en bättre arbetsmiljömåste fortsätta och intensifieras. anser betänkandet utgöra engod grund att bygga på härvidlag. i framhållervärdet av det allsidiga och genomlysande sätt på vilket utredningen valt attbehandla arbetsmiljöfrågorna. Enligt i är såvällagförslag som utredningens motiveringar för detta väl avvägda. 1976/77:149 31 Ävenlänsstyrelserna i och tillstyrker i huvudsakutredningens förslag. konstaterar medtillfredsställelse att utredningen i sitt slutbetänkande föreslår ytterligareåtgärder för en förbättrad arbetsmiljö. anser attutredningen i allt väsentligt ger uttryck för arbetsmiljöns betydelse förmänniskan samt att den föreslagna arbetsmiljölagen bör bilda en god gmnd förföretag, förvaltningar, organisationer, myndigheter etc. på olika nivåer att isamverkan skapa goda arbetsmiljöer. Arbetarskyddsfonden godtar utredningens samladeförslag till en ny arbetsmiljölagstiftning. I bilagor till huvudbetänkandetfinns enligt fonden en mängd material som bör kunna utnyttjas i diskussionenom inriktningen och dimensioneringen av resurserna för forskning och utvecklingsarbete.STU konstaterar att utredningen ger en överblick över vad den tekniskautvecklingen betytt för arbetsmiljön. Förutom i grundinställningen instämmerSTU i allt väsentligt i de synpunkter och de förslag till ny arbetsmiljölag somframförs av utredningen. Aktiebolaget anför att betänkandet ger enutomordentligt gedigen belysning av dagsläget på arbetsmiljöområdet och av deproblem som är förknippade med att på effektivaste möjliga sätt väma om och förbättraolika arbetsmiljöer. De handikappadesriksförbund och biträder det framlagdaförslaget till arbetsmiljölag. Om utredningens intentioner slår igenom ipraktiken anses arbetsmiljölagen komma att få stor betydelse för attförverkliga målet arbete åt alla. Från löntagarorganisationernas sida understryksvikten av att förslaget utgår från en helhetssyn på arbetsmiljön. Enligt LOinnebär förslaget att arbetsmiljöarbetet i företag och förvaltningar och inomarbetarskyddsmyndigheten inte enbart skall omfatta tekniskt arbetarskydd utanäven frågor angående arbetets organisation, arbetstider, löneform m. m. TCOkonstaterar att i lagförslaget arbetsmiljön kopplas till människansfömtsättningar i både fysiskt och psykiskt avseende och till den sociala ochtekniska utvecklingen i samhället. TCO beklagar att utredningen eftersina resonemang om orsak och verkan när det gäller brister i arbetsmiljön intelagt fram mer långtgående förslag till lagbestämmelser på det psykosocialaområdet. /SR välkomnar den vidgade målsättningen för den nyaarbetsmiljölagstiftningen men ifrågasätter också om inte lagförslaget borde havarit mera konkret vad gäller den psykiska arbetsmiljön. SAF framhåller att de allra flesta genom denfortgående utvecklingen fått en bättre och ofta mer stimulerande arbetsmiljömen att nya arbetsmiljöproblem uppstår och att individen dessutom ställerstörre krav på sin arbetsmiljö. Enligt föreningen framstår det därvid somväsentligt 1976/77:149 32 försåväl arbetsgivaren som den anställde att samhällets och företagets resursersamverkar till fortlöpande anpassning av arbetsmiljön till individen i taktmed att möjlighetema härtill vidgas. Som särskilt positivt framstår enligt SFOden helhetssyn på arbetsmiljön som lagförslaget och betänkandet i övfigt geruttryck för: att inte bara skydda mot vissa negativa företeelser som innebärrisker för hälsa och säkerhet utan också söka nå fram till arbetsförhållandendär arbetet av den enskilde kan upplevas som en meningsfylld och berikande delav tillvaron. KF-KFO delar utredningens uppfattning att människansförutsättningar och behov skall ligga till gmnd för bedömningen om enarbetsmiljö är tillfredsställande eller ej. I ett läge där resurserna ärbegränsade är det enligt KF-KFO:s uppfattning viktigt att man i första handinriktar insatserna på miljöer och metoder som innebär risk för skada ellerohälsa. Att de psykosociala loiljöfaktorerna kommit med i lagstiftningen är enligtKF-KFO riktigt. LRF finner den utvidgning av arbetsmiljöbegreppet somutredningen eftersträvar värd allt stöd. Härvid framhålls att för den enskildemöjligheter att påverka arbetssituationen ofta är av större betydelse än attolika komfortkrav är uppfyllda. Arbetarskyddsstyrelsen hälsar medtillfredsställelse att man har tagit upp regler om de grvjndläggande krav somskall ställas på arbetsmiljön. Inte minst viktigt anses vara att man där äventagit upp de psykosociala faktorerna i arbetslivet. Även yrkesinspektionsdistrikten framhåller somvärdefullt att lagförslaget syftar till en helhetssyn på arbetsmiljön. Dennaframträder enligt vad yrkesinspektionen i framhåller dels genom att bådede fysiska och psykosociala sidorna av arbetslivet beaktas, dels genom lagensvidgade giltighetsomfåde i fråga om olika verksamheter. Arbetsmarknadsstyrelsenuttrycker sin tillfredsställelse över att utredningen har låtit ta frammaterial till belysning av de psykosociala frågorna och understryker frånarbetsmrknadspolitisk synpunkt vikten av att ämnesområdet ägnas fortsattuppmärksamhet. framhåller att lagförslagets betoning av attarbetsmiljön skall anpassas till människans förutsättningar i såväl fysisktsom psykiskt avseende bör ses som en viktig markering av ett nytt synsätt inomarbetsmiljöområdet. , i Skaraborgslän, . för de fria konsterna och Arkitektförbundetanser däremot att den inriktning även på den psykiska sidan av arbetsmiljön somutredningen föreslår hade bort komma till bättre uttryck i själva lagförslaget.Även som också delar utredningens uppfattning att depsykiska och sociala arbetsmiljöfaktoreraa måste beaktas framhåller att denpsykosociala miljön är tämligen kortfattat behandlad i förslaget till lagtext.A andra sidan är enligt styrelsen denna miljö svår att beskriva i gripbaratermer, eftersom den hänger sanunan ijied de enskilda individernasmiljöupplevelser och deras attityder till 1976/77: 149 33 olika förhållanden på arbetsplatsen. Socialstyrelsenansluter sig till det önskvärda i ett så brett arbetsmiljöbegrepp som anges iförslaget samt i betoningen av de psykosociala faktorernas betydelse iarbetslivet. Det framhålls att det betraktelsesätt utredningentillämpar när det gäller psykiska och sociala faktorer i arbetslivet kan ledatill oklarhet och tolkningssvårigheter. Människors upplevande av sina villkorhänger samman med deras anspråksnivå, och det är oklart genom vilka mekanismeranspråksnivån förändras och påverkas. Även när det gäller de psykiska ochsociala faktorerna i arbetslivet bör därför strävan vara att i det fortsattaarbetet med arbetsmiljöfrågorna finna objektiva begrepp och kriterier. Åtskilliga remissinstanseruppehåller sig vid de kemiska riskerna i arbetsmiljön. 'Enligt LO utgör dekemiska hälsoriskerna ett mycket omfattande miljöproblem. Vid LO:sarbetsplatsremiss har dessa risker vid sidan av ensamarbete och ackordsarbeteangetts som den största faran på arbetsplatserna. Eftersom de största effekternaträffar människan i arbetsmiljön minskar man belastningen pä människan främstgenom insatser på detta område, påpekar LO. Kemikontoret och Föreningenbekämpningsmedelsleverantörer påtalar å andra sidan som en brist i betänkandetatt de kemiska produkternas positiva betydelse i samhället inte har belysts. Utredningens uppfattning attarbetarskyddslagstiftningens tillämpningsområde bör vidgas har vunnit starktgensvar hos remissinstansema. konstaterar att utredningens förslag i höggrad har karaktär av r a m 1 a g med regler som i allmänna ordalag anger målsättningari olika avseenden. Det reella innehållet i lagstiftningen kommer i huvudsakatt ligga i de följdförfattningar som främst arbetarskydd sstyrel sen skallutfärda. En sådan lagstiftningsteknik har enligt hovrätten vissa uppenbaranackdelar. Lagen i sig ger föga upplys ning om vad som gäller i konkreta fall.För att få del av vilka krav samhället ställer på arbetsmiljöer av olika slagmåste man därför ga till följdförfattningar, utfärdade av underordnademyndigheter. A andra sidan innebär den valda tekniken ingen principiell nyhet,framhåller hovrätten. Med tanke på vilket vidsträckt fält en lagstiftning omarbetsmiljön skall täcka och den snabba utvecklingen på detta område framstårdet också som uteslutet att en närmare reglering skulle kunna ske i lagen. Dettorde enligt hovrätten därför få godtas att man nöjer sig med en ramlag avungefär den omfattning och uppläggning som har föreslagits. Hovrätten anseremellertid angeläget att man har ögonen öppna för de svårigheter som ärförenade med en lagstiftning av det slag som här avses, där det överlåts åttillämpande myndigheter att ge det konkreta innehållet åt lagens allmännabestämmelser. Det gäller sålunda att undvika såväl en tungrodd byråkrati somett system utan fiista och klara normer för tillsynsverksamheten. 3 Rikidacen 1976177. Prop.1976/77:149 34 LO och TCO ställer sig poshiva tillatt arbetsmiljölagen konstrueras som en ramlag, främst på grund av attdärigenom ges möjlighet till en successiv förbättring av arbetsmiljön i taktmed utvecklingen och att möjligheter skapas till smidig branschanpassning. Föratt ramlagskon-struktionen skall ge dessa fördelar krävs att de fackligaorganisationerna får stort inflytande i frågor som har betydelse förarbetsmiljön totalt sett. Vidare betonas vikten av att myndigheterna verkligenfår resurser att förverkliga lagens målsättning. SAF betraktar den föreslagnaövergången till en mer utpräglad ramlagstiftning som en riktig utveckling. Ensådan konstruktion av lagen möjliggör en större följsamhet med dynamiken i samhälleoch arbetsliv. Ett mycket stort ansvar kommer här att falla påarbetarskyddsstyrelsen. Det är enligt SAF utomordentligt viktigt attarbetsmarknadens parter samt personer i praktisk verksamhet kontinuerligt fårvara med vid utarbetande av olika föreskrifter. Även arbetarskyddsstyrelsen understryker att den nyalagstiftningen kommer att lägga ett mycket stort ansvar och betydande nyaarbetsuppgifter på tillsynsmyndigheterna. På snart sagt varje område skall detankomma på styrelsen att genom detaljföreskrifter lägga fast lagstiftningenskonkreta innehåll. Detta innebär en stor utökning av styrelsens nuvarandeuppgifter. Även kraven på den löpande tillsynsverksamheten och på styrelsensoch yrkesinspektionens verksamhet i övrigt kommer enligt styrelsens bedömningatt skärpas väsentligt. får dessa myndigheters åtgärder en alltstörre betydelse för enskilda människors och företags situation t. ex. genomatt möjligheterna att tillgripa olika former av sanktioner ökar. Styrelsenframhåller att även detta ställer ökade krav på resurser. I samma riktningverkar de stora utvidgningar som föreslås i lagens tillämpningsområde liksomönskemålen om att nya typer av miljöfaktorer såsom de psykosociala faktorernaskall beaktas. Likaså ökar enligt styrelsen kraven på forskning som kan gebehövligt underlag för tillsyns- och föreskriftsarbetet. Länsstyrelserna i och anför attramlags-metoden i och för sig kan föranleda viss tveksamhet. Arbetarskyddsstyrelsensavsedda uppgift att ge lagen konkret innehåll innebär i realiteten att ettförvaltningsorgan kommer att svara för en betydelsefull lagstiftning. Områdetanses emellertid vara av den karaktär att anordningen med ramlag måste godtas.Deltagandet av representanter för arbetsmarknadens parter iförfattningsarbetet bör kunna tjäna som en garanti för att föreskrifterna frånarbetarskyddsstyrelsen kommer att vara motiverade av det avsedda syftet. Kravet på samverkan understryks från många håll. EnligtKF-KFO bör ansvaret för arbetsmiljön ligga på arbetsgivaren som har att isamverkan med de anställda skapa en så god arbetsmiljö som möjligt. Med deninriktningen har enhgt vad KF-KFO påpekar arbetsmiljöar- Prop.1976/77:149 35 betet gett resultat som i internationell jämförelse måstebetecknas som mycket goda. För att åstadkomma en successiv förbättring avarbetsmiljön fordras enligt KF-KFO först och främst en förstärkning av deresurser som direkt i företagen arbetar med dessa frågor. Även SAF betonar attdet krävs samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare för att nå en godarbetsmiljö. Detta förutsätter enligt föreningen att såväl arbetsgivare somarbetstagare på olika nivåer intresserar sig för och på olika sätt aktivtdeltar i arbetsmiljöarbetet. LO ansluter sig till utredningensprincipiella utgångspunkt att arbetsmiljöarbetet skall baseras på samverkanmellan parterna och att arbetsgivarna skall ha huvudansvaret för attarbetsmiljöförhållandena uppfyller lagens målsättning. Detta huvudansvar förarbetsgivaren förutsätts förenat med ett långtgående inflytande frånarbetstagarnas sida. Hur ansvaret mellan parterna skall fördelas har enligt LO,utom i lagförslaget, även uttryckts i det träffade centrala avtaletmellan LO och () samt SAF angående lokala reglerför skyddsarbetet och för företagshälsovården. Avtalet innebär bl. a. attarbetstagama får majoritet i skyddskommittén. Motsvarande synpunkter anläggs avTCO. Båda organisationerna betonar dessutom vikten av att samarbetet medarbetsmarknadspartema byggs ut i arbetarskyddsstyrelsens verksamhet. TCO hänvisar även till denutvärdering av konsekvenserna för arbetarskyddsverkets personal som gjorts iett yttrande från avdelning 301 . Enligt avdelningen framför utredningen en rad kravoch önskemål på arbetarskyddsverkets medverkan. Varje enskilt sådant krav ansesangeläget och eftersträvansvärt, men när helhetsbilden tornar upp sig framståruppgiften i stora stycken som övermäktig även med realistiskt tänkbararesursökningar. Avdelningen framhåller med anledning härav att det alltövervägande ansvaret för arbetsmiljön alltid har legat hos arbetsgivaren ochhans anställda. Detta måste enligt avdelningen i än högre grad gälla iframtiden när arbetsmiljöbegreppet vidgas och fördjupas samt den nya arbetsrättengenomförs. IVA framhåller att snabbheten i dentekniska utvecklingen har medfört många oförutsedda och oönskade effekter ibåde den yttre miljön och arbetsmiljön. Det gäller i denna situation attmänniskor samverkar för att undanröja de negativa effekterna av den tekniskautvecklingen och söker inrikta denna utveckling så att den resulterar i ökandelivskvalitet. Om man vill uppnå ett positivt resultat är det enligt IVA nödvändigtatt ett förtroendefullt samarbete etableras mellan arbetsgivare, anställda ochmyndigheter. Detta synes IVA vara den viktigaste grunden för en framgångsrikförbättring av arbetsmiljön. Utredningen borde starkare ha understrukit detta. Från såväl arbetsmarknadsparternas som en rad myndigheterssida Prop.1976/77:149 36 betonas vidare kraftigt vikten av samråd mellan myndighetersom har att handlägga frågor som berör arbetsmiljön. Betydelsen av forskningsinsatseroch utbildning på arbetsmiljöområdet framhålls allmänt av remissinstanserna.Enligt arbetarskyddsstyrelsen torde en omfattande utbildnings- och informationsverksamhetvara en nödvändighet om man skall nå de mål som sätts upp av utredningen. Den formella utformningen avförslaget till arbetsmiljölag godtas allmänt av remissinstanserna. anser att den moderna utformningen av lagen gör att den blir meralättläst än gällande lag. När det gäller grunddragen i den föreslagna lagstiflningenstöds sålunda utredningen av en praktiskt taget enhällig remissopinion. Riksrevisionsverketoch några länsstyrelser gör dock vissa uttalanden i anledning av attutredningen inte gått in på de ekonomiska konsekvenserna av förslaget.Riksrevisionsverket erinrar om att inom alla samhällsområden måste behovenställas mot resurserna. Det hade därför varit värdefullt om utredningen hadediskuterat de ekonomiska konsekvenserna av de kommande föreskrifterna med utgångspunkti behovet av förbättringar av arbetsmiljön enligt nu gällande anvisningar.På detta sätt skulle någon uppfattning erhållas om det finansiellaresursbehovet. Verket tillägger i detta sammanhang att ett sätt att följa upputvecklingen mot en bättre arbetsmiljö kan vara att företagen åläggs att i sinaårsredovisningshandlingar redovisa vissa fakta beträffande olikaarbetsmiljöfaktorer. Det kan gälla faktorer som hygieniska gränsvärden, antaletsjukdagar, olycksfall och yrkessjukdomsfall totalt och per anställd, nedlagdakostnader för att förbättra arbetsmiljön etc. I vissa fall torde enligt verketen sådan redovisning speciellt vad gäller de större företagen även ha enpådrivande effekt när det gäller att åstadkomma en bättre arbetsmiljö.Länsstyrelsen i anser också att det skulle ha varit värdefulltmed en ekonomisk analys av kostnaderna för förslagets genomförande. presenterat någon form av approximativa beräkningar för att belysahur och vilken typ av kostnader som kan tänkas påverka olika branscher ochföretagsstorlekar så hade utredningen också indirekt i någon mån kunnat taställning till och föreslå genomförandetakten av förslaget. iNorrbottens län anför att det torde vara nödvändigt att ytterligare analyseraden ekonomiska innebörden av utredningens förslag. Prop.1976/77:149 37 Fr. o. m. gäller den huvudregelnatt arbetarskyddslagen är tillämplig på varje verksamhet i vilken arbetstagareanvänds till arbete för arbetsgivares räkning (1 §). Med arbetstagare förstås ilagen envar som utför arbete för annans räkning utan att i förhållande tilldenne vara att anse som självständig företagare. Med arbetsgivare avses envarför vilkens räkning arbete utförs av sådan arbetstagare utan att mellan demstår någon tredje person som åtagit sig att ombesörja arbetets utförande somsjälvständig företagare. I viss utsträckning gäller arbetarskyddslagen ocksåarbete som utförs av två eller flera personer för gemensam räkning, av elevervid vissa skolor, av värnpliktiga eller av dem som är intagna på vissavårdanstalter (2 §). I kungörelsen (1963: 662) om tillämpning avarbetarskydds-lagen å arbete vid vissa undervisnings- och utbildningsanstalter(elevkungörelsen, ändrad 1971: 55) finns en förteckning över de skolor soniavses i lagens bestämmelse om elevarbete. Enligt kungörelsen omfattas endastvisst praktiskt arbete. Arbetarskyddslagen är inte tillämplig på sådant arbetesom utförs av s. k. pryoelever (elever som utför praktisk yrkesorientering). Ifråga om arbete av vårdtagare gäller att det skall vara fråga om arbete somutförs på anstalten efter anvisning av anstalts ledningen. I huvudsak avsessådana anstalter där de intagna kan kvar-hållas tvångsvis. Arbetarskyddslagengäller inte arbete som utförs under sådana förhållanden att det inte kan ansestillkomma arbetsgivaren att vaka över arbetets anordnande (3 §). Arbete somutförs av medlem av arbetsgivarens familj är undantaget, om arbetet är förlagttill arbetsgivarens hem eller är att hänföra till jordbruk eller någon dessbinäring, som inte bedrivs som självständigt företag, eller till byggnadsarbeteför jordbruk eller sådan dess binäring som nämnts. Vidare ärarbetarskyddslagen inte tillämplig på arbete i arbetsgivarens hushåll ochskeppstjänst. Från lagens tillämpning undantas också övning inom försvarsmakteneller civilförsvaret eller eljest för totalförsvarets ändamål liksom annatarbete inom försvaret av väsentligen icke civil natur. Beträffande detta s. k.undantagsområde gäller enligt särskilda föreskrifter för försvaret attverksamheten skall i möjlig omfattning planläggas och genomföras med beaktandeav de syften som tillgodoses enligt arbetarskyddslagstiftningen. Arbetarskyddslagensbestämmelser om arbetstidens förläggning, om kvinnor och om samverkan mellanarbetsgivare och arbetstagare samt huvudparten av bestämmelserna om minderårigahar inte tillämpning på dem som utför arbete för gemensam räkning, på eleveroch på dem som Prop.1976/77:149 38 är intagna på anstalt (4 §). Bestämmelsema om arbetstidenoch kvinnor samt flertalet av bestämmelsema om minderåriga gäller inte hellerbeträffande arbete som utförs av medlem av arbetsgivarens familj. Arbetarskyddslagen är tillämplig påarbete som omfattas av tillsyn enligt strålskyddslagen endast i vad angår skyddmot annan skada än sådan som orsakas av joniserande strålning.Samverkansreglerna i arbetarskyddslagen gäller dock utan sådan begränsning. Föreskrifterna i 45 och 46 §§arbetarskyddslagen om vissa skyldigheter för tillverkare och försäljare m. fl.gäller även om fråga ej är om verksamhet som enligt det sagda omfattas av lagen(6 §). Även föreskrifterna i 7 a § arbetarskyddslagen om gemensammaarbetsställen är tillämpliga utan sådan begränsning. Utredningen framhåller att lagstiftning om arbetsmiljön iförsta hand påkallas där den som utför arbete är beroende av annans insatserför att förebyggande insatser skall vidtas.