prop · G00359 · 1976-12-31 00:00:00 — Mot denna bakgrund förordar jag att del i lagtextenuttryckligen anges alt kunskaper och färdigheter som har vunnits i arbetslivetoch samhällslivet i övrigt skall tas till vara, Atlutbildningen också främjar de studerandes personliga utveckling bör såsom H 75har föreslagit komma till uttryck i lagtexten. Detär vidare väsentligt alt de internationella aspekterna beaktas. Jag föreslårdärför att det i högskolelagen slås fast som ett allmänt mål för utbildningenatt den skall främja förståelsen för andra länder och för internationellaförhållanden. H 75:s förslag om syftet med forskningen (4 § första stycket första meningen) harlämnats utan erinran av remissinstanserna. Förslaget bör med en viss språkligbearbetning tas in i högskolelagen. Därvid bör beaktas att forskningens syfteatt finna vetenskaplig grund inte bara gäller för samhällelig verksamhet. Attforskningen skall, såsom H 75 har föreslagit i sin 2 §, främja internationellakontakter torde inte behöva anges i lagtexten. H 75:s förslag innehåUer inte någon föreskrift om syftet med utvecklingsarbetet.Enligt min mening bör emellertid en föreskrift härom tas in i lagen. LiksomH 75 anser jag att högskolelagen bör innehålla föreskrifter om sambandet mellanutbildning, forskning och utvecklingsarbete och om information angåendeforskning och utvecklingsarbete. Föreskrifterna om informationen börförtydligas. Det är väsentiigt att högskolan aktivt medverkar till att spridakännedom om forskning och utvecklingsarbete och därmed bidrar till att föra utvunna resultat. Därigenom vinns bl. a. att förtroendet och förståelsen förhögskolans verksamhet ökas. Detta ser jag som ett medel att motivera nya gmpperav studerande för högskolestudier. En ökad information kan alltså bidra tillatt minska den sociala snedrekrytering som finns. Deprinciper för planeringen av högskoleutbildningen som har fastslagits avriksdagen bör såsom H 75 har föreslagit också komma till uttryck ihögskolelagen. Vad H 75 har föreslagit (5 §) har utom i vad avser föreskriftenom återkommande utbildning lämnats utan erinran av remissinstanserna. Enligtflera remissinstanser, däribland , konsistoriet viduniversitetet i , Centralorganisationen /SR och SFS bör man inteskriva alt återkommande utbildning skall "främjas". Elt neutralareuttryck än främjas bör väljas. Ordet "underlättas" anses därvid geett bättre uttryck för vad som bör gälla. () och LO däremot ansluter sig helt till H 75:s förslag innebärande att denåterkommande utbildningen skall främjas. Organisationerna anser att högskolani allt större utsträckning bör bli tillgänglig för nya grupper av studerandesom har erfarenheter från arbetslivet. Högskolan måste därför vara beredd attkomplettera sitt utbildningsutbud så att dessa grupper 1976/77: 59 44 harmöjlighet atl varva studier med yrkesverksamhet, LO anser det därför vara avvikt att det av högskolelagen framgår att all högskoleutbildning i framtidenger alternativa möjligheter för studerande, vill slå vakt om altviljeinriktningen lill förmån för återkommande utbUdning kommer till klartuttryck i författningarna. Föregen del ansluter jag mig till beslut. Enligt detta beslul bör manprioritera åtgärder som främjar återkommande utbildning. Jag kan också instämmai vad LO och TCO har anförl. Jag förordar därför att högskolelagen skallomfatta en föreskrift om atl återkommande utbildning skall främjas. Jag villsamtidigt betona att en sådan föreskrift inte har till syfte att göra detsvårare för de ungdomar som efter sin skolgång vill gå över tillhögskoleutbildning. Sådan direklöver-gång bör också vara naturlig.Syftet är att i största möjliga utsträckning göra återkommande utbUdning tillett likvärdigt utbildningsalternativ och därmed ge nya grupper av studerandeen realistisk möjlighet att få utbildning inom högskolan. För att så skall blifallet fordras att planeringen av utbildningens organisation och undervisningensuppläggning präglas av dessa strävan. För att markera detta krävs att det ilagen slås fast att återkommande utbildning skall främjas. Motdenna bakgrund anser jag mig kunna godtaga vad H 75 har föreslagit omplanering av högskoleutbUdningen. De föreskrifter som H 75 har föreslagit börmed en viss språklig bearbetning tas in i högskolelagen. SåsomH 75 har föreslagil (8 och 9 §§) bör rätten till högskoleutbildning lagfästas.Föreskrifterna härom bor kompletteras med en föreskrift som ger uttryck för vadjag i det föregående har anfört om möjligheten att under pågående budgetår isärskilda fall pröva behovet av tilläggsbudget (1.1). 1975:9 anförde föredraganden att med forskningens frihet avses ienlighet med universitetsutredningens definition i första hand denenskilde forskarens rätt att välja objekt och metoder för sin forskning och attoffentliggöra forskningsresultat. Konsistorierna har inga befogenheter att gripain i eller styra forskning vid läroanstalterna på ett sätt som strider motdenna princip. utbildningsutredning (U 68) har inte avsett att pånågot sätt ändra dessa förhållanden. Föredraganden tillade att han helt anslötsig till principen om forskningens frihet i den angivna meningen och att detvar angeläget att principen på nytt slås fast som en grundval förforskningsverksamheten inom högskolan. Dessa uttalanden lämnade (UbU1975:17, rskr 1975:179) utan erinran. Mot denna bakgrund har H 75 förslagit attdet skall tas in en föreskrift om forskningens frihet i högskolelagen och attdenna föreskrift bör erhålla följande lydelse: "Inom högskolan fårforskningsproblem fritt väljas och formuleras och forskningsmetoder frittutvecklas. Forskningsresultaten får fritt offentliggÖ- 1976/77: 59 45 ras,om ej annal föreskrives i lag. I fråga om forskning som bedrivs på särskiltuppdrag av myndighet eller enskild gäller föreskrifter som meddelas avregeringen eller myndighet som regringeen ulser." I en kommentar till denföreslagna föreskriften har H 75 uttalat atl del inle är nödvändigt att ilagtexten ange att forskningens frihet i praktiken begränsas av resursmässigarestriktioner och av lagstiftning om arbetsmiljö m.m. Konsistoriet viduniversitetet i har i sitt remissvar förklarat alt den föreslagnaformuleringen i stort är tillfredsställande om den övergripandeändamålsparagrafen (2 § andra stycket i H 75 :s förslag) inte blir tillämpligpå forskningen. (FRU, U 1972:02) är tveksam omgarantier för elt fritt problemval kan lämnas. Ulredningen vill dock intemotsätta sig den föreslagna formuleringen. Enligt utredningen är det lättareatl underförstå de restriktioner som finns och atl låta formuleringen gällasom en allmänt hållen sals. Föregen del instämmer jag i vad föredraganden i prop, 1975:9 har anfört omforskningens frihet. Den av H 75 föreslagna föreskriften bör godtagas. Som H 75och FRU anfört kan vissa begränsningar i friheten inte ulslutas, I praktikenkan friheten begränsas, såsom H 75 påpekat, av resursmässiga restriktioner ochav lagstiftning om arbetsmiljö m.m. Liksom FRU finner jag det tveksamt om eltfritt problemval alltid kan garanteras. Detta gäller t,ex, inom s,k, uppdragsforskningoch programbunden forskning. Den senare typen av forskning förekommer f.n,främst vid jordbrukels högskolor. Mot denna bakgrund bör, såsom H 75 och FRUanfört, föreskriften om forskningens frihet i högskolelagen gälla såsom enallmänt hållen sats. Detta bör uttryckligen anges i lagtexten. Lagtextenbehöver däremot inte omfatta någon särskild föreskrift om uppdragsforskningen, I1975 års beslut fastställdes vilka lokala och regionala organ som skall finnasi högskolan. Dessutom angavs vissa principer om sammansättningen av dessaorgan. H75:s förslag till föreskrifter i högskolelagen om vilka regionala och lokalaorgan som skall finnas bör godtagas i vad avser högskolan inomutbildningsdepartementets verksamhetsområde. Till frågan om organ förjordbrukets högskolor återkommer jag i det följande. Deprinciper om sammansättningen av lokala och regionala organ som antogs år 1975får ses som resultatet av en noggrann avvägning mellan olika intressentersinflytande på högskolans verksamhet. Denna avvägning ledde tiU att de anställdaoch de studerande skulle ges en stark ställning i högskoleorganen. Samtidigtskulle ges en viss representation för allmänna intressen och arbetslivet. Enligt1975 års beslut skall representation för de anställda och de studerande vara enrättighet och ej någon skyldighet. H75 :s förslag till föreskrifter i högskolelagen om sammansättningen 1976/77: 59 46 avlokala och regionala organ innebär att förut nämnda principer lagfästes.Statstjänstemannaförbundet (), Tjänstemännens centralorganisationsslatstjänstemannasektioner (TCO-S) och /SR har vid förhandlingar omtUlämpningen av lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet förklarat sigberedda att medverka i berörda organ i enlighet med förut nämnda principer.Organisationerna har dock förklarat att företrädarna för de anställda utom istyrelsen för institution eller annan arbetsenhet bör utses av myndighet efterförslag av arbetstagarorganisationerna. Företrädarna för de anställda istyrelsen för institution eller annan arbetsenhet bör enUgt SF, TCO-S ochSACO/SR utses direkt av de anställda. Jag förordar att vad organisationernaanfört bör godtagas. Motdenna bakgrund förordar jag att H 75:s förslag lill föreskrifter omsammansättningen av lokala och regionala organ inom utbildningsdepartementetsverksamhetsområde tas in i högskolelagen. Föreskrifterna bör därvid utformasså att det klart framgår att representationen för de anställda och destuderande är en rättighet och inte en skyldighet. Jag villi detta sammanhang erinra om att principerna för styrelserepresentation för deanställda i statliga myndigheter enligt beslut inte skall tillämpas påstyrelserna för högskoleenheterna (prop. 1975:9 s. 514). Jag avser att i detföljande återkomma till den närmare sammansättningen av vissa organ. Chefenför kommer senare denna dag att anmäla huvuddragen iden institutionella organisation som föreslås för nuvarande jordbruketshögskolor och statens veterinärmedicinska anstalt. Härvid föreslås atthögskoloma inom verksamhetsområde sammanförs i enhögskoleenhet, benämnd . De särskildaförhållandena vid denna högskoleenhet, bl. a. dess starka anknytning tillnäringsliv och samhällsorgan inom berörda områden liksom den omfattandeprogrambundna verksamheten, har därvid föranlett en delvis annorlundainstitutionell organisation vid denna enhet. Organisationen liksom vissa andrafrågor rörande lant-bruksuiuversitetet bör regleras i en särskild förordning.Jag vill i detta sammanhang anmäla att jag till följd av detta efter samråd medchefen för förordar att det i högskolelagen tas in föreskriftersom gör det möjUgt för regeringen att för ge särskildaregler om styrelsens sammansättning och om andra organ för forskning ochforskarutbildning än fakultets- och sektionsnämnder. Enligt1975 års riksdagsbeslut kan inte uppgifter i administrativthänseende och beträffande yttranden över anslagsframställningar m.m, gällajordbmkets högskolor. Vad beträffar den samordnande planeringen av dengrundläggande högskoleutbildningen bör emeUertid regionstyrelserna ha attbeakta verksamheten och resurserna också vid jordbrukets högskolor (prop,1975:9). 1976/77: 59 47 Styrelsenför jordbrukets högskolor och siatens veterinärmedicinska anstalt har i denöversyn av den institutionella organisationen m.m. vid jordbrukels högskolor,som kommer alt redovisas av chefen för senare dennadag, föreslagit att samarbetet mellan och högskolan iövrigt i huvudsak bör ske i hittillsvarande former. Vid remissbehandlingen avdenna översyn har flertalet remissinstanser biträtt styrelsens förslag i dettaavseende eller, som bl, a. UHÄ och H 75, lämnat del utan erinran. Föregen del finner jag att de förutsättningar som förelåg vid beslutår i denna fråga har förändrats genom att jordbrukets högskolor nuföreslås sammanförda i , med en styrelse och ettrektorsämbete. Styrelsen för kommer härigenom att delsvara en central myndighet och styrelse för en högskoleenhet, dels vid sinplanering av den grundläggande högskoleutbildningen inomlantbruksuniversitetet fullgöra de uppgifter som för högskolan i övrigtankommer på regionstyrelserna. Vidare bör uppmärksammas att de längre allmännautbildningslinjerna vid är uppdelade så att de ärförlagda till minst två regioner. Dessutom förekommer ingen dubblering av någonutbildningslinje vid , varför inriktningen ochomfattningen av dessa huvudsakligen kommer atl vara föremål för överväganden påcentral nivå. Dessa förhållanden gör att den grundläggande högskoleutbUdningenvid denna högskoleenhet bör undantas från regionstyrelsernas ansvar församordnande planering. Självfallet föreligger dock ett behov av samverkanmellan högskoleorganisationen inom UHÄ-området och . Bl,a, bör samverkan ske mellan UHÄ, regionstyrelserna och styrelsen förlantbruksuniversitetet i den långsiktiga planeringen av grundläggandehögskoleutbildning. För denna samverkan, som är nödvändig för att nå bästamöjliga verksamhet och resursutnyttjande, bör dock ett informellt samarbetevara tillräckligt. Samarbetet bör ske i form av ett ömsesidigtsamrådsförfarande i frågor med anknytning till resp. verksamhetsområde.Formerna för detta samrådsförfarande får därvid sökas och successivt utvecklasav berörda organ. Jag har i denna fråga samrått med chefen förjordbruksdepartementet, Iövrigt har H 75 föreslagit föreskrifter om riksrekrytering till ochlandstingskommunal högskoleutbUdning, om interkommunal ersättning och ombemyndigande för regeringen eller annan myndighet att meddela föreskrifter omkommuns och landstingskommuns befattning med högskoleutbildning. Liksominom skolväsendet är det väsentligt att det inom högskolan finns godamöjligheter att anordna försöksverksamhet. Jag ser detta som ell viktigt medelnär det gäller att utveckla och förnya verksamheten inom högskolan. Somexempel på sådan försöksverksamhet kan jag här peka på den yrkestekniskahögskoleutbildningen och den sär- 1976/77: 59 48 skildaämnesutbildning i musik, SÄMUS, som anordnas av organisa-tionskomittén (U1970:60) för högre musikutbildning, OMUS, Försöksverksamhel kan behöva ske iandra former och under annan ledning än som följer av de föreskrifter i denhögskolelag som jag har förordal i del föregående. Därför bör i denna lag lasin en föreskrifl som ger denna möjlighet. Ienlighet med vad jag har anförl i det föregående har inom utbildningsdepartementetupprättats förslag till högskolelag, 2.1.5 Specialmotiveringtill förslaget till högskolelag Såsomjag har anförl i del föregående innehåller förslagel lill högskolelag endastvissa grundläggande föreskrifter för högskolan. Övriga föreskrifter som behövsbör meddelas av regeringen eller i den ordning regeringen föreskriver. För attdelta skall kunna ske krävs i vissa fall en uttrycklig föreskrift i lagtexten.Detta gäller bl, a. i de fall då fråga är om att göra undantag från föreskrifti lagen. Föreskrifter av detta slag finns i 12 och 13 §§, 16 § andra stycket,19 § andra stycket, 20 § andra stycket, 21 §, 26 § andra stycket, 32 § fjärdestycket och 37 §, Vidarebehövs föreskrifter i högskolelagen om att regeringen kan meddela ytterligareföreskrifter i de fall då regeringens komptens enligt 8 kap, 7 § eller 11 kap.6 § regeringsformen bygger på bemyndiganden i lag. Sådana föreskrifter ihögskolelagen finns i 21 §, i vad den berör högskoleutbUdning, i 3336§§ samt i 37 § i vad den avser högskoleutbildning, Isamtliga andra fall kan regeringen med slöd av 8 kap, 13 § regeringsformenmeddela de föreskrifter som behövs utöver vad som sägs i högskolelagen.Regeringen har också rätt att delegera på myndighet att utfärda föreskrift.Någon uttrycklig föreskrift om regeringens rätl behövs ej i lagtexten. Enuttrycklig erinran om regeringens rätt har dock, för att underlätta tolkningenav lagen, tagits in i 38 §. Av samma skäl har en uttrycklig upplysning omregeringens rätt att meddela föreskrifter tagits in i vissa paragrafer, såsom8 § andra stycket, 9 § första stycket, 18 § fjärde stycket, 25 § förstastycket andra meningen och 32 § fjärde stycket. Tillsin allmänna uppbyggnad innebär lagförslaget att föreskrifter om högskolansuppgifter samlats i början av förslaget (16 §§). Därefter följer allmännaföreskrifter om verksamheten inom högskolan (7 15 §§). I detta avsnitt harsamlats dels föreskrifter om principerna för planeringen av utbUdningen (7 §),dels föreskrifter om att utbildningen inom högskolan omfattar grundläggande högskoleutbildningoch fors-kamtbildnJng samt i vissa fall även annan utbildning (8 §), delsallmänna föreskrifter om behörighet att vinna tillträde tUl högskoleutbildning 1976/77: 59 49 (9§), dels föreskrifter om rält för behöriga sökande alt vinna tillträde liUhögskoleutbildning (10 §), dels om antalet studerande och om urval m.m. (1113§§), dels föreskrifter om forskningens frihet (14 §), dels föreskrifler om attstaten, kommun och landstingskommun är huvudmän för högskolan (15 §), 1 ettföljande avsnitt finns grundläggande föreskrifler om högskolans organisalion(1626 §§). Därefier kommer etl avsnitt om centrala och regionala organ förhögskolan (2731 §§), Lagens sista del innehåller vissa särskilda föreskrifter(3238 §§), Här ges regler om hur vissa ledamöter i skilda organ skall ulses(3133 §§), Här finns också föreskrifter om riksrekrytering till ochlandstingskommunal högskoleutbildning och om interkommunal ersättning (34 §),Därefter följer en föreskrift som ger regeringen rätt all överlämna vissmyndighetsutövning, antagning av vissa studerande, till ett organ inomLandstingsförbundet (35 §), Lagen avslutas dels med en föreskrift sombemyndigar regeringen och förvaltningsmyndighet alt meddela föreskrifter omkommunal och landstingskommunal högskoleutbildning m,m, (36 §), dels med enföreskrift om försöksverksamhet inom högskolan (37 §), dels med den föreskrift(38 §) som jag har nämnt, Enligt1975 års beslut om reformeringen av högskoleutbUdningen m,m. skall högskolanomfatta vissa utbildningar inom ochjordbruksdepartementets verksamhetsområden (prop. 1975:9 s. 408413; UbU1975:17 s, 1719; rskr 1975:179), Däremot ingår utbildning inom andradepartements verksamhetsområden inte i högskolan. Medanledning av vad som har anförts under remissbehandlingen vill jag påpeka attparagrafens formulering endast anger vilka verksamhetsformer som skallförekomma. Den ordning i vilken verksamhetsformerna räknas upp är däremot intenågot uttryck för den inbördes vikten mellan de tre formerna. Paragrafenmotsvarar 5 § i H 75:s förslag. I paragrafen har uttrycket "individernasbehov och önskemål" använts i stället för det av H 75 använda uttrycket"enskildas behov och önskemål". Avsikten härmed är att tydligaremarkera att vad som skall beaktas är behov av utbildning och önskemål omutbildning hos människorna i samhället. De behov och önskemål som kan finnashos privata företag och organisationer åsyftas däremot ej. Sådana behov ochönskemål skall beaktas när man bedömer samhällets behov av utbildade. Iparagrafen har föreskrivits att planeringen av utbildningen skall utgå fråndels samhällets behov av utbildade, dels individernas behov och 4 1976/77. 1976/77: 59 50 önskemål.Det skall understrykas alt inget av dessa två led bör vara ensamt avgörande, Paragrafenmotsvarar 6 § i H 75:s förslag. Till grundläggande högskoleutbildning räknasockså vad H 75 i sitl förslag till förordning om högskoleutbildning kallarpåbyggnadslinje samt annan utbildning av påbyggnadskaraktär. Som H 75 harpåpekat jämställs f.n, viss sådan utbildning med forskarutbildning. Somexempel på sådan utbildning kan nämnas ulbildning för psykologexamen. Frågor omdetta slag av utbildning behandlas f,n, av forskarutbildningsutredningen (FUN,U 1974:06). Utredningens kommande förslag kan möjligen ge anledning att ändradefinitionerna i denna paragraf. Medannan utbildning än grundläggande högskoleutbildning och forskarutbildningavses liksom i H 75 :s förslag exempelvis sådan uppdragsutbildning somföredraganden har nämnt i prop, 1975:9 (s, 422), Annan utbildning ängrundläggande högskoleutbildning eller forskamtbUdning bör få anordnas endastenligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller i den ordning regeringenföreskriver. Det har som jag anförde i inledningen till detta avsnitt ansettslämpligt att detta uttryckligen anges i lagtexten, 8 §, trots att regeringenäven utan en föreskrifl i 8 § har rätt utfärda sådana föreskrifter eller uppdraåt myndighet att göra detta. Jag vill i detta sammanhang också hänvisa till vadjag kommer att anföra i det följande (avsnitt 2.3.3) om avgränsningen meUan gymnasieskolanoch högskolan. Paragrafenmotsvarar 7 § i H 75:s förslag. Definitionen av grundläggandehögskoleutbildning bygger liksom 7 § i H 75:s förslag på den allmännabehörighet för högre studier som har beslutat om. I lagtexten hardetta uttryckts tydligare än i H 75 :s förslag. Den av H 75 föreslagnaformuleringen kan nämligen tolkas som ett uttryck för den nivå på vilkengrundläggande högskoleutbildning skall börja. Så tolkat skulle H 75:s förslagkunna sägas stå i strid med vad utbildningsutskottet har anfört omförkunskapskraven vid tillträde till sådan högskoleutbildning som då tillhördeuniversitetskanslersämbetets ansvarsområde (UbU 1972:31, s. 6 och 1975:17 s.37). Dessa krav borde enligt utbildningsutskottet trygga att denna utbildningkan bygga på oförändrad utgångsnivå. Huvudregelnför allmän behörighet till grundläggande högskoleutbildning bygger på att destuderande har gått igenom en hel linje i gymnasieskolan om minst tvåårskurser. AUmän behörighet tiUkommer däremot inte den som har gått igenom barade två första årskurserna på en treårig linje. Detta har föranlett ettförtydligande av lagtexten. 1976/77: 59 51 om allmän behörighet och om särskild behörighet för tillträdetill grundläggande högskoleutbildning skall meddelas av regeringen. finns f,n, i bl, a, förordningen (1976: 231) med provisoriskaföreskrifter om tillträde till grundläggande högskoleutbildning. Enligt9 § första stycket andra meningen kan viss grundläggande högskoleutbildningbygga på annan ulbildning än som avses i första meningen. Denna föreskriftsyfiar på de utbildningar för vilka f.n. inte krävs genomgången gymnasieskola.Sådan utbildning bör få anordnas i högskolan endast enligt föreskrifter sommeddelas av regeringen eller i den ordning regeringen föreskriver. Det har somjag anförde i inledningen till detta avsnitt ansetts lämpligt att detta kommertill uttryck i lagtexten, 9 §, trots att regeringen även ulan sådan föreskrifti 9 § har rätl atl utfärda föreskrifter eller uppdra åt myndighet att göradetta. om behörighet till forskamtbUdning bör också få meddelas avregeringen. Förslag till gemensamma föreskrifter härom har lagts fram av FUN,Dessa bör enligt FUN kunna gälla i avvaktan på att stäUning tas till kommandeförslag från FUN, Jag avser att i annal sammanhang föreslå regeringen attmeddela föreskrifter i huvudsaklig överensstämmelse med FUN:s förslag om ejriksdagen har något att erinra häremot, Paragrafeninnehåller de föreskrifter om begränsning av antalet studerande som jag harförordat i den allmänna motiveringen, Föreskrifterom urval till grundläggande högskoleutbildning finns f,n. främst i förordningen(1976:231) med provisoriska föreskrifler om tillträde till grundläggandehögskoleutbildning, Paragrafenmotsvarar 10 § första stycket i H 75:s förslag. Iparagrafen ingår däremot inte någon motsvarighet till 10 § andra stycket i H 75:s förslag enUgt vilket regeringen får föreskriva att föreskrifter omhögskoleutbildning skall tillämpas även på utbildning som med statsbidrag anordnasav enskild. Denna föreskrift hör nämligen inte hemma i högskolelagen, eftersomlagen uteslutande skall reglera en offentlig verksamhet. Att föreskriften intetas in i högskolelagen hindrar självfallet inte eller regeringen atti beslut om statsbidrag till viss enskild utbildning slå fast att utbildningenskall anses ha karaktär av högskoleutbildning. Som villkor för statsbidragetkan därvid utan stöd av lag föreskrivas att bestämmelser som gäller förhögskoleutbildningen skall iakttas. 1976/77: 59 52