prop · G00372 · 1976-12-31 00:00:00 — Prop.1976/77: T omändring i jordabalkens regler om inteckning, m. m.; Regeringen föreslår att antaga de förslagsora har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll denna dag. Proposiiionen innehåller förslag till ändring ijordabalkens regler om inteckning. Förslaget innebär att flera inteckningar ifast egendom resp. tomträtt skall kunna sammanföras till en enda inteckningutan att företrädesrätten i förhållande till inteckningar med sämre rättändras. Kre-ditinrättningaraa raåste ofta ta emot flera pantbrev på lågabelopp som säkerhet för en och samma kredit. Genom sammanföring öppnasmöjlighet att på ett enkelt sätt minska antalet inteckningar och därmedpantbrev i en fastighet eller tomträtt till, fördel för såväl kreditinstitutensom inskrivningsväsendet. Lagstiftningenföreslås träda i kraft . 1 1976/77. 1 saml Nr 72 1976/77: 72 2 Lagom ändring i jordabalken Härigenomföreskrives i fråga om jordabalken dels att 17 kap. 8 § skall ha nedan angivnalydelse, dels att i baiken skall införas en ny paragraf, 22 kap. 8 a §, avnedan angivna lydelse. raöjUghet att bestäraraa Ommöjlighet att bestämma företrädet mellan flera inskriv- företrädet mellan flera inskriv ningar som sökes på samma in- ningar som sökes på samraa in skrivningsdag på annat sätt än sora skrivningsdag på annat sätt än som angivits fömt samt om ändring i angivits fömt samt om ändring i företrädesordningen genora ned- företrädesordningen genom sam- sättning finns bestäramelser i 22 manföring eller nedsättning finns och 23 kap. bestämmelser i 22 och 23 kap. 22 kap. 8a § Inteckningar som besvärar endast en fastighet fårpå ansökan av fastighetsägaren och efter medgivande av pantbrevens innehavaresammanföras till en inteckning (sammanföring). Denna inteckning skall gälla medden företrädesrätt som tillkommer den av de i sammanföringen ingåendeinteckningarna som gäller med sämsta rätt. Sammanföring får ske endast om inteckningarnabesvärar hela fasligheten och har inbördes lika rätt eller gäller omedelbartefter varandra eller efter varandra med avbrott endast för inskrivning avrättighet. Inteckning som avses i första stycket skallförklaras gälla för ett lägre belopp än det vartill de sammanfördainteckningarna sammanlagt uppgår, om sökanden begär det och pantbrevensinnehavare medger det. Dennalag träder i kraft . 1 Baiken omtryckt 1971:1209. 1976/77: 72 3 Lagom ändring 1 stämpelskattelagen (1964: 308) Härigenora föreskrives att 11 och 12 §§stämpelskattelagen (1964: 308) skall ha nedan angivna lydelse. Beviljas inteckning eller förklaras ansökan ominteckning vilande, skall stämpelskatt erläggas. Med bevUjande av inteckninglikställes i denna lag att inteckning överföres från skeppsbyggnadsregistrettUl skeppsregistret. Skatten utgår med för varje fullttusental kronor av det kapitalbelopp, för vilket inteckning beviljas elleransökan om inteckning förklaras vUande, dock lägst raed . SkattepliktföreUgger icke, när 1) inteckning raeddelas i jämvägför allmän trafik; 2) vilandeförklarad ansökan ominteckning fullföljes; 3) inteckning raeddelas på gmnd av4 § lagen (1927: 79) om rätt för borgenär till betalning ur ersättning på grundav brandförsäkringsavtal; 4) utbyteav pantbrev, vilande- 4) sammanföring av inteckning- bevis eller intecknad fordrings- ar eller utbyte av pantbrev, vilan handling äger rum; debevis eller intecknad fordrings- handling äger mm; 5) inteckning utsträckes till attavse ytterligare en eller flera fastigheter eller ytterligare ett eller fleraluftfartyg; 6) nytt pantbrev ellervilandebevis utfärdas i fall som avses i 22 kap. 5 § tredje stycket jordabalkenoch i 10 § andra stycket lagen (1927: 85) om dödande av förkommen handling; 7) sådan åtgärd vidtagesbeträffande inteckning i luftfartyg som avses i 29 eller 30 § lagen (1955: 227)om inskrivning av rätt tiU luftfartyg; eller 8) inteckning meddelas iskeppsbygge. Har en eller flera inteckningar, helt eller tillvisst belopp, dödats eller av annan anledning upphört att gälla och bifalleseller vUandeförklaras senare ansökan om en eller flera nya inteckningar iegendom, som helt eller delvis omfattades av den eller de tidigareinteckningarna, skall skatten nedsättas med belopp motsvarande skatten för deneUer de tidigare inteckningarna. Sådan skattenedsättning skall dock äga rumendast om den eller de nya inteckningarna beviljas eller ansökan däromförklaras vilande efter det att den eller de tidigareinteckningarna upphörde att gälla. Har skatt tillgodoräknats enligt första stycket,skall anteckning därom göras på handling till den eller de inteckningar somupphört att gälla. 1 Författningen omtryckt 1971: 454. Senastelydelse av lagens rubrik 1974: 864. 2 Senastelydelse 1974: 887. 1976/77: 72 4 Bestämmelserna i denna para-' graf gäller icke, ominteckning, helt eller till visst belopp, upphört att gälla till följd avbeslut orn sammanföring. Dennalag träder i kraft . 1976/77: 72 5 Närvarande:statsministem , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , , ,Mundebo, Krönmark, , , , , Lagrådsremissom ändring i jordabalken, m. m. Jordabalken (JB) har trätt i kraft den 1 januari1972. I 22 kap. JB finns bestämmelser ora utbyte av pantbrev. Pantbrev får påansökan av fastighetsägaren och efter medgivande av pantbrevets innehavarebytas ut mot två eUer flera nya pantbrev. Utbyte av flera pantbrev mot ett endakan däremot inte ske. Förslag om sådant utbyte faims upptaget i det tUllagrådet remitterade förslaget tiU jordabalk.Bestämraelsema togs emeUertid inte upp i det förslag till jordabalk somförelades i prop. 1970: 20. har iskrivelse hemställt att frågan om utvidgning avutbytesinstitutet till att avse även utbyte av flera pantbrev raot ett enda tasupp till ny behandling. Efter remiss har yttranden över framställningen ochen inom upprättad promemoria medvissa kompletterande frågor avgetts av efter hörande avNorrköpings tingsrätt, inskrivningsmyndigheterna i , ochVästerviks domsagor samt , centralnämndenför fastighetsdata (CFD), kammarkollegiet, bankinspektionen, ,allmänna hypoteksbank, stadshypolekskassa.Svenska bankföreningen, , , . Föreningen mellanorabudsraärmen hos landshypoteksinstilulion, , ochFöreningen . Post-och har förklarat att bankenansluter sig till innehåUet i Svenska bankföreningens yttrande. 1 saml Nr 72 1976/77: 72 6 Enligt 22 kap. 8 § JB får pantbrev genom beslut avinskrivningsmyndigheten bytas ut mot två eller flera nya pantbrev. Ansökan omutbyte kan göras av fastighetsägaren efter medgivande av pantbrevels innehavare.Pantbrevet skall ges in till inskrivningsmyndigheten. På begäran skall ibeslutet anges i vilken ordning de nya pantbreven sinsemellan skall medföraföreträdesrätt. Meddelas inte sådant beslut, gäller de nya pantbreven med likarätt. i JB kan inte användas för attbyta ut flera pantbrev mot ett enda. Det resultat raan vill nå genora utbyte av pantbrevkan också vinnas genom dödning och ny inteckning. Detla tillvägagångssättbrukar kallas sanering. Besväras fastighet av flera inteckningar, måsteemellertid samtliga dödas och ersättas med nya inteckningar för att den urspmngligaföreträdesordningen skall bibehållas. Har avstyckning skett från fastigheten,innebär saneringen att inteckningama upphör att gälla i av-styckningen, om detinte uttryckligen anges att de nya inteckningarna skaU omfatta ocksåavstyckningen. Saneringen får med andra ord samma verkan som en relax. Medhänsyn till bl. a. nämnda förhållanden innebär saneringen inte alltid enframkomlig väg. Sanering har också ansetts medföra vissa risker förkreditgivarna, se bl. Svensk Juristlid-ning 1974 s. 710. Utbyte av inteckningar reglerades före tillkomstenav JB av 21 § förordningen (1875: 42 s. 12) angående inteckning i fast egendom.Bestämmelsen medgav inte att flera inteckningshandlingar byltes ut mot enenda. Lagberedningen förordade i sitt förslag tilljordabalk (30 kap. 12 §) att utbytesinstitutet skulle utvidgas till att avseutbyte av flera pantbrev mot ett eller flera nya (SOU 1960: 25 s. 769). Deteller de nya pantbreven skulle därvid bli bärare av de panträtter som grundatsgenom de gamla pantbrevens intecknande. Som fömtsättning för sådant utbyteskulle gälla att inteckningama hade samraa förmånsrätt eller förmånsrättomedelbart efter varandra. Om det senare inte var fallet, förutsatteserforderlig justering före utbytet korama till stånd genom postposition. Det utvidgade utbytesinstitutet togs också upp ijordabalksutredningens förslag med de ändringar som påkallades av utredningensregler beträffande pantbrevets form och utfärdande (SOU 1963: 55 s. 404). Förslagetåterkom också i det till lagrådet remitterade förslagettill jordabalk (prop. 1970: 20 B s. 647). Lagrådet anförde i sitt utlåtande bla. 1970: 20 A s. 301): 1976/77: 72 7 Med det betraktelsesätt som anlagts i detföregående innebär det andra i förevarande paragraf föreslagna förfarandet utbyte av flera pantbrev mot ett att två inteckningar sararaanförs till en.Ett sådant förfarande kan ej anses helt invändningsfriti. Företrädesrätten förde skUda beloppen är att räkna från ansökningsdagama för de tidigare inteckningarna;detta torde ej vålla någon olägenhet med hänsyn tUl kravet att inteckningarnaskall ha lika företrädesrätt eUer företrädesrätt efter varandra.Emellertid kan läget vara det att borgenären har en gällande panträtt på grundav det ena pantbrevet, medan upplåtelsen av panträtt på grund av det andrapantbrevet är ogiltig till följd av exempelvis bristande god tro. Avserinteckningarna flera fastigheter, kan fördelningen av ansvaret mellanfastigheterna skola ske efter olika gmnder beträffande de urspmngligainteckningarna. Sammanföringen av inteckningama kan självfallet ejfå påverka dessa sist antydda förhåUanden och vissa rättsverkningar av deursprungliga inteckningama måste därför bestå även efter sammanföringen. De härangivna förhållandena gör, att det ej alltid står klart vUken rätt innehavetav det nya pantbrevet medför. Upptagande av det institut varom nu är fråga bördärför ej ske med mindre ett betydande praktiskt behov föreligger. Vad i remissprotokolletanförts ger ej material för bedömande av sistnämnda spörsmål. Vidare måframhållas, att en fömtsättning för sammanföring självfallet är attinteckningarna gäller i samma fasta egendom. Detta bör komma till uttryck ilagtexten. Med hänvisning till lagrådets uttalande och mederinran om de möjligheter som nyinteckning i saraband raed heldödninginnefattar ansåg föredragande departeraentschefen den föreslagna utvidgningenav utbytesinstitutet kunna undvaras (prop. 1970: 20 A s. 417). I det förslagsom förelades avsåg institutet utbyte endast det fallet att ett pantbrevbyts ut mot flera nya. erinrarinledningsvis om att det i gången tid var vanligt att den som skulle belåna smfastighet tog ut flera inteckningar för ett och sarama låneförhållande.Härigenom kunde han i raån av gjorda kapitalavbetalningar successivt återfådelar av det ursprungUga hypoteket för att vid uppkommande behov belåna dessapå annat håll. Denna sedvana i förening raed de förr allmänt låga fastighetsvärdenahar lett till att garala fastigheter sora regel är belastade med många och småinteckningar i nutida priraärlåneläge. TiU detta resultat har också bidragitbruket av metoden att uppdela inteckning i och för anpassning av pantsäkerhetenefter uppkomna ändringar i låneförhållanden. I takt med den fortskridande värdeutvecklingen påfastighetsmarknaden har det enligt föreiungen för det äldrefastighetsbeståndets del kommit alt ställas krav på allt större primärlån. Denumera så vanliga fallen där ombyggnads- och moderniseringsåtgärder genomförshar ytterligare ökat behovet av beloppsmässigt stora lån. För den som beviljaren större Prop.1976/77: 72 8 kreditoch i synnerhet för den som lämnar ett långfristigt lån är det högstirrationellt att som säkerhet behöva ta hand om, registrera och förvara ettstort antal inteckningar i småvalörer. De angivna förhåUandena har enligt föreningen gångefter annan aktualiserat frågan om införande av en möjlighet att sammanföraflera inteckningar till en enda, och föreningen erinrar om de lagförslag angåendeett utvidgat utbytesinstitut som förekom under förarbetena till JB. Föreningenanser att den införda möjligheten till intecknings-sanering är ett stegraot en lösning av problemet med talrika inteckningar på små belopp men pekarsamtidigt på de risker som enligt föreningen är förknippade med åtgärden.Föreningen menar vidare att sanermgs-raetoden har begränsad användning. Sålundaär det inte ovanligt att något pantbrev i fastigheten har förkommit. Ensanering här skulle leda till att det förkomna pantbrevet fick bättreföreträdesrätt än alla de pantbrev som saneringsförfarandet omfattar. Ettannat problem uppkommer, om fastighetsbelåningen är fördelad på fleraborgenärer. I sådana fall kan saneringsprojektet gå om intet genom obenägenhetfrån någon av dessa att medverka. Den, vars lånesäkerhet består av endast ett ellerett fåtal pantbrev, har uppenbarligen ingen fördel av åtgärden men får likväl iannans intresse underkasta sig besväret att tillhandahålla sina pantbrev ochavkräva fastighetsägaren en ny pantsättningsklausul. En vägran att medverka ien sådan situation kan enligt föreningens raening vara förståelig. Föreningenanser också att saneringsmetoden är arbetskrävande, om fastigheten är belånadpå flera håll. I regel åtar sig någon av borgenärerna oftast primärlångivareneftersom han bmkar ha störst intresse av saneringen att ombesörja åtgärdenför allas gemensamma räkning. Han infordrar därvid de övriga långivarnaspantbrev och avger i utbyte raot dessa en förbindelse att tUlhandahålla nyttpantbrev med avsett inomläge. Sedan inskrivningsmyndigheten färdigbehand-latärendet, återstår det för den som ombesörjer saneringen att distribuera de nyapantbreven i enlighet med avgivna förbindelser. uppfattning är det angivna förfarandet onödigt omständUgt, om detendast föreligger behov av sanering beträffande de äldsta inteckningama. är det frärast på denna nivå som splittringen på mångainteckningshandlingar är speciellt framträdande. För att åstadkomma rationellainteckningsförhåUanden beträffande en fastighet skulle det därför oftast varatUlräckligt med en omreglering av enbart botteninteckningarna. uppfattning skulle det vara värdefullt från alla synpunkter, om en"fusion" av botteninteckningar skulle kunna genomföras utan attsådana inteckningar påverkas som är väl anpassade till resp.kreditförhållanden. Det nya pantbrevet skulle direkt inträda i de utbyttasföreträdesrätt med ett oförändrat fas-tighetsimderlag. Sammanföringen skullekunna genomföras utan samtycke av fastighetsägarens make, eftersom åtgärdeninte iimebär någon 1976/77:72 9 ökadinteckningsbelastning på egendomen. Inte heller behöver den som önskargenomföra sammanföringen engagera övriga pantbrevsinnehavare, eftersomåtgärden inte berör deras rätt. Därmed skulle också den som genomför ensanering befrias från nuvarande besvär med att interimistiskt säkerstäUaövriga borgenärer åtgärden genomförs. Den föreslagna utvidgningen av utbytesmstitutetskulle enligt föreningen också vara till gagn för inskrivningsväsendet.MöjUgheterna att förenkla svåröverskådliga inteckningsförhållanden skulleväsentligt underlättas, en angelägenhet av särskUd vikt inför den föreståendeomläggningen till fastighetsdatabank. Att intresset för detta är betydande harföreningen fått bekräftat med sina förbindelser raedinskrivningsrayn-digheterna inom . Föreningen erinrar i sin framstälkiing om att 27 §lagen (1970: 995) om införande av nya jordabalken innebär att gäldenär, vars låneförhållanderegleras genom omslagsrevers från tiden före balkens ikraftträdande, har rättatt påfordra att i stället för 6 kap. 3 § JB äldre bestämmelser om ränta påinteckningen skall tillämpas så länge sarama låneförhållande består.Föreningen menar att denna övergångsbestämmelse inte bör vara till hinder,eftersom en samraanföringsåtgärd tekniskt fömtsätter fastighetsägarenssamtycke. Ägaren får nämligen fömtsättas ha avstått från sin rätt att åberopaäldre panträttsregler i och med att han medverkar till utbytet. Under åberopande av det anförda hemställerföreningen att det av lagberedningen framförda och av lagrådet på visst sättkompletterade förslaget om utvidgning av utbytesinstitutet till att avse ävenutbyte av flera pantbrev mot ett enda tas upp till ny behandling. framställning har fått ettövervägande positivt gensvar vid remissbehandlingen. Förslaget att införaraöjlighet att sammanföra inteckningar tillstyrks av bankinspektionen,, , inskrivningsmyndigheten i Västerviksdomsaga. Föreningen mellan ombudsmännenhos landshypoteksinstilulion raed instämmande av allmännahypoteksbank och Advokatsamfundet.Flertalet av de angivna remissinstanserna anser att sammanföringsinstitutetbör begränsas till enstaka fastigheter. En motsatt uppfattning redovisasendast av , . Sverigesstadshypolekskassa och , vilka anser attinstitutet skall orafatta även gemensamt intecknade fastigheter. 1976/77: 72 10 En mera reserverad attityd tUl förslaget redovisasav kammarkollegiet, inskrivningsmyndigheten i domsaga,inskrivningsmyndigheten i domsaga. , Post- ochKreditbanken och Föreningen . Enligt deras mening börinstitutet inte införas med mindre ett betydande behov visas föreligga.Reglerna bör i så fall göras enkla och lätta att tillärapa. Av dessareraissinstanser är det endast inskrivningsmyndigheten i domsaga somanser att institutet bör tillämpas även på gemensamma inteckningar. Övrigaremissinstanser förordar en begränsning tiU enstaka fastigheter. Tre reraissinstanser, näraligen ,och , tillstyrker att frågan utredsytterUgare. Av dessa anser önskvärt att institutet införsoch frarahåller att det skulle vara en väsentlig vitming att få till stånd ettsaramanförings-institut även om det skulle begränsas till att avse endastenstaka fastigheter. Hovrätten anser att probleraen med att införa ett nyttsamman-föringsinstitut inte är så slora att förslaget bör avvisas utan närmareutredning. Utgångspunkten bör därvid vara att institutet skall avse även gemensamtintecknade fastigheter. menar att utredningen kan visa attinstitutet bör begränsas tiU sådana fall där homogenitet är fullt genoraförd,dvs. saratiiga inteckningar besvärar endast en fastighet eller möjligen flerafastigheter på exakt sarama sätt. avstyrker förslaget såvitt avsergemensamma inteckningar. Att införa ett institut som inte är generellttillämpligt beträffande alla inteckningar strider enligt verkets mening emotprinciperna i JB. Även om institutet begränsas till att avse endast enstakafastigheter uppkomraer vissa praktiska svårigheter som en inteönskvärd utveckling från den pågående saneringsverksamhelen kan uppkomma. Iförsta hand bör det dock ankomraa på kreditinrättningarna att avgöra humvidadet praktiska behovet av att kunna saramanföra inteckningar i enstakafastigheter är så stort att förslaget bör genomföras i den delen. Förslagetavstyrks helt av . Mest positiv tUl förslaget är Sverigesstadshypolekskassa. Den fråga som tas upp i skrivelsen frånstadshypoteksföreningen är enligt stadshypotekskassan av intresse för samtiigatill kassan anslutna stadshypoteksföreningar. För föreningarnas del är detpraktiska behovet av att kunna sammanföra inteckningar stort. Kassan föreslårdärför att ett nytt institut införs som innebär att inteckningar, som gällermed förmånsrätt efter varandra, kan föras samman. Härigenom kan exempelvisflera botteninteckningar i en belånad äldre fastighet ersättas av en inteckningutan att övriga inteckningshavare behöver medverka. Ett sådant nyttsammanföringsinstitut bör också innebära betydande lättnader iin-skrivningsmyndighetemas arbeie med genomgången av inteckningsförhållandenavid omläggning till dataregister. Det föreslagna samman, föringsinstitutet börenligt stadshypotekskassan kunna tUlämpas även i 1976/77: 72 H frågaom geraensarama inteckningar, ora berörda inteckningar besvärar sarama egendom. instämmer isladshypotekskassans synpunkter. För att belysa det praktiska behovet av detifrågasatta sammanföringsinstitutet lämnar föreningen några uppgifter från enundersökning som gjorts hos för att utreda hurmånga pantbrev som ligger till säkerhet för av föreningen utlämnade lån.Undersökningen utvisade följande resultat avseende 2 500 låneärendenupplagda 19091965: säkerhet 510 pantbrev . säkerhet 1020 pantbrev 376fall säkerhet 2030 pantbrev 68faU säkerhet 3040 pantbrev 24fall fler än 40 pantbrev 13 fall De angivna förhållandena torde enligt föreningenvara likartade hos flertalet stadshypoteksföreningar. Mängden av pantbrev gerupphov tUl mycket onödigt merarbele inte bara för långivarna utan även för revisorer,inskrivningsmyndigheter, lagsökningsavdelningar och exekutiva myndigheter. Detpraktiska behovet av ett saramanföringsinstitut bedÖras därför av föreningenvara raycket stort. Att behov föreligger av ett förenklat förfarandeför sanering av inteckningsförhållanden i fastigheter bekräftas avbankinspektionen. Behovet torde vara störst i hyresfastigheter och mindre ijordbruksfastigheter. Med hänsyn till det behov som synes föreUgga anserinspektionen att en förenkling bör komma lUl stånd. Inspektionen tillstyrkerdock endast att ett sammanföringsinstitut avseende enstaka fastigheter genomförs. instämmer i vadstadshypoteksföreningen uttalat om de med inteckningssanering förenade riskernaoch den begränsning i saneringsinstitutets användning som följer härav för t.ex. det ändamål som avses med stadshypoteksföreningens fraraställning. Den avstadshypoteksföreningen är inle av praktisk betydelse för styrelsenoch länsbostadsnäranderna, eftersora deras inteckningssäkerheter i allraänhetkan anpassas tiU ett föregående lånebeslut. I viss omfattning förekommer detemellertid i saraband med lån tUl äldre flerfamiljshus att styrelsen ochlänsbostadsnämnderna måste ta emot ett flertal inteckningar i mindre valörersom säkerhet för ett och samma lån. Ett sammanföringsinstitut bör kunna avseäven gemensamt intecknade fastigheter. anser rent allmänt i likhet medstadshypoteksföreningen att det är önskvärt att ett förenklatsammanföringsinstitut införs. Om det i en komraande utredning i frågan skullevisa sig vara 1976/77:72 12 förenatmed särskilda svårigheter att göra ett sammanföringsinstitut till-lämpUgt pågemensamt intecknade fastigheter, skulle det enligt föreningens mening vara enväsentlig att få till stånd ett sådant institut även om detta skullebegränsas tUl att avse enstaka fastigheter. anser att ettsammanföringsinstitut koraraer att få en något begränsad räckvidd men att detändå kommer att fylla en praktisk funktion och vara tUl stor fördel för kreditgivaremed bottenkrediter. Enligt förbundets mening bör emellertid institutet begränsastill att avse endast enstaka fastigheter. Enligt föreningsbankers förbund är behovetav elt saramanföringsinstitut mindre hos t. ex. föreningsbankema än hosstadshypoteks-organisationen. Med den inriklning föreningsbankerna har på sinkreditgivning, som till stor del är placerad i fastigheter på landsbygden därolika fastighetsbildningsåtgärder i många fall redan framtvingat saneringar,är i flertalet fall inte avsaknaden av ett sammanföringsinstitut påfallandebesvärande. Institutet kommer dock att få praktisk betydelse, varför förbundettUlstyrker föreningens förslag under förutsättning att enkla och klara reglerskapas. Om det över huvud taget går att lösa problemen vid sammanföring avgemensamma inteckningar blir resultatet enligt förbundets mening antagligenalltför komplicerat. Institutet kan därför säkert med fördel begränsas tUlenstaka fastigheter. Liknande synpunkter framförs av Föreningen mellanombudsmännen hos landshypoteksinstilulion raed vUken allmännahypoteksbank instäraraer. Föreningen anför bl. a. att det är väl känt att avsaknadenav ett sammanföringsinstitut är besvärande för stadshypoteksföreningar ochandra kreditinstitutioner, som är engagerade i kreditgivning mot säkerhet avstadsfastigheter. Problemen har inte samma aktualitet ilandshypoteksföreningarnas verksamhet.