prop · G003103 · 1976-12-31 00:00:00 — Jag anser det vara avstort värde om representanter för de tre fackliga huvudorganisationerna ingår iarbetsgruppen liksom företrädare för kommunförbunden ochförsäkringskasseför-bundel. En aktiv medverkan från deras sida utgör enligl minmening en garanti för atl utredningsarbetet kan inriktas på de centralaproblemen. 3.Den regionala samhällsplaneringens huvudmannaskap m. m. Departementschefen, statsrådet ,anför. Uppgiftsfördelningen på den regionala nivån mellanstaten, landstingskommunerna och kommunerna samt länsförvaltningensorganisation har utretts under lång lid. utredningsarbeteställdes hela den regionala samhällsförvaltningens uppbyggnad under diskussion. Ar1967 avlämnade tre olika utredningar sina förslag, nämligenlänsför-valiningsutredningen (SOU 1967:20-21), landskoniorsulredningen (SOU1967:22) och länsindelningsulredningen (SOU 1967:23). Följande år avlämnadelänsdemokraliutredningen sitt förslag (SOU 1968:42).Länsförvaltnings-utredningen föreslog en omorganisation av den statligalänsförvaltningen i syfte all förbättra samordningen av den översiktligasamhällsplanering som ankom på statliga länsorgan. Länsdemokratiutredningensförslag innebar bl. a. en omfattande överflyttning av uppgifter från statligalänsorgan till landstingskommunerna. Remissbehandlingenav betänkandena samordnades. Remissutfallet var splittrat och någon entydigopinion för någotdera förslaget förelåg inte. Statsmakternabeslöt mol denna bakgrund dels all organisera om den slatiigalänsförvaltningen dock utan att förändra kompetensfördelningen mellan destatliga myndigheterna och landstingskommunerna (prop. 1970:103, SU 1970:132,KU 1970:34, rskr 1970:248, 308), dels aU de tidigare nämnda utredningamasförslag skulle sammanfattas och kompletteras av en ny utredning innanstatsmakterna tog slutlig ställning. 1970års länsförvaltningsreform syftade till alt samordna de statliga länsorganensplaneringsarbete bättre. En av huvuduppgifter blev att leda ochsamordna den samhällsplanering som bedrivs inom den statliga länsförvahningen.Medborgarinflytandet över länsförvaltningen stärktes genom införandel av enförtroendemannastyrelse i bestående av tio ledamöter förutomlandshövdingen. Den nya utredningen, länsberedningen, lade framsina förslag i betänkandet (SOU 1974:84) och kommun i samverkan.Betänkandet och DelllK:3 Skr 1976/77:103 212 remissyttrandenaöver del låg lill grund för regeringens förslag i ämnet i prop. 1975/76:168. 1 propositionen redovisades vissa riktlinjer ifråga om länsförvaltningens uppgifter och organisation. a. atl huvudmannaskapet för den samordnande regionala samhällsplaneringenäven fortsättningsvis skall ligga på . föreslogs alllänsstyrelsen skall redovisa aktuella frågor i anslutning lilllänsplaneringen för landstingskommunen och länets kommuner. Vidare föreslogsall styrelse utökas tilll, förutom landshövdingen, fiortonsärskilt utsedda ledamöter. beslutade i enlighet med propositionensförslag (KU 1975/ 76:55, rskr 1975/76:370). Föreskrifter om samråd mellanlänsstyrelsen saml landstingskommunen och kommunerna har införts ilänsstyrelseinslruktionen (1971:460, ändrad senast 1976:539). Vidbehandlingen av propositionen biföll en reservation lill konstilutionsutskottetsutlåtande om fortsall utredning av vissa frågor rörande den regionalasamhällsförvaltningens uppgifter och organisation. I reservationen anfördes atlden reform som hade föreslagils i propositionen kunde ses som en etapp på vägenmot en fullt utbyggd länsdemokrati. Reservanterna uttalade sig för fortsaltutredningsarbete som måste starta och bedrivas med skyndsamhet.Bland de frågor som kan överföras till landstingskommunerna angavs t. ex.ansvaret för den regionala fysiska planeringen och den regionalatrafikplaneringen. Den utredning som sålunda har uttalat sigför bör nu komma till stånd. För detta ändamål bör en särskild kommittétillsättas. Frågan om samhällsorganisationen på den regionalanivån har både principiella och praktiska aspekter. Del är väsentligt attsamhällsorganisationen är så utformad atl det blir möjligt atl förenaönskemålen om ett vidgat medborgarinflytande med behovet av en förvaltning somkan fungera väl i förhållande till lokala, regionala och rikspolitiskaintressen. Det råder allmän enighet om all vi så långt möjligtskall eftersträva ett decentraliserat beslutsfattande. uttryck härför äralt kommunerna och landstingskommunerna i vårt land ansvarar för tvåtredjedelar av utgifterna inom den offentliga sektorn. Denna omfattandedecentralisering av samhällsverksamheten grundas på övertygelsen atl del är avstort värde att uppgifterna kan lösas i nära kontakt med medborgarna.Kommunindelningsreformen har varit en förutsättning för utökningen av delkommunala ansvarsområdet. Genom den kommunala självstyrelsen kan människorna fåett mera direkt inflytande över de angelägenheter som berör dem nära. Enliglmin mening är del också angeläget all möjligheterna till ytteriigare decentraliseringinom statsförvaltningen tillvaratas. Därigenom kan den centralastatsförvaltningen avlastas vissa arbetsuppgifter och medborgarna ges bättremöjligheter till kontakt med dem som fattar besluten. Decenlraliseringsulredningen(Kn 1975:01) skall pröva decentraliseringsfrågan över hela det statligaförvaltningsområdet med undantag av domstolarna, utrikesförvaltningen och delmilitära försvaret samt de affärsdrivande verken. viktigt mål för samhällets strävanden är attåstadkomma så likvärdiga levnadsbetingelser som möjligt för människorna oavsetti vilken del av landet de bor. Behovet av insatser från statens sida för atlåstadkomma regional utjämning har ökat. Det står klart att medborgarnastillgång till sysselsättning och service oberoende av bostadsort inte kantillgodoses utan gemensamma insatser som bedöms med hänsyn till hela landelsintressen. En följd av della är alt den samhällsplanering som behövs för attåstadkomma regional balans 213 Kommittéer: Konunundepartementet Del II K:3 ären statlig uppgift. Till statens uppgifter hör också handhavandet av de medelsom syftar lill all ge regional balans vid fördelningen av rikets samladeresurser. Hit hör t. ex. de arbetsmarknads- och lokaliseringspoliliska insatserna,1 prop. 1976:211 om samordnad sysselsättnings-och regionalpolitik, som kommerall behandlas av , läggs fram förslag som innebäratt dessa verksamheter även i framliden skall vara statliga uppgifter. Frågorav väsentlig betydelse för den regionala samhällsplaneringens innehåll lasockså upp av sysselsäUningsulredningen (A 1974:02) som beräknas avge sillslutbetänkande . Som en allmän utgångspunkt för den nya kommitténbör gälla all vi i vårt land även skall ha en decentraliseradsamhällsförvaltning samt all ell övergripande mål för samhällsplaneringen skallvara all åstadkomma regional utjämning. Kommittén skall mol denna bakgrund utarbeta förslaglill samt belysa konsekvenserna av ett överförande av huvudmannaskapet för densamordnande regionala samhällsplaneringen till landstingskommunerna. har en omfattandesamordningsfunktion när det gäller statliga, landslingskommunala och kommunalaplaneringsinsalser. AU flytta över ansvaret för den regionala planeringen lilllandstingskommunerna som handhavandet av medlen för denna planeringsgenomförande - t. ex. på det sysselsällningspolitiska området - väsentligenförblir statliga uppgifter torde förorsaka betydande samordningsproblem.Kommittén bör kartlägga och överväga konsekvenserna av della. Kommuner och landstingskommuner är två iprincip jämställda kommuntyper, som kompletterar varandras verksamhet.Kommittén bör belysa på vilket sätt detta förhållande påverkas av alllandstingskommunerna får ansvaret för den regionala samhällsplaneringen ochdärmed ges "överkommunala" funktioner inom en viktig samhällssektor.Kommittén bör också belysa hur detta påverkar besvärsprocessen i planärenden. Kommittén bör vidare belysa vilka konsekvenser ändrat huvudmannaskap för den regionala samhällsplaneringen skulle få förlänsstyrelsens allmänna ställning. Kommittén bör även utreda konsekvenserna medavseende på andra samhällsorgans organisation och arbetsformer av att ansvaretför samhällsplaneringen överförs lill landstingskommunerna. En ändrat planeringsansvar på den regionala nivåntorde innebära atl statsmakterna måste finna nya vägar för den samordning avplaneringsin-salserna som är nödvändig bl.a. för atl åstadkomma regionalbalans. En sådan väg kunde vara alt regering och centrala myndigheter gavdirektiv till landstingskommunerna i samma utsträckning som sådana direktiv nuges lill de statliga länsorganen. Det skulle emellertid strida mol denkommunala självstyrelsens principer. En annan väg för att åstadkomma samordningkunde vara att uppgiften övertogs av centrala organ. Detta leder emellertidtill en ökad centralisering av den slatiiga verksamheten. Därmed skulle denökade decentralisering av den statliga förvaltningen, som jag haruttalat mig för, omöjliggöras. Det blir en uppgifl för kommittén atl pröva omman kan tillgodose samordningskravet ulan all önskemålen om en bevarad starkkommunal självstyrelse och en ökad decentralisering måste uppges. Kommittén bör belysa de ekonomiska konsekvensernaför landstingskommunerna av att landstingskommunerna övertar ansvaret för denregionala samhällsplaneringen. Kommittén bör också belysa i vad mån lagar ochandra bestämmelser, som reglerar samhällsplaneringsverksamhelen, måste ändras,om ett landstings- 15 1976/77. Delll K:3 Skr1976/77:103 214 kommunalthuvudmannaskap införs, saml föreslå erforderiiga författningsändringar. Kommittén bör slutligen belysa vad denorganisationsförändring som kommitténs förslag kan föranleda kommer attinnebära för den berörda personalen. Kommittén bör vara oförhindrad alt beröra ävenandra spörsmål som hänger samman med utredningsuppdraget. Kommittén bör under arbetets gång samråda medkommunalekonomiska utredningen, sysselsäUningsulredningen,decenlraliseringsulredningen, skatteuljämningsutredningen och den utredningrörande organisationen av länsstyrelsernas planeringsavdelningar ochadministrativa enheter som jag aviserade i prop. 1975/76:168 och som jag inomkort avser atl begära bemyndigande atl få tillkalla. Utredningsarbetetbör bedrivas skyndsamt. 4.Organisationen av länsstyrelsernas planeringsavdelningar och administrativaenheter m. m. Departementschefen, statsrådet ,anför. Ar 1971 organiserades länsstyrelserna - utomlänsstyrelsen i - på tre avdelningar nämligen enplaneringsavdelning, en skalleavdelning och en förvallningsavdelning(prop.1970:103, KU 1970:34, rskr 1970:248, SU 1970:132, rskr 1970:308, prop. 1971:1,bil. 14, CU 1971:8, rskr 1971:51). i har femavdelningar nämligen en planeringsavdelning, en laxeringsavdelning, enkameral- och uppbördsavdelning, en länsskatterättsavdelningoch enförvallningsavdelning. Därutöver finns i alla länsstyrelser utom länsstyrelseni en länspolischefsexpedilion samt i alla länsstyrelser utomlänsstyrelsen i en administrativ enhet. Planeringsavdelningen delades upp i sex enheter -en juridisk enhet, en regionalekonomisk enhet, en nalurvårdsenhet, enplanenhet, en lantmäte-rienhet och en försvarsenhet. På planeringsavdelningenhos i finns dock inte någon juridisk enhet. Dearbetsuppgifter som ankommer på en sådan enhet fullgörs där avförvallningsavdelningen. Varje planeringsavdelning, utom den vid länsstyrelseni , har ell planeringskansli. Hemkonsulent och priskontor är iregel organisatoriskt knutna till planeringskansliet. Hos iStockholms län finns inte något priskontor. inordnades länsveterinärerna ilänsstyrelserna (prop. 1971:62, JoU 1971:42, rskr 197l:219)och den 1 juli 1976blev länsstyrelserna regionala myndigheter för den statliga kulturminnesvården(prop. 1974:28, KrU 1974:15, rskr 1974:248). Arbetsuppgifterna inom dessaverksamhetsområden hänförs till planeringsavdelningen.Byggadministrationsutredningen har i betänkandet (SOU 1976:26) lagtfram förslag om bl. a. atl viss del av länsbostadsnämndernas verksamhet skallinordnas i länsstyrelserna och där tillföras en ny enhet inomplaneringsavdelningen. Med hänsyn lill atl har förflutitsedan länsstyrelserna omorganiserades, att planeringsavdelningen redan harmånga arbetsenheter 215 Kommittéer: Kommundepartementet Delll K:5 ochalt ytteriigare nya arbetsuppgifter övervägs finns det skäl all se överavdelningens uppgifter, arbetsformer och inre organisation. är lämpligtför all vidmakthålla och öka effektiviteten i avdelningens viktiga funktion somsamordnande organ för samhällsplaneringen. Jag föreslår därför all en utredaretillkallas med uppgifl atl se överorganisationen av länsstyrelsernasplaneringsavdelningar. Utredaren bör ägna uppmärksamhet åt stabsorganets -planeringskansliel - roll inom avdelningen och . Del undersökningsmaterialrörande planeringskanslierna som länsstyrelsernas organi-salionsnämnd har tagitfram bör lämnas över till utredaren för atl beaktas vid översynen. Det är ocksåangelägel atl (avdelningens) samordnande roll gentemot andraregionala organ belyses. Även formerna för samarbetet med kommunerna ochlandstingskommunerna bör behandlas. Dessa frågor har belysts ingående i ett avriksrevisionsverket genomfört revisiorfsprojekl. Beträffande kommunernas ochlandstingskommunernas medverkan i planeringen skall förutsättas att den kan skeinom ramen för deras nu befintliga resurser. 1 fråga om försvarsenhelen skallutgångspunkten vara atl en sådan enhet alltjämt bör finnas inomplaneringsavdelningen. Eflersom enheten har undersökts av försvarelsrationaliseringsinstitut kan den undanias från genomgången. Den administrativa enheten tillkom vidomorganisationen som elt för hela gemensamt serviceorganför administration av ekonomi, personal och konlorsorganisaiion m. m. Sedan år1971 har anlalel anställda hos länsstyrelserna ökat, särskilt inomskatteförvaltningen. Den statliga redovisnings- och revisionsverksamheten harorganiserats om. Fr. o. m. är samtliga länsstyrelser anslutnalill statsförvaltningens dalorbaserade redovisningssystem - system S.Arbetsområdet och arbetsuppgifterna inom den administrativa servicesektorn harökat och kraven på denna sektor har vuxit. Del är därför lämpligt all utredarenfår lill uppgift alt se över även denna seklor. Därvid bör de administrativaenheternas roll, organisationsstruktur och bemanning ägnas särskilduppmärksamhet. Hos i är de administrativaservicefunktionerna inlemmade i en avdelning - kameral- och uppbördsavdelningen- som dessutom har uppgifter inom skalteförvaltningen. Översynen bör ävenomfatta frågan huruvida detta är det mest lämpliga. Översynen av organisationen av länsstyrelsernasplaneringsavdelningar och administrativa enheter bör utföras med biträde avstatskontoret och länsstyrelsernas organisalionsnämnd. Vid översynen börförutsättas en i princip oförändrad ambitionsnivå i fråga ompersonalbemanningen. Översynen bör bedrivas i kontakt med riksrevisionsverkeloch med de pågående utredningar som har anknytning till länsstyrelsernasverksamhetsområde, t. ex. decenlraliseringsulredningen (Kn 1975:01)ochutredningen (H 1976:04) om regional konsumentpolitisk verksamhet. Departementschefen,statsrådet , anför. Den regionala samhällsförvaltningen har fått enallt större betydelse. Som en följd härav har dess uppgifter och organisationbehandlats av åtskilliga DelllK:5 Skr 1976/77:103 216 En rad reformer har genomförts, främst belräffande denstatliga länsförvaltningen men också belräffande landstingskommunerna. Enhuvudlinje i reformarbetet har varil all stärka länsstyrelsernas ställninggenom atl anpassa deras organisation och arbetsformer till nya krav. Hela uppbyggnaden av den regionalasamhällsförvaltningen kom att ställas underdebaUibörianav 1960-lalel. Imotioner vid 1963 och riksdagar krävdes en långtgåendedecentralisering av uppgifter från central lill regional nivå och en utvecklingav landstingskommunerna lill regionala självslyrel-seorgan som kunde överta enväsentlig del av de regionala samhällsuppgifterna. Med anledning av ellenhälligt riksdagsbeslut (KU 1964:39) upptogs dessa reformlankar tillutredning. Flera utredningar lade fram förslag rörandelänsförvaltningen , bl. länsförvaltningsulredning(SOU 1967:20-21) och länsdemokraliutredningen (SOU 1968:47), som hade tillsaltsmed anledning av beslut . Den förra utgick från alt länsstyrelsernaskulle vara ansvariga för den regionala samhällsplaneringen, medan den senareföreslog att landstingskommunerna skulle ha detta ansvar och därutöver övertaåtskilliga uppgifter från de statliga länsorganen. Länsdemokratiutredningensförslag hade karaktären av ett principförslag som förutsatte fleraspecialutredningar på olika områden. Statsmakternabeslöt en partiell omorganisation av den statliga länsförvaltningen(prop. 1970:103, KU 1970:34, SU 1970:132, rskr 1970:248, 308). Kompetensfördelningenmellan de statliga myndigheterna och landstingskommunerna ändrades inte. En avlänsstyrelsens huvuduppgifter blev all leda och samordna den regionalasamhällsplaneringen. infördes i ,bestående av landshövdingen som ordförande och tio ledamöler, varav fem utseddaav regeringen och fem av eller fullmäktige i kommun utanförlandstingskommun. Samtidigtmed reform tillsattes länsberedningen för att sammanfalla ochkomplettera de tidigare utredningarna. beslöt all hemställaall länsberedningen skulle få i uppdrag atl inrikta sitt arbete på en utbyggnadav landstingen lill regionala självsiyrelseorgan med ansvar för bl. a. denregionala samhällsplaneringen (KU 1972:8, rskr 1972:24). Beslutet föranleddeinte någon annan åtgärd än att skrivelse överiämnades tilllänsberedningen. Dennas betänkande (SOU 1974:84) och kommun i samverkanbelyste inte heller hur man skulle kunna utforma och genomföra ell syslem enliglriksdagsbeslutets principer. I ett särskilt yttrande lill betänkandetförklarade sig fyra ledamöler dela länsdemokratiutredningens principiellauppfattning. Länsberedningens betänkande och remissyttrandenaöverdel låg till grund för förslag av regeringen till innevarande år(prop. 1975/76:168). Förslagen innebar bl. a. all huvudmannaskapet för densamordnande regionala samhällsplaneringen även fortsättningsvis skulle ligga pålänsstyrelsen och atl denna skulle redovisa aktuella frågor ianslutning till länsplaneringen för landstingskommunen och länets kommuner.Vidare föreslogs alt styrelse skulle bestå av, förutomlandshövdingen, fiorton av regeringen förordnade ledamöter. Av dessa skulle tionomineras av de politiska partierna i proportion lill dessas röstsiffror ilänet vid del senaste riksdagsvalet, medan fyra skulle ha erfarenheter frånnäringslivet och arbetsmarknaden i länet. Riksdagenbeslöt i enlighet med propositionens förslag (KU 1975/76:55, 217 Kommittéer: Kommundepartementet Del II K:5 rskr1975/76:370). Föreskrifterom information från lill landstingskommunenoch kommunerna har införts i länsstyrelseinslruktionen (1971:460, ändrad senast1976:539). Beslutet följdes också upp genom förslag om länsplaneringensframlida utformning i proposition om samordnad sysselsättnings- ochregionalpolitik (prop. 1975/76:211, AU 1976/77:7). Efler nytt regeringsförslag har nyligenbeslutat om ändrad ordning för utseende av ledamöler i länsstyrelsernasförtroendemannasly-relser(prop. 1976/77:19, KU 1976/77:12, rskr 1976/77:27).Samtliga fjorton ledamöter utöver landshövdingen skall utses genom val avlandstinget eller fullmäktige i kommun utanför landstingskommun. Vid behandlingen av prop. 1975/76:168 biföllriksdagen en reservation till utskotlsbetänkandet om fortsatt utredning avlänsdemokratifrågorna. Reservanterna ansåg all en etapp på vägen mot enverklig länsdemokrati kunde nås på propositionens grund men allutredningsarbetet måste fortsätta. Som exempel på uppgifter som kan föras överlill landstingskommunerna angavs ansvaret för den regionala trafikplaneringen.Del uttalades också att landstingskommunerna borde ges vidgade uppgifter inomden regionala fysiska planeringen. Den utredning som sålunda har uttalat sigför bör nu komma till stånd. För della ändamål bör en särskild kommittétillkallas. Den bör ersätta utredningen (Kn 1976:02) om den regionalasamhällsplaneringens huvudmannaskap. Utredningens uppdrag har förfallit i ochmed all jag har beslutat entlediga dess ordförande och övriga ledamöter. Enligl del synsätt som ligger bakom kraven påutredning om vidgad länsdemokrati är del av grundläggande belydelse alt debeslut som berör de enskilda människorna fattas så nära dessa som möjligt och istörsta möjliga utsträckning av folkvalda organ. Man måste sträva efter ettsystem som underiältar insyn, medverkan, kontroll och politiskt ansvarsutkrävande.Samma synpunkter som förestavar önskan om en vidgad länsdemokrati kommer äventill uttryck i strävan atl förverkliga en stärkt primärkommunal självstyrelsemed ökad självständighet för de förtroendevalda. Jag ansluter mig helt lilldenna grundsyn. Varje förslag om vidgad länsdemokrati måste byggapå vissa bestämda förutsältningar. En sådan förutsättning är att ochregeringens övergripande politiska ansvar inte får rubbas. Statsmakternassuveränitet, som bl. a. innefattar en befogenhet all bestämma gränserna för denkommunala självstyrelsen, är en grundläggande princip. Statsmakternasgrundläggande ansvar för t. ex. arbetsmarknads-, regional- och näringspolitikenmåste ligga fast. En annan förutsättning är atl kommunernas ställning inte fårförsvagas genom en vidgad länsdemokrati. Syftet måste i ställel vara all stärkaden kommunala självstyrelsen i stort. Genom länsberedningen och 1960-talets utredningarom länsförvaltningen har ell omfattande utredningsmaterial tagits fram. Även omdella behöver aktualiseras, ger det dock en god grund för del fortsattaarbetet. Den nya kommittén bör komplettera materialet med sådanaspecialutredningar som länsdemokraliutredningen förutsatte saml utarbetakonkreta reformförslag. Härvid måste givelvis beaktas atl förutsällningama är delvis andra än när länsdemokraliutredningen lade fram sittprincipförslag. Den ordning till vilken utredningen ville skapa ett alternativhar i tre etapper reformerats i länsdemokratisk riktning: genom reformdå förtroendemannasly-relserna infördes, beslut på grundval avlänsberedningens arbete saml den genomförda förändringen av sättet attutse förtroende- DelllK:5 Skr 1976/77:103 218 mannastyrelserna.Som framhölls i det särskilda yttrande lill länsberedningens betänkande somjag förut hänvisade lill medför reformer av den innebörd som har beslutats i årell väsentligt ökat inflytande för länens befolkning och ett viktigt sleg molen vidgad länsdemokrati. Starka skäl talar enligl min mening för atl inriktaarbetet på fortsatta partiella reformer. Del är sålunda uppenbart all meragenomgripande förändringar förutsätter ell omfattande utredningsarbete och enlång omsiäll-ningsperiod för både landstingskommunerna och den statligalänsförvaltningen. Överhuvudtagel ser jag del länsdemokraliska reformarbetetmera som en fortlöpande utvecklingsprocess än som en fråga om samlade,genomgripande organisationsförändringar. Medan huvudlinjen hiltills har varilalt satsa på de statliga länsorganen, bör den i framliden vara all stärkalandstingskommunerna och därmed vidga utrymmet för den kommunalasjälvstyrelsen. Utredningsarbetet bör i första hand koncentreraslill sådana frågor som har stått i förgrunden vid riksdagsbehandlingen.Reformkraven har främst gälll dels all föra fram landstingskommunerna somalternativa huvudmän för de nya uppgifter inom samhällsplaneringen som haraktualiserats under 1960-talel, och dels atl få till stånd en omfattandedecentralisering av uppgifter från central till regional nivå, endera lilllandstingskommunerna eller till statliga länsorgan. I enlighet härmed börkommittén på ell tidigt stadium behandla den översiktliga regionalasamhällsplaneringen, medan rena myndighetsfunktioner bör övervägas endast iden mån de är oundgängligen förenade med planeringsuppgifterna. Kommittén fårsålunda ägna särskild uppmärksamhet åt sådana uppgifter som länsplaneringen,den regionala trafikplaneringen, naturvårdsplaneringen och den fysiskariksplaneringen.