prop · G003149 · 1976-12-31 00:00:00 — Förevrande paragraf betonar planeringens betydelse.Hithörande frågor har främst behandlats i avsnitt 20.5 och 20.8.3. 1976/77:149 390 Mot paragrafen järate 3 kap. 2 § första stycketlagförslaget kan anses korrespondera även sådana detaljregler i gällandearbetarskyddslagstiftning som inte kan hänföras direkt tUl någon av de övrigabestämmelserna i 2 kap. lagförslaget. Som exempel kan nämnas reglema i 10 §fjärde stycket arbetarskyddslagen och 28 § arbetarskyddskungörelsen ora ordningoch renlighet på arbetsplatserna. Bestämmelsen, som saknar direkt motsvarighet iarbetarskyddslagen, anger att arbetslokal skall vara så utformad och inredd attden är lämplig från arbetsmiljösynpunkt. Motivering har lämnats i avsnitt20.3.3. Enligt första stycket skall luft-, ljud- ochljusförhållanden och övriga arbetshygieniska förhållanden vara tUlfredsstäUandefrån arbetsmUjösynpunkt. Bestämmelsen har motsvarigheter i 10 § första, andraoch tredje styckena och delar av 11 § andra stycket arbetarskyddslagen samt2026 §§ arbetarskyddskungörelsen. Allmän motivering har lämnats i avsnitt20.3.3. Gränsvärdesfrågor har behandlats i avsnitt 20.3.4 och frågor omkontroll av arbetshygieniska förhåUanden i avsnitt 20.5.4. Andra stycket av förevarande paragraf innehåller enallmän föreskrift om skyddsåtgärder mot skada genom faU, ras, brand,explosion, elektrisk ström eller liknande. Motsvarighet finns i II §arbetarskyddslagen. Denna bestäramelse korresponderar i sin tur motdetaljregler i 34, 37 och 4044 §§ arbetarskyddskungörelsen. Allmän motiveringhar lämnats i avsnitt 20.3.3. I fråga om elektrisk ströra innehåller 34 §arbetarskyddskungörelsen en hänvisning till särskUda bestämmelser på området.Beträffande arbetsmiljölagens avgränsning mot annan säkerhetsinriktadlagstiftning avses gälla de synpunkter som har anförts i avsnitt 20.9. Även skydd raot olycksfall på grund av vissaforraer av strålning avses raed andra stycket av förevarande paragraf i denmån det inte gäller arbetshygieniska förhållanden, som behandlas i förstastycket. Paragrafen behandlar beskaffenheten av maskiner,redskap och liknande tekniska anordningar liksora hur de skall placeras ochbrukas. Arbetarskyddslagen innehåUer bestämmelser om tekniska anordningar främsti II, 45 och 59 §§. I arbetarskyddskungörelsen finnsföreskrifter om maskinella anordningar i 32 och 38 §§, om tryckkärl i 33 § ochora lyft- och transportanordningar i 35, 36 och 39 §§. I sistnänmda paragraffinns också bestämmelser om verktyg och redskap. Nämnda bestämraelser ersättsav förevarande paragraf, 3 kap. 8 och 10 §§ och delar av 12 och 13 §§ samt 7kap. 3 § lagförslaget. Allmänmotivering fmns i avsnitt 20.3.3. Frågor om tekniska anord- Prop.1976/77:149 391 ningar har dessutom behandlats främst i avsnitt 20.4.7, 20.5.3 och 20.5.4. Denna paragraf anger de allmännaförutsättningarna för användning i arbetslivet av ämne som kan föranleda ohälsaeller olycksfall. Vissa motsvarigheter till bestäraraelscn ora farliga äranenfinns i 10 och 11 §§ arbetarskyddslagen och 20, 24, 25 och 42 §§arbetarskyddskungörelsen. Av den allmänna motiveringen, främst i avsnitt 20.3.3,20.4.7 och 20.5.4, framgår paragrafens närmare innehåll. För reglering avarbetsmiljön med avseende på farliga ämnen är gränsvärdesfrågor av storbetydelse. Dessa frågor har behandlats i avsnUt 20.3.4. Paragrafen gäller personlig skyddsutrustning. I nuvarandelagstiftning regleras denna fråga i 12 § arbetarskyddslagen och 29 §, 41 §första stycket och 45 § arbetarskyddskungörelsen. Förevarande paragraf innehålleren grundläggande bestäraraelse ora personlig skyddsutmstning. Den i 12 §arbetarskyddslagen intagna bestämraelsen ora skyldighet för arbetstagare attanvända skyddsutrustning raotsvaras i lagförslaget av bestäramelsen i 3 kap. 4§ första stycket om skyldighet för arbetstagare att använda deskyddsanordningar som behövs för att förebygga ohälsa och olycksfall. Allmän motivering tUl förevarandeparagraf finns i avsnitt 20.3.3. Frågor om personlig skyddsutmstning har ocksåbehandlats i bl. a. avsnitt 20.4.3 och 20.4.4. I avsnitt 20.5.3 har påpekatsatt föreskrifter om obligatoriskt typgodkännande i största raöjligautsträckning bör gäUa för sådan utrustning. Det har inte ansetts nödvändigt att i förslaget tillarbetsrailjölag ta upp någon motsvarighet till nuvarande bestäramelse i 46 §arbetarskyddskungörelsen ora arbetskläder. Skyldighet att ägna uppraärksamhetåt att arbetskläder inte på grund av sin beskaffenhet föranleder ohälsa ellerolycksfall ingår i arbetsgivares och arbetstagares allmänna skyldigheterenligt 3 kap. 2 § respektive 4 § lagförslaget. Följaktligen finns ävenraöjlighet för arbetarskyddsstyrelsen att utfärda föreskrifter ora arbetsklädermed utgångspunkt i arbetsmUjölagens aUmänna bestämmelser om åtgärder för attförebygga ohälsa och olycksfall i arbete. I denna paragraf finns bl. a. en rambestämraelse omsanitära anordningar och andra utrymmen och anordningar för arbetstagarna. Nuvarandelagstiftning behandlar denna fråga i 9 § arbetarskyddslagen. Detaljeradebestämmelser om vissa hygieniska anordningar finns i 1118 §§arbetarskyddskungörelsen. I förevarande paragraf har också tagits upp enbestäraraelse ora utrymme och anordningar för lämnande av första hjälpen vidolycksfall och sjukdorasfall. 1976/77:149 392 på detta område fmns i 47 §arbetarskyddskungörelsen. Arbetarskyddslagen har vidare efter hand ansettstillämplig på personaltransporter inora skogsbruket. I förevarande paragrafmarkeras att även frågor om beskaffenheten av fordon som används förpersonaltransporter kan vara att bedöma enligt arbetsrailjölagen. En aUmänmotivermg tiU paragrafen har lämnats i avsnitt 20.3.3. Den har berörts även iavsnitt 20.12.2. Höjningen av den allmänna hygieniska standardenmedför att högre anspråk får ställas på personalutryraraen av olika slag. Dettaskall framför allt beaktas vid ny- och ombyggnad. Genom föreskrifter frånarbetarskyddsstyrelsen kan en anpassning ske till de skiftande behov somföreligger. Genom ändringar i arbetarskyddslagen harskapats möjlighet att av en arbetsgivare på gemensamt arbetsställe kräva attpersonalrum skall tUlhandahållas även för arbetstagare anställda av annanarbetsgivare. Med stöd av 7 kap. 8 § lagförslaget kan vid behov föreläggandeatt tUlhandahålla personalmm riktas mot den som råder över arbetsstället. Vidplaneringen av verksamheter där regelbundet sysselsätts personal, som äranställd av annan än den som råder över arbetsstället, måste tillses attpersonalutrymmena dimensioneras så att de räcker även till sådan personal. Ett speciellt problem i sammanhanget utgörtUlfälliga arbeten i bostadsfastigheter. Arbetsgivaren har även här ansvar förarbetarskyddet och skall i mån av behov tUlhandahålla personalbodar av godbeskaffenhet. Ett särskilt ansvar för ägare och nyttjanderättshavare tillfastighet föreslås inte i arbetsmUjölagstiftningen. Hithörande frågor reglerashelt i byggnadslagstiftningen. I paragrafen hänvisas tUl vad som är särskiltföreskrivet i byggnadsstadgan och raed stöd därav meddelade föreskrifter ifråga om konstruktion och utformning av byggnad. Motsvarighet finns i 8 §arbetarskyddslagen. Motivering har lämnats i avsnitt 20.3.3. Föreskrifter rörande tUlämpningen avbyggnadsstadgan finns i statens planverks publikation Svensk Byggnorm , somfr. o. m. har ersatt Svensk Byggnorm 67. Byggnadsarbete, som rör arbetslokal och innefattaröverträdelse av föreskrift enligt byggnadslagstiftningen, kan prövas enligtlagen (1976: 666) om påföljder och ingripande vid olovligt byggande m. m. Detankommer i sådana fall i första hand på att ta upp fråga ompåföljd och ingripande med anledning av överträdelsen. Prop.1976/77:149 393 Paragrafen innehåUer en grundläggande regel oraskyldighet för arbetsgivare och arbetstagare att samverka i arbetsmiljöfrågor.Viss motsvarighet finns i 39 § arbetarskyddslagen. I avsnitt 20.4.2 harlämnats en allmän motivering. 6 kap. lagförslaget ger närmare bestämmelser omsaraverkan raellan arbetsgivare och arbetstagare. Första stycket i paragrafen innehållergrundläggande regler ora arbetsgivares skyldigheter i fråga ora arbetsmUjön.Viss motsvarighet finns i 7 § första stycket arbetarskyddslagen. Allmänmotivering har lämnats i avsnitt 20.4.3. Där hänvisas även till de övriga delari lagförslaget som ger bakgrunden till förevarande bestäraraelse. Nuvarande arbetarskyddslagstiftnmg innehåller iol&a avseenden detaljbestämmelser som mte särskUt tagits upp i förslagettill arbetsmiljölag och inte heller avses ingå i arbetsmUjöförordningen.Skyldigheter i sådana hänseenden ingår i arbetsgivares allmänna åligganden.Närmare föreskrifter avses skola meddelas genom arbetarskyddsstyrelsensförsorg. Vissa tUlärapningsregler sora har meddelats med stöd av nuvarande arbetarskyddslagstiftningförutsätts gälla under en övergångstid, se kommentaren till lagförslagetsövergångsbestämmelser. Eftersom arbetsmiljölagen generellt sett innefattarlängre gående krav än nuvarande lagstiftning, kan dessutom detaljregler iarbetarskyddskungörelsen tjäna lill viss ledning som miniraUcrav enligtarbetsmUjölagen även efter det att kungörelsen har upphävts. Detta gällersjälvfallet endast till dess arbetarskyddsstyrelsen har hunnit meddelaerforderliga föreskrifter. Paragrafens andra stycke mskärper vikten av attarbetsgivare beaktar den risk för ohälsa och olycksfall det kan medföra attarbetstagare utför arbete ensam. Viss motsvarighet finns i 4 §arbetarskyddskungörelsen. Skyddsombud har enligt 6 kap. 7 § andra stycketlagförslaget möjlighet att i avvaktan på yrkesinspektionens ställningstagandebestämma att ensamarbete ej skall ske, om sådan åtgärd är påkallad frånskyddssynpunkt och rättelse inte genast uppnås genom hänvändelse tUl arbetsgivaren.De föreslagna bestämraelsema om ensamarbete har motiverats i avsnitt 20.4.3 och20.8.4. Bestämmelsens första stycke anger arbetsgivaresskyldighet att ombesörja introduktion och meddela instmktion i olika avseendensamt tUlse att arbetstagare har den utbUdning som behövs. Vissa motsvarigheterfinns i 1 och 3 §§ arbetarskyddskungörelsen. AUmän motivering har lämnats iavsnitt 20.4.3. Iförevarande paragraf föreskrivs bl. a. att arbetsgivaren skall förvissa 1976/77:149 394 sigom att arbetstagaren har den utbildning som behövs. Med arbetsgivare avseshärvid, lUssora i övriga delar av lagförslaget, arbetsgivaren personligen ellerden som får anses företräda arbetsgivaren i den föreliggande situationen. MedutbUdning avses både kunskaper och färdigheter. UtbUdning kan vara avteoretisk art och kan också förvärvas genom praktiskt arbete. Det är nödvändigt att arbetstagaren har kännedom omföreliggande yrkesskaderisker, t. ex. ora riskerna vid arbete med viss maskineller visst redskap eUer vid arbete med eller bearbetning av farligt ämne. Detmåste vidare vara klart att den anställde vet vilka skydd som finns, hur deskall användas och hur man skall arbeta för att undgå risker. Det gäUer förarbetsgivaren att ge upplysning om de tekniska fömtsättningama för att arbetetskall kunna utföras på säkert sätt, vUka kontaktvägar som finns m. ra. ochäven om hur man skall förfara vid nödsituationer och störningar av olika slag.Skyddsinstruktion bör ingå som en del av arbetsinstruktionen. För att skyddsinstmktionsbokskall följas är det nödvändigt att skyddsåtgärder uppfattas som en del avsjälva arbetet. Det är angeläget att man inom skyddskommitté nogaöverväger hur skyddsinformationen skall utformas för att ge god effekt. VUctigtär att de anställda bereds tUlfälle att aktivt delta vid utformningen av allsådan information. Härvid kan i vissa fall krävas att arbetsgivaren låter göraen särskUd genomgång för att kartlägga riskerna. I förhållande tUl arbetsmUjöutredningens förslaginnehåller lagförslaget en ny bestämmelse i paragrafens andra stycke. Förstameningen i stycket anger att hänsyn måste tas till den enskilde arbetstagarensförutsättningar. Vissa motsvarigheter finns i 7 § första stycket arbetarskyddslagenoch 2 § arbetarskyddskungörelsen. I andra meningen av förevarande paragrafsandra stycke betonas arbetsgivarens skyldighet att vid arbetets planläggningoch anordnande beakta att människors förutsättningar att utföra arbete ärolika. Allmän motivering finns i avsnht 20.4.3. En bakgrund har tecknats iavsnitt 20.3.5. Bestämmelsen har också berörts i avsnht 20.8.7 och 20.8.8. Första stycket i paragrafen innehåller engrundläggande regel om skyldighet för arbetstagare att medverka tUl attåstadkomma en god arbetsmiljö. Härvid skall han följa givna föreskrifter ochanvända de skyddsanordningar och iaktta den försiktighet som är behövlig föratt förebygga ohälsa eller olycksfall. Vissa motsvarigheter tUl bestämmelsenfinns i 7 § andra stycket och 12 § arbetarskyddslagen samt i bl. 3 § fjärdestycket, 28 § tredje stycket, 41 § första stycket och 46 § arbetarskyddskungörelsen.Bestäraraelscn har motiverats i avsnitt 20.4.4. Iandra stycket av förevarande paragraf har införts en bestämmelse 1976/77:149 395 om arbetstagares möjlighet att underlåta att utföra arbeteom han finner att arbetet innebär omedelbar och allvarlig fara för liv ellerhälsa. Bestämraelsen saknar motsvarighet i gällande arbetarskyddslagstiftning.Allmän motivering har lämnats i avsnitt 20.4.4. Enligt 34 § första stycket lagen (1976: 580) ommedbestämmande i arbetslivet har i första hand de lokala fackligaorganisationema på arbetstagarsidan tolknmgsföreträde iarbetsskyldighetstvister. Visst undantag finns i 34 § andra stycket i fall dåenligt arbetsgivarens uppfattning synnerliga skäl föreligger mot att arbeteuppskjuts. EnskUda arbetstagare kan mte enligt medbestämmandelagen åberopatolkningsföreträde förrän deras fackliga organisation har trätt in i tvisten.Av allmänna rättsgrundsatser anses dock följa att arbetstagaren kan vägra attutföra arbete som innebär fara för liv eller hälsa (prop. 1975/76: 105 bUaga 1s. 256 och 495). Detta anses gälla även om bedömningen inte i efterhandframstår sora objektivt sett rUttig, ora arbetstagaren med hänsyn tillomständigheterna måste sägas ha gjort en försvarlig bedöraning i saken. Genom andra stycket i förevarandeparagraf blir den enskilde arbetstagarens arbetsskyldighet uttryckligenreglerad för speciella fall. Den föreslagna regeln innebär att arbetstagarenskall utan risk för skadestånd kunna lämna sitt arbete för att konsulteraarbetsledare eller skyddsombud i farosituationer. Det har självfalletförutsatts att inte heller annan påföljd än skadestånd skall kunna komma ifråga, om skada uppstår genom att arbestagaren tUlfälligt avbryter sitt arbeteför att rådgöra raed arbetsledare eller skyddsombud. I utredningens förslag harparagrafens andra stycke undantagits frän tillämpning vid övning inomförsvaret. Härvid har åberopats att bestämmelsen anknyter tUl skyddsombudsmöjlighet att avbryta arbete, som inte bör gälla vid sådan övning. I det nuframlagda förslaget fömtsatts likaledes att reglema om skyddsombudsstoppningsrätt inte skall tillämpas vid övning inom försvaret. Detta hareraellertid inte ansetts böra föranleda något särskUt undantag i fråga omarbetstagares möjlighet att avbryta arbete för att rådgöra med arbetsledareeller skyddsombud. Som har framhållits i den allmänna motiveringen (avsnitt20.2.6) avses arbetsraUjölagen gälla för verksamhet som bedrivs under normalafredsförhållanden. Beträffande verksamheten inom försvaret kan tUl-läggas attnär i förevarande paragraf talas om företrädare för arbetsgivaren avses vidtUlämpning inom försvaret närmaste befäl. I paragrafen föresläs enbestäramelse om företagares skyddsansvar för eget arbete. Hithörande frågor harbehandlats i avsnitt 20.2.3, 20.2.10 och 20.4.5. Enligt paragrafen skall motsvarande regler som förensamföretagare Prop.1976/77:149 396 gälla i fråga om verksamhet som bedrivs endast avmedlemmar i samma famUj utan hjälp av anställda. Även i gällandearbetarskyddslag fmns bestämmelser som hänför sig tUl begreppet famUjemedlem.En sådan bestämmelse finns också i bl. a. allmänna arbetstidslagen. Uttrycketbör ges sararaa tolkning i arbetsmiljölagen som enligt nämnda lagar och såledesavse make och anförvanter i rätt upp- och nedstigande led samt avlägsnaresläktingar, som lever i gemensamt bo eUer tillhör sararaa hushåll. Med makarbör under vissa förutsättningar kunna jämställas personer som lever tUlsammans(jämför prop. 1970: 5 s. 127). TiU förevarande paragrafer och 7kap. 6 § lagförslaget har förts över bestämmelserna ora gemensamma arbetsställeni 7 a § arbetarskyddslagen. En utvidgning har skett så tUl vida att det slåsfast att den som råder över fast driftsställe skall ha samordningsansvar.Vidare utökas enligt 7 kap. 6 § lagförslaget yrkesinspektionens befogenheteratt be-stärama vem sora skall ha sådant ansvar. Motivering finns i avsnitt20.4.6. I 3 kap. 5 § lagförslaget anges attarbetsmiljölagen gäller även ensamföretagares arbete på gemensamtarbetsställe. Paragrafen anger allmännaskyldigheter i skyddshänseende för tillverkare, importörer, överlåtare ochupplåtare av tekniska anordningar. Viss motsvarighet finns i 45 §arbetarskyddslagen. 3 kap. 12 § lagförslaget vidareutvecklar bestämmelserna i45 § om typgodkännande. Bestämmelsen i 45 § om ansvar för installatörer ersättsav 3 kap. 10 § lagförslaget. Ansvaret för tillverkare ra. avtekniska anordningar har behandlats i avsnitt 20.4.7 och 20.5.3. Vad sominnefattas i begreppet tekniska anordningar har behandlats i avsnitt 20.3.3.Avsikten är att tUl tekniska anordningar skall hänföras alla anordningar somanvänds i arbetsmiljön och all utrustning tUl skydd mot risker i arbetet. Ävensärskild anordning för personalutrymme, t. ex. personalbod, inryms i begreppetteknisk anordning. I förhållande till tillverkare m. fl. skall arbetsmUjölagenomfatta varje slag av teknisk anordning som kan användas yrkesmässigt oavsettanvändning i det enskilda fallet, se kommentaren vid 1 kap. I § lagförslaget. Efter mönster i lagen om hälso- ochmiljöfarliga varor har bland de ansvariga även tagits upp importörer.Kompletteringen kan på denna punkt ses som ett förtydligande. Den ärsamtidigt ägnad att inskärpa ansvaret även för denna kategori. Skyddsansvaret enligt förevarandeparagraf aktualiseras i första hand när teknisk anordning avlämnas för att tasi bmk. Prop.1976/77:149 397 dä anordningen levereras under sådana omständigheter attdet framstår som om den skall kunna tas i bruk i levererat skick. Bestäraraelscnavser däreraot inte överlåtelse för t. ex. skrotning eller renovering. Det ärsamtidigt angeläget att framhålla att bestämmelsen kan omfatta även försäljningav begagnade maskiner o. d. I 45 § arbetarskyddslagen anges somförutsättning för paragrafens tillämplighet bl. a. att det skall vara fråga omanordning som avläranas för att tas i bruk i riket eller som här ställs ut tillförsäljning eller i reklamsyfte. Någon hänvisning tUl att det skall vara frågaom förfarande inom landet har ej tagits upp i föreslagna bestämmelser omö\erlätares ansvar. Härmed avses ingen ändring i sak, se avsnitt 20.2.9. I förevarande paragraf, som saknarmotsvarighet i arbetarskyddslagcn. föreskrivs ora skyddsansvar för leverantörav farligt ämne. Paragrafen har behandlats i avsnht 20.4.7 mot bakgrund avbestämmelsema i lagen om hälso- och miljöfarliga varor. Innebörden av begreppetfarligt ämne har diskuterats i avsnitt 20.3.3. Som där har frarahållits avsesmed detta uttryck alla kemiska ämnen och produkter som raed hänsyn till sinaegenskaper och med ett visst användningssätt kan vara hälsofarliga ellermedföra olycksfallsrisk. Enligt förevarande paragraf kan sålunda reglerashanteringen av alla slag av farliga ämnen i arbetslivet oavsett om de är attanse som hälsofarliga varor enligt lagen ora hälso-och mUiöfarliga varor.Frågor om samordning av nämnda lag och arbetsmiljölagen har bel>-sts även iavsnitt 20.5.4 (märkning). I denna paragraf föreslås ettsärskilt skyddsansvar vid installation av teknisk anordning. Bestämmelseninnebär som har framhållits i avsnitt 20.4.7 en viss utvidgning av det särskUdainstallatörsansvaret enligt 45 § fjärde stycket arbetarskyddslagen. Med installation av tekniskanordning kan vara att jämställa reparation eller ändring av sådan anordning.I vilken utsträckning detta är fallet får bedömas med hänsyn tUl reparationenseller ändringens omfattning och beskaffenhet. När det gäller större anläggningar levereras oftakomponenterna av olika leverantörer som var och en för sig inte kan överblickasäkerhetsfrågorna. Installationen sker sedan ofta efter anvisningar och underkontroll av fristående konsult. Förutom att konsulten handlar undercivilrättsligt ansvar gentemot beställaren finns för konsultens del ytterstäven olika straffrättsliga regler om ansvar vid vårdslöshet att ta hänsyn till.Beställarens arbetsgivaransvar måste eraellertid orafatta alla säkerhetsaspekteräven när det gäller komplicerade arbetsprocesser. 1 detta avseende harbeställaren bl. a. att beakta att uppdraget ges åt konsult med tillräckligsakkunskap. 1976/77:149 398 Paragrafen föreskriver genom hänvisning till 7 kap.8 och 9 §§ lagförslaget ett särskilt skyddsansvar för den som råder över arbetsstäUeoch för upplåtare av lokal eller markområde. Vissa motsvarigheter finns i 53 §tredje stycket och 53 a § första stycket arbetarskyddslagen. Allmän motiveringfmns i avsnitt 20.4.8. Ansvar enligt förevarande paragraf bör i allraänhetutkrävas subsi-diärt i förhållande till företagaransvaret enligt 3 kap. 2, 3och 5 §§ lagförslaget. Generella föreskrifter med stöd av arbetsmiljölagenavses dock kunna meddelas även gentemot dem sora är ansvariga enligt förevarandeparagraf. Behov härav torde kunna föreligga t. ex. när det gällerskyddsansvaret vid upplåtelse av hamnoraråde. Denna paragraf innehåller liksom de följandeparagraferna i detta kapitel vissa bemyndiganden för regeringen eller, efterregeringens bestämmande, arbetarskyddsstyrelsen. Delegation tUlarbetarskyddsstyrelsen torde få ske i arbetsmUjöförordningen. Till förevarandeparagraf ansluter straffbestämmelse i 8 kap. 2 § första stycket lagförslaget.Allmän motivering har läranats i avsnitt 20.5. Med paragrafens första stycke första punkt avsesatt vid nyetablering eller ändring av verksamhet skapa möjlighet attkomplettera den arbetsmiljömässiga prövning som sker vid byggnadslovsprövning.Första stycket andra punkten ger möjlighet att införa krav på godkännande avvisst slag av teknisk anordning sora fömtsättning för att sådan anordningskall få användas eller avlämnas. Med stöd av tredje punkten i sararaa styckekan föreskrivas godkännandekrav eller även utan saraband medgodkännandeprövning särskilt villkor för användning av farligt ämne. Enligtandra och tredje styckena kan föreskrift som avses i andra punkten ellertUlstånd eller godkännande som avses i första stycket förenas med olika slagsvillkor. Fjärde stycket slutligen avser kontroll m. m. av visst slag av tekniskanordning, sedan den har tagits i bruk, och av de arbetshygieniskaförhållandena i visst slag av verksamhet. I anslutning tiU föreskrift som meddelas med stödav förevarande paragraf får närraare föreskrivas ora de uppgifter sora behövs iansökan om tUlstånd eller godkännande. Förstastycket första punkten och tredje stycket andra meningen De föreslagna bestämmelserna gör det möjligt attmed avseende på visst slag av riskfylld verksamhet föreskriva tUlståndstvånginnan arbetsprocess, arbetsmetod eller anläggning tas i bruk och att itillståndsbeslut ange de villkor som skall gäUa. Viss raotsvarighet finns i 8 a§ tredje 1976/77:149 399 Bestämmelserna har motiverats i avsnitt 20.5.2.Arbetsprocess kan definieras som en del av ett produktionsförlopp som utförsmed hjälp av ett system av tekniska anordningar. Begreppet arbetsmetod täckersamspelet mellan flera olika komponenter eller aktiviteter på arbetsplatsen.Härvid kan även innefattas vissa arbetsorganisatoriska frågor. Uttrycketanläggning innefattar i förevarande samraanhang arbetslokal med inredning ochutrustning liksom samtliga komponenter i en verksamhet som bedrivs i det fria. Förstastycket andra punkten särat andra och tredje styckena