prop · G00376 · 1976-12-31 00:00:00 — Närdet gäller den närmare utformningen av den allmänna fortbildningen harbarnstugeutredningen rekommenderat 30 timmars årligt deltagande som ettriktmärke för omfattningen. Fortbildningen bör förläggas till betald arbetstidoch deltagande bör vara obligatoriskt. Remissinstansernahar i aUmänhet tillstyrkt utredningens förslag i dessa avseenden. TCO ochLandsorganisationen i (LO) har särskilt betonat att den aUmännafortbildningen skall vara obligatorisk. framhåller attfortbildningen är en integrerad del av förskoleverksamheten. och ställer sig däremot negativa tUl enobligatorisk fortbildning. anser att inga krav bör ställas påhur många timmar en kontinuerlig fortbildning skall omfatta utan att den böranpassas till de behov som finns år . Förbundet betonar attfortbUdningen primärt är en angelägenhet för kommunerna och att frågan börlösas genom samverkan mellan arbetsgivare och de fackliga organisationerna. Enligt lagen (1976: 381) om barnomsorg ankommer omsorgen på 1976/77: 76 93 kommun eller i vissa fall huvudman för institution. Dettainnefattar också ett ansvar för att personalen får tillgång till en allmänfortbildning. Mot den bakgrunden kan jag inte förorda en sådan reglering avden allmänna fortbildningen som utredningen har föreslagit. Jag anser i likhetmed kommunförbundet att frågor som gäller den allmänna fort-bUdningensomfattning och formerna för personalens deltagande bör lösas i samråd mellan arbetsgivareoch personalens fackliga organisationer. Jag vill i detta sammanhang erinra omatt de frågor som gäller gruppstorlekar och personaltäthet i förskolan i annatsammanhang prövas av regeringen. har föreslagit att den allmännafortbildningsverksamheten skall riktas till hela det arbetslag som är knutettill förskole- och fritidshemsverksamhet inkluderande den personal som ärverksam i den kompletterande förskoleverksamheten. Vidare föreslår utredningenatt även personal med rådgivande och stödjande funktion för förskole- ochfritidshemsverksamhet liksom förvaltningspersonal och politiker bör beredasmöjlighet att ta del av den fortbildning som primärt riktas till förskolansoch fritidshemmens personal. Flera remissinstanser har särskiltpoängterat vikten av att andra personalgrupper får viss gemensam fortbildningmed barnomsorgens personal. framhåller att viss fortbildningbör vara gemensam med socialarbetare och personal från landstingensbarnhabilitering. LO framhåller att fortbildningen i vissa delar bör omfattalåg- och mellanstadielärare. Jag vill understryka betydelsen avatt en allmän fortbildning omfattar hela det arbetslag som är verksamt iförskola och fritidshem. Det är av stor vikt att även personalgrupper sombarnvårdare och dagbarnvårdare knyts närmare till förskolan och det är därförangeläget att de nås av en gemensam fortbildning. Jag finner det också önskvärtatt olika personalgrupper och förtroendevalda som har anknytning till barnomsorgenkan bli delaktig av viss med barnomsorgspersonalen gemensam fortbildning. Beträffande tiUsynsansvaret påcentral nivå föreslår utredningen att, i analogi medfortbildningsorganisationen inom skolområdet, den centrala tillsynsmyndighetenför barnomsorgsområdet, , påläggs ansvaret för fortbildning avall personal inom förskole- och fritidsverksamhet. Det centrala ansvaret förfortbildningen bör knytas till den sektion hos tiUsynsmyndigheten som bär detdirekta ansvaret för utvecklingen och uppföljningen av förskole- ochfritidsverksamheten. Systemet med s. k. pilotutbildning av studievägledare, somutnyttjas i den särskilda information som bedriver medanledning av förskolereformen, föreslås vidareutvecklas och tillämpas.Socialstyrelsen bör enligt utredningen ha till uppgift att ta fram kursprogramoch kursmaterial samt administrera och följa upp dessa kurser. Prop.1976/77: 76 94 a. TRU och folkbildningsförbunden föreslås äga rumvid utarbetande av olika typer av kursmaterial. Fortbildningen bör enligt utredningenkontinuerligt utvärderas av . För att samordnafortbildningsenhetens eller arbetsgruppens verksamhet med det lokalafortbildningsarbetet föreslår utredningen vidare att rörliga personellaresurser knyts till . Därigenom skapas en flexibel regionalorganisation. Flertalet remissinstanser stöder utredningens förslag.Socialstyrelsen betonar att dess engagemang i fortbildningen så långt möjligtbör begränsas till planerande och övergripande uppgifter. SÖ biträder utredningensförslag och pekar bl. a. på kopplingen till den fortbildning som skall ges ianslutning till SlA-reformen. anser att resursfrågor påsåväl centralt som lokalt plan måste uppmärksammas. att planering av den allmännafortbildningen bör ske i samråd med SÖ. kan inte tillstyrkaatt får karaktären av centralt kursledningsorgan utan dessroll bör koncentreras till normgivning, utveckling och tillsyn.Kommunförbundet anser att uppgift främst bör vara att i samrådmed arbetsmarknadens parter utarbeta material som kan användas i den lokalafortbildningsverksamheten. Förbundet anser det viktigt att huvudmannen fårmöjlighet att i fortbildningen lägga in moment av mer lokal karaktär.Förbundet anser det inte vara en möjlig lösning att ge en sådanfunktion att den i enlighet med utredningens förslag kan fungera somtillsynsmyndighet. Även ställer sig tveksamt till attinföra en obligatorisk fortbildning med det centrala ansvaret lagt på enstatlig myndighet. I likhet med utredningen anser jagdet vara av stor vikt att ett samspel uppnås mellan den centrala myndighet somhar ansvaret för barnomsorgen och den lokala organisationen av barnomsorgen.En förutsättning för att den allmänna fortbildningen skall nå sitt mål är attde erfarenheter som finns bland personalen i barnomsorgen tillförs socialstyrelsenliksom att erfarenheterna från försöks- och utvecklingsverksamhet når ut tillpersonalen. Detta syfte nås bäst genom ett väl utvecklat samarbete mellan deolika organ som är verksamma inom området. Jag vill härvid peka på atterfarenheterna från den särskilda information som bedrivits beträffandeförskolereformen visar på betydelsen av och möjligheterna till ett sådantsamarbete. Det är enligt min uppfattningnaturligt att bland sina uppgifter inom barnomsorgen harplanerande och övergripande uppgifter inom fortbildningsverksamheten. I dessauppgifter bör ligga att tillsammans med kommunförbundet och i samråd medpersonalorganisationerna utveckla metoder och föreslå innehåll i en lokalallmän fortbildningsverksamhet. bör vidare i samarbete medkom- 1976/77: 76 95 munförbundetoch personalorganisationerna framställa lämpligt material och följa upp ochutvärdera verksamheten. Jagutgår från att det inte är ett praktiskt system att varje kommun själv svararför utbildningen av studievägledare. Ansvaret för utformningen av dennautbildning av lokala studievägledare bör ske i samverkan mellan sodalstyrdsenoch kommunförbundet och efter samråd med personalorganisationerna.Genomförandet av kursverksamheten bör dock ankomma på kommunförbundet, t. ex.genom sina länsavdelningar. Till frågan om vilka resurser som skall ställastill förfogande för dess uppgifter i den allmännafortbildningen avser chefen för att återkomma i nästa årsbudgetproposition. Utredningenhar vidare föreslagit en individuell fortbildning i form av kortare frivilligakurser. Dessa kurser föreslås bli förlagda till de högskoleenheter där steg2-utbildning är lokaliserad. föreslås få ansvaret för en sådanutbildning. Kurserna bör tas fram i samråd med UHÄ och arbetsmarknadens parter.För den enskilda studeranden bör enligt utredningen den individuellafortbildningen bygga på lagen om arbetstagares rätt till ledighet förutbildning. Samtliga remissinstanser har tUlstyrkt utredningensförslag eller lämnat det utan erinran. Detär enligt min mening värdefullt att personalen i förskole- och fritidsverksamhetges möjlighet att delta i en fortbildning enligt utredningens förslag.Utformningen av kurserna bör som utredningen har föreslagit ske i samråd mellansocialstyrelsen, UHÄ och arbetsmarknadens parter. De resurskrav som uppstårfår prövas när förslag om fortbildningens närmare utformning har lagts fram. Med hänvisning till vad jag har anfört hemställerjag att regeringen föreslår att godkänna de riktlinjer för utbildning ochfortbildning av förskollärare och fritidspedagoger m. m. som jag har angett idet föregående. 3 UTBILDNING AV HEMSPRÅKSLÄRARE SÖ föreslår att en allmän utbildningslinje inrättasinom högskolan för att utbilda hemspråkslärare kunniga i svenska och i hemspråkför arbete i förskolan, och gymnasieskolan. 1976/77: 76 96 Utbildningenskall syfta till att de studerande med sikte på deövergripande målen för förskolan och skolan skall kunna förbereda sig väl försina kommande arbetsuppgifter, utveckla hemspråkslärarenssjälvkänsla och kulturella identitet så att han/hon är bättre attfungera som kulturtolk i förskolan/ skolan och mellan dessa och samhället.Detta är väsentligt också för det sociala kontaktarbetet, ge kompetens att undervisa ioch på hemspråket och att ge studiehandledning i olika skolformer och på olikaskolstadier. Detta förutsätter att hemspråksläraren behärskar hemspråket väloch därutöver har goda kunskaper i svenska språket. Goda kunskaper om hemlandetoch om det svenska samhället är också viktiga. SÖ betonar att omsorgen om barnens/elevernaspersonliga utveckling måste vara en av de viktigaste uppgifterna ihemspråkslärarens arbete. Denna omsorg skapar den arbetsatmosfär som bidrartill att barnen/eleverna tUlägnar sig kunskaper och utvecklas personligt,socialt och kultureUt. Det är viktigt att hjälpa invandrarbarnen och iviss mån deras föräldrar att förstå och handskas med de problem som uppstår avatt leva i två kulturer/grupper och att förväntas klara sig i båda. Det är dåväsentligt att de studerande i sin utbildning till hemspråkslärare bhr medvetnaom de problem som en personlighetsutveckling med dubbla identiteter kan skapa. En förutsättning för hemspråkslärarens arbete äratt han/hon förstår det sociala skeendet i skolan och sin egen roll i detta. Huvudprinciperna for samhällets invandrarpolitik ärjämlikhet, valfrihet och samverkan. Förskolan/skolan kan bidra att förverkligadessa mål bl. a. genom att vinnlägga sig om invandrarbarnens språkliga utveckling.En aktiv tvåspråkighet bör eftersträvas och därför krävs stöd för barnetsförsta språk, hemspråket. Detta är nödvändigt för barnets känslomässiga,intellektuella och sociala utveckling. Målet för hemspråksundervisningen äratt behålla och utveckla färdigheterna i ett annat språk än svenska, vilketbarnet i förskolan, eller gymnasieskolan använder i sin hemmiljö. 5.7.2Studiernas organisation och planering SÖ betonar att utbildningen för hemspråkslärare börsamordnas med övrig lärarutbUdning. Därigenom kan förståelse och vilja tillsamverkan öka mellan svenskar och invandrare. Teori och praktik bör samordnas istörsta möjliga utsträckning. Praktikperioderna bör kunna utformas så att ensvensk studerande och en hemspråksstuderande praktiserar paralleUt. Därigenomkan dessa stödja varandra och tUlföra varandra erfarenheter. Prop.1976/77: 76 97 UtbUdningen bör bygga på praktiska erfarenheter avinvandrarbarnens situation i förskola, skola och samhälle. De studerandes egnakunskaper, erfarenheter och behov blir därför en viktig utgångspunkt förundervisningen Uksom invandrarbarnets, föräldrarnas, skolans och samhälletskrav på läraren. Studierna bör så långt möjligt läggas upp i form avtemabundna projektstudier, i vilka svenska lärare och hemspråkslärare deltar.För att studierna skall få tillräckligt djup fordras medverkan av olika experter. Planeringen skall ske i samverkan mellan destuderande, lärare och utbildningsledning. Dessa grupper har var och en sinaspeciella erfarenheter och kunskaper att bidra med. Lagarbetsprincipen börföljaktligen prägla både planering och genomförande av utbildningen. Destuderande bär själva ansvar för att studiearbetet leder tiU de mål som ställtsupp. Lärarna ansvarar för att detta arbete underlättas och för att destuderande får allt stöd som är möjligt i form av undervisning och handledning. Undervisningsform och arbetssätt bör väljas medhänsyn till dels vad det aktuella utbildningsmomentet syftar till, dels att destuderande skall bli väl förtrogna med arbetssättet i den förskola/skola som dekommer att arbeta i. Lärarutbildningen måste därför präglas både av självverksamhetoch samverkan. SÖ föreslår att utbildningen omfattar tvåhuvudblock bestående praktisk-pedagogisk utbildning och ämnesstudier. Det praktisk-pedagogiska blocket innehållerpedagogik, metodik och praktik. Ämnesstudieblocket delas i ett språkblock medhemspråk och svenska och i ett block med omvärldsorientering innefattandesocial omvärldsorientering, naturvetenskaplig orientering och matematik. Utbildningen i pedagogik och metodik föreslåsomfatta samma moment som ämnes- och klasslärarutbildningarna. Moment som ärsärskilt viktiga med sikte på målen för hemspråkslärarutbildningen bör beredasstörre utrymme an övriga. Metodikundervisningen bör innefatta aktuellaproblem från samtliga stadier. Samtliga studerande bör få kunskaper omförskolans arbetssätt och om den första läs- och skrivundervisningen påhemspråket och på svenska. De studerande som inriktar sig på förskolan ochlågstadiet skall dessutom fördjupa sig inom dessa områden. Lekar, sånger och annatstoff från invandrarnas kulturarv bör ingå i metodikundervisningen. Samhällsinriktad praktik och praktisk socialkunskapär viktiga delar av den praktisk-pedagogiska utbildningen. SÖ föreslår att debör utgöra grunden för gemensamma seminarier med studerande från andra utbildningslinjeroch för fortsatta ämnesstudier främst inom den sociala 7 1976/77.1 saml. Prop.1976/77: 76 98 omvärldsorienteringen.Sådana studier bör om möjligt ingå i större studieprojekt, där språk ochomvärldsorientering integreras med pedagogik och metodik. Praktiken bör omfatta både förskola, grundskola ochgymnasieskola. Den avslutande praktikanttjänstgöringen bör förläggas till någoteller några av de stadier som den studerande inriktat sig särskilt mot. Omvärldsorienteringen bör förankras väl i denpraktiska utbildningen. Den bör främst utgå från invandrarbarnets situation iförskolan, skolan och samhället. 3.1.4Utbildningstidens längd och fördelning SÖ föreslår att utbildningstiden omfattar fyraterminer, dvs. Utbildningstidens längd motiveras bl. a. med atthemspråkslärarna skall kunna bedriva hemspråksträning/hemspråksundervisningoch ge studiehandledning på samtliga stadier. SÖföreslår emellertid att möjligheter ges till viss fördjupning mot antingenförskola samt låg- och mellanstadium eller mot mellan- och högstadium samtgymnasieskola inom ramen för den föreslagna grundutbildningen, även om denna iprincip skall förbereda för arbete på samtliga stadier. Dådet inte är möjUgt att förutse exakt vilka behov deenskilda hemspråkslärarna kommer att möta i sin yrkesverksamhet, anser SÖ attgrundutbildningen måste kompletteras med ett rikt utbud av linjeanknutnapåbyggnadskurser. UHÄ förutsätts senare återkomma med förslag till sådanakurser. SÖföreslår att utbildningstiden fördelas enligt följande. Detpraktisk-pedagogiska utbildningsblocket omfattar 50 poäng för de studerande sominriktar sig mot förskola samt låg- och mellanstadium och 40 poäng för dem somväljer mellan- och högstadium samt gymnasieskola som arbetsfält. Självaden praktisk-pedagogiska utbildningen organiseras i enhghet med motsvarandeutbildning vid ämnes- och klasslärarlinjerna. Praktikens totala längd bör varaca . Av dessa förläggs i början av utbildningen somintroduktionspraktik. En praktikanttjänstgöring förläggs till denavslutande terminen. Övrig praktik fördelas i form av auskultationer,övningsundervisning och självständiga övningar under mellanliggandestudieterminer. Språkblocketomfattar 25 poäng för de studerande som inriktar sig mot förskola samt låg-och mellanstadium och 30 poäng för dem som inriktar sig mot mellan- ochhögstadium samt gymnasieskola som arbetsfält. Alltefter de studerandes olikabakgrund genomgår de först en förberedande kurs i svenska eller hemspråket somomfattar 5 poäng. Denna kurs inriktas på praktisk språkträning för att ge destuderande en gemensam startnivå. Prop.1976/77: 76 99 För samtliga studerande anordnas därefter kurser ihemspråket om 15 poäng och i svenska om 5 poäng. Ovanpå dessa kurser läggs enfördjupningskurs i hemspråket om 5 poäng för de studerande, som skalltjänstgöra på mellan- och högstadium i gymnasieskola. Omvärldsorienteringsblocketmed social omvärldsorientering, naturvetenskaplig orientering samt matematikomfattar 5 poäng för de studerande som inriktar sig mot förskola samt låg- ochmellanstadium och 10 poäng för dem som väljer mellan- och högstadium samtgymnasieskola som arbetsfält. Förstärkningenav omvärldsorienteringen för tjänstgöring på mellan-och högstadiet och igymnasieskolan motiveras främst av att studiehandledningen framför allt påhögstadiet men också i gymnasieskolan kräver mera ämneskunskaper. 3.1.5Behörighetsbestämmelser för tillträde till utbildningen SÖ anser att de allmänna behörighetskrav som gällerför tillträde till högre studier bör tillämpas för hemspråkslärarutbildningen.Då vissa invandrargrupper inte kommer att kunna uppfylla de allmännabehörig-hetsviUkoren i engelska, vilket inte alltid förekommer som skolämne ideras hemländer, förutsätter SÖ att dispens ges dessa sökande, om de hardokumenterade kunskaper i ett annat främmande språk. Särskildaspråkprov erfordras dessutom i svenska och i hemspråk före intagningen, då desökande kommer att ha skiftande kunskaper och färdigheter och betygen inte kange tUlräcklig information om språkkunskaperna. De principer som tiUämpas vidintagning till den särskilda klasslärarutbildningen och till utbildningen avtvåspråkiga förskollärare bör i huvudsak tillämpas vid prövningen. 3.1.ÖUtbildningens dimensionering och lokalisering SÖ framhåller att statistiken pekar mot ettytterUgare behov av hemspråkslärare jämfört med det som invandrargruppenuppskattade i sitt betänkande (Ds U 1975: 13) Förslag om åtgärder förinvandrarbarnen i förskola, grundskola och gymnasieskola. a. kommer lagenom barnomsorg, som stadgar att barn med behov av särskilt stöd t. ex. på grundav språkliga skäl skall beredas plats i förskola , attpåverka efterfrågan på hemspråkslärare. Dimensioneringen av grundutbildningenav hemspråkslärare kommer också att påverkas av de dispensregler som kan kommaatt gälla (jfr UbU 1975/76: 33 s. 12). Dessa har betydelse för antalet nutjänstgörande hemspråkslärare som kan bU behöriga efter genomgångenfortbildning. SÖföreslår därför att 600 hemspråkslärare utbildas fr. o.m. /78 i stället för tidigare föreslagna 500. Utbildningen bördimensioneras för 120 studerande under /78. 1976/77: 76 100 Undervisningen bör omfatta devanligast förekommande invandrar-språken, finska, grekiska,serbokroatiska/kroatoserbiska och turkiska samt danska. Lärarbehovet i detsistnämnda språket har ökat kraftigt, främst på grund av det stora behovet avstödundervisning. Behovet av hemspråkslärare förminoritetsspråken bör framför allt täckas genom att tvåspråkiga sökande beredstillfälle att genomgå förskollärar- eller klasslärarutbildning. Det kan inteanses rimligt att studerande genomgår en tvåårig hemspråkslärarutbildning, omdet kan förmodas att vederbörande aldrig kommer att få ett tillräckligtunderlag för tjänst. I stället bör lärare i minoritetsspråk efter genomgångenförskollärar- eller klasslärarutbildning kunna fördjupa sina kunskaper medinriktning på hemspråkslärarutbildning via linjeanknutna påbyggnadskurser. SÖhar i sin anslagsframställning /78 begärt medel för sådana kurser ifinska resp. samiska. Hemspråkslärarutbildningen börenligt förslaget under / 78 förläggas tiU , ochGöteborg. SÖ anför följande skäl för skt lokaliseringsförslag. De finskainvandrarbarnen och lärarna i finska är koncentrerade till de mellersta ochvästra högskoleregionerna samt till . De grekiskainvandrarbarnen och lärarna i grekiska återfinns främst i den södrahögskoleregionen och i . I den södra högskoleregionen finnsockså de flesta hemspråkslärarna i serbokroatiska/kroatoserbiska. Där finnslikaså flest invandrarbarn som har eller vill ha undervisning i dessa språk. Deflesta turkiska invandrarbarnen och hemspråkslärare i turkiska finns inomStockholms län. Behovet av hemspråkslärare i danska är störst i västra ochsödra . SÖ framhåller att det förutom det faktiska behovet av lärare påde orter, dit utbildningen föreslås bli lokaliserad, finns möjligheter att därintegrera hemspråkslärarutbildningen med annan reguljär utbildning. Hemspräkslärarutbildning /78 enligt SÖ:sförslag serbo- grekiska kroatiska/ kroatoserbiska 12 16 12 12 SÖ föreslår att särskilda lektorstjänster inrättas i hemspråkets metodik. För behörighet till sådantjänst bör förutom behörighet 1976/77: 76 101 somhemspråkslärare krävas ytterligare kunskaper som är av betydelse för tjänstensamt förtjänstfull pedagogisk verksamhet på det område som tjänsten avser. I övrigt framhåller SÖ att lärare vid nuvarandeläramtbildningsan-stalter kan utnyttjas i relativt stor utsträckning, särskilti ämnena pedagogik och svenska samt inom omvärldsorienteringsblocket. Imetodikundervisningen kan viss del täckas av lärare i förskolestadiets metodikoch av lektorer i låg- resp mellanstadiets metodik. Lärare från nuvarande universitetsinstitutioner iresp. språk kan i viss utsträckning tas i anspråk för hemspråksundervisningen.SÖ betonar emellertid att tjänsteunderlaget kommer att öka genom en hemspråkslärarutbildning,så att nya tjänster kan behöva inrättas vid högskoleenheterna. SÖ understryker vidare atthemspråkslärarutbildningen till stor del kommer att ställa helt nya krav på deutbildare som skall genomföra utbildningen. Varje lärargrupp har sina speciellabehov av fortbildning. Lektorer i hemspråkets metodik saknar erfarenhet avsvensk lärarutbildning, organisation och arbetsformer, då deras egen lärarutbildningavsett ett annat skolsystem och andra elevgrupper. Svenska lärare torde habristande kunskaper om invandrarnas språk och kultur och om de problem sominvandringen innebär för den enskilda invandraren. Lärare i ämnesteori ihemspråket kan antas ha otillräckliga kunskaper om hur den svenska skolan ärorganiserad och hur den arbetar, oavsett om de rekryteras i utlandet ellerredan arbetar i . SÖ anser det därför nödvändigt att lärarutbildarnages möjlighet att fortbilda sig och ges god tid till förberedelser.Fortbildningen bör omfatta studiebesök i förskolor och skolor medhemspråksträning/hemspråksundervisning och i undervisningen i svenska somfrämmande språk. Utbildning i arbetslagsmetodik och samarbetsträning bör ocksåingå. SÖ föreslår att de studerande handleds av ett lagbestående av en svensk lärare och en hemspråkslärare. Dessa handledare behöveren särskild handledarutbildning, dels av de skäl som gäller för handledaregenerellt, dels av samma skäl som har anförts beträffande utbildarnasfortbildning. SÖ anser att handledarutbildningen kan organiseras på samma sättsom annan handledarutbildning. Innehållet bestäms däremot utifrån lokalaförhållanden på utbildningsorten. SÖ beräknar lärarkostnaderna efter ett genomsnittav schemabundna undervisningstimmar . Kostnaderna uppgår till 3,2milj. för hela utbildningen. Prop.1976/77:76 102 Kostnaderna för handledning isamband med den praktiska lärarutbildningen uppgår totalt till . Kostnaderna för praktik, totalt , varav 4 veckorsintroduktionspraktik och 13 veckors praktikanttjänstgöring, uppgår enligt SÖtill . SÖ anser att en förhållandevis större pedagogisk-adminis-trativresurs krävs under ett uppbyggnadsskede läsåren 1977/78 och 1978/79 än den somnormalt anslås för 36 resp. 48 studerande. Medel har därför beräknatsmotsvarande en 50-procentig nedsättning av undervisningsskyldigheten för enbiträdande utbildningsledare. Dessutom föreslår SÖ ett särskilt påslag om . per ort och språkgrupp. SÖ beräknar kostnader i samband med antagning till utbildningentill ca . föreslås för annonsering.