prop · G00355 · 1976-12-31 00:00:00 — För rörelseskolomasdel torde det i allmänhet finnas ett samband mellan huvudmannens ideologi,utbudet av kurser och valet av huvudsakliga målgmpper. Ulredningenhar också övervägt om elt krav på allsidighet i undervisningen bör skrivas ini folkhögskoleförordningen. gällande folkhögskoleförordning fömtsätter atten lärare har rätt att ta ställning i religiösa och politiska frågor, menförklarar att han "under inga för- 1976/77: 55 12 håUanden"får "söka påtrycka eleverna någon viss åskådning" och atl "hanskall låta olika synpunkter komma till sin rält". Den eftersträvademångsidigheten kan tillgodoses på flera olika sätt, t. ex. genom att lärarenger eleverna anvisningar om litteratur som belyser frågor från olikautgångspunkter, genom alt har ett rimligt urval av böcker inomolika ämnesområden, genom valet av läromedel, föreläsare och mål förstudiebesök. Utredningenvill sammanfattningsvis betona vikten av att aU verksamhet vid folkhögskolabedrivs i en anda av tolerans och respekt för oliktänkande och utformas så, attdet föreligger fömtsättningar för allsidighet i undervisningen. Så längeverksamheten har denna karaktär menar utredningen att en långt gåendeprofilering i olika avseenden står i Överensstämmelse med folkhögskolanskaraktär och övergripande mål. Utredningenanser att folkhögskolan även i fortsättningen bör bibehålla friheten att väljamålgrupper. Denna bör enligt utredningens mening i princip vara obegränsad sålänge skolan arbetar i riktning mot de övergripande mål som tidigare angetts. Enkursplan är, enligt utredningens terminologi, en plan rörande innehållet,studiegången och arbetssättet i en kurs. Dessa faktorer styrs bl. a. av despecifika mål som ställs upp för kursen i fråga och den tid som står till buds. Motbakgrund av utredningens principiella stäUningstagande att folkhögskolan istörsta möjliga utsträckning bör ta utgångspunkten för sin verksamhet i demänniskors livssituation som den vänder sig till, anser utredningen detorimligt med centralt fastställda kursplaner. Varje skola måste själv haansvaret för utformningen och genomförandet av kursplanerna i samråd medaktuella deltagargrupper. I endel fall förekommer det att förslag till kursplaner utformas av myndigheler,organisationer eller arbetsgmpper utanför folkhögskolan. För att enyrkesutbildning skall kunna genomföras inom folkhögskolan kan detta vara engrundförutsättning. Sålunda har SÖ fått regeringens uppdrag att utarbetastudieplaner för fritidsledarutbildningen. har emellertid fastslagitatt dessa endast skall tjäna som riktmärken för UtbUdningen och inte varabindande för de enskilda skolorna. Utredningenanser att också andra förslag till kursplaner som producerats utanför en skolabör betraktas på liknande sätt. Del är alltid den anordnande skolan som avgör ivilken utsträckning sådana kursplaner skall användas. Om skolan hell avslårfrån att använda en föreslagen kursplan kan del ibland få konsekvenser för denbehörighet kursen ger. 1976/77: 55 13 Elevernabör därvid informeras därom. När en kurs anordnas i samverkan med enorganisation, en myndighet eller en institution bör redan på planeringsstadietsamråd ske mellan skolan och dess samarbetspartner för att i största möjligautsträckning uppnå ömsesidigt engagemang och tUlvarata båda parters erfarenhetoch intentioner. F.n. insänder skolorna till SÖ s. k. ämnesplaner för godkännande. Dessa gerfrämst upplysning om kurslängd, antal deltagare och ämnen. Då ämnesplanen hargodkänts utgör den underlag för slutrekvisition av statsbidrag. Frågor från SÖbeträffande inriktningen av enskilda kurser är sällsynta. Studieplaner av dettaslag ger fortlöpande information om pågående verksamhet och har betydelse somram för statsbidragen. Därför anser utredningen att denna granskning börfortsätta. Folkhögskoleförordningenföreskriver som obligatoriska ämnen i första årskurs svenska språket,litteratur, historia, samhällslära, psykologi, matematik och musik samt minstett av ämnena geografi, fysik, kemi och biologi med hälsolära. För andra ochtredje årskurs stadgas atl förutom musik etl lämpligt urval av de ovan nämndaämnena skall ingå jämte i övrigi de ämnen som anses bör upptas med hänsyn tillskolans syfte. Ulredningen har funnit att varje försök att binda skolformensarbetssätt genom att ange vissa skolämnen som obligatoriska vara olämpligt ochföreslår därför att föreskrifter om obligatoriska ämnen inle skall ingå i dennya folkhögskoleförordningen. Det är emellertid utredningens uppfattning attlängre kurser även i fortsättningen bör ha viss bredd och alt man bör strävaefler att bredda också det kunskapsstoff som behandlas i kortare kurser.Utredningen förutsätter att den frågan kontinuerligt behandlas ilärarfortbildning och vid rektorskonferenser och att tillsynsmyndigheten påolika sätt söker stimulera skoloma att inte erbjuda innehållsmässigt alltförsnäva kurser. Det är, menar utredningen, särskilt angeläget att skolomaerbjuder eleverna tUIfälle att utveckla sin skapande förmåga också på andraområden än det verbala. Att musik försvinner som obligatoriskt ämne bör alltsåinte leda till minskat utrymme för estetiska studier vid mera allmänt inriktadekurser. Utredningenpåpekar att läraren inom en skolform, där man vid varje enskild skolasjälvständigt avgör vilka målgrupper man vänder sig till och hur man utformarkursplanerna och där skolorna i allmänhet har intemat får viktiga uppgifterutöver den att undervisa. Denomständigheten att vissa skolor drivs av folkrörelser och har rätt attprofilera verksamheten med utgångspunkt i huvudmannens värderingar gör attlärarrådets sammansättning kan bli en nyckelfråga för skolan och huvudmannen.Även innehåUsprofilering av annat slag än 1976/77: 55 14 densom har med huvudmannens ideologi att göra kan förekomma. Allt detla medför altkraven på huvudmannainflytande över lärarlillsält-ningar blir viktiga för aUatyper av folkhögskolor. Sedanlänge har folkhögskolorna haft en mycket stor frihet när det gäller valet avmedarbetare i olika kurser. Förlärare som är anställda på minst halvtid har staten fastställt vissabehörighetsvUlkor. Bland de behöriga har styrelsen fritt kunnat välja för attpå detta sätt åstadkomma en lämplig sammansättning av lärarrådet. Inomfolkhögskolan har inte samma meritermgsgmnder gällt som för lärartjänster iandra skolformer. För timtjänster har inga generella formellabehörighetsvillkor funnits. Skolans och undervisningssituationens behov har ivarje särskilt läge fått avgöra vem som anstäUts. Utvecklingen har under desenaste åren gått i riktning mot ett mer varierat kursutbud . Dennatendens torde fortsätta. Utredningen anser det i detta läge nödvändigt att slåvakt också om skolornas frihet att välja medarbetare. Detkan också förekomma att en skola önskar att som lärare anställa en person medför tjänsten värdefulla kunskaper och erfarenheter, trots att denne saknarlärarutbildning. Utredningen finner skäl tala för att sådana möjligheter gesoch föreslår, att personer som inte genomgått lärarhögskola men som genomstudier och/eller verksamhet i folkbildnings/folkrörelsearbete eller på annatsätt skaffat sig kunskaper och färdigheter som är tUlräckliga för tjänstenskall kunna anställas som extra lärare. Som sådan skulle den anstäUde intebehöva riskera att förlora sin tjänst till person som genomgått lärarhögskola.Eftersom den enskilda skolan bäst kan bedöma sina speciella behov bör detenligt utredningens mening ankomma på dess styrelse att pröva behörigheten. Möjlighetenatt skapa en för varje enskild skolas arbete lämplig sammansättning avlärargmppen föreUgger framför allt vid anstäUnings-tillfället. Om en styrelsesenare skulle vilja ändra sammansättningen av ett lärarråd genom att säga uppen lärare, som inte fungerar på det sätt man anser nödvändigt eUer önskvärt och som man förutsatte vid anställningstiUfäUet är möjligheterna begränsade.Utredningen har övervägt om dessa möjligheter bör vidgas. Förekomstenav olika uppfattningar bland lärarna även i frågor som är av gmndläggandebetydelse för en huvudmannaorganisation behöver i och för sig inte vara någotnegativt för en rörelseskola. Det kan tvärtom stimulera idédebatten. Att enlärare mte delar huvudmannaorganisationens ideologi eUer inte bedöms arbetatillräckligt engagerat för dess intressen kan därför eidigt utredningensuppfattning inte vara tillräckligt skäl för en uppsägning. Omdäremot en lärare på en rörelseskola i sin verksamhet på skolan aktivtmotarbetar dess huvudman, kan detta medföra att skolan inte kan fungera efterde riktiinjer som huvudmannen dragit upp. 1976/77: 55 15 fallsynes, enligt utredningens mening, vad som sägs i förarbetena till lagen omanställningsskydd ge stöd för uppfattningen att en sådan lärare skall kunnaskiljas från sin tjänst. Utredningenkonstaterar att intematet fortfarande spelar en viktig roll inom folkhögskolanmen också att dess betydelse av olika skäl håller på att förändras.Utredningen anser därför att intematet inte generellt kommer attkunna betraktas som ett kännetecken på folkhögskolan. Internatet rymmeremellertid så stora värden, att det även i fortsättningen kommer att vara avväsentlig betydelse för de flesta folkhögskolors verksamhet. Välfungerande internat förutsätter emellertid lärare och annan personal som harskolmiljön i dess helhet som arbetsuppgift. Enligt utredningens mening behöverett vidgat studium av hur internatsitualionen kan utnyttjas på bästa sättgöras. Det kan lämpligen ske genom att medel ställs till förfogande för enstudie härav inom ramen för det pedagogiska utvecklingsarbete som SÖ bedriver. Närdet gäller den generella åldersgränsen för folkhögskolestudier har utredningenfrämst prövat två alternativ, 16 och . För en gräns vid talar enligtutredningens mening bl. a. den sänkta myndighets-och rösträttsåldern. Det kan idetta sammanhang synas önskvärt att ungdomar får tillfälle att genom studiervid folkhögskola vidga sin kännedom om samhällets sätt att fungera innan defår fulla medborgerliga rättigheter och slcyldigheter. Förbibehållande av åldersgränsen vid talar framför allt, att ungdomar idenna ålder i någorlunda stor omfattning har den erfarenhet av arbetsliv ochsamhälle, som är en av förutsättningarna för det fria arbetssätt, som oftaanvänds vid folkhögskolorna. Den större mognad som ungdomarna uppnått i dennaålder torde också ge ökad stabilitet åt det sociala livet vid skolorna. Vidareundviker man med denna gräns konkurrens mellan folkhögskola och gymnasieskolaom elever som gått ut . Utredningenhar med utgångspunkt i ovanstående resonemang stannat för att föreslå att 18-årsgränsenfortfarande skall gälla för antagning till folkhögskola. Deskäl som anförts för en sänkning av åldersgränsen till motiveraremellertid enligt utredningens uppfattning att elever i begränsad omfattningskall kunna antas . Vårdinge folkhögskola bör sålunda även ifortsättningen få ta emot elever . Antaletframställningar tiU SÖ om åldersdispens utgör f. n. en administrativbelastning för ämbetsverket. Värdet av arbetsinsatsen kan 1976/77: 55 16 ifrågasättasom avslagen är få. Detta kan i sin tur bero på att goda skäl för ansökningarförelegal i de fall man vänt sig till SÖ. Utredningen anser det uppenbart attdispensmöjligheter bör förekomma även . Skoloma bör ha möjlighetatt ta hänsyn till de sociala skäl som föreligger och till tillfälligasysselsättningsproblem. Enligt ulredningens mening förefaUer det med dessautgångspunkter lämpligt att varje skola själv får ta ställning tillåldersdispenser för ett begränsat antal elever. Antalet föreslås uppgå tillhögst av antalet elever vid kurser om minst 15 veckors längd. I varjeenskUt fall skaU särskilda skäl, exempelvis arbetslöshet, föreligga. Medtanke på att vissa utbUdningsbehov i åldersgruppen bättre lorde kunnatillgodoses genom kortare kurser föreslår utredningen, att personer som fyllt16 år, efter SÖ:s medgivande, skall kunna antas till kurser av kortarevaraktighet än utan att de räknas in i den andel om som ovanföreslagits för de längre kursema. Detär emellertid också önskvärt att göra det möjligt även för ungdomar under 16år att delta i vissa kurser. Utredningen föreslår därför, att skolorna får rättatt till kurser om högst tre veckors längd, förlagda i huvudsak till skolornasegna lokaler och anordnade i samarbete med barn- och , antaelever som fyllt minst . Enligtnu gällande folkhögskoleförordning kan vid folkhögskola finnas tre olika slagav kurser: vinterkurser, sommarkurser och ämneskurser. var lärarestjänster och tjänstgöringsskyldighet knutna till vinter- och sommarkurserna.Ämneskurserna, som tiUkom senare, kunde efter SÖ:s medgivande få räknas in iundervisningsskyldigheten. ter sig situationen på väsentliga punkterannorlunda. Sommarkurserna har helt upphört. Många ämneskurserhar samma längd som vinterkurser. Folkhögskolans speciallinjer även defleråriga redovisas oftast som fristående ämneskurser. Vinterkursernasbetydelse som administrativ enhet har därigenom starkt reducerats. Läraresundervisningsskyldighet fastställs genom avtal, och tjänstgöring vid olikaslags kurser behandlas lika. Utredningenfinner det därför inte längre befogat att upprätthålla indelningen i olikaslags kurser. Enligt utredningens mening bör endast beteclmingen kurseranvändas i fortsättningen. I den mån SÖ för handläggning och statistik finnerbehov av att kurser redovisas i vissa kategorier, exempelvis efter längd,målgrupp etc, bör SÖ utfärda anvisningar härför. Nugällande indelning i årskurser har sitt urspmng i en situation där så gott somsamtliga studerande kom till folkhögskolan med enbart folkskola som bakgmnd.Alla ansågs då börja i en första årskurs och därefter i vissa fall fortsätta ien andra. har de elever som rekry- 1976/77: 55 17 terastill de långa kurserna en synnerligen varierande erfarenhets- ochutbildningsbakgrund. För att möta detta problem har folkhögskolorna i viss månredan börjat tillämpa en icke årslmrsbunden undervisning, genom att elevernafått välja studieinnehåll efter förkunskaper och intressen. Nivågmpperadundervisning tiUämpas vid de flesta skolor i matematik och språk. En delskolor har helt eller delvis övergått till nivå-och stoffgmpperad undervisning.Skolornas erfarenheter av detta sätt att organisera verksamheten är positiva. Avgörandeför behörigheten till högre studier är enligt beslut angåendereformering av högskoleutbildningen antalet studieår och uppnådd kunskapsnivå ivissa ämnen. Den som saknar grundskolekompetens bör sålunda för allmänbehörighet gå på folkhögskola och den som har grundskolekompetens bör . Eftersomårskursindelningen inte längre svarar mol elt behov och eftersom en alternativorganisationsform för studierna med gott resultat prövats inom folkhögskolan,föreslår utredningen alt föreskrifter om indelning i årskurser inte skall ingåi den nya folkhögskoleförordningen. gällandefolkhögskoleförordning faststäUer att varje folkhögskola skall organisera minsten vinterkurs. "Vinterkurs skall, om ej finnersärskilda skäl medgiva annat, omfatta och må i intet fall anordnasför än ". Utredningen påpekar att den med sinaförslag strävar att bevara och stärka de enskilda skolornas frihet. Det kundeav detla skäl vara anledning överväga att slopa alla regler om minstakurslängd vid varje skola. Utredningen har trots detta beslutat föreslå attvarje skola skall organisera minst en kurs om minst 15 veckorsvaraktighet. Utredningen har funnit det vara väsentligt att ett tillräckligtstort antal varierade långa kurser erbjuds allmänheten och alt varje skola inomsig rymmer såväl långa som korta kurser. Enligt utredningens mening bör dessakurser av flera skäl vara minst . Tre långa kurser kan genomförasunder . Antalet kursstarter för långa kurser blir härigenom fler än mednuvarande regler. Behörighetskraven har visat sig i allmänhet kunna knytastill kurser , varav följer att 15-veckorsmåttet ger godakombinationsmöjligheter. Det förefaller också troligt att det är lättare attfå ledigt från arbete än under en Uksomockså att finansieringen underlättas. Utredningen påpekar dock att förslagetpå denna punkt inte innebär något hinder för skolor att arrangera väsentligtlängre kurser. Utredningenföreslår vidare att den ovan föreslagna kursen om minst 15 veckors längd skallomfatta minst 20 deltagare. Vid sidan om den föreslagna 15-veckorskursen kan,enligt utrednmgens uppfattning, skolorna i princip i obegränsad omfattninganordna andra kurser utan att vara bundna av något i förordning fastslagetminimiantal elever. Utredningen fömtsätter emeUertid att skoloma vidantagningen tar hän- 2 1976/77.1 saml. 1976/77: 55 18 syntill de pedagogiska och andra behov som gör sig gällande vid varje enskUd kurs. Utredningenhar också övervägl frågan om hur kort en folkhögskolekurs skall kunna vara. Nugällande bestämmelser föreskriver en minsta kurslängd om , dvs. För kurser om två dagars varaktighet har SÖ beviljatgenerell dispens om de genomförts i samverkan med annal studiearbete eller ären del av exempelvis en organisations verksamhet. Utredningen föreslår nu atlminimitiden för de korta ämneskursema minskas . Antaltimmar per tidsenhet i folkhögskolekurser Nuvarandefolkhögskoleförordning föreskriver att minsta antalet undervisningstimmar pervecka i ämneskurs skall vara 24, i första årskurs av vinterkurs 30, i andraårskurs 24. Varje enskild studerande förutsätts delta i organiseradundervisning under minst detta anlal timmar. Utredningen föreslår att för kurssom uppgår till minst antalet sche-malagda studielimmar förheltidsstuderande inte skall understiga 25 och för deltidsstuderandeinte understiga . Kursverksamhet som omfattar mindre än tiotimmar bör organiseras av studieförbund. När så befinns lämpligt kanstudieförbund och folkhögskolor samverka om sådana kurser. För kurser som ärkortare än skall minsta antalet studietimmar per dag vara fyra. Inuvarande folkhögskoleförordning finns också föreskriften att det sammanlagdaantalet undervisningstimmar för elev inte får överstiga 35, i vissa fall 38timmar . Utredningen menar att med den syn på folkhögskolans arbetssättsom den har är det inte önskvärt att ta in bestämmelser om högsta antaltillåtna schemalagda studietimmai i den nya folkhögskoleförordningen.Delta skulle exempelvis kunna förhindra en skola att organisera schemalagdastudier i en omfattning som motsvarar vad som utgör en ordinär arbetsvecka.Utredningen anser därför att denna bestämmelse bör utgå. nu pågående diskussionen om återkommande utbildning har folkhögskolanenligt utredningens mening fått en alltför undanskymd plats. Utrednmgen anseratt folkhögskolan bör kunna vara en betydelsefull del i det nätverk av vägartill återkommande utbildning som det finns förutsättningar att bygga upp i vårtland. Det är angeläget att de möjligheter som skolformen härvidlag erbjuder tastill vara. Deresonemang som utredningen fört angående metodisk inriktning av folkhögskolansverksamhet har bl. a. haft som utgångspunkt att människan i grunden är aktivoch skapande. 1976/77: 55 19 förenligt utredningens mening vara en plats där människor utvecklas som individeroch samhällsmedlemmar, gör erfarenheter, vinner kunskaper och tillägnar sigfärdigheter som ger dem möjlighet att forma sin livssituation och alt aktivtdelta i samhäUsliv och kulturell verksamhel. Utredningenanser vidare att innehållet i folkhögskolans kurser bör vara mer vänt motframtiden än mot det förflutna. I ett snabbt föränderligt samhäUe blirstudier, om de skall vara meningsfulla, med nödvändighet annorlunda än i ettrelativt statiskt samhälle. Förmågan att samla information, bearbeta ochlaitiskt granska den blu" viktigare än förmåga all återge inlärt stoff.Att kunna komma i kontakt med andra människor, att uttrycka sig i tal, skriftoch bUd utgör viktiga förutsättningar för att kunna komma lill tals och görasig förstådd. Förmåga att la initiativ och ansvar och att samarbeta ärnödvändigt för insalser i ett demokratiskt samhälle. Depedagogiska konsekvenserna av ett sådant synsätt bör enhgt utredningen t. ex.bli att läraren i stället för att bestämma kunskapskraven hjälper de studerandeatt formulera sina egna kunskapsbehov och stöder dem då de söker tillägna sigdenna kunskap samt att lärare och studerande på folkhögskola gemensamtbestämmer både målen och sättet att uppnå dem. Ansvaret för studierna skall iökande grad överföras tUl de studerande. Läraren skall bidra med sinakunskaper och erfarenheter och bör vara beredd att lära tillsammans med destuderande. Vidareanser utredningen att del är väsentligt att arbetsformerna överensstämmer medmålet för studiearbetet. Ulredningen framhåller också att innehållet i kursernaskall kännas meningsfullt och användbart och att det skall ge överbUck ochsammanhang. Utredningen betonar att en metodik som bygger på samtal, samråd,gemensam planering och gemensamt genomförande är lättare alt få till stånd vidde långa kurserna än vid de korta. Utredningenframhåller att den betraktar folkhögskolan som en betydelsefull resurs isamhällets kulturpolitiska verksamhet. Det kan därvid ligga nära till handsatt främst tänka på skolformens möjUgheter som mottagare och producent avkulturella arrangemang av olika slag. Utredningen betonar också attfolkhögskolan kan göra en betydelsefull kulturinsats även genom detpedagogiska arbetssätt som utredningen förespråkar och som kännetecknas avproblemcentrerade studier och integration av teoretiskt kunskapsstoff med olikaformer av skapande verksamhet. Enligt utredningens uppfattning börfolkhögskolans kul-turförmedlande insatser förstärkas. Det bör sålunda varanaturligt för 1976/77: 55 20 landstingoch kommuner såväl som folkrörelseorganisationer att i ökad omfattning användade resurser som folkhögskolan kan erbjuda i form av både lokaler och människorför att föra ut kulturprogram till folkel. Utredningenanser det önskvärt att de resurser som folkhögskolan kan erbjuda i ökadutsträckning tas i anspråk för att föra ut kulturprogram i samhället. Lärareoch elever bör tillsammans bedriva ett kontinuerligt arbete för att utvecklametoder att åstadkomma tvåvägskontakt mellan dem som framträder och publiken.Folkhögskolan är genom sin ställning som både kulturproducent och friutbildningsinstitution väl lämpad för ett sådant utvecklingsarbete, något somutredningen anser bör komma tUl stånd. Därvid kan stöd från en pedagogiskforskningsinstitution erfordras. Enligt utredningens mening bör i första handundersökas om pedagogisk forskning och metodiskt utvecklingsarbete på dettaområde kan samordnas vid i . bör därvidsamarbeta med olika folkhögskolor som inom projektets ram kan genomförafältstudier av olika slag. Utredningen föreslår därför att inom ramen förtUlgängliga resurser för pedagogiskt forsknings- och utvecklingsarbete tUlräckligamedel anvisas för ett relativt omfattande kulturpedagogiskt utvecklingsarbete. Nären folkhögskola för ut kulturprogram bör målsättningen vara att stimulera demänniskor som tar del av skolans utbud tUl egen skapande verksamhet. Som ettled i denna strävan borde det enligt utredningens mening vara naturligt attvid de estetiska speciallinjer som finns inom folkhögskolan lägga inledarpraktik, t. ex. i studiecirklar, på fritidsgårdar, i föreningar och ifria aktiviteter i . Utredningen anser vidare att utbildnmg av depersoner som yrkesmässigt eller på fritid skall arbeta med kulturförmedlandeverksamhet bör kunna ske inom folkhögskolan. Somexempel på viktiga målgmpper för folkhögskolans kulturinsats nämner utredningenhandikappade, personer på vårdinrättningar, pensionärer och invandrare.Utredningen finner det angeläget att den kursverksamhet på folkhögskolorna,tUI vilken pensionärer inbjuds, fortsätter och byggs ut. Det är enligtutredningens uppfattning angeläget att de kurser som pensionärer deltar i fåren sådan uppläggning att de stimulerar till fortsatt aktivitet, hemma ochutanför undervisningssituationen. Ulredningen anser vidare att folkhögskolankan göra insatser som bidrar tUl att uppnå alla de syften för kulturpolitikengentemot invandrare och språkliga mhioriteter som angavs av invandramtredningenoch som regeringen i princip har anslutit sig till.