prop · G0035 · 1976-12-31 00:00:00 — I1 §, som bildar den första avdelningen, har tagits in bestämmelser om lagenstillämpningsom-. Andra avdelningen, som omfattar 2-5 §§, innehållerbestämmelser om preskriptionstidens längd. I 2 § finns huvudregeln om treårigpreskriptionstid och bestämmelser om tioårspreskriplion för vissa fordringar.De båda följande paragraferna innehåller bestämmelser om föriängning av preskriptionstideni speciella situationer. 3 § gäller sådana fall då borgenären saknar kännedomom sin fordran eller om gäldenären m. m., och 4 § avser fordran på skadestånd ianledning av brott. 1 5 § slutligen föreskrivs en yttersta lidsgräns på trettioår beträffande skadeståndsfordringar. 16 §, som utgör tredje avdelningen, gesbeslämmelser om hur preskription avbryts. Det därpå följande avsnittet, somomfattar 7 och 8 §§, behandlar verkan av preskriptionsavbrott. De bådaparagrafema innehåller bestämmelser om i vilka fall ny preskriptionstid skalllöpa och från vilken tidpunkt den skall beräknas. I 8 § finns dessutom en regelom föriängning av den ursprangliga preskriptionstiden, när preskriptionsavbroltinle leder till ny preskriptionstid. Femte avsnittet omfattar 9-12 >;>? ochreglerar innebörden och verkan av preskription. 9 >; innehåller huvudregelnalt borgenären genom preskription förlorar rätten att kräva ut sin fordran.Dessutom föreskrivs att preskription av huvudfordran också omfattar ränta ochannan tilläggsförpliktelse samt fordran på grund av borgen. 10 S behandlarverkan av preskription när flera är solidariskt ansvariga för samma skuld. 11 Sanger förutsättningarna för atl en preskriberad fordran skall få användas lillkvittning. 1 12 S finns en bestämmelse om verkan av preskription, när enfordran är förenad med panträtt eller releniionsräti. Lagförslagets sista avsnitt omfattar 13-15 §§ ochinnehåller vissa särskilda bestämmelser. I 13 och 14 §§ regleras möjligheternaatt IräfTa avtal om Prop.1976/77:5 198 preskription.1 15 § slutligen finns en regel om preskriptionsavbrolt genom rättslig åtgärd iutlandet. Paragrafen innehåller bestämmelser om lagenstillämpningsområde. I första stycket föreskrivs att lagen "gäller i frågaom preskriplion av fordran i den mån inte annat följer av vad som är särskiltföreskrivet. 1 andra stycket finns en bestämmelse om atl lagen inle gällerfordran på medel som innestår hos bank eller på postgirokonto. Lagens tillämpningsområde har behandlats i förstahand i avsnittet 6.7 i den allmänna motiveringen. 1 fråga om fordringar på banko.d. hänvisas till avsnittet 6.3.2. Begreppet fordran har samma innebörd i förevarandeparagraf som enligt I § preskriptionsförordningen. Lagen avses alltså blitillämplig på alla slag av fordringar, oavsett om de avser pengar, varor,tjänster eller andra prestationer. För bestämmelsemas tillämpning är detvidare likgiltigt om en fordran grandas på avtal, på en handling som inte harsamband med ett avtalsförhållande eller direkt på lag eller annan författning. Begreppet fordran omfattar inte sakrätlsligaanspråk, dvs. sådana som rör äganderätt, panträtt, retentionsrätt,nyttjanderätt m. m. Sådana rättigheter faller alltså utanför lagenstillämpningsområde. 1 12 5; har tagits in en särskild bestämmelse om attpreskriplion inte inskränker borgenärens rätt atl ta ut sin fordran ur egendomi vilken han har panträtt eller retentionsrätt lill säkerhet för fordringen. Lagen omfattar inte heller andra rättigheter sominte är av obligationsrättslig karaktär, t. ex. rätt till underhåll enligtgiftermålsbalken eller , arvsrätt, upphovsrätt och andelsrätter.Obligatoriska anspråk som grandar sig på sådana rättigheter, t. ex. fordran påunderhållsbidrag , faller däremot inom lagens tillämpningsområde. 1 allmänhet torde det inte föreligga någrasvårigheter all avgöra om ett anspråk är av obligationsrättslig ellersakrättslig karaktär. Som jag har uttalat i ett tidigare avsnitt bordetöveriämnas åt de rältstillämpande myndigheterna att avgöra degränsdragningsfrågor som kan komma upp i den praktiska tillämpningen. Vadbeträffar fordringar på grand av köp av lös egendom vill jag också hänvisa tillvad jag har anfört i avsnitten 6.6.4 och 6.7.1 i den allmänna motiveringen. Enligt 20 § första punktenpreskriptionsförordningen gäller bestämmelserna om tioårig preskription inte"fordran hos bank eller allmänt penningeverk, efter sedel eller annanlöpande förbindelse, som tryckt eller graverad utgives". Bestämmelsensaknar numera betydelse i fråga om sedlar. De enskilda bankemassedelutgivningsrätt har upphävts. skyldighet att lösa in sedlar iguld har avskaffats. En vanlig sedel kan därför inte anses medföra någonfordran. Den utgör ett betalningsmedel med självständigt värde och är inteföremål för preskription. 1fråga om obligationer och andra skuldebrev som avses i 4 § skulde- Prop.1976/77:5 199 brevslagenföreslås en särskild beslämmelse i 14 § andra stycket preskripiionslagen.Bestämmelsen behandlas i specialmoliveringen lill 14 §. Som framgår av den inledningsvis lämnaderedogörelsen för gällande rätt finns särskilda preskriptionsbestämmelser i ettflertal författningar. I avsnittet 6.7.2 i den allmänna motiveringen har jaggjort en genomgång av de viktigaste specialpreskriptionsreglerna för attundersöka i vad mån en samordning med de allmänna besiämmelserna är möjlig.Undersökningen har gett vid handen att man åtminstone inte f n. bör upphäva desärskilda preskriptionsreglerna annat än på några enstaka punkter. Jag hänvisari detta avseende till vad jag har anfört i avsnittet 6.7.2. I detta sammanhangvill jag också erinra om den särskilda övergångsbestämmelse som föreslås beträffandeskattefordringar o. d. Bestämmelsen, som har behandlats i avsnittet 6.3.5,innebär atl frågor om preskriplion av skatt och allmän avgift t. v. skallbedömas enligt preskriplionsförordningens bestämmelser, om inte särskildapreskriptionsregler har meddelats. Även i fortsättningen kommer alltsåfordringsförhållanden i många fall att vara underkastade särskildapreskriptionsbestämmelser. 1 den mån sådana finns skall de gälla i stället förde allmänna preskriptionsbeslämmelsema. Emellertid reglerar de preskriptionsbestämmelsersom finns i specialförfattningar i allmänhet inte i detalj de frågor somhänger samman med preskription. När en författning inte lämnar upplysning iett visst avseende, uppkommer frågan om bestämmelsema i den allmännapreskriptionslagen skall tillämpas i stället. I detta hänseende vill jaghänvisa till vad jag har anfört i avsnittet 6.7.3 i den allmänna motiveringen. Enligl bestämmelsen i andra stycket av förevarandeparagraf gäller preskriptionslagen inte fordran på medel som innestår hos bankeller på postgirokonto. Bestämmelsen har behandlats i avsnittet 6.3.2 i denallmänna motiveringen. För tydlighetens skull vill jag tillägga att undantagetendast gäller fordringar gentemot bankinrättningen resp. postverket.Bestämmelsen är alltså inte tillämplig på fordringar mellan enskilda. Om t. ex.en privatperson, som har åtagit sig att låna ut pengar till en annan person,fullgör sitt åtagande genom att sätta in beloppet på hans bankkonto, medfördetta givetvis inte att långivarens fordran på att återfå beloppet undantasfrån preskription. Jag vill i detta sammanhang också påpeka att den nubehandlade undantagsbestämmelsen inte gäller fordran pågrand av insättning iinlåningsrörelse som drivs av t. ex. KF eller HSB. Sådana fordringarpreskriberas alltså enligl allmänna regler. Paragrafens första stycke innehåller den centralabestämmelsen att en fordran preskriberas efter den dag fordringentidigast kan göras gällande. Enligl andra stycket är dock för fordran som grundar sig på löpande skuldebrev liksom för fordran somgrandar sig på annat skriftligt fordringsbevis, såvida inte fordringen avserköp enligl Prop.1976/77:5 200 konsumenlköplageneller tjänst som har tillhandahållits konsument under förhållanden motsvarandedem som anges i 1 § konsumenlköplagen. I iredje stycket har tagits in enhänvisning till bestämmelsema om preskriptionsavbrolt och ny preskriptionslidefter det atl preskriptionsavbrolt har skett. Huvudregeln om preskriptionstidens längd harbehandlats i avsnittet 6.2 i den allmänna motiveringen. 1 fråga om den tioårigapreskriptionstiden hänvisas i första hand till avsnittet 6.3.1. Vissa frågorompreskriptionstidens längd har behandlats i avsnitten 6.3.3-6.3.6. Utgångspunkten för preskriptionstiden blir ipraktiken olika beroende på om förfallodagen är bestämd eller ej. Grandasfordringen på avtal med bestämd förfallodag, är det den dagen som fordringenlidigast kan göras gällande. I del fallet räknas alltså preskriptionstidenfrån förfallodagen. Har parterna inle träffat avtal om viss förfallodag, börjarpreskriptionstiden löpa den dag gäldenären tidigast kan avkrävas betalningeller annan fullgörelse. Förfaller fordringen vid anfordran räknas preskriptionstidenalltså från den dag anfordran tidigast kan ske. Kan anfordran ske ,börjar preskriptionstiden löpa vid fordringens tillkomst. Förfaller fordringenefter uppsägning, börjar preskriptionstiden löpa den dag till vilkenuppsägning tidigast kan ske. 1 departementsförslagel har inte tagits upp någonmotsvarighet till promemorieförslagets bestämmelse om villkorade fordringar,dvs. fordringar som är beroende av att en viss omständighet inträffar. Med denallmänna bestämmelse som har föreslagits beträffande utgångspunkten för beräkningav preskriptionstid behövs inte någon särregel i fråga om villkoradefordringar. Den allmänna regeln leder i princip till samma resultat sompromemorieförslagets speciella regel, nämligen att preskriptionstiden förfordringar som är beroende av viss omständighet börjar löpa först när dennaomständighet inträffar. 1 kontraktsförhållanden är det vanligt attborgenärens fordran är beroende .av en motprestation. Innan borgenären harfullgjort den prestation som åligger honom, kan han inle göra gällande sinfordran mol gäldenären. löper därför inte någon preskriptionstid.Har t. ex. vid köp av lös egendom partema avtalat att betalning skall eriäggasnär leverans sker, räknas preskriptionstiden för fordran på köpeskillingen frånden dag varan levereras. Skall betalning ske t. ex. efter leverans,förskjuts utgångspunkten för preskriptionstiden i motsvarande mån. Har partemainte träffat avtal om när betalning skall ske, kan fordringen göras gällandevid anfordran när leverans har skett. Preskriptionstiden börjar då löpa såsnart varan har levererats. När en faktura utsänds i samband med köp är detvanligt atl fakturan innehåller villkor om att betalning skall ske inom visstid, t. ex. efter fakturadatum. Ett sådant villkor för normalt ansesingå i avtalet mellan parterna, vilket innebär att säljaren inte kan kräva attköparen betalar före utgången av den angivna liden. 1 så fall börjar ocksåpreskriptionstiden löpa först då. Prop.1976/77:5 201 Vad jag har anfört om utgångspunkten förpreskriptionstiden när borgenärens fordran är beroende av alt han fullgör enmotprestation äger molsvarande tillämpning, om en fordran är beroende av attnågon annan omständighet inträffar. Kan en fordran inte göras gällande t. ex.förrän borgenären har uppnått en viss ålder, löper inte någon preskriptionstiddessförinnan. Den som är berättigad lill pension vid viss ålder behöver alltsåinle vidta någon preskriptionsavbrytande åtgärd, innan han har uppnått denålder efter vilken utbetalning skall ske. Molsvarande gäller i fråga om fordransom är beroende av någons död. Preskription inträder alltså aldrig så längevederbörande är i livet. Som har berörts i avsnitten 6.3.1, 6.6.5 och 6.6.6i den allmänna motiveringen föreslås att preskriptionstiden förregressfordringar och fordringar på grand av borgen skall bestämmas enligtsamma principer som preskriptionstiden för andra fordringar. När flera är solidarisktansvariga för samma skuld, kan en infriande gäldenärs regressfordran mol enmedgäldenär göras gällande först när infriandet har skett. räknassåledes inte någon preskriptionstid för regressfordringen. Vid enkel borgen kanborgenären inte göra gällande någon fordran mot en borgensman förrän del harvisat sig att huvudgäldenären inte kan betala. Först då börjar preskriptionstidenlöpa i förhållande till borgensmannen. Har en borgensman nödgals infriaskulden, räknas preskriptionstiden för hans regressfordran mot huvudgäldenärenoch mot eventuella solidariskt ansvariga medborgensmän från den dag infriandetskedde. En fordran med anledning av kontraktsbrott kannaturligt nog göras gällande först när kontraktsbrottet har skett. 1 den allmännamotiveringen har jag berört sådana fall då ett kontraktsbrott är sanktioneratgenom en viiesklausul eller då en avtalspart har gjort en garantiutfästelse. Enfordran som grandar sig på en sådan avtalsbestämmelse kan inle göras gällandeförtån det inträffar någon omständighet som medför att bestämmelsen träder itillämpning. Som jag har påpekat medför detta att preskriptionstideninte heller börjar löpa förrän omständigheten inträffar. Samma princip gäller när ett kontraktsbrott beståri underiåtenhet att handla. Har säljaren av en vara åtagit sig atl betala enviss ersättning vid försenad leverans och underiåter han alt leverera varan,räknas preskriptionstiden för köparens fordran på ersättning inte från den dagavtalet ingicks utan leverans skulle ha skett. I många fall är följdema av ett kontraktsbrottbristfälligt eller inle alls reglerade i avtalet. Frågan om preskriptionstidenför en fordran på grund av kontraktsbrott bör emellertid bedömas på samma sätt,oavsett om den som bryter mol avtalet har utfäst sig atl betala ersättninghärför eller ej. Först när den ena parten gör sig skyldig lill ettkontraktsbroii, uppkommer motpartens rätt att kräva ersättning eller atl göragällande någon annan påföljd. Preskriptionstidenför en fordran på grund av kontraktsbrott räknas alltså Prop.1976/77:5 202 iprincip från det kontraktsbroltet sker. Rätlen lill ersättning kan emellertidvara tidsbegränsad på grund av avtal. På vissa områden gäller dessutomsärskilda inskränkningar enligt lag. 1 54 § köplagen finns t. ex., som tidigarehar nämnts, en bestämmelse som begränsar köparens rätt att göra gällandeskadeståndsanspråk eller annan påföljd på grund av fel eller brist i den köptavaran. Han måste i princip påtala felet eller bristen från detvaran mottogs. Om man bortser från fall där särskildainskräkningar gäller enligl lag eller avtal, är principema för beräkning avpreskriptionstid desamma vid ulomobligaloriskt skadestånd som vid skadestånd pågrand av kontraktsbrott. Som jag närmare har utvecklat i avsnittet 6.3.3 iden allmänna motiveringen skall preskriptionstiden för skadeståndsanspråknormalt räknas från den tidpunkt när den skadegörande handlingen företogs. Ärdet fråga om skada på grund av underiåtenhet att handla, börjarpreskriptionstiden löpa den dag en åtgärd som skulle ha hindrat all skadanuppkom borde ha vidtagits. Inträffar effekten av en skadegörande handling viden senare tidpunkt, räknas emellertid preskriptionstiden för den skadelidandesfordran på ersättning som regel först från den dag skadeeffekten uppslår. Preskriptionstiden för en skadeståndsfordran bliralltså i princip från den dag skadan inträffade. Enligt 5 § gäller docken yttersta tidsgräns , räknat från det att den skadegörandehandlingen företogs eller motsvarande. Vad i övrigi angår preskriptionstidenför skadeståndsfordringar hänvisarjag till vad jag haranfört i avsnittet6.3.3. Jag vill ocksåerinraom vad jag i avsnittet 6.4 haranfört ommöjligheterna till föriängning av preskriptionstiden, när en skadelidandesaknar kännedom om sin fordran ellerom vem gäldenären är. I promemorieförslaget finns en särskild bestämmelseom beräkning av preskriptionstid i sådana fall då en fordran skall ansesförfallen på grand av gäldenärens försummelse eller liknande förhållande.Enligt den bestämmelsen räknas preskriptionstiden i sådana fall från den dagborgenären gör förfallogranden gällande. Bestämmelsen tar sikte framför allt påsådana situationer då en kapitalskuld enligl avtal skall anses förfallen i sinhelhet, om gäldenären försummar en räntebetalning eller en amortering. Utan denangivna bestämmelsen skulle enligt promemorian icke önskvärda verkningar kunnauppstå vid belalningsförsummelser genom att en treårig preskriptionslidbörjade löpa för kapitalskulden den dag betalningsförsummelsen ansågs ha skett.Effekten härav kunde bli alt borgenären för all undvika rällsföriusl ansåg signödsakad all fullfölja sitt krav på betalning av kapitalskulden, även omgäldenären efter en lid betalade räntan eller amorteringen. Någon motsvarighet lill den angivna bestämmelsenhar inte tagits in i departementsförslagel. Enligl min mening behövs inte någonsådan bestäm- Prop.1976/77:5 203 melse.Förfalloklausuler av det ifrågavarande slaget förekommer nämligen framför allti samband med banklån och andra fordringsförhållanden där skuldebrev utfärdasoch preskriptionstiden alltså normalt är . Även när en sådanförfalloklausul förekommer i samband med en fordran för vilkenpreskriptionstiden är är det emellertid enligl min mening onödigt allinföra en särskild bestämmelse om all preskriptionstiden skall räknas först frånden dag borgenären gör förfallogranden gällande. Om gäldenären försummar enräntebetalning eller amortering med påföljd all borgenären kan krävaut hela kapitalskulden, leder delta, oavsett om borgenären gör förfallogrundengällande eller ej, till att en treårig preskriptionstid börjar löpa förfordringen i dess helhet. Betalar gäldenären därefter den förfallna räntaneller amorteringen, sker preskriptionsavbrolt vilket medför ny preskriptionstidom . Om å andra sidan gäldenären inte till någon del fullgör sinbetalningsskyldighet, får det anses vara rimligt att borgenären liksom annarsinom vidtar någon åtgärd för att få fordringen rättsligt prövad. 1 paragrafens andra stycke ges särskildabestämmelser om preskriptionstiden bl. a. för fordringar som grundar sig påskuldebrev eller annat skiflligt fordringsbevis. Undanlagsbestämmelsema avserendast preskriptionstidens längd. I fråga om utgångspunkten förpreskriptionstiden gäller huvudregeln i första stycket, dvs. tiden räknas frånden dag fordringen lidigast kan göras gällande. Vad jag har anfört omutgångspunkten för preskriptionstiden äger alltså tillämpning även beträffandesådana fordringar på grand av skuldebrev e.d. som avses i andra stycket. Bestämmelserna om preskriptionstiden förskuldebrevsfordringar o.d. har delats upp på två punkter. Enligt punkt I ärpreskriptionstiden för fordran som grandar sig på löpande skuldebrev alltid tioår. Vad som avses med löpande skuldebrev framgår av 11 § skuldebrevslagen (1936:81).Som löpande skuldebrev anses enligt huvudregeln skuldebrev som är ställtantingen till innehavaren eller lill viss man eller order. 1 fråga om fordran som grandar sig på annatskriftligt fordringsbevis än löpande skuldebrev gäller enligl punkt 2 attpreskriptionstiden är , såvida inle fordringen avser köp enligtkonsumenlköplagen (1973:877) eller tjänst som har tillhandahållits konsumentunder förhållanden motsvarande dem som anges i 1 § konsumenlköplagen. Avserfordringen konsumentköp eller konsumenttjänst gäller alltså huvudregeln om entreårig preskriptionstid. Till fordringar som omfattas avundantagsbestämmelsen under 2 räknas till en början fordringar som grandar sigpå enkelt skuldebrev, dvs. skuldebrev som är ställt till viss man. Ävenfordringar som grandar sig på annat skriftligt Ibrdringsbevissominteärati ansesom löpandeskuldebrev hänförs hit. Innebörden av att en fordrangrundarsigpåskriftligtlbrdringsbevis har 1976/77:5 204 behandlatsi avsnittet 6.3.1 i den allmänna motiveringen. Vid bedömningen av om en fordrangrundar sig på skriftligt fordringsbevis eller ej kan viss ledning hämtas fråntillämpningen av 1 j; lagsökningslagen, där del som en av lörutsätt-ni ngarnaför lagsökning anges att förd ringen grundarsig på skuldebrev elleran-natskriftligt fordringsbevis. Vad som bör krävas för atl ett skriftligtfordringsbevis skall anses föreligga är, som jag har anfört i den allmännamotiveringen, atl gäldenären skriftligen har åtagit sig att fullgöra en vissprestation. Däremot är det inte nödvändigt att åtagandet är ovillkoriigl. Ettskriftligt fordringsbevis föreligger t. ex. om köparen av en vara i ellköpekontrakt åtar sig alt betala köpeskillingen när leverans har skett. Inle hellerkrävs del atl köparens betalningsskyldighet är bestämd lill beloppet. Även omdel belopp som en köpare har att eriägga är bestämt i relation till något annatförhållande, t. ex. dagspriset vid leveransen, kan ett av köparen undertecknatkontrakt utgöra ett skriftligt bevis om fordran. Som nämnts gäller i vissa fall en treårigpreskriptionstid även för fordringar som grandar sig på annat skriftligtfordringsbevis än löpande skuldebrev. Del första fallet gäller fordran somavser köp enligl konsumenlköplagen. Enligt 1 § första stycketkonsumenlköplagen är lagen till-lämplig när konsument av näringsidkare köpervara som är avsedd huvudsakligen för enskilt brak och som säljs inäringsidkarens yrkesmässiga verksamhet. Enligt andra stycket gäller lagenunder motsvarande förutsättningar även i fråga om köp från annan ännäringsidkare, om köpet förmedlas av näringsidkare som ombud för säljaren.Beträffande den närmare innebörden av dessa bestämmelser får jag hänvisa tillvad som har anförts i motiven lill konsumenlköplagen (prop. 1973:138, särskilts. Påpekas bör att kön av fast egendom faller utanförkonsumenlköplagen och därmed inte heller omfattas av bestämmelsen om treårigpreskriptionstid. Frågor om förbättrat konsumentskydd vid överiåtelse av småhusövervägs emellertid f n. av småhusköpskommittén (Ju 1975:02). De fordringar som hänger samman med konsumenlköp äri första hand fordringar på köpeskilling. 1 och för sig kan det också varafråga om t. ex. fordran på ersättning på grand av fel eller brist i godset.Emellertid förekommer det sällan att en fordran av det slaget grundar sig påskriftligt fordringsbevis. Det blir således knappast aktuellt att tillämpaförevarande bestämmelse på sådana fordringar, eftersom de följer huvudregeln omtreårig preskriptionstid oavsett om det är fråga om konsumentköp eller ej. Detbör tilläggas att fordringar enligt presentkort, tillgodobevis o.d. inteomfattas av regeln om konsumentköp. För sådana fordringar är alltsåpreskriptionstiden även i sådana fall då ell lillgodobevis harutfärdats i samband med att en vara har återlämnats. Prop.1976/77:5 205 För en fordran som avser konsumentköp gäller iprincip samma preskriptionstid vid kreditköp som vid kontantköp. Skall köparenenligl skriftligt kontrakt betala köpeskillingen vid leveransen av den köptavaran, räknas en treårig preskriptionstid från den dag leverans sker. Harköparen fått kredit som innebär att han skall betala hela köpeskillingen eftert. ex. , börjar en treårig preskriptionstid löpa den dag säljarenkan kräva betalning. Är det fråga om avbetalningsköp räknas en treårigpreskriptionstid separat för varje post från den dag resp. post förfaller tillbetalning eller, om betalning skall ske vid anfordran, den dag anfordranlidigast kan ske. För tillämpningen av bestämmelsen om konsumentköpär det likgiltigt om köparen i förhållande till säljaren har åtagit sigbetalningsskyldighet i köpekontrakt eller i en separat handling. I bägge fallenblir preskriptionstiden . Däremot följer av punkt 1 attpreskriptionstiden blir , om köparen har överiämnat ett löpandeskuldebrev. Det bör emellertid observeras att det i 17 § konsumenlköplagen harställts upp ett förbud mot användande av löpande skuldebrev. Där föreskrivs ifråga om kreditköp alt säljaren inte får la emot, föratom växelförbindelse,löpande skuldebrev eller annan av köparen ingången skuldförbindelse, varsöveriåtelse eller pantsättning inskränker köparens rätt alt framställainvändningar på grand av köpet vid godtrosförvärv av köpehandlingen. Omförbudet skulle överträdas, gäller dock att köparen inte har bättre rätt iförhållande till en godtroende förvärvare än den som eljest har utfärdat ettlöpande skuldebrev.