prop · G00331 · 1976-12-31 00:00:00 — Bestämmelsemafår dock i sådana fall tillämpas endast beträffande de delar av byggnaden somberörs av ändringen och endast i den omfattning som erfordras för att dessadelar av byggnaden skall uppfylla skäliga anspråk på bl. a. säkerhet och godhygien. 1 byggnadens övriga delar skall enligt 48 a vj andra stycket BS sådanabrister undanröjas som avser hållfasthet, brandsäkerhet eller sanitära förhällandenoch som innebär så avsevärda ölägenheter att de inle skäligen kan godtas. Ärändring av byggnad av sådan beskaffenhet att den inle skall hänföras tillnybyggnad gäller enligt 49 S första stycket BS alt bestämmelserna i 38-48 JS BSskall äga molsvarande lillämpning i fråga om de delar av byggnaden som berörsav ändringen. Byggnadskall enligl 50 ij BS underhållas sä all hållfastheten inte äventyras samlbrandfara, sanitär olägenhet eller vanprydnad inle uppkommer. Underiåler någon allulföra arbete eller vidta annan åtgärd som åligger honom enligt BS eller med slöddärav meddelade beslul, kan enligl 70 ij andra slyckel BSförelägga honom all vidta åtgärden. 1 sådant föreläggande får vite sällas ut.Byggnadsnämnden kan således ingripa i fall då fastighetsägare exempelvis underiåleratt fullgöra den i 50 ij BS stadgade underhållsskyldigheten. a utförande av byggnader meddelas av siatens planverk, somockså utfärdar de ytterligare råd och anvisningar som behövs för tillärapningenav BS. Planverkels bestämraelser finns i verkets publikation Svensk byggnorm (SBN1975). Föreskrifler och anvisningar belräffande soputrymraen och sopnedkastfinns i SBN 1975 kap. 43. 1 detta kap. finns också särskildaombyggnadsbestämmelser. Hälsovårdsstadgan(1958:663, ändrad senast 1975:759) (HS) innehåller beslämmelser som syftar tillalt dels förebygga och undanröja vad som kan betecknas som sanitär olägenhetför människor, dels fortlöpande höja den allmänna hygieniska standarden. 1 15 ij HS föreskrivs allbyggnad, som inryramer boningsrum, skall vara så anordnad och inredd saml skallså underhållas och skötas, atl sanitär olägenhet inte uppslår för dera, somuppehåller sig i byggnaden. Bestämmelserom renhållning finns i 9 kap. HS. Enligt 47 i; skall vid bebyggelseförekommande orenlighet och avfall uppsamlas och bortforslas ellerså förvaras att sanitär olägenhet inte uppslår. 1 48 ij upptas vissa generellaregleri fråga om uppsamling och förvaring av avfall, som inte omedelbartbortforslas. Sålunda föreskrivs atl köksavfall bör bortföras frånbostadslägenhet, att flytande ämnen inle får hällas i därför inle avsettförvaringskärl för sopor, all sopnedkast och soprum saml annal 3* 1976/77. 1976/77:31 16 förvaringssiälleför avfall skall vara ändamålsenligt anordnade och inredda samt all dylika förvaringsslällenskall jämte kärl och annan behållare tillfredsställande underhållas och skötas.I 49 ij första stycket meddelas särskilda föreskrifler om förvaringsanordningar.Inom hälsovårdstälort får sålunda avfall i avvaktan på bortforsling inteförvaras annorledes än i täta och läitömda kärl eller andra behållare, som viduppställning utomhus måste vara placerade på - i paragrafen närmare beskrivet -sanitärt belryggande sätt. 1 vissa fall skall behållare vara försedda med tättsluiandelock. Vidare stadgas i paragrafens andra stycke atl kärl eller behållare skallfinnas tillgängliga i erforderligt antal. Om del för kommun ellerdel därav erfordras ytterligare föreskrifler ulöver dem som finns i HS kansådana föreskrifler enligt 65 ij första stycket HS meddelas i lokalhälsovårdsordning, som anlas av kommunens fullmäklige och fastställs av länsslyrelsen.Till ledning för utarbetande av lokal hälsovårdsordning har Kungl. Maj:i år1971 fastställt en normalhälsovårdsordning (1971:761). 1 dess 15 ij stadgas atthälsovårdsnämnden får meddela närmare föreskrifter om hur orenlighet och avfallskall förvaras inom fastighet i avvaktan på borttransport. Nämnden får vidarebestämma hur behållare och förvaringsanordning skall vara beskaffade. Slutligenförordnas alt behållare skall vara uppställd så all hämtning underiäilas ochatt väg till behållaren skall hållas lätt framkomlig. 1 18 ij anges bl.a. alt borttransportfrån fastigheten skall ske så ofta och pä sådant säll att sanitär olägenhetinte uppkommer. Uppehåll i transport får inte göras längre än som är oundgängligennödvändigt. Enligl 71 S antingen eller efier råd eller uppmaningar ochskäligt anstånd meddela föreläggande eller förbud, som är erforderUga för efterievnadav HS eller lokal hälsovårdsordning. Beslut om föreläggande eller förbud kan enligl72 ij första stycket HS avse bl. a. föreläggande atl inom viss lid vidta åtgärdför undanröjande av bristrällighei hos byggnad eller förbud mot att användalägenhet eller lokal för avsett ändamål intill dess förekommande bristfällighetundanröjts. 1 beslul ora föreläggande eller förbud får enligl 75 S HS meddelasvite eller föreskrift ora utförande pä den försumliges bekostnad, om beslutetinte ätlyds. Huvudförfattningenpå arbetarskyddets område är arbetarskyddslagen (1949:1, omtryckt 1973:834, ändradsenast 1975:695). Denna lag är i princip tillämplig på varje verksamhel variarbetstagare används lill arbete för arbetsgivares räkning (1 ij förstastycket). Med verksamhel avses inle bara Sladigvarande verksamhel ulan ocksåtillfälligt kortvarigt arbele. Från lagens lillämpning undantas bl. (3 j a)arbete som utförs i arbetstagarens hem eller eljesi under sädana förhållandenatt del inte kan anses tillkomma arbetsgivaren att vaka över arbetetsanordnande. Prop.1976/77:31 17 Somkommer att framgå av redogörelsen i det följande nämns begreppet arbetsställe ifiera sararaanhang i arbelarskyddslagen. Begreppet definieras dock inte. Enligtförarbetena till arbelarskyddslagen (SOU 1946:60 s. 60) förstås raedarbetsställe del lokala avgränsade område, inom vilket arbetsgivare i och försin verksamhet bedriver arbele, oavsett om detla utförs i arbetslokal, i delfria eller underjord. Begreppet arbetsställe fär dock inte alllid tas i säinskränkt bemärkelse atl därmed skulle avses en och samma lokal, byggnad ellerplats i det fria. Vad som skall räknas som etl arbetsställe får i Slällel vidtvekan bedömas från fall till fall. Därvid skall iakttas atl begränsningen lilllokall omräde i princip innebär atl verksamheten skall utövas på en och samraaort. Denna begränsning gäller emellertid inle alltid såsom exempelvis belräffandevägbyggnad. Enligthuvudregeln i 7 ij första stycket arbelarskyddslagen är arbetsgivare skyldig altiaktta allt som med hänsyn till arbetets natur och de förhållanden, under vilkaarbetet bedrivs, samt arbetstagares ålder, yrkesvana och övriga förutsättningarför arbetet skäligen kan erfordras för alt förebygga all arbetstagare ådrar sigohälsa eller olycksfall i arbetet. Arbetslagaren är å sin sida pliktig attanvända förefintliga skyddsanordningar, noga följa gällande bestämmelser,iaktta tillbörlig försiktighet samt i övrigt medverka lill att förekomma ohälsaoch olycksfall (7 ij andra slyckel). På arbetsställe skall enligt 10 tjarbetarskyddslagen bl. a. vara sörjt för tillräckligt luftutrymme,tillfredsställande luftväxling, tillräcklig och tjänlig belysning saml lämplig värme-och fuktighetsgrad. Ordning och renlighet skall iakttas. Vidare föreskrivs allarbetet skall anordnas så atl del kan ulföras på sätt som inte är onödigttröttande. Allraännabeslämmelser om arbetsgivarens skyldigheter finns också i arbelarskyddskungörelsen(1949:208). Kungörelsen innehåller ell stort antal bestämmelser, som i olikaavseenden beskriver arbetsgivares skyldigheter alt vidta åtgärder tillförebyggande av ohälsa och olycksfall. Bestäramelser av intresse i förevarandesammanhang finns särskilt i kungörelsens 20-28 Sij. 1 27 tj föreskrivs bl. a. atlarbetet skall anordnas och planeras så all en onödigt tröttande arbetsställningundviks. Om del ingår i arbetet att bära eller lyfta tunga föreraål, bör om möjliglsärskilda hjälpmedel användas härför. 1973års reform av arbetarskyddslagsliftningen (1973:834) syftade lill att skapa enbättre arbetsmiljö och tillförsäkra de anslällda elt ökal inflytande överarbetsmiljön på den egna arbetsplatsen. Genom reformen tillkom bl. a. bestämraelserangående geraensarama arbetsställen. 1 samband därraed diskuterades frägan omarbetsgivares ansvar för arbetstagare i de fall dä arbetsgivaren inte råderöver den arbetsplats där arbetet utförs. Frägan hade tidigare behandlats avarbetarskyddskommittén, som berörde ansvaret för arbetarskyddet vid arbele påhustak, t. ex. reparationsarbete, målningsarbele och snöskottning (1946:60 s.245 fO. Del kunde enligl kommittén ifrågasältas om nödvändiga skyddsåtgärderunder alla förhållanden kunde krävas av arbetsgivaren, särskilt som denne intehade rådighet över 1976/77:31 18 arbetsplatsenoch dessutom vanligen blott tilirälligt anlitades för arbetet i fråga.Kommittén föreslog alt arbetsgivarens ansvar i viss utsträckning skulle flyttasöver på husägaren genom en beslämmelse i arbetarskyddslagen. Enligt denföreslagna bestämmelsen skulle arbetsgivares skyldighet all vidta vissaskyddsanordningar på byggnad gälla husägaren eller innehavaren av nyttjanderättenlill byggnaden, om inte annan överenskommelse träffades. Någon beslämmelse avdetta slag togs emellertid inte in i arbelarskyddslagen. 1 stället ansågs böragälla vad som föreskrevs i BS. 1 nuvarande BS finns bestämmelser omskyddsanordningar pä tak. Arbetsmiljöutredningenframhöll lämnade delbetänkande all de problem som finns påarbetsställen över vilka den egna arbetsgivaren inte råder lill stor del avsertransportområdet (SOU 1972:86 s. 169 f o. 221). Som exempel nämnde utredningen bl.a.renhållningsarbeté (a. bet. s. 170). Ulredningen hänvisade lill en skrivelse år1971 från Svenska iransportarbelareförbundel till arbetarskyddsslyrelsen. 1denna skrivelse framhölls bl. a. alt man belräffande sophanteringen inte togtillräcklig hänsyn till renhållningsarbetarnas arbetsmiljöförhållanden vidbestämmande av behållarnas sloriek, sopulrymmenas utformning, belysning ochtransportvägar. Alll slörre emballagevolymer medförde risker för förslitningari ryggar, armar och ben. Arbetarskyddsslyrelsen påpekade i anledning avskrivelsen alt fastighetsägare inle med stöd av arbelarskyddslagen kundeåläggas vidta ålgärder för att förebygga atl renhållningsarbetare utsattes förrisk för olycksfall. Om del emellertid i en fastighet skulle råda sädanamissförhållanden som avsågs i lagens 53 S hade yrkesinspektionen befogenhet attförbjuda att sophämtning utfördes. övervägde enreglering med direki avseende på ansvaret vid avhämtande och avlämnande avgods men stannade för all föreslå beslämmelser som hade 53 ijarbetarskyddslagen som ulgångspunkl. På grundval av ulredningens förslaginfördes en ny paragraf i arbelarskyddslagen, 53 a, som möjliggöråtgärder för att komma till rätta med dåliga arbetsförhållanden för dem som sysselsättspå främmande arbetsplatser. Bestämmelserna i 53 a ij hänvisar lill bestämmelsernai 53 S, som också ändrades som ett led i en effektivisering avsanktionssystemet inom arbetarskyddslagstiftningen. Enligt53 ij arbelarskyddslagen kan yrkesinspektionen,om arbetsställe inte uppfyllerde krav som gäller enligt arbetarskyddslagen eller föreskrifter eller anvisningarsom meddelats med stöd av lagen, förelägga arbetsgivaren att avhjälpamissförhållandet. kan också förbjuda arbetsgivaren allbedriva visst arbete eller använda exempelvis viss lokal. 1 beslut om föreläggandeeller förbud kan yrkesinspektionen utsätta vite. Underlåter arbetsgivare allvidta åtgärd som åligger honom enligt föreläggande äger inspektionen förordnaom rättelse på hans bekostnad. Arbetarskyddsslyrelsen äger ulan föregående beslulav yrkesinspektionen förordna om åtgärd som avses i 53 i;. Föreliggermissförhållande i skyddshänseende och saknar arbetsgivare den rådighel överarbetsstället, som behövs för all avhjälpa Prop.1976/77:31 19 missförhållandet,äger yrkesinspektionen med slöd av 53 a S första stycket rikta föreläggandeeller förbud enligt 53 ij mot den som råder över arbetsstället. Bestämmelsernai 53 a ij första slyckel riktar sig uttryckligen mot den som råder över visstarbetsställe. Härav torde framgå alt avsikten är att fastlägga ett ansvar förarbetsgivare eller ensamföretagare, som disponerar över elt arbetsställe, meninte all reglera ansvaret för ägare eller nytyande-rätishavare till fastighet (prop.1973:130 s. 209). 1anslutning lill den nu behandlade frågan anförde arbetsmiljöutredningen (a.bet. s. 222), att svårigheter i skyddshänseende kan uppkomma då arbetstagare ärsysselsatt på platser över vilka den egna arbetsgivaren inle råder men där verksamhelsom faller under arbelarskyddslagen i övrigi inte förekommer. Detla kan varafallet exempelvis vid transporter lill bostadsfastigheler och vid underhålls-,reparations- och tillsynsarbeten beträffande sådan fastighet. Det torde dock enliglulredningen vara nödvändigt att hålla fast vid att regleringen av hithörandefrågor i princip hör lill byggnadslagstiftningen. Elt särskilt ansvar förägare och nyttjanderättshavare lill fastighet borde alltså enligt utredningensuppfattning inte införas i arbetarskyddslagsliftningen. Utredningen underströkbetydelsen av etl nära samarbele mellan byggnads- och arbetarskyddsmyndighelernaför att få lill stånd säkra arbetsplatser. 1973års reform av arbetarskyddslagstiftningen innebar ocksä att skyddsombudens Slällningstärktes och att deras lagfästa befogenheter utvidgades. Bl.a. kan skyddsombud enligl40bij första stycket arbelarskyddslagen besläraraa att arbele skall avbrytas iavvaktan på ställningstagande av yrkesinspektionen. Förutsättningarna härför ärall arbetet innebäromedelbar och allvariig fara för arbetstagares liv och hälsaoch att rättelse inle genast kan uppnås genom hänvändelse lill arbetsgivaren. Bygglaguiredningenlade fram principbetänkandet (SOU 1974:21) Markanvändning och byggande.1 betänkandet föreslås atl vissa grundläggande krav i fråga om byggnadsegenskaper införs i en kommande bygglag och görs tillämpliga vid uppförande avny byggnad. Sålunda föreslås t. ex. lagregler (a. bet. s. 206) som föreskriver atlbyggnad skall utföras så att den från allmän synpunkt är lämplig för sittändamål och så atl den nöjaktigt tillgodoser de verksamheter för vilkabyggnaden avses. Vidare föreslås lagregler av innehåll all byggnad avsedd auinnehålla lokaler där människor stadigvarande skall vistas skall utföras så auden möjliggör god hygien, tillfredsställande inomhusklimat ochtillfredsställande sanitära förhållanden. Alt byggnad skall utföras så alt denvid nyttjandet i skälig utsträckning erbjuder skydd mot olycksfall föreslåsockså bli föreskrivet i lagen. 1976/77:31 20 ningenföreslär vidare att tillämpningsbestämmelser till lagen utfärdas av statensplanverk. Utredningenförordaren viss skärpning beträffande kraven på underhåll av byggnader (a. bet.s. 209 fO Enligt ulredningen är värden av det äldre byggnadsbeståndet avekonomiska och miljömässiga skäl en angelägen uppgift. Utredningen anserdärföralt underhållsbestämmelser bör omfatta all bebyggelse och gälla även byggnadersom uppfördes då andra - och ofta lägre - egenskapskrav ställdes eller dä ingalagfästa egenskapskrav alls förekom. Enligt utredningens raening får därför enallmän regel anses ofrånkomlig, i vilken ell grundläggande krav ställs pä sädantunderhåll som tillgodoser skäliga anspråk pä säkerhet, hygien och etl vårdatyttre. En pä detta sätt formulerad bestämmelse klargör vilka egenskaper somskall tillgodoses genom underhåll. BeträlTande underhällsskyldighetensomfattning bör endasl anges alt del är fråga om en skälighetsbedömning. Vad somär skäligt fär i första hand bedömas utifrån de krav som från tid till annanställts vid nybyggnad. 1 enlighet med det anförda föreslär utredningenlagbestämmelser som föreskriver all byggnad, som uppförts före den nuvarande BS:sikraftträdande eller , skall underhällas och vårdas så atl dentillgodoser skäliga anspråk pä bl. a. hållfasthet, beständighet, hygien och säkerhetraot olycksfall. Uttedningen gör bl. a. gällande att uttrycket "skäliga anspråkpä hygien" får anses innefatta ett längre gående underhållskrav än detnuvarande, enligl vilkel krävs ell sådant underhåll all "sanitärolägenhet" inieuppkoramer(50§ BS). För byggnader, som uppförts efter den Ijuli1960, förordas en raer avsevärd skärpning i förhållande lill nuläget. Dessa byggnaderskall enligt ulredningens förslag underhällas sä atl de väsentligen bibehållerde egenskaper som i lag eller med stöd av lag meddelade beslämmelser krävdes avdem som nya. Fråganom del befintliga byggnadsbeståndets anpassning lill nya krav berörs avbygglagutredningen i samband med underhällsfrågorna (a. bet. s. 210).Utredningen anser därvid att det inte kan krävas alt man utformar kravet påunderhäll av byggnader så att man åstadkommer en fullständig anpassning lill deförändringar som sker av egenskapskraven. Elt sådanl förfarande skulle enligl ulredningensbedömning medföra alltför slora ingrepp i förvaltningen av fastigheterna. Bygglagulredningensförslag avseende egenskaper och underhåll av byggnad tillstyrks ellerlämnas ulan erinran av ett stort anlal remissinstanser (SOU 1975:17 s. 98 ffoch 107 fO. Enligl bör bland fordringarna påbyggnad också tilläggas att den skall vara sä konstruerad atl omhändertagandeoch återanvändning av avfall underiäilas. 1 en koraraande lagstiftning börenligt arbetarskyddsslyrelsen kravel på skydd mot olycksfall ges en formuleringsom tydligt utmärker all skyddet skall avse även personer som kortvarigtbesöker en fastighet för all t. ex. ulföra arbele där. Belräffande de föreslagnaunderhållsbesiämmelserna tillstyrker statens planverk utredningens uppfattningatt det är nödvändigt att Prop.1976/77:31 21 deför en användning erforderiiga egenskaperna bibehålls i erforderiiggrad sä länge byggnaden används. 1 likhel med fiera andra remissinstanserifrågasätter emellertid planverket nödvändigheten av atl ange differentierade,generella underhällskrav för byggnader uppförda . Någraremissinstanser vill gå längre än vad ulredningen föreslagil. Länsslyrelsen iGöteborgs och iän påpekar alt egenskapskraven skärps med liden och attunderhållskravet bör anpassas till den utveckling som kan förväntas ske påområdet. Föreningen anser att krav påolycksfallssäkerhet bör göras retroaktiva så att de kan beaktas även vid underhällskonlroller.Också planverket ifrågasätter om det inie - i motsats till vad utredningen ulgårfrån - bör finnas möjlighet att med stöd av den nya byggnadslagen i speciellafall införa tillbakaverkande krav på befintlig bebyggelse. Om erfarenheten handen all etl tidigare accepterat utförande, t. ex. i fråga omskyddsräcken, leder lill atl allvariiga olyckshändelser inträffar, så bör delenligt verket finnas möjlighet atl föreskriva säkerheishöjande åtgärder som harretroaktiv verkan. Isitt slutbetänkande (SOU 1976:1) Arbetsmiljölag lade arbetsmiljöutredningenfram ett samlat förslag till helt ny arbetarskyddslagstiftning. Den nya arbetsmiljölagsom föresläs anger de grundläggande krav sonh skall kunna ställas påförhållandena i arbetslivet. Lagen är enligl förslaget en utpräglad ramlag. Dellainnebär att det materiella innehållet i reglerna om arbetsmiljöns beskaffenhetoch de kontrollåtgärder som skall kunna sällas in i hög grad bestäms av detillämpningsföreskrifter som arbetarskyddsslyrelsen skall kunna utfärda. 1lagen och den därtill knutna arbetsmiljöförordningen finns en rad stadgandensom ger styrelsen befogenheter atl i nära samverkan med parterna påarbetsmarknaden meddela detaljerade föreskrifter i olika hänseenden. Tillämpningsområdetför den nya arbetsmiljölagen föreslås bli utvidgat. a. skall s. k.okontrollerbart arbete i princip omfattas av arbeisrailjölagen. Beträffandearbetsmiljöns beskaffenhet föresläs bl. a. beslämmelser, enligl vilkaarbetsmiljön skall vara tillfredsställande med hänsyn lill arbetets natur ochden sociala och tekniska utvecklingen i samhället. Enligl förslagel skall vidarearbete planläggas och anordnas så atl det kan utföras i en sund och säkermiljö. Omdet på arbetsställe föreligger missförhållande som innebär risk för ohälsaeller olycksfall för någon som arbetar där, kan yrkesinspektionen enligt Ulredningensförslag rikta föreläggande eller förbud mol den som råder över arbetsställetäven i fall då denne inte är arbetsgivare i förhållande lill den som utsättsför risken. Någon ändring belräffande möjligheterna att ingripa mot ägare ellernylijanderäilshavare till fastighet synes emellertid inte vara avsedd i ulredningensförslag. Förslaget motsvarar närmast 53 a i; första 1976/77:31 22 Arbetsmiljöutredningentar upp frågan om vad som menas med arbetsställe (a. bet. s. 357 fO. Medhänsyn till de synneriigen skiftande förhållanden som det är fråga om anserutredningen det ogöriigi alt ha en definition av begreppet arbetsställe i arbeisrailjölagen.Del blir i slällel nödvändigt att se lill funktionskraven i del aktuellasammanhanget. ArbetsmUjöutredningensförslag remissbehandlas f n. 5Överväganden och förslag 5.1 Inledning kommuns framställning omnämnda kartläggning av sopmm medtillhörande transportvägar som genomfördes i utvisar enligtarbetsgruppens mening på etl övertygande säu att arbetsmiljön försophämtningspersonalen i åtskilliga fall är klart otillfredsställande. Denmiljö, sora denna personal till huvudsaklig del arbetar i, svarar i raånga fallinte mol dagens krav på en god arbetsmiljö. Del är arbetsgruppens uppfattningatt de åtgärder som kan behöva vidtas för alt förbättra arbetsmiljön förifrågavarande personal inte enbart gäller utan har aktualitet även iandra delar av landel. i är 1975 tillsalla arbetsgruppen irenhållningsfrågor, AIR, har i uppgift all i första hand utreda lämpligaåtgärder för all förbättra sophämningspersonalens arbetsrailjö. AIR bedriver enomfattande informationsverksamhet i syfte att förmå hyresgäster,fastighetsägare och villaägare atl genom paketering av avfall och liknande åtgärderunderlätta sophämtningsarbelei. väsentligt inslag i AlR:s verksamhel utgördel pågående arbetet med lypindelning och inventering av olika sophäminingsställen.Avsikten är atl få fram elt antal standardlösningar för hämtningsställen,vilket kan leda till att man vid kommande ombyggnader av soprum ochiordningställande av transportvägar har ett genomarbetat erfarenhelsmaterial tillsitt förfogande. Förslag till ändrade bestäraraelser i SBN 1975 har ocksäutarbetats inora AIR. Förslaget innehåller bl. a. skärpta föreskrifler medavseende på transportväg för bortforsling av avfall. InomAIR undersöktes ora det fanns lagliga möjligheler alt kunna kräva ombyggnad avbefintliga soprum med transportvägar. Som etl led i denna undersökning gjordesen översikt över de förfallningar och anvisningar som direkt eller indirekt harbetydelse för sophämlningspersonalens arbetsmiljö. Man kom därvid lill den slutsatsenall åläggande all bygga om befintliga soprum inte kan göras med stöd av dennuvarande byggnadslagstiftningen eller annan lagstiftning. För att möjliggöraen förbättring av rådande arbetsförhållanden för sophämlningspersonalen är detdärför enligt AIR nödvändigt atl BS ändras så all krav på tillfredsställandesophantering kan Prop.1976/77:31 23 ställasäven på del befintliga beståndet av soprum och transportvägar. Somhar kommil till uttryck i kommunens framställning lill regeringen finns det idel befintliga byggnadsbeståndet påtagliga brister i ulformningen av soprum ochtransportvägar. Arbetsgruppen anser au det av hänsyn till sophämlningspersonalensarbetsmiljö bör finnas lagstiftning som ger samhällel möjlighet atl krävasådana ändringar i befintliga byggnader atl en tillfredsställandeavfallshantering kan ordnas. Gällande lagstiftning saknar uttryckliga regler avdetta slag. De beslämmelser i HS som syftar till atl förhindra sanitärolägenhet i byggnader vid uppsamling, förvaring och bortforsling av avfallsynes emellertid kunna tillämpas för all komma lill rätta med vissa väsentligahygieniska brister i avfallshanteringen, vilket också kan leda till förbättradeförhållanden för sophämtningspersonalen.