prop · G00355 · 1976-12-31 00:00:00 — Folkhögskolan bör även för framtiden hastora möjligheter att tiUgodose en del av dessa behov, under fömtsättning attde enskUda skolorna ges tiUräcklig frihet vid verksamhetens uppläggning ochgenomförande. a. att folkhögskolan måste ges en betydande roU i den pågåendesatsningen på vuxenutbildning och återkommande utbildning. Folkhögskolorna börutvecklas tiU regionala centra för vuxenutbildning och vuxenpedagogik.Intematformen har stort värde. Folkhögskolan bör även i fortsättningen görasärskilda insatser för handikappade och ungdom med problem. Landstingsförbundetsom delar utredningens ståndpunkt att en stor del av ansvaret för utformningenav folkhögskolans verksamhet bör läggas på de enskilda skolornas styrelser,tar inte upp sådana lämplighels-frågor pedagogiska och andra som skolornasjälva bör avgöra. Yttrandet begränsas till den del av verksamheten som enligtförslaget kommer alt styras utifrån. SFEFanser att folkhögskoleutredningen under sitt arbete har brottats medsvårigheten att lämna förslag inom mycket snäva ekonomiska ramar. Utredningenkan därför inte vara rätt instans att vända sig tUl med synpunkter på de olikaförslagens omfattning, i kostaadshänseende. Trots att SFEF i detta remissvartar hänsyn tiU dessa realiteter vill SFEF djupt beklaga att statsmaktema inteär villiga tiU större ekonomiska satsningar på folkhögskolan, än vaddirektiven ger vid handen. Utredningensarbete har enligt SFEF:s uppfattning, under nämnda direktiv, tUl stor delblivit att kartlägga folkhögskolans verksamhet och att anpassa förordningar ochliknande till en på skoloma, genom självständig utveckling, rådande praxis, DHRerinrar om att det finns alternativa utbildningsmöjligheter även förhandikappade. är dock den utbUdningsform som folkhögskolomaerbjuder i vissa situationer oöverträfflig. Folkhögskolan anpassar innehåU ochmetoder efter elevernas behov och förutsättningar. Undervisningen byggs uppmed utgångspunkt från den situation kursdeltagaren befinner sig i. DHR vUldärför slå vakt om den unika utbildningsinstitution som folkhögskolanrepresenterar. RiksförbundetFinska föreningar i instämmer i betänkandets förslag att Finskafolkhögskolans verksamhet bör fortsätta, utvidgas och vidareutvecklas.Folkhögskolan är en viktig utbildningstillgång också för invandrarna, när dessverksamhet tar hänsyn till invandrarens språkliga och kulturella bakgrand ochöverhuvudtaget till beaktandet av invandrarnas behov. Folkhögskoleutredningensbetänkande är ytterst positivt 1976/77: 55 70 vill emellertid framhålla det faktum atten riktlinje vid det praktiska genomförandet av utredningens förslag alltid börvara invandrarens reella möjlighet tUl medinflytande överallt där invandrareundervisas. SHIOvill uttrycka sin tUlfredsstäUelse med den markering, som folkhögskoleutredningengör av värdet av folkhögskolans frihet och möjlighet att själv utforma sinverksamhet. Med hänsyn tUl framväxten av nya utbildningsalternativ för vuxnamedborgare är det angeläget att accentuera folkhögskolans egenart. EnligtNykterhetsrörelsens landsförbunds mening är det nödvändigt att i riktlinjer ochvillkor för den svenska folkhögskolan klart och entydigt utsäga, att dennaskola slår i det demokratiska samhällets tjänst, att den skall förmedla, hävdaoch främja de grundläggande värderingar som vårt samhäUe bygger på. En sådanideologisk medvetenhet om demokratin som ett värde att ständigt på nytterövra, att försvara och att kämpa för utgör den gemensamma profilen för svenskfolkhögskola, oavsett om den enskilda skolan genom direkt anknytning tiU någonfolkrörelse eller i annat avseende dessutom profilerar sig på ett meraspeciellt sätt. Sverigesfrikyrkoråd anser det vara av avgörande betydelse att resurser och bidrag förfolkhögskolan tUlåts utvecklas i takt med behov och faktiska kostnader. Detblir sedan folkhögskolans sak att inom samhällets totala ramar för utbUdninggenom pedagogisk utveckling och faktisk betydelse hävda sin roll och ställning.Detta så mycket mer som utredningen icke inriktat sig på att i detalj reglerafolkhögskolans arbete utan vill ge den en fri möjlighet att själv utvecklametoder och arbetssätt. ABFbetraktar folkhögskolan som en omislUg gren av svenskt folkbildningsarbete.Det innebär, enligt ABF:s mening, att folkhögskolan skall ha reellaförutsättningar att utvecklas i samverkan och harmoni med övrigtfolkbUdningsarbete och att dess självständighet och särart i förhållande tUldet allmänna skolväsendet skall garanteras. Författningar och bidragsvUlkorfår inte utformas så att folkbildningskaraktä-ren äventyras. ,personal och elever skaU i betydande utsträckning tiUsammans bära ansvaret förverksamheten och fritt från läroplaner och detaljbestämmelser formaskolarbetets inriktning, iimehåU och arbetsformer. betonar att den hantverksliga UtbUdningenvid Sätergläntan kan ses som ett bidrag till allsidigheten ikulturutveckluigen. TiU detta skaU läggas den möjlighet tUl förvärvsverksamhetsom utbildningen kan ge mdividen. a. denna bakgrund ser riksförbundetatt frågan om Sätergläntans inlemmande i den svenska folkhögskolan börprövas. 1976/77: 55 71 bärgivetvis att vissa generella bestämmelser exempelvis i fråga om lärarkompetens,måste lösas separat. framhåller att folkhögskoleutredningen öppnar nya vägar förolika typer av kurser vilket kan få tUl följd att allt fler synskadade kommeratt kunna få sitt behov av bildning tillgodosett på folkhögskolan. stora satsning på medlems- och funktionärsskolning har samarbetetmed folkhögskolan intensifierats. Det kan därmed förutsättas att en kraftigtökad tiUströmning av synskadade elever kommer alt ske tUl folkhögskolan denärmaste åren vilket ställer krav på välutrustade skolor. Riksförbundetför utvecklingsstörda barn har intresse i vad som anförs i betänkandet omfritidsledarutbildning vid folkhögskolor. Ty fritidsverksamheten förförståndshandikappade befinner sig i stark utveckling. Den tillgodoser inte pålångt när hela behovet, och bristen på kunniga fritidsledare är stor. här vUI anmärka på är att det inte sägs något i betänkandet om attfritidsledare behöver få kunskaper om utvecklingsstörning och andra handikapp.Förbundet kräver att della behov beaktas. Fleraav remissinsianserna har i sina yttranden över folkhögskoleutredningensförslag tagit upp de övergripande målfrågorna. Utredningens förslag attmålparagrafen i folkhögskoleförordningen skall inledas med att folkhögskolansmål är att tillgodose behov av bildning och utbildning hos enskilda grupper,organisationer och samhälle tillstyrks av bl. a. SSU, ,och . SSU understryker den senaredelen av målbeskrivningen, att verksainheten vid folkhögskola skaU stärka vUjanoch förmågan att i solidaritet med andra aktivt påverka arbetsliv och samhälle. Ettantal remissinstanser redovisar en annan uppfattning än utredningen i dennafråga. SÖ yrkar att den inledande meningen i den föreslagna förordningens 1 §skaU ha följande lydelse: Folkhögskolan har till uppgift att främja allmänmedborgerlig bUdning. Liknande synpunkter på den inledande meningen redovisaräven folkbildningsutredningen, , SHIO, EFS och Stensunds folkhögskola. /SRfinner det tveksamt om utredningens förslag till målformulering på något sättbättre definierar folkhögskolans mål i förhåUande till andravuxenutbildningsformer än den målbeskrivning som gäller. EnUgt LRF:s meningär det inget i den föreslagna nya beskrivningen av arbetsområdet som egentUgenstrider mot innebörden i begreppet aUmän medborgerlig bildning. 1976/77: 55 72 ABFställer sig starkt tveksam till vaga formuleringar i frågor som rörgränsdragning och arbetsfördelning mellan olika utbildningsanordnare.Utredningens förslag kan enligt ABF i realiteten leda tiU att andra skolformer,t. ex. VuxenutbUdning och högskola, tränger in på områden somtraditionellt hör till folkhögskolan, likaväl som folkhögskolan kan frestas gesig i kast med utbUdningsuppgifter som inte kan karakteriseras som folkbUdningsverksamhet.ABF förordar en klarare och entydigare avgränsning av folkhögskolansarbetsområde. SFHLfäster, mot bakgrund av att folkhögskolan tiUerkänns så stor frUiet i sinverksamhet, största vikt vid formuleringen av hela målparagrafen. En lösligtformulerad målangivelse öppnar fältet för en utveckling som ingen kan Önska,Det kan leda till att folkhögskolan utaytljas som en statsbidragsresurs förkurser som inte bör ingå i folkhögskolans verksamhet. Bortsett från deninledande och därmed övergripande meningen är den föreslagna målparagrafensformulering i stort sett bra. SFHL och SFEF vUl att målparagrafen skall haföljande lydelse. Folkhögskolanhar att ge och främja allmän medborgerlig bildning. Verksamhetenskall till innehåll och form vara sådan att den ökarindividens medvetenhet om sina egna och omvärldens villkor, vidgarförmågan att känna och uppleva, utvecklarkritiskt omdöme, självständighet och samarbetsförmåga, ökarindividens möjligheter att vara skapande och stärkerviljan och förmågan att i solidaritet med andra aktivt påverka Inomramen för dessa syften kan studierna också ge yrkesimiktade kunskaper ochfärdigheter. SFHLanser att den typ av yrkesinriktad utbildning som målparagrafen ger möjlighettill måste, som utredningen också framhåller, i första hand gällafritidssektorn, folkrörelsemas verksamhet och vissa funktioner påkulturområdet. Liknande synpunkter anförs av SFEF. Bl.a, SÖ, , folkbildningsutredningen, , . utbildningsnämnd, Sverigesfrikyrkoråd, länsbildningsförbundet i och LRF delar i huvudsakutredningens uppfattning att folkhögskolan bör kunna bedriva viss yrkesutbildningoch yrkesfortbildning, exempelvis för verksamhet inom fritidssektorn, inomfolkrörelserna och för vissa funktioner på kulturområdet. SÖ, statenskulturråd, folkbildningsutredningen, ABF och FRIO delar även utredningensmening att stor återhållsamhet skall visas då det gäUer kurser som uppges gebehörighet för visst yrke. FRIO anser att det i dagens läge finns ett överskottpå utbildningsanstalter i som handhar fritidsledaratbildning. De ramarsom uppsattes i SÖ:s ungdomsledaratredning anser FRIO fortfarande vara överensstämmandemed behovet av utbildade fritidsledare. ABF anser alt yrkesutbUdning föruppgifter inom folkrörelseorganisationer bör an- 1976/77: 55 73 ordnasav folkhögskola endast om den planeras och genomförs i samförstånd och samverkanmed resp. organisationer. Liknande synpunkter förs fram även av LO. Någotannorlunda eller tveksamma synpunkter redovisar , statskontoretoch /SR. Socialstyrelsenanser att den grundutbildning för verksamhet inom socialvård eller hälso- ochsjukvård som anordnas inom folkhögskolans ram bör i motsats tUl annanutbildningsverksamhet inom denna skolform följa centralt fastställdaläroplaner. Härav följer att vissa ämnen måste bli obligatoriska. Statskontoretframhåller att folkhögskolans engagemang i direkt yrkesinriktad utbildning börbedömas från skola till skola i varje särskilt fall och därvid betraktas somett komplement till samhällets reguljära utbildningsutbud. Denna bedömning börlämpligen göras av SÖ. /SRbetonar vikten av återhållsamhet då det gäller direkt yrkesinriktad utbildninginom folkhögskolan. Den nya högskolan kommer exempelvis att erbjudayrkesutbildning i kulturkommunikation, varför en gränsdragning bör ske för attundvika dubbleringar. Ettflertal remissinstanser har berört utredningens prövning av folkhögskolansförhållande till andra vuxenutbildningsformer, däribland UKA, SÖ, AMS,folkbildningsutredningen, /SR, SFHL, SAF, ,, , och länsbildningsförbundeni och . UKÄanser att folkhögskolan bör kunna spela en viktig roll i det totala utbudet avvuxenutbildning, SÖ framhåller att det är motiverat att SÖ infordrar uppgifterom undervisningens organisation från folkhögskolor som önskar etableraverksamhet i form av s. k. dagfolkhögskolor på orter där redan kommunalvuxenutbildning finns. Därvid bör skolorna presentera planerat innehåll i deföreslagna kursema, så att det blir möjligt att bedöma i vilken omfattningkursema är verkliga alternativ tiU den kommunala vuxenutbildningens kurser. Ensådan variation bör vara ett villkor för etablering av folkhögskoleverksamhet itätorter där VuxenutbUdning anordnas. SÖ anser vidare alt om en folkhögskolahar viss utbildningskapacitet i reserv torde arbetsmarknadsutbildning avkaraktären teoretiska preparandkurser samt mindre resurskrävandepåbyggnadsutbildningar kunna anordnas, AMS framhåller att eftersom mångamänniskor behöver utbildning kombinerad med hjälp till en social anpassning kanman förutsätta att folkhögskolan även fortsättningsvis kommer att spela enbetydelsefull roll inom arbetsmarknadsutbildningen. För ett tUlfredsställanderesultat i de enskilda fallen krävs atl skolorna har ett nära samarbele medarbetsför-medUngen. 1976/77: 55 74 Möjlighetenatt anlita folkhögskolorna inom arbetsmarlcnadsutbild-ningen beror på omskolorna kan tillgodose de specieUa krav som föranleds av elevernas situation.Etl flexibelt kursutbud och en omläggning till fler intagningstillfällen, helstsuccessiv intagning, skulle öka folkhögskolornas användbarhet inomarbetsmarknadsutbildningen. Folkbildningsutredningenanser att förekomsten av olika vuxenutbildningsformer är berättigad, dock underförutsättning att varje form i utbudet och genomförandet av kurser utvecklaroch hävdar sin egenart. anser därför att dessgränsdragningsstudier kan leda till synpunkler på samråd och precisering avinnehållet i olika ulbildningsanordnares kursutbud, för att dubbleringar avutbildning skall undvikas. Genom möjligheten att anordna dels externatkurserpå annan ort, s. k, dagfolkhögskolor, dels deitidsstudier kan ävenfolkhögskolan komma att beröras. /SRanser att folkhögskolans kurser skaU kunna uppfattas som ett klart urskiljbart,annorlunda alternativ till annan vuxenutbildning, präglat av den speciellastudiesituation som folkhögskolan erbjuder. torde del emellertid vara så,att den verksamhet som allt fler folkhögskolor bedriver i form avexternatkurser i tätorter i många fall måste ses som en dubblering avutbildningsinsatserna, en konkurrent till den kommunala vuxenutbildningen. Påde platser där en väl utbyggd VuxenutbUdning finns, kan detifrågasättas om dagfolkhögskolan, då det gäller utbildning i allmänna ämnen förvuxna på grundskolenivå, verkligen uppfattas som ett annorlunda altemativ. SFHLkonstaterar att folkhögskolan med sin friare kursuppläggning och ofta mjukaremUjö för många vuxna är ett lämpligare alternativ än andravuxenutbildningsformer. Det kan därför vara motiverat att starta nyaexternalkurser även på orter där andra former av vuxenutbildning redan är iverksamhet. Att en sådan nyetablering skaU föregås av samråd med de andraarrangörerna av vuxenutbildning på orten är helt naturligt, liksom att samrådbör ske om andra startar verksamhet på ort med folkhögskola, SAF finner detangeläget att folkhögskolan utnyttjas för förberedande teoretisk utbUdninginom arbetsmarknadsutbildningen. Detta bör dock endast gäUa förberedelser försådan yrkesutbildning som faller inom folkhögskolans kompetensområde. Liknandesynpunkter framför även . Förbundet ställer sig docktveksamt till att folkhögskolan anordnar långa externatkurser i allmänna ämnenpå orter där exempelvis den kommunala vuxenutbildningen erbjuder motsvarandeutbildning. Ett sådant förhållande kommer, enligt förbundet, att innebära enonödig och kostsam dubblering av kursutbudet. anser att omman skall kunna utnyttja den tillgång som folkhögskolan är på ett effektivtsätt krävs att vuxenutbildning, arbetsmarknadsutbildning och i vissomfattning den utbildning som erbjuds av studieförbunden blir föremål för en Prop.1976/77: 55 75 SHIO anser att folkhögskolorna bör ha samma status och ihuvudsak samma arbetsvillkor som arbetsmarknadsutbildningen och den kommunalavuxenutbildningen. Genom sina fria undervisningsformer bör folkhögskolan fåmöjlighet att spela en större roll vid vuxnas fortbildning och omskolning.Nykterhetsrörelsens landsförbund anser i likhet med flera andraremissinstanser att folkhögskolan bör kunna utnyttjas inomarbetsmarknadsutbildningen. Förbundet menar alt för t, ex, människor med alkoholproblemkan en folkhögskole-miijö utgöra ett bra alternativ till ettarbetsmarknadsutbildningscenter. Länsbildningsförbundeti är övertygat om att en samverkan mellan studiecirkelarbeteoch kortare fördjupningskurser vid folkhögskolor är den för flertaletlågutbUdade lämpligaste undervisningsformen. iVärmlands län anser att en fortlöpande diskussion när det gällergränsdragningen mellan arbetsfälten för vuxenutbildning, folkhögskolanoch studieförbunden är mycket angelägen. Förslagetom skolornas rätt att med få begränsningar själva välja målgrupper tUlstyrkesav de remissinstanser som yttrat sig i frågan. TiUstyrker gör bl, a,brottsförebyggande rådet, SÖ, , , , ,, , , , , ,. utbildningsnämnd, Sverigeskristna ungdomsråd, ABF, Vuxenskolan, Stensunds folkhögskola och LRF. SFHLanser att friheten att välja målgrupper är självklar så tillvida att skolan medsitt kursutbud vänder sig till människor med vissa intressen eller behov ellermed vissa kurser riktar sig exempelvis till organisationers folk eller tiUförtroendevalda i kommuner. Så långt är friheten att välja målgrupper heltnaturlig. Men i skolans frihet kan inte ligga att gallra bland sökande påideologiska grunder, t, ex, när elever skall antagas till allmänna längrekurser. , , , , , , , , ,, . utbildningsnämnd, kristna ungdomsråd,ABF, Stensunds folkhögskola och LRF tUlstyrker utredningens förslag rörandeskolans frihet att utforma kursplaner, SÖbetonar, att folkhögskolorna har ett slutUgt ansvar också för de kursplaner somutformas i samråd med organisationer, institutioner och myndigheter. Vuxenskolanmenar att om avsikten är att den enskilda folkhögskolan skall ha full frihetatt utforma och genomföra sina kurser behövs inte 1976/77: 55 76 någotföreläggande att studieplaner skall godkännas av SÖ. Om avsikten däremot är skall ha möjlighet att göra inskränkningar i denna rätt bör närmare anges ifolkhögskoleförordningen efter vUka grunder SÖ kan ändra/förkasta/godkännastudieplaner. anser att folkhögskolan skall ha rätt att självfastställa sina kursplaner på samma sätt som varje studieförbunds rektor harrätt alt godkänna studiematerial för studiecirklarna. Utredningensförslag rörande skolans frihet att välja medarbetare tillstyrks i huvudsak avde flesta remissinstanser som yttrat sig i frågan, t. ex. brottsförebygganderådet, , , folkbildningsutredningen, ,CUF, SSU, , , riksidrottsförbund.Nykterhetsrörelsens landsförbund. utbildningsnämnd, Sverigesfrikyrkoråd, EFS, kristna ungdomsråd, ABF, , kyrkliga studieförbund, NBV, Vuxenskolan, Stensundsfolkhögskola. stifts folkhögskola, LRF och . Sverigesfrikyrkoråd anser det vara viktigt att friheten att välja medarbetare kvarstårliksom att, som utrednmgen föreslår, möjligheten att kunna skilja lärare menockså rektor eller annan anställd från tjänst, om vederbörande aktivt motverkarskolans och huvudmannens mål och ideologi. EFS framhåUer att det är av ytterstavikt att läraren i sin verksamhet inte aktivt motarbetar skolans ideologi.Detta skulle vara ett hot både mot skolans existens och idé. helt utredningens förslag att en sådan lärare skall kunna skiljasfrån sin tjänst. Det är inte fråga om ett yrkesförbud eller någon förföljelseav oliktänkande, men en sådan åtgärd kan bli nödvändig för att över huvud möjliggöraen rörelseskolas verksamhet. ABF understryker utredningens mening att personersom inte genomgått lärarhögskola, men som genom studier och erfarenheter avfolkrörelse och folkbildningsarbete skaffat tillräckliga kunskaper ochfärdigheter för en tjänst vid folkhögskola skall kunna anstäUas som extralärare. Liksom utredningen anser ABF också att om en lärare vid en rörelseskolai sitt arbete vid skolan aktivt motarbetar dess huvudman, skall styrelsen hamöjlighet att skilja denne från hans tjänst. ABF är medvetet om att denna frågaär ytterst känslig och från vissa utgångspunkter kan anses strida mot aUmäntvedertagna principer om anställningstrygghet och åsiktsfrihet. Mot detta måsteemellertid ställas det för svensk demokrati nödvändiga kravet på garantier förfolkrörelsemas och föreningslivets integritet. Enligt ABF:s mening måste manutgå från att en konflikt av ovannämnda slag aUtid måste bringas till enlösning. Om en rörelseskola skulle tvingas alt inom sin lärarkår ha kvar enlärare som aktivt motarbetade skolans huvudman, skuUe det snabbt leda tiU attallt meningsfullt arbete upphörde. Ett antal remissinstanser kritiserar dockutredningens uppfattning i denna fråga. 1916fll: 55 77 SÖanser att hittUls vunna erfarenheter ger belägg för att styrelser och huvudmänvarit mycket måttfuUa då det gällt krav av ideologisk art. Man har i allmänhetmenat att förekomsten av olika uppfattningar även i för huvudmarmengrundläggande frågor inte blott är naturlig utan också kan framstå somvärdefuU, Trots det erfarenhetsmässigt så gott som genomgående okompliceradeläget kan det inte uteslutas att konflikter av allvarlig natur kan uppstå.Accepterar man folkrörelser som huvudmän för folkhögskolor och betraktar mantiU och med detta som ett värde, inte minst från demokratins synpunkt, kandetta samhällsintresse bli salt ur spel om anslällda vid skolan i sin tjänstaktivt skulle kunna motarbeta de mål som för huvudmannen är väsentliga. Om SÖsålunda delar utredningens mening i detta stycke finner SÖ det däremot intemöjUgt att dra de paraUeUer mellan å den ena sidan präster och politisktanställda ombudsmän och å den andra folkhögskolans lärare, som utredningenförefaUer dra, då den refererar till förarbetena tiU trygg-helslagstiftningen.FolkhögskoUärare bör inte vara underkastade andra lagar än dem som gäller andrabefattningshavare. Då lagtillämpningen ännu inte givit full klarhet i hur manbör förfara om en konflikt av nu nämnt slag uppstår, finner SÖ att frågan kanbehöva ytterligare bearbetas längre fram. SFHLinstämmer i ett uttalande av att förlust av anställningär ett av de aUvarUgaste ingreppen i en arbetstagares och hans familjsUvsvUlkor. SFHL kräver att folkhögskollärare skaU äga samma trygghet i sinanställning som andra skolformers lärare. "Studier och annan verksamhetvid skolan skall bedrivas i en anda av tolerans och respekt för oliktänkandeoch utformas så, att det föreligger fömtsättningar för allsidighet iundervisningen." Detta föreslagna stadgande i folkhögskoleförordningen ärden enda acceptabla grund utifrån vilken en lärares ställningstaganden kanbedömas. Utredningens hänvisning till vad som sägs i förarbetena tiU lagen omanställningsskydd måste bestämt avvisas. SFEFframhåller att det strider mot organisationens uppfattning att en lärare skullekunna fungera som partiombudsman eller religiös för-kunnare, då en lärarealltid skall eftersträva allsidighet i undervisningen. SFEF:s bestämda uppfattningär att folkhögskoUärare inte skall vara underkastade andra lagar än vad somgäller andra befattningshavare. SFEF anser det olyckligt att utredningen tagitupp denna fråga överhuvudtaget då rättstillämpningen på området uppenbarUgeninte har prövats. FRIOanser att anställningstryggheten för folkhögskoUärare skall vara densamma somför övrigt i yrkeslivet och kan därför inte acceptera utredningens skrivning idetta avseende. Kollegietvid folkhögskollärargrenen vid i påpekar bl. a. attuttrycket "aktivt motarbeta" är vagt och mångtydigt, 1976/77: 55 78 ochatt det i själva verket blir styrelserna vid de särskilda skolorna som kommeratt definiera vad som avses med detta uttryck, inte den eller de lärare somsaken gäller. Skulle en lärare "aktivt motarbeta" skolans syften, såfinns det naturligtvis ulöver avskedande en hel serie andra handlingsalternativ,särskilt om lärarkåren i övrigt är klar över gränsen mellan atl arbeta och attmotarbeta. Till delta kommer att det antagligen kan vara mycket pedagogiskt ochideologiskt värdefullt att en lärare ges tillfällen lill konfrontation icentrala frågor, som gäller skolans profil, policy utåt och arbetssättetinternt.