prop · G003151 · 1976-12-31 00:00:00 — Enligl bestämmelser i bl.a. hälsovårdsstadgan (1958:663),byggnadsstadgan (1959:612, omtryckt 1972:776) och brandsladgan (1962:91, omtryckt1974:81) åligger del olika myndigheter atl övervaka att bostadsbeståndet hållsi godtagbart skick och att gällande föreskrifter på området efterlevs.Uppkommande missförhållanden kan med slöd av bestämmelser i dessa författningaravhjälpas genom förelägganden av olika slag. Fastighetsägaren kan t. ex.meddelas elt vitessanktionerat föreläggande alt inom viss lid vidta åtgärd förall undanröja brislfällighel hos byggnad eller avhjälpa sanitär olägenhet.Ägaren kan också meddelas förbud mot all använda lägenhet eller lokal föravsett ändamål till dess förekommande brislfällighel eller olägenhet harundanröjts. Bestämmelserna i tvångsförvallningslagen liksom reglerna ihyreslagen samt i hälsovårds- och byggnadslagstiftningen medger i huvudsakendast ingripanden i syfte alt hålla den befintliga utrustningen inomfastigheten i godtagbart skick. Befogenhet att oberoende av fastighetsägarenssamtycke åstadkomma slandardförbätlrande åtgärder tillskapades genom bosladssaneringslagen(1973:531), som irädde i kraft den . Enligt den lagen harhyresnämnd möjlighet att på ansökan av kommun eller hyresgästorganisationålägga fastighetsägare atl rusta upp bostadslägenhet så att den uppfyller dekrav på lägsta godtagbara standard som anges i lagen. För de fall dåfastighetsägaren underlåter alt ställa sig hyresnämndens beslut lilleflerrällelse finns bestämmelser om tvångsåtgärder. De åtgärder som kan komma ifråga är vite, tvångsförvaltning och inlösen. Om grov vanvård av bostadsfastighet föreligger eller kanbefaras uppkomma, kan fastigheten exproprieras enligl 2 kap. 7 §expropriationslagen (1972:719), som trädde i kraft den 1 januari 1973.Bestämmelsen är tillämplig såväl när vanvården avser förhållandena inne ifastighelen som när den gäller fastighetens yttre skötsel. Expropriation kanmedges inte bara för att försälta en bebodd byggnad i tillfredsställande skickutan också för att riva befintlig bebyggelse och ersätta den med ny och meraändamålsenlig sådan. Förköpslagen (1967:868, omtryckt 1974:815) harar 1974ändrats så alt kommun har förköpsrätt även i fråga om fasfighet som behöverrustas upp. Genom lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m.m., tillstånds-lagen, har regler införts som avser att förebygga spekulafion ihyresfastigheter och förhindra alt hyresfastigheter kommer i händerna påpersoner som är olämpliga alt förvalta dem. Lagen innebär atl giltigheten avförvärv av hyresfastigheter i Stockholms-, Göteborgs- och Malmöområdena görsberoende av tillstånd av hyresnämnd. Giltigheten av förvärv av aktier i s. k.fåmansbolag och andelar i handelsbolag är också beroende av tillstånd i fall dåbolagets verksamhet till huvudsaklig del är inriktad på förvaltning avhyresfastigheter. 1 den delen gäller lagen för hela landet. Innan hyresnämndenmeddelar beslut i tillståndsärende, skall kommunen beredas tillfälle att yttrasig. Vidare har kommunerna i hela landet tillerkänts förköps- Prop.1976/77:151 46 rätt vid försäljning av aktier i bostadsbolag. Lagenträdde i kraft i de delar som gäller lillståndprövning avfastighelsförvärv och i övriga delar den . Den nu lämnade översikten visar atl hyresgästerna ochsamhället förfogar över etl flertal instmmenl för atl komma lill rälla medbrister som beror på eftersatt fastighetsskölsel. Vad särskilt gäller tvångsförvallningslagen framhölls viddess tillkomst alt blotta existensen av lagen var ägnad all verka som ellpålryckningsme-del mot försumliga fastighetsägare och att man därför kunderäkna med att bestämmelserna inle skulle behöva ulnylljas annal än i eltbegränsat anlal fall. Dessa uttalanden har bekräftats av den undersökning somutförts av bostadsförvaltningsutredningen och som avsett detvångsförvaltningsärenden som hyresnämnderna och domstolarna har handlagtunder perioden den 31 december 1975 (se bilaga 2).Undersökningen visar atl sammanlagt 135 ansökningar om Ivångsförvallning harkommii in lill hyresnämnderna. 1 16 fall har prövningen slutligt lett till altfastigheterna i fråga har ställts under ivångsförvallning. Av de återståendeärendena har flertalet kunnat avskrivas från vidare handläggning efter det attuppgörelse träffats mellan sökanden och fastighetsägaren underprövningsförfarandet. 1 83 ärenden har sålunda sökanden återkallat ansökningeni första instans. Anialel av hyresnämnd ogillade ansökningar uppgår lill 8. Även om ivångsförvaltningslagen säkerligen spelat enviktig roll bl.a. som påtryckningsmedel har det efter hand som man fåttpraktisk erfarenhet av dess tillämpning visat sig all lagen är behäftad medvissa svagheter. Den kritik som har framkommit har i allmänhet gått ut på altförvaltaren har alltför begränsade befogenheter och att särskilt hansmöjligheter att anskaffa medel till upprustningsåtgärder är otillräckliga. har mot bakgrund av dessaförhållanden haft lill uppgift att se över tvångsförvaltningslagen och attföreslå regler som förbättrar samhällets och hyresgästernas möjligheter tillingripande mot fastighetsägare som missköler sina hyresfastigheter.Utredningens överväganden har resulterat i etl förslag tillbostadsförvaltningsiag, som skall ersätta tvångsförvallningslagen. Förslagethar vid remissbehandlingen fått elt mycket positivt mottagande och även jaganser all del bör läggas lill grund för lagstiftning. Jag ämnar strax återkomma till de olika detaljerna iförslaget. vill jag emellertid framhålla atlbosiadsförvaltningsulredningens nu slutförda arbete får ses endast som en delav en fortlöpande översyn av lagstiftningen på hyresområdet. Reformer på dettaområde förbereds också i andra sammanhang. Vissa förslag i boende- ochbostadsfinansierings-utredningarnas slutbetänkande (SOU 1975:51-52)Bostadsförsörjning och bostadsbidrag har ännu inte slutbehandlats av regeringen(jfr prop. 1976/77:100 bil. 16 s. 3). Detta gäller bl.a. utredningarnasöverväganden rörande formerna för atl stärka hyresgäslinflylandel. Prop.1976/77:151 47 rättsutredningen i delbelänkandel (SOU 1976:60)Förhandlingsordningar på bostadshyresmarknaden m.m. lagt fram förslag om ettlegalt förhandlingssystem beträffande hyror och boendeförhållanden, därhyresgästernas förhandlingsrätt föreslås omfalla bl.a. frågor om lägenheternasoch husets skick. Också delta utredningsförslag övervägs f n. inom regeringenskansli. Ulredningen pekar inledningsvis på alt olikalagstiftningsalter-nativ kan komma i fråga för atl förbättra hyresgästernas ochsamhällets inflytande över förvaltningen av bostadsfastigheter. En möjlighet äratt ersätta det nuvarande tvångsförvaltningsförfarandet med nya regler om expropriation.En annan är all införa ett system med auklorisalion av faslig-helsförvaltare.En tredje utväg är alt tillskapa ell effeklivare förvallnings-förfarande. Efter en undersökning av de olika för- och nackdelar somär förbundna med vart och elt av dessa alternativ har ulredningen kommit tillden uppfattningen alt del f.n. inle är möjligt all ersättatvångsförvallningslagen med vare sig ett expropriationsförfarande eller ellauktorisationssystem. Enligl utredningens mening är det endast alternativet atltillskapa ett effektivare förvaltningsförfarande som utgör en framkomlig vägför all snabbt och smidigt och ulan särskilda ekonomiska åtaganden från delallmännas sida komma till rätta med de olägenheter som drabbar hyresgästernavid en försumlig fastighetsskötsel. Utredningens slutsats i fråga om valet avlagstiftningsmetod har lämnats obestridd vid remissbehandlingen. Enligt min mening slår det helt klart att expropriation ärett för de här åsyftade situationerna alltför omständligt och kostnadskrävandeförfarande. Alt slopa systemet med tvångsförvaltning och i stället gå övertill etl expropriationsförfarande skulle därför leda till en försämring avhyresgästernas ställning. Tanken på en reform med denna inriktning måstealltså avvisas. En annan sak är att det kan finnas anledning att överväga omdet inom ramen för elt tvångsförvaltningssystem bör öppnas möjlighel lillIvångsinlösen av den förvaltade fasligheten. Jag återkommer senare till della(avsnitt 5.5). Beträffande möjligheten att ersättatvångsförvaltningslagen med ett system med auklorisalion avfastighetsförvaltare vill jag peka på all tillståndslag ger vissamöjligheter att förhindra alt hyresfastigheter kommer i händerna på olämpligaförvaltare. Ätt gå vidare på denna väg och införa ett mera allmäntauktorisationssystem för fastighetsförvaltare skulle med nödvändighet kräva enomfattande administration och dra betydande kostnader. Man skulle också fåtillämpningssvårigheter, t. ex. när det gäller att i det konkreta falletavgöra vilka krav som skall ställas på en förvaltare. Även dettalagstiftningsalternativ bör alltså enligt min mening avvisas. Prop.1976/77:151 48 Av nu anförda skäl ansluler jag mig lill utredningensbedömning beträffande uppläggningen av lagstiftningen. Det riktigatillvägagångssättet är enligl min mening att ta till vara de praktiskaerfarenheterna av tvångsförvaltningslagen och på grundval av dessa skapaförutsättningar för elt mera effektivt och ändamålsenligtförvaltningsförfarande. Utredningens förslag till bostadsförvaltningsiagtillgodoser dessa synpunkler och jag anser, som jag harframhållit, atl förslagel bör läggas lill grund för lagstiftning. Jag förordaralltså att man inför en bostadsförvaltningslag, som får ersättatvångsförvallningslagen. Beträffande den föreslagna lagens tillämpningsområdeinnebär utredningens förslag atl kretsen av fastigheter som kan bli föremålför ingripande i huvudsak behålls oförändrad. Lagen skall alltså varatillämplig på fastighet med bostadslägenhet som hyrs ut av fastighetsägaren ochsom inte utgör del av hans egen bostad. Till skillnad från vad som gäller f.n. undantas dock fastighet där del endast finns lägenheter som hyrs ut för fritidsändamål.Fastighet som tillhör staten eller kommun skall inte kunna ställas undertvångsförvaltning. Vid tillämpningen av lagen skall tomträtt likställas medfast egendom. När byggnad eljest tillhör nyttjanderättshava-re skall lagengälla i tillämpliga delar. Som ägare av fastighet skall, när omständigheternaföranleder det, anses annan som innehar fastigheten, t. ex. den som på grund avtestamente lyfter fastighetens avkastning med skyldighet att ombesörja skötseloch underhåll. Vid remissbehandlingen har del framförts olika förslagtill jämkning av tillämpningsområdet. par remissinstanser finner delonödigt alt uthyrda enfamiljshus skall omfattas av lagen. Det har vidare höjtsröster för alt lagen görs lillämplig på fastighet som tillhörbostadsrättsförening, om föreningen i egenskap av bostadsrättshavare hyr utlägenheter i fastigheten. För min del vill jag peka på all utredningens förslagöverensstämmer med motsvarande bestämmelser i både tvångsförvaltningslagen ochbostadssaneringslagen. Vid tillkomsten av dessa lagar diskuterades ingående omlagstiftningen skulle omfatta enfamiljshus resp. fastighet som ägs avbostadsrättsförening (prop. 1970:133 s. 59 och prop. 1973:22 s. 71). Beträffandeenfamiljshusen kan jag inte finna att någonting nytt har framkommit som gör detmotiverat all frångå den ståndpunkt man intog i de båda tidigarelagstiftningsärendena. Jag förordar alltså alt bostadsförvaltningslagen skallomfatta enfamiljshus och att frågan om ingripande skall få ske beträffandesådan fastighet även i fortsättningen bedöms från fall till fall mot bakgmnd avde särskilda omständigheter som föreligger. Det kan emellertid förutses attdet endast i rena undantagsfall blir aktuellt att ställa en en-familjsfastighelunder särskild förvaltning. Frågan om bostadsförvaltningslagen i vissa fall böromfatta fastighet som ägs av bostadsrättsförening kan synas mera tveksam. Förall lagen skall omfatta bostadsrättsfaslighet krävs det enligt förslaget - ilikhet med vad som gäller enligt tvångsförvallningslagen ochbostadssaneringslagen - Prop.1976/77:151 49 atl minst en av lägenheterna hyrs ul direki avbosladsrätlsföreningen i slällei för all upplålas med bosladsräll. Någraremissinslanser menar att det finns tecken som tyder på atl föreningsformenmissbrukas av mindre nogräknade fastighetsägare i storstadsområdena och alldet därför finns behov av atl utsträcka det skydd som bostadsförvaltningslagenskall ge hyresgästerna lill att omfalla också fall då bosladsrätlslägenhet,som har upplålils med bostadsrätt, hyrs ut av bostadsrättsförening. Någrakonkreta exempel på atl del f. n. finns behov av alt införa elt sådanl skyddhar dock inle framkommit under utredningsarbetet eller vid remissbehandlingen. Härtill kommer atl om man nu vill görabostadsförvallningslagen tilllämplig också när bostadsrättsförening hyr ullägenhet, som har upplåtils med bostadsrätt, så bör, med hänsyn till det närasambandet med bostadssaneringslagen, även den lagen ändras så alt den täckerdenna situation. Det torde vidare krävas följdändringar i bostadsrältslagen(1971:479). Så omfatlande ändringar kan emellertid inle prövas annat än i eltstörre sammanhang, där bl. a. de organisationer som företräderbostadsrättsföreningarnas intressen får tillfälle att framföra sinasynpunkter. Med hänsyn till det sagda är jag inte beredd alt avvikafrån utredningens förslag när det gäller fastighet som ägs avbostadsrättsförening. Jag kommer emellertid att följa utvecklingen på områdetmed uppmärksamhel. Om del skulle visa sig alt möjligheten alt bildabostadsrättsföreningar ulnylljas i syfte att sälla de rättsliga sanklionsmedlenbeiräffande misskötta hyresfastigheter ur spel, är jag självfallet beredd attla de iniliativ som kan visa sig behövliga. Ett par remissinslanser har föreslagit atlbostadsförvallningslagens till-lämplighet skall göras beroende av allulhyrningen är regelmässig. De hänvisar till alt bosladssaneringslagen endastomfattar regelmässig uthyrning. Jag vill emellertid erinra om att detta villkortagits in i bostadssaneringslagen som etl uttryck för att denna lagsinriktning inte är helt densamma som tvångsförvallningslagens (se prop. 119 och 142). Syftet med Ivångsförvaltningslagen är atl säkerställa att dehyresgäster som finns i en faslighet kommer i åtnjutande av de förmåner somföljer med faslighelsägarens skyldighet atl bevara sundhet, ordning och skickinom fastigheten. Bosladssaneringslagen avser all lill gagn för nuvarande ochframtida hyresgäster få till stånd en standardhöjning av fastighelen. Medhänsyn härtill ansågs bosladssaneringslagen till skillnad mottvångsförvallningslagen böra vara tillämplig på t.ex. en enfamiljsfaslighetsom normalt används för uthyrning, även om den av en eller annan anledning tillfälliglskulle vara oulhyrd. Däremot ansågs bostadssaneringslagen i motsats tilltvångsförvaltningslagen inte böra omfalla det fallet atl en enfamiljsfastighelhyrs ul till följd av att ägaren är tvungen att på grund av sittarbete temporärt bo på annan ort. har ansett delföljdriktigt att behålla den skillnad mellan tillämpningsområdena som ligger ikravel på alt uthyrningen enligt bosladssaneringslagen men inle enligt 4 1976177. 1976/77:151 50 bostadsförvaltningslagenmåste vara regelmässig. Jag är av samma uppfattning. Medanledning av vad en remissinslans anfört vill jag framhålla alt del inte finnsnågon anledning att bryta samordningen mellan bostadsförvallningslagen ochbosladssaneringslagen och i slället låta bostadsförvallningslagenstillämpningsområde sammanfalla med tillämpningsområdet årstillståndslag. Kontrollsystemet enligt sistnämnda lag har främst avadministrativa orsaker grundats pä typkoderna i fastighetstaxerings-längden.Avgörande för frågan om lagen är lillämplig på elt fastighetsförvärv är omfastigheten för förvärvet är taxerad som "annanfastighet" och klassificerad som "hyresfastighet". För att uppnåen ytterligare avgränsning av tillståndsprövningen innehåller lagenbestämmelser om atl förvärvslillstånd inle får vägras, om det i ärendet visasatt fastigheten är obebyggd eller bebyggd med annal än hyreshus eller medhyreshus som inte innehåller fler än två för bostadsändamål avsedda lägenheter.1 sådana fall. t. ex. när del gäller utpräglade kontorshus, har nämligen intressetav alt pröva förvärvet ansetts bortfalla. Det lorde av del här sagda varauppenbart alt lillämpningsområdel lillslåndslag har utformats medutgångspunkt i överväganden av delvis annat slag än de som har betydelse vidbestämmandet av bostadsförvaltningslagens skyddsområde. Fastighetersom ägs av staten eller kommun kan enligl gällande rätt inle ställas undertvångsförvaltning. De omfattas inte heller av bostadssaneringslagen. Somtidigare har nämnts föreslår utredningen att denna undantagsregel behålls.Utredningens ståndpunkt har vunnit allmän anslutning bland remissinstanserna.För egen del vill jag framhålla att det visserligen kan konstaleras attsärskilt de större kommunerna har åtskilliga bostadshus som är i behov avupprustning. Mestadels rör det sig dock om fastigheter som har förvärvats isaneringssyfle. 1 allmänhet lorde de också få en effeklivare skötsel genomkommunens försorg än vad de skulle ha fått om de hade varit kvar i privat ägo.Enskild hyresgäst, vars lägenhet är i bristfälligt skick, har vidare möjlighetalt utverka reparationsföreläggande enligt hyreslagen också när fastighelen ägsav staten eller kommunen. På grund av det sagda ansluter jag mig tillutredningens uppfattning att man inte bör föra in fasligheter som ägs av stateneller kommun under bostadsförvallningslagens regler om ingripande. Åtskilligaav de bestämmelser som jag kommer att föreslå i det följande skulle inte hellerpassa, om fastighetsägaren är staten eller kommun. Jag vill emellertidunderstryka alt gmnden för undantagsregeln är att man bör kunna fömtsätta attstaten och kommunerna självmant mslar upp sina nedgångna hyresfastigheter (jfr3LU 1970: 56). Om del visar sig att det ändå behövs särskilda legalapåtryckningsmedel, är jag emellertid beredd att ta upp frågan till förnyadprövning. Fråganom ägandeförhållandena i fastigheten har berörts av några remissinslanser. Dehänvisar lill all del kan vara svårt atl fastställa vem som rätteligen skallanses som fastighetsägare i tvångsförvaltningsärenden. Prop.1976/77:151 51 anser all man därför bör överväga atl införa en regel omatt som faslighelsägare vid tillämpningen av lagen skall anses den för vilkenlagfart senasi har beviljats eller sökts. Jag är medveten om de problem i formav täta ägarbyten och bulvanförhållanden av olika slag som uppkommer när enfastighet har blivit föremål för den spekulativa marknadens intresse. På den punktentorde lillslåndslag komma att medföra en förbättring. Självfallet börändå bostadsförvallningslagen utformas så att prövningen av elt ärende intehindras av atl äganderällen lill fasligheten är svår atl faslslälla. 1 3 §bostadssaneringslagen, 5 kap. 11 § expropriationslagen och 18 kap. 9 §jordabalken finns bestämmelser om all ansökan resp. stämning i där avsedda fallalltid med laga verkan kan riktas mol den som senasi har erhållit eller söktlagfart på fastighelen. Det spelar alltså ingen roll, om denne före talansväckande har överlåtit fasligheten. Beslämmelserna innebär vidare atl beslutresp. dom som meddelas blir bindande för den eller dem som härleder sin rälllill fastigheten från den för vilken lagfart senasi är beviljad eller sökt.Motsvarande bestämmelser bör enligl min mening införas ibostadsförvaltningslagen. 1 fråga om förutsätlningarna för ingripande innebärutredningens förslag att tvångsålgärder skall kunna vidtas på ell tidigarestadium än som är möjligt. För ingripande med stöd avivångsförvaltningslagen gäller f n. det huvudrekvisitel all faslighelsägarenväsenlligen försummar vården av fasligheten eller underlåter atl vidtauppenbart angelägna åtgärder för atl bevara sundhet, ordning och skick inomfastigheten. Formuleringen har valts för atl lydligl markera atl del skallvara fråga om en allvarlig vanskötsel (prop. 1970:133 s. 58). mening bör målsättningen för en revideradtvångsförvallningslagsliftning vara att hyresgästerna och samhället skall gesmöjligheter alt gripa in så snart en fastighetsägare inte sköter förvaltningenav fastigheten på ett objektivt godtagbart sätt. Hyresgäslerna skall inlebehöva nöja sig med en gradvis försämring av fastighetens förvaltning medmöjlighet lill ingripande först när ölägenheterna har blivit allvariiga. Föratt denna målsättning skall komma lill klart uttryck i den nya lagstiftningenbör enligt utredningens mening de i ivångsförvaltningslagen förekommandeuttrycken "väsentligen" och "uppenbart" ulgå ur lagtexten. Utredningens förslag i denna del har i allmänhet godtagilsunder remissbehandlingen. För egen del vill jag understryka det angelägna iatt villkoren för ingripande görs mindre snäva än f n. Erfarenheterna avivångsförvaltningslagen visar att ett snabbi ingripande tordevara en förulsäilning för alt man skall nå ett bra resultat ulan alltföromfatlande och kostsamma åtgärder. Jag finner det därför lämpligt att deförstärkande uttrycken "väsentligen" och "uppenbart" fårutgå ur lagtexten. Även om man utformar fömtsätlningama för ingripande ienlighet med vad som har förordats, kommer lagstiftningen att la sikte påförhållandevis klara fall av försummad fastighetsskölsel, där man med ledningav Prop.1976/77:151 52 god sed i hyresförhållanden och föreskrifterna omfaslighelsägares skyldigheter inom hyres-, hälsovårds- ochbyggnadslagstiftningen kan konstatera att förvaltningen av fastigheten inleuppfyller de minimikrav som bör ställas på en lillfredsslällande faslighelsförvallning.Del skall alliså inte vara möjligt alt skilja fastighetsägaren frånförvaltningen på grund av obetydliga och enstaka brister som kan rättas till ienklare ordning. För tillämpning av tvångsförvaltningslagen fordras vidareatl det finns anledning all anta alt rättelse inle kommer all ske. Ulredningenföreslår all delta krav ulmönslras. En remissinslans har förordat att kravetbehålls i den formen all faslighelsägaren åläggs bevisbördan för all rälielsekommer att ske. Enligt min mening skulle en sådan bevisbörderegel knappast innebäranågon egentlig förändring. I förarbetena till tvångsförvaltningslagen framhållsalt frågan huruvida rättelse kan påräknas måsle bedömas sche-maliskl och ulan vidare borde kunna anta att rättelse inle kommer all ske omfastighetsägaren har försummat fastighetens skötsel ochinte kan prestera några fasta planer på upprustning. 1 rättstillämpningentorde det regelmässigt ha krävts att fastighetsägaren förebringar utredninglill stöd för etl påslående om all bristerna i fråga om förvaltningen skullekomma att rättas till. Trots att frågan huruvida rättelse kan påräknas harbedömts schematiskt har ändå det ifrågavarande villkoret gett upphov till vissalillämpningssvå-righeler när det gäller all bedöma verklighelsanknytningen hosde av fastighetsägaren uppgjorda upprustningsplanerna och vilken fakliskeffekt som kan väntas bli resultatet av dem. Jag biträder därför utredningensförslag om att lagen inte bör innehålla något särskilt krav på atl del skallfinnas anledning anta alt framtida rättelse inle kommer att ske. Som utredningenhar framhållit innebär della inle atl exempelvis åtgärder som fastighetsägarenvidtar efter del att frågan om förvaltning har väckts helt skulle sakna betydelse.De vidtagna åtgärderna får vägas samman med övriga omständigheter i ärendet förbedömningen av frågan om fastighetsägaren förvaltar fasligheten på ellgodtagbart sätt. Sammanfattningsvis förordar jag att del somförutsättningar för ingripande enligt bosladsförvallningslagen anges altfaslighelsägaren försummar vården av fastigheten eller underlåter all vidtaangelägna åigärder för att bevara sundhet, ordning och skick inom fastigheteneller atl del på annat sätl framgår all faslighelsägaren inle förvaltarfasligheten på ell godtagbart sätt.