prop · G003132 · 1976-12-31 00:00:00 — 1968:142 och går ut på att invandrare skall kunnaleva på samma standardnivå som den inhemska befolkningen. 1 det syftet har iutiänningskungörel-sen (1969:136, omtryckt 1975:1359, ändrad senast 1977:36),UtiK, föreskrivits, atl annan utiänning än nordbo, som kommer hit för altarbeta, i princip skall ha ordnat arbele och arbetstillstånd före inresan.Normalt får utiänningen inte resa in i landet utan sådant tillstånd. Så längehan är kvar här kan i princip inget tillstånd bevUjas (46 § UtlK). Undanlaggäller i vissa speciella fall. Sålunda är exempelvis den som är gift med svenskmedborgare och har uppehåUstillstånd undantagen från skyldighet att haarbetstillstånd. ArbetstiUstånd kan meddelas efter inresan i särskUda fall t.ex. när utlänningen har rest in för att förena sig med familjemedlem som ärstadigvarande bosatt här. När en utlänning tillåts stanna i vårt land avpolitiska eller av humanitära skäl, beviljas han också arbetstillstånd. Jag viUemellertid understryka atl de nu nämnda fallen avses ulgöra undantag. En utlänningsom i annal fall ulan ett i förväg ordnat arbetstillstånd reser in i Sverigeför all stanna kvar och försörja sig genom arbele här måsle räkna med att bliavlägsnad härifrån. Frågan är endast hur lång lid som skall få förflyta innandetta sker. 1976/77:132 12 Frågor om skyndsam handläggning av ärenden som rörutlännings rätt att stanna kvar i vårt land utreds f n. med förtur avutlänningslagkommitlén (A 1975:04). 1 direktiven till kommillén påpekadesbl.a. de betydande olägenheter, inte minsl för utlänningens del, som följer aven lång handläggningstid i dessa fall. 1 brist på arbetstillstånd ärutlänningen ofta hänvisad lill socialhjälp eller ser sig tvingad alt la illegalarbelsanställning, med allt vad delta innebär av otrygghet och andra socialapåfrestningar. Jag vill för egen del starkt understryka atl det är viktigt bådeför den enskilde och för samhällel att frågor om utlännings rätl att stannakvar avgörs skyndsamt. Självfallet får inte önskemålet om snabbhettillgodoses på bekostnad av kravet på rättssäkerhet. Som även framhålls avutlänningslagkommitlén i dess yttrande över SlV:s förslag i ämnet innehållerUtlL bestämmelser som i flera hänseenden garanterar elt rättssäkert förfarandei samband med prövning av fråga om avvisning liksom vid verkställighet avavvisningsbeslul. Enligt 21 a § skall polismyndighet underställa fråga omavvisning när utlänningen åberopar politisk förföljelse eller påslår sig löparisk alt bli sänd till krigsskådeplats eller straffas för att han ärkrigsvägrare, så snart påståendet inte är uppenbart orikligt. Delsamma gällernär utlänningen påstår sig inle vilja återvända lill hemlandel på gmnd av depolitiska förhållandena där och de omständigheter som han åberopar inte kanlämnas utan avseende. Enligl 58 § skall underställning ske avverkställighetsärende i motsvarande fall. Det kan tilläggas allavvisningsfrågan skall underställas också i andra fall än förut harnämnts, nämligen om polisen anser del vara tveksamt om utlänning, belräffandevilken del finns avvis-ningsskäl, verkligen skall avvisas (60 §). Del är mot denna bakgmnd som SlV:s framställningskall bedömas. Jag delar i likhet med flera remissinstanser SlV:s uppfattning,all det inte är önskvärt att sådana utlänningar som enligl gällandebeslämmelser saknar rätt atl stanna kvar i vårt land, kan göra detta genom attundvika att ta kontakt med polisen vid inresan och under viss lid därefter.Detta gäller naturligtvis i första hand i sådana fall där en utlänningavsiktligt avvaktar en tidpunkt, då ett verkslällbart beslut inlelängre kan meddelas. Men även om väntan har andra grunder, är det enligt minmening otiUfredsstäUande atl liden för ärendets handläggning därigenomföriängs. 1 de fall utlänningen saknar pass eller behövliga tillstånd,exempelvis arbetstiU-stånd, och inga sådana särskilda skäl föreligger som göratt han ändå har möjlighet att få stanna, måste det enligt min mening vara enavgjord fördel för utlänningen och för samhällel att avvisningsfrågan avgörsomedelbart och besluiet verkställes utan hinder av förd klagan. 1 övriga fall,t. ex. då utlänningen åberopar politiska skäl för att få stanna här, ger lagengarantier för atl ärendet prövas i annan ordning. Vad har anfört om de olägenheier som uppkommergenom den nuvarande utformningen av 21 och 57 §§ vinner stöd i vad som harframkom- 1976/77:132 13 Jag delar SIV:s uppfattning, all en bättre ordningskulle kunna åstadkommas genom att möjlighet införs lill s. k. kortaavvisningar också i samband med att utlänningen tar den första kontakten medeller anträffas av polisen efter det all han har rest in i . Det kansjälvfallet övervägas om någon ändring av avvisningsbestämmelserna skallgenomföras redan nu eller om resultatet av utlänningslagkommilténs arbete förstskall avvaktas. Med hänsyn till atl nuvarande regler medför betydande ochtilltagande olägenheter och atl utlänningslagkommitlén har tillstyrktändringsförslaget anser jag det vara väl befogat alt nu genomföra de föreslagnaändringarna. RPS och utlänningslagkommittén understryker attmöjligheterna till avvisning enligt 18 § dels i samband med inresan, dels viddet tillfälle då utlänningen uppsöker eller anträffas av polisen måste görasalternativa. I de fall då utlänningen har inresekontroUerats vid inresan böralltså liksom gälla atl avvisning med stöd av 18 § får ske endast vidutlänningens ankomst eller därefter. Har däremot utlänningen restin i landet utan att ha inresebehandlats, bör möjlighet finnas atl senare laupp frågan om avvisning enligt 18 §. I detta sammanhang vill jag erinra om attpasskontroll vid gränsema mellan de nordiska ländema normall inte förekommer.I stället är varje nordiskt land enligt den s. k. passkonlrollöverens-kommelsenförpliktat att för sin del bevaka det nordiska områdets yller-gräns. Om manbortser från fall där en utlänning reser in i från utomnordiskt landeller då han inresekontrolleras vid stickprovsvis anordnad passkontroll vidgräns till annat nordiskt land, är det alltså i första hand utiänningen självsom avgör när den första kontakten med polisen skall ske. 1 likhet med vad SIVhar föreslagit bör möjlighet införas till avvisning enligt 18 § också viddetta tillfälle. Enligl gällande beslämmelser får avvisning enligl18 § ske inle bara vid ankomsten utan även därefter. Enligt stadgadpraxis avses därmed en lidrymd av från ankomsten, inresedagenoräknad. Samma uttryckssätt som nämnts används i 57 §. Enligt dennaparagraf skall beslut om avvisning som meddelas av polismyndighet vid utlänningensankomst lill riket eller därefter gå i verkställighet ulan hinderav anförda besvär. Del saknar för bestämmelsens lillämpning betydelse omavvisning har skett enligt 18 eller 19 §. Även i detta fall anses i praxisbegreppet därefter innefatta från inresan. Underremissbehandlingen har framförts önskemål om en precisering av den lid inomvilken avvisning skall få ske i fall som avses i 18 §. En sådan precisering ärstarkt motiverad från rättssäkerhetssynpunkt och är därför enligt min mening ihög grad önskvärd. Detta gäller i särskUd grad med hänsyn lill attgränsdragningen är avgörande för om verkställighet skall få ske, trots attbeslutet inte har vunnil laga kraft. Någon anledning att ändra gällande praxisföreligger inte. 1 lagen bör därför ordet bytas ul mot den bestämdalidsangivelsen . Därmed erhålls även den för- Prop.1976/77:132 14 delenatl beräkningen av tiden skall ske enligt lagen (1930:173) om beräkning avlagstadgad tid (ändrad senast 1974:756). Det innebär att avvisningsbeslut fårmeddelas senast den dag som bär samma namn som inresedagen. Om den dag dåbeslutet senast skall meddelas är , annan allmän helgdag, lördag,, eller nyårsafton, får avvisningsbeslutet meddelasnästa vardag (2 § lagen om beräkning av lagstadgad lid). Den nu nämndatidrymden om för beslut om avvisning enligl 18 § resp. för omedelbarverkstäUighet enligt 57 § börgälla såväl i förhållande till inresedagen somlill den dag då utiänningen annars första gången uppsöker eller anträffas avpolismyndighet. RPS och utlänningslagkommittén tar upp frågan, omdet bör fordras alt beslut faktiskt har meddelats inom den angivna tiden,för att omedelbar verkställighet skall få ske enligt 57 §. RPS pekar på attdet i avvisnings-ärenden ofta krävs kompletterande utredning innan beslut kanmeddelas. En sådan utredning kan bli tidsödande, inte minst närdet gäller atlfastställa utlänningens identitet eller kontrollera hans uppgifter. Bådaremissinstansema menar alt det med hänsyn till sådana situationer måste ansestillräckligt, att avvisningsfrågan har tagits upp tUl prövning inom den ifrågavarandeliden. Jag har viss förståelse för dessa synpunkler. Å andra sidan kan görasgällande, alt rältssäkerhetsintresset kräver att möjligheten till omedelbarverkstäUighet begränsas till beslut som har meddelats vid inresan eller i näraanslutning till denna. De fall där svårighetema att identifierautlänningen är så stora, alt avvisning kan meddelas först efter utgången avden lorde vara få. I dessa och andra liknande fall är det ovisstom beslut kan meddelas eller kanske först . En ordning som innebär att rätten lill omedelbar verkställighet ärbevarad så snart ärendet har tagils upp lill prövning inom föreskriven tid utanalt någon bestämd gräns anges för beslutets meddelande bör enligl min meninginte förekomma. Inte heller är del från rättssäkerhetssynpunkt rimligt med enordning som innebär atl beslutsfristen förlängs när särskild anledningföreligger och att rätten lill omedelbar verkställighet av etl sent meddelatbeslut beror på, om del vid beslutstillfåUet fanns tillräckhga fömtsättningarför att utnyttja den längre fristen. Jag menar att det i nu berörda fall är nödvändigtmed enkla och klara regler för att tillgodose rättssäkerhetens krav, även omdetta medför vissa nackdelar från praktiska synpunkter. För rätt till omedelbarverkställighet av polismyndighets avvisningsbeslul bör därför krävas altbeslutet har meddelats senast inom efter inresan eller, om utiänningendå inte har haft kontakt med polismyndighet, efter första kontakten medpolismyndighet. Inte heller bör polismyndighet kunna meddela beslut omavvisning med stöd av 18 § efter utgången av nu angiven tid. I den månavvisningsskäl som anges i 19 § inle föreligger, får avlägsnande i stället skegenom förpassning. Sammanfattningsvisinnebär mitt förslag detta. 1976/77:132 15 Avvisning enligt 18 § skall ske vid utlänningensankomst till riket eller inom efter ankomstdagen. Vidare bör gälla attutiänning som inte har inresebehandlats skaU kunna avvisas enligt 18 § när hanförsta gången uppsöker eller anträffas av polismyndighet eller inom en veckadärefter. I inget fall får avvisningen ske senare än frånankomsten. Beslut om avvisning med stöd av 19 § skall meddelas vid ankomstenmen skall, liksom , alltid kunna meddelas inom tremånaderstiden. Verkställighet av polismyndighets anvisningsbeslutbör ske utan hinder av anförda besvär om beslutet har meddelats, antingen vidutlänningens ankomst lill riket eller inom därefter eller också närutlänningen första gången har uppsökt eller anträffats av polismyndighet ellerinom . Detta bör gälla oavsett om avvisning sker enligt18 eller 19 §. Jag vill emellertid på nytt erinra om attpolismyndighet har ålagts en mycket långtgående underställningsskyldighet. a. all varje avvisnings- och verkslällighelsärende i vilkeluppkommer fråga om politisk förföljelse eller påföljder vid krigsvägran m.m.skall avgöras av och inte av polismyndighet. gäller även fall därutlänningen åberopar andra politiska skäl än sådana som konstituerarflyktingskap och de åberopade omständigheterna inte av polisen kan lämnas ulanavseende. Även i övrigl skall och inte polismyndighet la ställning näravvisningsfrågan är tveksam. Frågor om avvisning och om verkställighet avavlägsnandebeslut skall som jag nämnde ingående övervägas avutlänningslagkommiltén. Det arbelel kan komma att inverka även på de nuföreslagna, begränsade ändringarna i UtlL. 5.2Förhör i ärende som handläggs av regeringen I UtlL föreskrivs för åtskilliga fall atl förhörskall hållas med utiänning, i vissa fall först efter begäran av denne. Även iövrigt får regeringen, , eller länsstyrelse hålla förhör iutlänningsärende. 1 40-42 a §§ finns bestämmelser om vad som skall gälla vidförhör. Normalt skall förhör hållas av den myndighet som handlägger ärendet.Enligt 40 § får överlåta ål eller länsstyrelse atl hållaförhör. 1 fråga om ärende som handläggs av regeringen föreskrivs, attregeringen eller myndighet som regeringen bestämmer utser förhörsmyndighel.Bestämmelsen fick sin nuvarande lydelse . Den ordning som gäller beträffande förhör iutlänningsärende som handläggs av regeringen vållar betydande olägenheter.Själva beslutet alt förhör skall hållas i visst fall, liksom beslutet vilkenmyndighet som skall hålla förhöret fattas av regeringen vidregeringssammanträde. Om utlänningen har tagits i förvar, kan beslut behövafattas så skyndsamt, att närmaste ordinarie regeringssammanträde inte kanavvaktas. 1976/77:132 16 tradeblir då nödvändigt. En sådan ordning bör enligt min mening inte längrebehållas. De frågor del här gäller har karaktär av led i departementetsberedning av utlänningsärendet. Med hänsyn härtill bör frågor som rör förhör iärendet kunna avgöras av del för dessa ärenden ansvariga statsrådet, med rättför statsrådet att delegera frågan till tjänsteman som statsrådet bestämmer.Bestämmanderätten bör omfatta inle bara utseende av förhörsmyndighet utan ävenrätt att besluta alt förhör skall håUas saml att avgöra övriga med förhöretsammanhängande frågor. Jag vill erinra om alt det för utlänningsärendenansvariga statsrådet redan tidigare fått rätt meddela in-hibitionsbeslut iärende hos regeringen (51 a §). 1enlighet med vad jag nu har anfört har inom arbetsmarknadsdepartementetupprättats förslag till lag om ändring i utlänningslagen (1954:193). Förslagetbör fogas till regeringsprotokoUet i detta ärende som bilaga.' Jaghemställer atl lagrådels yttrande inhämtas över lagförslaget. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. Bilaganhar uteslutils här. Förslaget är likalydande med det som är fogat till propo- Prop.1976/77:132 17 Närvarande:F.d. justitierådet , regeringsrådet samt justitieråden Ulvesonoch . Enligt utdrag av protokoll vid regeringssammanträdeden har regeringen på hemställan av statsrådet beslutatinhämta lagrådels yttrande över förslag tiU lagom ändring i utiänningslagen (1954: 193). Förslaget,som finns bilagt detta protokoll, har inför lagrådet föredragits avhovrättsassessom . Lagrådetlämnar förslaget utan erinran. 1976/77:132 18 Närvarande:statsministem , ordförande, och statsråden , , ,, , Anlonsson, Mogård, , , , ,, , , , , Propositionom ändring i utlänningslagen (1954:193) Föredraganden anmäler lagrådets yttrande' överförslag till lag om ändring i utlänningslagen (1954:193). Föredraganden upplyser att lagrådet har lämnatlagförslagel utan erinran och hemställer att regeringen föreslår Regeringen ansluter sig lill föredragandensöverväganden och beslutar att genom proposition föreslå alt antagadel förslag som föredraganden har lagt fram. 'Beslut om lagrådsremissen fattat vid regeringssammanträde ,