prop · G00381 · 1976-12-31 00:00:00 — Även SÖ och statens kulturrådunderstryker fördelarna av samlokalisering av de båda föreslagnautbildningsinsatserna. "rop.1976/77: 81 22 äreslår att möjligheterna även övervägs att tillbibliotekshögskolan knyta n utbildning för förlagsanställda. Utredningens förslag om ett regionalt avgränsat försök medpostor-erförsäljning av böcker via bibliotek mottas positivt avre--lissinstansema. Beträffande den närmare utformningen av försöket fram-3rsen rad förslag och synpunkter. RRV föreslår att försöket utsträcks till att gälla fleralän. I samma rikting uttalar s\g . an-er att även postkontoren bör innefattas i försöken,eftersom man bara når e redan litteraturintresserade, om verksamheten begränsastill bibliote-en. Liknande synpunkter förs fram a\ postverket, som föreslår attett för-ök görs även för postkontorens del i ett helt län. Svenska bokförläggareföreningen.Svenska bokhandlareföreningen och 'F förutsätter att en sådan konstruktion avförsöksverksamheten kan stadkommas som bygger på bokhandeln i regionen. Detföreslagna stödeloppet är enligt KF otillräckligt. anser inte att försöket böranordnas på rter som redan har A- eller B-boklåda. nämnerom en möjlighet att Presams fria beställningsservice utnyttjas på så sätt ;tboken beställs genom biblioteken och levereras till den av Presams;erförsäljare som bäst passar kunden. Enligt är detinte givet att länsbiblioteket bör tilldelas en samordnande rollen förförsöket. Detta understryks också av bl. a. venska kommunförbundet. Kulturrådetföreslår vidare att rådet får i upp-rag att närmare utreda föratsättningarna.Enligt rådet behöver inte för-öksperioden omfatta (varav två höstar). SACOjSR framhåller att utredningeninte tillräckligt beaktat de ökade rbetsuppgiftema för biblioteken i sambandmed det föreslagna försöket. >et gäller både hanteringen av katalogmaterialoch informationsuppgifter i ammanhanget. Organisationen anser att om försöksverksamhetenblir "amgångsrik, garantier bör skapas för att samtliga kommuner deltar ierksamheten. Även ochSveriges allmänna biblioteksförening amhåller att försöksverksamheten kankomma att kräva personalför-tärkning på berörda bibliotek. Man ställer sigockså tveksam till förslaget tt litteraturarvalet skall göras avlänsbiblioteket. Även Svenska kommun-irbundet anför tveksamhet på denna punkt. Det råder en bred politisk enighet om att staten har ettansvar för att kul-irellt värdefull litteratur kan framställas och spridas.Under senare år har betsvillkoren för litterärayrkesutövare successivt förbättrats. Det har cett främst genom uppräkning aversättningen till författare för utlåning av deras verk genom bibliotek, den s.k.biblioteksersättningen. /76 finns också ett statligtlitteraturstöd som avser att stödja utgivningen av olika slags litteratur.Dessutom har verksamheten vid de kommunala folkbiblioteken expanderat ochbiblioteksutlåningen fortsätter att öka. Vad gäller den kommersiellabokdistribufionen skedde en viktig förändring . Genom beslut av detdåvarande näringsfrihetsrådet slopades dispensen från bruttoprisförbudet på böckeroch andra konkurrensbegränsningar som hade skyddat bokhandeln.Prissättningen på böcker blev fri och bokhandeln miste sin ensamrätt tillförsäljning av böcker över en viss prisgräns. Man väntade sig bl. a. atthandeln med böcker till följd av det friare systemet skulle rationaliseras ochatt det skulle bli möjligt att köpa litteratur på fler försäljningsställen äntidigare. Upphävandet avkonkurrensbegränsningarna för handeln med böcker har möjligen haft vissapositiva effekter. Åtminstone den mer lättsålda litteraturen är nu tillgängligpå många olika slag av försäljningsställen. Föria-gens direktförsäljning genombokklubbar har också bidragit till att öka spridningen av god litteratur. Åandra sidan har det friare systemet inneburit att den mera udda men kulturelltvärdefulla litteraturen har blivit svårare att få tag på för konsumenten.Detta hänger direkt samman med de ändrade arbetsvillkoren för främst denfullsorterade bokhandeln, de s.k. A-boklådorna. Jag avser då sådan bokhandelsom har anslutit sig till överenskommelsen mellanföreträdare för och , det s. k. fackbokhandelsavtalet. Ökad konkurrens inombokhandelsbranschen och från förlagens direktförsäljning samt ökadepersonalkostnader har tvingat fram en strukturomvandling. Många A-boklådor,främst på mindre och medelstora orter, har fått vidkännas lönsamhetsproblem ochunder senare tid har många nedläggningar skett. Från kulturpolitisk utgångspunktfinns det anledning att se allvariigt på den nu antydda utvecklingen inombokhandelsbranschen. En välsorterad boklåda har stor betydelse förlitteraturintresset på den ort där den finns. En minskning av antalet boklådormed god sortering motverkar dessutom syftena med det statliga utgivningsstödet.Det framstår därför som angeläget att staten jämsides med ett stöd tillproduktionen av böcker även förstärker distributionsledet. Det utredningsarbete som harbedrivits inom och som har presenterats i betänkandet(Ds U 1976:17) Stöd till bokhandeln utmynnar också i den slutsatsen attstatliga insatser behövs för att säkerställa en fungerande bokdistribution.Denna uppfattning har vunnit allmän anslutning bland remissinstanserna. I såväl betänkandet som remissvarenuppmärksammas kommunernas roll för att underiätta arbetvillkoren förbokhandeln. Så länge som systemet med konkurrensbegränsningar gällde, måste denkommunala upphandlingen av skol- och biblioteksböcker i princip skegenom den lokala bokhandeln. väljer vissa kommuner i stället att köpaskolböcker direkt från förlagen eller från en större bokhandel utanförkommunen. Den lokala bokförsäljningen till folkbiblioteken har minskat avsevärtgenom att samordnar uppköp och bindning av biblioteksböcker.I regel sker endast smärre kompletteringsköp genom ortens bokhandel. För vissa boklådor har bortfalletav skolboksleveranserna radikalt påverkat möjlighetema att leva vidare.Skolboksleveranserna har i regel skett under lågsäsong, vilket har inneburitatt ledig kapacitet inom bokhandeln har kunnat utnyttjas. Om totaleffektenblir försämrade arbetsmöjligheter för bokhandeln eller rent av nedläggning kandet ifrågasättas om resp. kommuns invånare är betjänta av att den egnabokhandeln inte anlitas. Det finns således enligt min meningstarka skäl för kommunema att noga väga för- och nackdelar av upphandling genomden lokala bokhandeln. Vissa kommuner har tagit initiativ till en planering avvaruförsörjningen. I sådana planer kan kommunens upphandling beaktas. Dessafrågor torde komma att närmare behandlas vid beredningen inom handelsdepartementetav distributionsutredningens betänkande (SOU 1975: 69-70) Samhället ochdistributionen, där bl. a. kommunala varaförsörjningsplaner diskuteras. Sammanfattningsvis vill jag, i likhet med statenskulturråd, understryka kommunernas stora ansvar för en väl utbyggd ochfungerande kulturförsörjning. På litteratursidan gäller detta kommuninvånarnasmöjligheter både att låna och att köpa god litteratur. Det är viktigt ochsjälvklart att de statliga insatser som görs för att stödja en viss bokhandelstår i samklang med resp. kommuns intressen. Till grund för prövningen avansökningar om det statliga kreditstöd till bokhandeln som jag kommer attföreslå bör om möjligt ligga bl. a. en behovsbedömning från berörda kommuner. Beträffande den allmännainriktningen av mina förslag till statligt bokhandelsstöd vill jag anföraföljande. Som jag har nämnt inledningsvis har stora delar av denfullsorterade bokhandeln problem. Främst gäller detta för många fullsorteradeboklådor på mindre och medelstora orter. Den omfattande lagerhållning, som ären förutsättning för tillträde till fackbokhandelsavtalet, kombinerat med lågomsättningshastighet, medför svårigheter för dessa boklådor. De stödåtgärdersom jag kommer att föreslå i det följande tar i första hand sikte på attunderlätta för denna kategori av boklådor. Detta innebär inte att jag underskattarde speciella problem som möter många stora boklådor med omfattandeserviceåtaganden gentemot allmänhet och olika institutioner. Jag anser dock attstatliga insatser är mer påkallade för att förbättra villkoren för boklådor påmindre orter och för att söka behälla den fullsorterade bokhandelnsgeografiska spridning. I den allmänna debatten och iremissvaren på bokhandelsutredningens förslag har från många håll understrukitsvikten av att till det nuvarande litteraturstödet foga åtgärder idistributionsledet, så att de stödda titlama når läsarna. Flera av de åtgärdersom föreslås i det följande siktar till att underlätta för bokhandeln atthålla ett brett sortiment, omfattande även udda men kulturellt värdefulllitteratur. Någon direkt koppling till litteraturstödet är jag dock inteberedd att överväga i detta sammanhang. Jag vill erinra om att regeringennyligen har beslutat om en översyn av litteraturstödet. Enligt direktiven (Dir1977:24) bör en framfida stödordning utformas så att den också innebär ett stödåt spridningen av böckema - i första hand genom bibliotek och bokhandel. De insatser för stöd tillbokhandeln som jag kommer att föreslå i det följande är nya i sitt slag ochsaknar motsvarighet inom andra typer av fackhandel. Med hänsyn härtill ochtill angelägenheten av att kunna harmonisera distribufionsstödet med detutgivningsstöd som kommer att gälla bör stödinsatsema till bokhandelnha karaktär av försöksverksamhet . De föreslagna insatsema, somspänner över olika fält, präglas av den gemensamma grundsynen att den frånkulturpolitisk synpunkt värdefulla bokhandeln skall få stöd för att kunna fyllasin vikfiga uppgift genom att erbjuda ett brett sortiment. De statligainsatsema skall ses som en hjälp till anpassning till de förändradearbetsvillkor som har uppkommit , och de boklådor som fårstöd förutsätts fungera kommersiellt även . Något generellt stödtill bokhandeln bör således enligt min mening inte införas. Utredningen, som har bedrivits inära samarbete med branschorganisationema, betonar det angelägna i attgemensamma ansträngningar görs för att behålla den välsorterade bokhandeln.Remissinstanserna ansluter sig till denna uppfattning. För egen del ser jag detsom en grundläggande förutsättning för de statliga stödåtgärderna att de skeri samspel med insatser från bokbranschen. Jag övergår nu till att redogöraför mina ställningstaganden i fråga om olika stödåtgärder till bokhandeln. I utredningens betänkande ochremissbehandlingen omvittnas behovet av kreditstöd för boklådorna främst påmindre och medelstora orter. Krediter behövs för modernisering avaffärslokaler och för ometable-ring. Sådana åtgärder kan ofta vara heltnödvändiga för att ge resp. boklåda en ny start. Många boklådor drivs iorationella lokaler och har med tiden fått ett sämre affärsläge.. Behovet avkrediter kan också vara stort vid överlåtelse av en boklåda. I många fallsaknar den som skulle vara lämplig som ny innehavare tillräckligt kapital förbåde köpeskillingen och den modernisering som ofta är nödvändig. På grund avbokhandelslagrets låga omsättningshastighet måste ett stort kapital bindas idetta lager jämfört med många andra typer av detaljhandel. Investeringar ilager av så stort värde utgör ett betydande hinder för etablering av envälsorterad bokhandel och gör projektet svårt att genomföra i framför alltmindre tätorter. Kreditproblemen för bokhandeln har endast delvis kunnatavhjälpas av det finansieringsinstitut som Svenska bokföriäggareföreningenetablerade , (). Orsakenhärtill är främst att tillräckligt lånekapital saknas. Till grund för bolagetsverksamhet ligger främst reverser som har givits in av olika föriag. Vid sidanav låneverksamheten har BFl bedrivit en omfattande konsultverksamhet. Jag ansluter mig till utredningensförslag att kreditstöd skall utgå till bokhandeln i form av avskrivningslån,investeringslån och kreditgarantier. I likhet med utredningen förutsätter jagdärvid att de statliga insatserna kompletteras med lån eller borgensåtagandenfrån BFl. BFl:s egna insatser bör enligt min mening vara av ungefär sammaomfattning som f. n. Det statliga kreditstödet förbokhandeln skall i första hand utgå för att vidmakthålla fullsorterade boklådorpå mindre och medelstora orter. I undantagsfall bör stödinsatserna kunnaomfatta även andra återförsäljare av böcker. Jag avser därvid boklådor som harett brett sortiment och som ligger på orter som saknar fullsorterad boklåda. Iundantagsfall bör även kreditstöd kunna utgå för nyetablering av fullsorteradboklåda på mindre eller medelstor ort. Även bokhandel som bedrivs i form avantikvariat bör kunna komma i fråga i vissa fall. Avgörande bör därvid varainte resp. antikvariats belägenhet utan den geografiska spridningen av desskundkrets. och blir således vägledande förstödet i den meningen att boklådor som har anslutit sig till avtalet anses varafullsorterade. För den händelse överenskommelsen skulle sägas upp avBokföriäggareföreningen och hindrar inte detta att denalltjämt kan användas som riktlinje när stödet skall fördelas. Beträffande kreditstödets utformning bör föjanderiktlinjer gälla. Avskrivningslån bör vara amorterings- och räntefritt ochavskrivas med en femtedel som har förflutit sedan lånetutbetalades. Lånet bör till den del det inte har avskrivits kunna sägas upptill omedelbar betalning bl. a. om låntagaren använder lånet för annat ändamålän som har avsetts eller ändrar inriktning av företaget. Investeringslån börlämnas mot säkerhet i företagsinteckning, fastighet e.d. Det bör löpa medränta, som motsvarar räntan för industrigarantilån med rörlig räntefot. Lånetbör betalas åter inom högst . Längi-e återbetalningstid och anstånd medavbetalning samt räntefrihet bör kunna beviljas , om särskildaskäl föreligger. Avskrivnings- och investeringslån samt kreditgarantier börkunna beviljas för förbättring av affärslokaler, dvs. ny-, till- eller ombyggnadsamt inredning och för lagerinvesteringar. Kreditgarantier bör få lämnas förlån i affärsbank eller annan kreditinrättning. Staten ansvarar förkreditgaranti som för egen skuld till dess lånet har betalts åter. Avskrivnings- och investeringslån bör tillsammansmotsvara högst två tredjedelar av den sammanlagda investeringskostnaden.Statlig kreditgaranti bör få avse belopp som motsvarar högst hälften averforderligt kapitaltillskott. Totalt bör statligt kreditstöd i form av lånoch garantier få täcka högst två tredjedelar av investeringskostnaden. Utredningen har föreslagit att den boklåda somskall få stöd måste vara ensam på resp. ort. Vissa remissinstanser pekar på attgränsfall kan förekomma som bör behandlas generöst. a. att det i undantagsfall kan finnas två små boklådor på sammaort. För egen del ansluter jag mig till utredningens ståndpunkt. Undantag frånregeln bör dock kunna förekomma exempelvis när fråga uppkommer om stöd tillfullsorterad boklåda på ort där det också finns andra återförsäljare medmycket mindre sortiment av böcker. Det kan också bli tal om att göra undantagför sådana fall då orten i fråga saknar fullsorterad bokhandel men har tvåeller flera boklådor med brett sortiment. I det sistnämnda undantagsfallet börenligt min mening näringsfrihetsrättsliga synpunkter föranleda mycket storförsiktighet från prövningsorganets sida. Beträffande handläggningen av statligt kreditstödtill bokhandel föreslår utredningen två altemativ, nämligen antingen att destatliga medlen kanaliseras via BFI eller att en särskild statlig lånenämndupprättas för ändamålet. Enligt bägge alternativen förutsätts beredningen avlåneärenden skötas av BFl, med hänsyn till att de statliga insatserna skall görasi samspel med BFI:s egna. Remissopinionen är delad på denna punkt.Riksrevisionsverket och branschorganisationema förordar utredningens altemativmed direkt ka-nalisering av de statliga medlen via BFI. a. pekar man på detvärdefulla i att kunna anknyta till ett redan existerande organ för kreditstödtill bokhandeln. Andra remissinstanser har stannat för utredningens alternativmed en fristående nämnd. Åter andra förordar att stödet förankras i en existerandemyndighet, antingen eller . För egen del vill jag till en börian framhålla att,som jag har förordat, kreditstödet till bokhandeln bör ha karaktär avtreårig försöksverksamhet. Formerna för ett eventuellt fortsatt statligtengagemang måste bedömas mot bakgrund av erfarenheter som vinns underförsöksperioden. Detta påverkar ställningstagandena i de organisatoriskadelarna. administrerar det statliga stödettill dagligvaruhandel i glesbygd, som är den enda statliga stödformen tilldetaljhandel f. n. De erfarenheter som verket härvid tillgodogör sig skullevara av värde vid hanteringen av det av mig förordade stödet. Verket skalldock i sitt arbete utgå från direkt konsumentpolitiska synpunkter medan det nuföreslagna stödet har en huvudsakligen kulturpolitisk inriktning. Efter samrådmed chefen för finner jag det därför mindre lämpligt attföriägga handläggningen av stödet till . Det förefaller däremot rationellt att, såsomutredningen har skisserat, anknyta försöksverksamheten till den endaexisterande organisationen för beredningav liknande frågor, nämligen BFI. BFI har stor sakkunskap om bokhandelnsproblem genom sin kredit- och konsultverksamhet. Om de statliga insatsemakanaliseras genom BFI nås inte bara administrativa besparingar - utan en sådanordning kan också utgöra en stimulans för branschen att engagera sig i delåneobjekt som får statligt stöd och därigenom komplettera de statligainsatserna. När det gäller den närmare utformningen av enadministrativ ordning av antytt slag har utredningen föreslagit att statligarepresentanter utrastade med vetorätt sätts in i . Deras uppgiftskulle vara att tillse att de statliga medlen används i linje med deföreskrifter som har utfärdats. För egen del anser jag starka principiella skältala emot en sådan statlig representation i som utredningen harföreslagit. Statlig insyn bör i stället ske dels genom att en av staten utseddrevisor granskar bolagets förvaltning av de statliga medlen, dels genom attBFI vatje år inger en verksamhetsberättelse till utbildningsdepartementet.Revisorns granskning bör ske vid återkommande tillfällen underverksamhetsåret. För att de kulturpolitiska synpunktema skall blitillgodosedda vid bedömningen av ansökningar om stöd bör ett remissförfarandetill vara obligatoriskt innan BFI fattar beslut om lån medstatliga medel eller statliga kreditgarantier. Det är därvid önskvärt att,jämte framställningen, en bedömning av stödbehovet från berörd kommunöverlämnas. De anslag som BFI disponerar för ändamålet bör hållas avskilt frånBFl:s egna medel. Jag avser senare att föreslå regeringen att utfärdaföreskrifter om utformningen av det statliga stödet och om BFI:s handhavandeav detta. Därvid bör de riktlinjer gälla som jag tidigar har angett. Utöver nunämnda föreskrifter behövs ett avtal mellan staten och BFI vilket börinnehålla bl. a. åtaganden av BFI att handha stödet, att hålla sin egenverksamhet på väsentligen oförändrad nivå samt att vidta de ändringar ibolagsordningen som är nödvändiga. De förslag som jag här har lagt fram innebär att enförvaltningsuppgift anförtros åt ett enskilt organ, BFl. Myndighetsutövning kanöverlämnas till enskilt organ endast med stöd av föreskrift i lag. Jag läggerdärför nu också fram ett förslag till den lag som behövs för att prövningen avfrågor om kreditstöd skall kunna överlämnas till BFI. Enligt min mening är detnödvändigt att i lagen också ta in en bestämmelse om tystnadsplikt för den somhos BFI har tagit befattning med ärende rörande statligt kreditstöd. Tystnadspliktenbör gälla uppgifter om affärs- eller driftsförhållanden. Jag vill erinra om attbrott mot tystnadsplikt är straffsanktionerad i 20 kap. 3 § . Genom remissförfarandet till får rådeten central roll vid prövningen av ansökningar om statligt kreditstöd. Med hänsyntill ärendenas ofta brådskande karaktär föratsätter jag att rådet sökeråstadkomma en skyndsam handläggning av frågorna. möjligt med delegation av beslutsrätt inom någon av rådetsnämnder, öm så befinns erforderligt är jag beredd att föreslå regeringen attändra rådets instraktion för att möjliggör-a sådan delegation. harförklarat sig beredd att, därest de statliga medlen skall kanaliseras genom BFI,inbjuda att bli representerad i styrelsen för har å sin sida förklarat sig villig att inträda ibolagets styrelse. Det bör vara en förutsättning för att de statliga medlenfördelas av BFl att bokhandlarnas organisation tillförsäkr-as inflytande påangivet sätt. Jag kommer i det följande attföreslå att en statlig lånefond inrättas för investeringar i bokhandel. Förnästa budgetår föreslås fonden tillföras 1,4 milj. kr. Jag har därvid utgåttfrån att högst hälften av det anvisade beloppet skall användas föravskrivningslån och återstoden för investeringslån. Ramen för de statligakreditgarantier som skall kunna beviljas enligt mitt förslag bör sättas 1,5milj. Distributionsföretaget betecknas som bokhandelns grossiströrelse. Företaget ägs av ett antalbokhandlare samt . Sedan gammalt sköter Seeligspeditionen från föriagen till fackbokhandeln och samordnar frakter, returersamt bokhandelsbeställningar till föriagen. Seelig har också övertagitlagerhållning och distribution för ett antal mindre och medelstora förlagsräkning. Vidare håller Seelig ett s. k. kompletteringslager. Seeligs kompletteringslager bestårav böcker inköpta i mindre kvantiteter främst från de förlag som inte haröveriåtit sina lager i konsignation till företaget utan håller egetcentrallager och försäljningsorganisation. Från kompletteringslagret skerleveranserna av småorder till A-boklådoma och praktiskt taget alla order tillde B-boklådor som begagnar sig av Seelig som grossist. Tillsammantaget omfattarSeeligs lagerhållning -konsignations- och kompletteringslagren - praktiskttaget alla tillgängliga titlar (utom läroböcker) från svenska föriag. Till Seeligs lagerhållning är knutetett reordersystem som introducerades . Systemet syftar till att hjälpahuvudsakligen mindre och medelstora boklådor att hålla ett brett sortiment.Boklådor som är anslutna till systemet slipper de tidsödande inventeringar ochkompletteringsbeställningar till ett stort antal förlag som annars skullekrävas. Det blir genom systemet möjligt att hålla bredd i sortimentet men medfärre exemplar per titel. Seelig redovisar att kompletteringslagret går med föriust,vilket gör årii-ga täckningsbidrag från övriga rörelsegrenar inom företagetnödvändiga. Seelig kan inte erbjuda lika förmånliga rabattvillkor som de föriagsom säljer direkt till bokhandeln. Vid sådana direktköp utgår bl. a. årsbonus.Detta har bidragit till att många boklådor har avstått från att gå med ireorder-systemet. Utredningen finner det vara av stort värde om boklådorna istörre ut- sträckning än f. n. ansluter sig till reordersystemet.Därför föreslås ett statligt bidrag utgå till Seelig för täckande avföretagets underskott av kompletteringslagret samt för att göra det möjligtför företaget att lämna viss rabatt vid köp från kompletteringslagret. Meningarna om utredningens förslagi denna del är delade bland remissinstanserna, även om det inte direktavstyrks annat än i ett par fall. Från många håll framhålls att ett fungerandereordersystem utgör en viktig hjälp för främst mindre boklådor. Vad man ärtveksam till är det föreslagna stödets konstruktion. Farhågor uttrycks för attSeelig genom stödet skulle få konkurrensfördelar i förhållande till dels deförlag som har egen lagerhållning och försäljningsorganisation, delsPressbyråföretagens distributionsföretag som via sitt eget centrallagerbetjänar ett stort antal återförsäljare av bl. a. böcker. För egen del får jag anföraföljande. Som allmänt vitsordas av lemissin-stanserna ligger det ett stortintresse i att bokdistributionen effekfiviseras. Ett reordersystem av den typsom Seelig utvecklat har en stor funktion att Fylla för främst de mindreA-boklådoma och kan på ett värdefullt sätt djälpa dessa boklådor att hålla ettbrett sortiment.