prop · G003103 · 1976-12-31 00:00:00 — Som exempel på verksamheter varsadministration jordbruket självt svarar för kan nämnas avbytarverksamheten.Exempel från annat håll är arbetslöshetsförsäkringen vilken administreras avfackföreningarna genom erkända arbetslöshetskassor. En överföring av skyddets administration lilljordbruket för konsekvenser för annan jordbruksstatistik inom statistiskacentralbyrån. Innehållet och omfattningen hos sådan statistik bestäms nämligeni viss utsträckning av skördeskadeskyddels nuvarande utformning. De sakkunnigabehöver inte närmare studera detta samband. Denna fråga får utredas i annatsammanhang. Delll Jo:5 Skr1976/77:103 150 Departementschefen, statsrådet ,anför. Miljöskyddslagen (1969:387) trädde ikraftdenl juli1969. Därmed infördes en ny, samlad lagstiftning till skydd motvattenförorening, luftförorening, buller och andra störningar från fastegendom. Miljöskyddslagen är med vissa närmare angivnaundanlag tillämplig på följande slag av åtgärder på eller användning av mark,byggnad eller anläggning nämligen dels utsläppande av avloppsvatten, fast ämneeller gas i vattenområde, dels annan markanvändning som kan medföra föroreningav vattenområde, om användningen inte utgör byggande i , dels markanvändningpå sätt som kan medföra störning för omgivningen genom luftförorening, buller,skakning, ljus eller annat sådant, om störningen inte är helt tillfällig.Åtgärd eller användning som omfattas av lagen kallas miljöfariig verksamhet. Utöver bestämmelserna i miljöskyddslagen kan ocksåannan lagstiftning t. ex. hälsovårds-, byggnads- och naturvårdslagstiftningvara tillämplig på miljöfariig verksamhet. Enligt miljöskyddslagens lillållighelsregler skallför miljöfariig verksamhet väljas sådan plats all ändamålet kan vinnas medminsta intrång och olägenhet ulan oskälig kostnad. Vidare gäller all den somutövar eller ämnar utöva verksamheten skall vidta de skyddsåtgärder, tåla denbegränsning av verksamheten och iaktta de försiktighetsmått i övrigt somskäligen kan fordras för att förebygga eller avhjälpa kan på ansökan av den som utövar eller ämnarutöva miljöfariig verksamhet lämna tillstånd till verksamheten efter prövningenligl lagen. I tillsiåndsbeslui skall anges de villkor som skall gälla. 1 miljöskyddskungörelsen (1969:388) som harutfärdats med stöd av miljöskyddslagen anges vissa slag av fabriker och andrainrättningar som inte får anläggas eller på visst sätt ändras ulan tillstånd avkoncessionsnämnden och vissa slag av avloppsvallen som inte får släppas ul ulansådant tillstånd. eller länsstyrelse kan dock medgeundanlag, s. k. dispens, från denna förprövningsskyldighel. Också i samband medbeslul om dispens anges de villkor som skall gälla för verksamheten. Ett tillsiåndsbeslui enligl miljöskyddslagen gerförelagaren viss trygghet mot ingripande i efterhand. Sålunda kan ett meddelattillstånd återkallas helt endast för del fall att i beslutet angivet villkorhar i väsentlig mån åsidosatts. I regel kan villkor i ell tillsiåndsbeslui inteskärpas förrän har förflutit från det beslutet vann laga kraft. Ett dispensbeslut utgör däremot inte hinder mot ellingripande. Talan får inte föras mot sådant beslut. Miljöskyddslagen innehåller vidare bl. a.bestämmelser om ersättning för olägenhet som orsakas genom miljöfariigverksamhet, tillsyn lill skydd mot sådan verksamhet, om den kan medföra faraför allmänna intressen, samt bestämmelser om ansvar, handräckning och besvär. Krav på ändringar i miljöskyddslagstifiningen flera tillfällen framförts från skilda håll, bl. a. från . Hösten1974 uttalade sålunda jordbruksutskottet med anledning av en motion all starkaskäl förelåg all tillståndsplikt enligt miljöskyddslagen infördes beträffandeflygplatser och vägar som kunde medföra miljöstörningar av väsentlig betydelse.Enligl 151 Kommittéer: Del II Jo:5 utskottetsmening torde del få ankomma på Kungl. Maj:l all närmare bestämmaförprövningsskyldighelens omfattning. beslöt ge Kungl. Maj:l lillkänna vad ulskoltel anfört (mot. 1974:326, JoU 1974:45, rskr 1974:405). Även i andra avseenden har framförts önskemål omändringar i miljö-skyddslagstiftningen bl. a. från myndigheter som harprövnings- eller lillsynsuppgifter enligl miljöskyddslagen eller från andraorgan. Sålunda har koncessionsnämnden och flskeristyrelsen föreslagit införandeav bestämmelser lill skydd för allmänna och enskilda fiskeinlressen. I della sammanhang kan också nämnas atl riksdagenvåren 1975 biföll en reservation i jordbruksutskottet i vilken hemställdes atlregeringen skulle tillsätta en utredning för all överväga frågan ombullernormer m. m. närmast avseende bullerstörningar såvitt gäller den yttremiljön inom områden som inte är eller kan länkas bli tillfredsställande täcktagenom pågående utredningsarbete och tillsynsverksamhet (mot. 1975:869, JoU1975:7, rskr 1975:84). När miljöskyddslagen trädde i kraft den I juli 1969saknades erfarenheter av en samlad lagstiftning lill skydd för vår yttrelivsmiljö mot föroreningar och störningar av olika slag. Under de år som lagenhar varil i kraft har samhällets syn på miljöskyddet skärpts. Vidare har somnyss nämnts vissa förslag lill ändringar i miljöskyddslagstifiningen numeraförts fram. Jag anser därför all liden nu är inne för en översyn avlagstiftningen. Särskilda sakkunniga bör tillkallas för ändamålet. Mot bakgrund av erfarenheterna av miljöskyddslagenstillämpning bör de sakkunniga överväga vilka förändringar av denna lagstiftningsom behöver göras för atl ytteriigare förbättra samhällets möjligheter altingripa mot och kontrollera miljöfariig verksamhet. De sakkunniga bör därvidöverväga i vad mån den skärpning av samhällets syn på miljöskyddsfrågor som ägtrum sedan lagens tillkomst bör föranleda en utvidgning avförprövningsskyldig-heten eller komma till uttryck i tillållighetsreglernaeller i andra bestämmelser i lagen. De sakkunniga bör vidare bl. a. utreda deproblem som har aktualiserats genom nyssnämnda riksdagsbeslut angåendetillståndsprövning av flygplatser och vägar. Vid tillämpningen av miljöskyddslagen kan vissasamordningsproblem uppkomma i förhållande lill annan lagstiftning t. ex.hälsovårds-, byggnads-, väg-, luftfarts- och vattenlagstiftningen. Desakkunniga bör närmare undersöka hithörande frågor och föreslå de lagändringarsom kan behövas. Som exempel på samordningsfrågor kan nämnas all tippning avfasta ämnen i vattenområde f n. kan bedömas enligl såväl miljöskyddslagen somvattenlagen. När del gäller frågan om skydd mot förorening av grundvallenfinns vissa regler i vallenlagen. Miljöskyddslagen innehåller inga uttryckligabestämmelser i dessa avseenden. 1 frågor om tillstånd enligl miljöskyddslagenhar emellertid enligl praxis det sökta företagels inverkan pågrundval-lenförhållandena beaktats. Andra frågor som de sakkunniga bör behandlai della sammanhang är hälsovårdsnämndens lillsynsuppgifter inom ramen förmiljöskyddslagstiftningen. Efter miljöskyddslagens ikraftträdande har Sverigeundertecknat fiera internationella överenskommelser på det yttre miljöskyddelsområde. De sakkunniga bör gå igenom dessa och undersöka i vad mån de ger anledninglill lagändringar. Lämpligheten av all i fortsättningen behålla fleraolika prövningsformer har ifrågasatts. De sakkunniga bör undersöka om delnumera finns skäl all DelllJo:5 Skr 1976/77:103 152 ersättaprövningsformerna koncession och dispens med ell enhetligt lill-siåndsbegrepp.De sakkunniga bör i delta sammanhang beakta behovet av all miljöskyddslagenstillsynsbestämmelser på ell ändamålsenligt sätt samordnas med reglerna omtillståndsprövning och kompletterar dessa. De organisatoriska konsekvensernaav eventuella förändringar när del gäller tillståndsprövningen bör ocksåbelysas. För tillståndsprövningen i miljöskyddsärenden ärdel nödvändigt för prövningsmyndighelerna atl ha tillgång lill elt tillfredsställandebeslutsunderlag i fråga om bl. a. miljöeffekterna av den aktuella verksamhetensaml rörande bästa möjliga metoder atl motverka skadliga effekter av verksamheten.De sakkunniga bör, bl. a. mot bakgrund av utländska erfarenheter, överväga omdet kan finnas skäl atl ålägga den som bedriver eller avser att bedrivamiljöfariig verksamhet atl i siörre utsträckning än f n. svara för atl sådantunderlag ställs till de beslutande myndigheternas förfogande. De sakkunniga bör vidare pröva behovet av regler omskyldighet för den som utövar eller utövat miljöfariig verksamhet alt svara föråterställande av t. ex. skadade vattenområden. I anslutning lill den översyn avmiljöskyddslagstifiningen som jag nu har berört bör de sakkunniga också prövabehovet av ytteriigare åtgärder för atl komma till rätta med bullerstörningar.Jag vill i delta sammanhang erinra om det utredningsarbete som har genomförtsrörande trafikbuller och buller på arbetsplatsen. Hithörande frågor övervägsinom resp. departement. Därutöver finns emellertid områden för vilka behovetav lagstiftningsåtgärder -däri inbegripet utarbetandet av anvisningar ochriktvärden - bör utredas. Mot denna bakgrund bör de sakkunniga lägga fram deförslag - eventuellt om en utvidgning av miljöskyddslagens nuvarandetillämpningsområde - som behövs för att få till stånd en effektiv reglering avdetta buller. De sakkunniga bör därvid självfallet beakta detlagstiftningsarbete rörande bullerproblem som pågår i övrigt. De sakkunniga bör vara oförhindrade atl pröva ocksåandra frågor än dem jag här har berört som har samband med tillämpningen avmiljöskyddslagen. De sakkunniga bör samråda med övriga utredningarsom behandlar frågor av belydelse i sammanhanget t. ex. vallenlagsutredningen(Ju 1969:58), utredningen (Jo 1971:08) om kosinaderna för miljövården,utredningen (S 1974:08) angående översyn av hälsovårdsstadgan ochdecenlraliseringsulredningen (Kn 1975:01). De sakkunniga bör arbeta skyndsamt. Departementschefen,statsrådet , anför. Bestämmelser som reglerar införsel av levande djurtill finns i veterinåra införsel kungörelsen (1958:551). Syftet medbestämmelserna är i första hand atl förhindra all smittsamma djursjukdomar försin till . Lantbruksslyrelsen, som är tillsynsmyndighet, kan vidmeddelande av tillstånd lill införsel av djur föreskriva de villkor somstyrelsen finner 153 Kommittéer: Del II Jo:6 nödvändiga.I ell stort antal fall är del därvid nödvändigt all föreskriva all djur skallförvaras i karantän under viss lid. Varje införsel bedöms med hänsyn lill delaktuella sjukdomslägel i ursprungslandet. Styrelsen hålls fortlöpandeunderrättad om della genom meddelanden dels direkt från olika länder, dels viabyrån för smittsamma husdjurssjukdomar i (OlE). 1 korthet innebär tillämpningen avkaraniänsbeslämmelserna all hästar som förs in från länder utanför skallförvaras i karantän, medan della i regel inte behövs för hästar från europeiskaländer, Idisslare, svin, pälsdjur saml fiärderfä och andra fåglar måste somregel förvaras i karantän, dock inte om de införs från eller Finland.Hundar och katter från rabiesfria länder behöver inte hållas i karantän, medankaranlänsiiden för sådana djur från andra länder är . Permanenta, offentliga karanlänslokaler för djurfinns i , , och Sala, Karantänen i Sala är privatägdmedan de övriga har resp. kommun som huvudman. Av olika skäl kan alla slagsdjur inte las emot av varje karantänsinrällning. Således lar man i Göteborgogärna emot kor, i inte fåglar och i inte hundar ellerfåglar. Karantänen i Sala är avsedd enbart för hundar. Vid import av störreantal burfåglar, nötkreatur, svin, pälsdjur och fiärderfä skerkaraniänsförvaring oftast i av importören iordningställda lokaler, som efterbesiktning av länsveterinären kunnat godkännas av lantbruksslyrelsen. Dåvarande chefen 1965 efler framställning från veterinärslyrelsen enutredningsman för all se över karanlänsväsendei för djur. Utredningsmannen fannall kommunerna fortfarande borde vara huvudmän för karantänerna. Statligt stödför verksamheten föreslogs utgå lill kommun för ny-eller ombyggnad avkarantänsanläggning i form av ränte- och amorieringsfrill lån på 75 96 avanläggningskostnaden. Utredningsförslaget föranledde Kungl. Maj:l alluppdra åt statens förhandlingsnämnd atl genom förhandlingar med huvudmännenför djurkaraniä-nerna finna en ändamålsenlig lösning av invesleringsproblemenvid ny- eller ombyggnad av karantän. Målet var all karanlänsverksamheien fördjur även fortsättningsvis skulle bedrivas under kommunall huvudmannaskap.Fråga om statligt finansiellt stöd fick prövas i de enskilda fallen.Förhandlingarna ledde inte till något resultat och på hemställan avförhandlingsnämnden återkallades uppdraget . Hamnslyrelsen i har hos regeringenhemställt om statsbidrag för alt läcka underskottet i driften avkaraniänsanslallen i kommunen. och lantbruksslyrelsen haryttrat sig över framställningen. Enligl mening föreliggerdel behov av att klarlägga de frågor som sammanhänger med ansvar för, samtomfattning, lokalisering och finansiering av karanlänsverksamheien.Lantbruksslyrelsen betraktar karantänssilualionen i landet som allvariig ochrisken för illegal införsel av hundar som överhängande. Del är därför enliglstyrelsen motiverat med ell ökat statligt engagemang för karanlänsanslallerna.Styrelsen tillstyrker i princip framställningen. Vidare har kommunstyrelserna i ,och i gemensam skrivelse framhållit att de tre karantänerna idessa kommuner går med förlust som för sammanlagt beräknas överstiga400 . a. risken för smuggling av djur gör att del inte bedöms möjligtall höja avgifterna lill den nivå som ger full kostnadstäckning. Dessutomframhålls all majoriteten av karantänernas kunder inte hör hemma i den kommundär karantänen ligger och atl karantänsverksamheten måste ses som ell riksin- Delll Jo:6 Skr1976/77:103 154 Iresse,Kommunstyrelserna hemställer därför all staten lar överhuvudmannaskapet för karanlänsverksamheien. Enligl min mening är det angeläget all frågan omkaranlänsverksamheien för djur närmare utreds. En särskild utredare börtillkallas för della ändamål. 1 utredningsarbetet bör frågor om omfattningen,lokaliseringen, huvudmannaskapet och finansieringen av karantänsverksamhetentas upp. I fråga om finansieringen bör i första hand prövas på vilka sätt -utöver de av enskilda djurägare erlagda karanlänsavgifterna - olikadjurägarkollekliv kan Slå för kosinaderna. Utredningen bör bedrivas skyndsamt. 7.Förvaltningen av fjällägenheter m. m. inom renskötselområdet Departementschefen, statsrådet ,anför. Faslighelsförhållandena i de inre delarna avNorrland ovanför odlingsgränsen och på renbelesfiällen i skiljer sigmyckel från vad som gäller inom landet i övrigt. I betydande utsträckning ägsmarken av staten. Ett annat särdrag är den särskilda rätt lill renskötsel somenligt rennäringslagen (1971:437) tillkommer de renskölande samerna. Områdenaär också i allmänhet myckel glest befolkade. Vid förvaltningen av de områden som tillhör statenhar myndigheterna varit mycket restriktiva när det gällt att övertala mark medäganderätt. När mark har behövts för bosättning, jordbruk eller andra ändamålhar upplåtelsen därför i regel skett genom arrende. F. n. finns ca 250 arrenden inom de nämndaområdena. Flertalet är atl anse som jordbruksarrenden. Vidare finns ca 500upplåtelser som avser rätt för renskölande same all på området uppföra ellerbehålla eget bostadshus, i fortsättningen kallade fiällägenheter.Dispositionsrätten till dessa fiällägen-heier grundar sig i regel på avtal medstaten, varigenom rätlen ulan vederlag upplåts tills vidare eller påinnehavarens livstid. Eftersom det jordbruk med binäringar som bedrivsovanför odlingsgränsen i allmänhet ger sina utövare en osäker bärgning, harstaten på olika sätt lämnat visst ekonomiskt stöd tilllägenhelsinnehavarna genom del under nionde huvudtiteln upptagna anslagetOdlings- och byggnadshjälp ål innehavare av vissa kronolägenheter m. m. Även omde fiesta arrendeupplåtelserna från början gjordes för jordbruksändamål går deti dag knappast alt bedriva ell lönsamt jordbruk på dessa arrendeställen. Mångajordbruk har också av denna anledning lagts ned. Del finns emellertid andraskäl som talar för all del åtminstone på en del av arrendeställena bör finnasen fast bosättning också . Det kan således både för renskölselnsutövare och för jägare, fiskare och andra som färdas inom området vara avbelydelse att där finns en viss fast bosättning. Detsamma kan också gälla förturismen, naturvården och fjällräddningen. I de fall fast bosättning är möjligoch nyiljanderäilshavarna är villiga att bo kvar, bör hinder inte resas förfortsatt bosättning. Frågan om förvaltningen av dessa anendeslällen och avfiällägenhelerna bör därför nu närmare utredas. Uppdraget bör anförtros enkommitté. Mångaav de nuvarande nyiijanderällshavarna har ansökt om atl mot 155 Kommittéer: Del II Jo:8 ersättning få sin nyttjanderätt förvandlad lilläganderätt. Sådana ansökningar har bifallits endast i undanlagsfall. Del börundersökas om del i vissa fall finns skäl alt tillförsäkranyiijanderällshavarna en starkare besittningsrätt än . När del gällersådana arrendeställen och fiällägenheier som har bra vägförbindelser och somhar förutsällningar alt bestå på , exempelvis som jordbruk,lanthandel eller anläggning för turism., kan del alltså finnas skäl all geinnehavaren en från juridisk synpunkt tillfredsställande besiilningsrält lillmarken. Andra arrendeställen har genom inträffade förändringarförlorat förutsättningarna för all beslå för framliden med oförändrat syfte.Alt i så fall överföra stället i innehavarnas besinning skulle kunna leda tillinte önskvärda förhållanden bl. a. med hänsyn till renskölselns, naturvårdensoch friluftslivels intressen. Om innehavaren bor på stället endast en mindredel av året synes sålunda en nedläggning eller ett överförande avnylljanderällen till ny innehavare vara en rikligare lösning. I varje fall börstatligt stöd inte utgå i sådana fall. kan allmänna intressen motiveraell fortsatt bestånd. Naturvårds- och rekreationssynpunkler kan sålunda talaför all arrendestället med byggnader bevaras. I sådana fall bör vederbörandekommun träda in som huvudman för anläggningen. Givelvis bör också derenskölande samernas bostadsbehov beaktas liksom önskvärdheten av en samiskbosättning inom renskötselområdel. Kommittén bör i dessa hänseenden samråda medberörda myndigheter. Kommittén bör i överensstämmelsemed vad jag nu har sagt föreslå riktlinjer för den fortsatta användningen ochförvaltningen av staten tillhöriga lägenheter ovanför odlingsgränsen och pårenbelesfiällen i . Såvitt möjligt bör för varjelägenhet eller grupp av lägenheter anges hur de för framliden skall behandlas.Sålunda bör anges vilka som bör tillförsäkras en starkare besittningsrätt änhittills, vilka som bör läggas ned och för vilka som oförändrade villkor börgälla. I del först nämnda fallet bör såväl användningssätt som dispositionsformövervägas. Möjligheten till upplåtelse medtomträtt bör övervägas och förslag lämnas lill normer för överiålelsevillkor.För de arrendelägenheter som skall beslå, bör övervägas om statens stöd börutgå enligl samma grunder som hiuills. Utredningsarbetet bör kunna redovisas i etapper. Beslut vid regeringssammanträde . Departementschefen, statsrådet , anför. Nuvarande bestämmelser förreglering av tillkom i samband med den sänkning av sjön somHjälmarens och Kvismarens sjösänkningsbolag genomförde under åren 1877-1888.Regleringsbesiämmelserna finns närmare angivna dels i arbetsplan försjösänkningsföretagel fastställd av Kungl. Maj:l , dels i instruktionfrån väg- och vallenbyggnadssly-relsen utfärdad . Vidare harbestämmelser rörande driften av vattenkraftverken i meddelats idom av . Bestämmelser om driften av vattenkraftverken iEskilstunaån finns i Kungl. Maj:ls nyssnämnda beslul. Delll Jo:8 Skr1976/77:103 156 Enligl bestämmelserna får vattenytan i Hjälmareninte stiga högre än vad som motsvarar \- över havet och inte sjunka lägre änlill -I- . Vattenstånden mäts vid Nolholmen vid Hjälmare kanalsinlopp från . Del har emellertid i praktiken visat sig omöjligt atthålla de fastställda regleringsgränserna. Dämningsgränsen har sålundaöverskridils och sänkningsgränsen har underskridils,ibland under långa perioder. Särskilt har lillrinningenvaril låg, vilket har medfört lågt vattenstånd under myckel långa tidsperioder.Under innevarande år har vattenståndet alltsedan maj månad legat avsevärtunder sänkningsgränsen trots aU lappningen i har varil den lägstatillåtna och alt ingen tappning för kraftändamål har skett i Hjälmare kanalunder liden juni . Vid vattenstånd redan över -t- 22,00 meteruppkommer och besvär för en del av de marker somtorrlades genom sjösänkningen och som inte är invallade. Vid myckel högavattenstånd drabbas siörre markområden och i viss omfattning ävan invalladeområden. Vid låga vattenstånd uppslår svårigheter förfärjtrafiken till och för yrkesfisket. Fiskens reprodukiionslokaler kanskadas. och dess stränder är en mycket värdefull miljö som utnyttjasför friluftsliv och rekreation. Sjöns betydelse i delta avseende har ökat undersenare år. Bålsporlen och fritidsfisket liksom yrkesfisket drabbas emellertidgenom att farlederna vid låga vattenstånd blir för grunda och framkomlighetenbegränsad. Inte minst i Hemfiärden intill ärförändringarna påtagliga. Vissa frågor rörande regleringen av harnyligen varil föremål för utredning. Ar 1972 tillkallade dåvarande chefen förjordbruksdepartementet en sakkunnig med uppdrag att lägga fram förslag omomorganisation av administrationen av reglering. Ar 1974 redovisadeden sakkunniga sina överväganden i betänkandet (Ds Jo 1974:3) Utredning omadministrationen av reglering. Han fann all det bl. a. frånvattenräiislig synpunkt skulle vara mindre lämpligt all då bilda en ny organisationför ändamålet. Statsmakternas ställningstagande lill de förslagvallenlagsutredningen hade lagt fram eller kunde komma all lägga fram bordeavvaktas. Den sakkunnige föreslog i stället bl. a. all de fem kommunerna kringsjön och kraftverksföretagen i tills vidare skulle ekonomisktstödja den för regleringen ansvariga organisationen, dvs. De nämnda intressenterna beslöt alt tillsvidare bidraga med sammanlagt 85 96 av sjösänkningsbolagets driftsuigifter, 1 skrivelse har länsstyrelserna iSödermanlands, och hemställt att regeringen låterutreda förutsätlningarna för en ändring av regleringsbesiämmelserna förHjälmaren. Gällande regleringsbeslämmelser tillkom som harnämnts . Den ringa valtenståndsamplituden förregleringen har medfört stora problem. Samhällsutvecklingen har vidareinneburit atl en förändrad inlres-sesituation har inträtt vad Hjälmarensreglering beträffar. Berörda kommuner och kraftverksbolag bidrar därför i dagtill driftskostnaderna för sjösänkningsbolaget. Enligt min mening bör ensärskild utredare tillkallas för alt pröva förutsällningarna för en regleringav som bättre än den nu gällande tillgodoser de skilda intressen somär förenade med sjöns nyttjande. Utredaren bör bl. a. undersöka vilken lägstavaltenföring som kan tillåtas i och i samt vilkaåtgärder som krävs för att öka 157 Kommittéer: Del II Jo:8 En höjning av dämningsgränsen skulle öka möjligheterna atl nåbättre förhållanden i sjön. Utredaren bör studera vad en höjning av dämningsgränsenskulle innebära för bl. a. jordbruket och skogsbruket och vilka åtgärder somkrävs för all vid en sådan höjning skydda jordbruksmark och skogsmark.Möjligheterna att på ett ändamålsenligt sätt använda magasin i bl, a. ien vallenhushållningsplan för bör även undersökas. Utredningsarbetetbör även omfatta bedömning av framlida behov av vatten inom området kringHjälmaren för kommuner och industrier saml för kraftproduktion, bevattning m,m. Möjligheterna all göra bättre prognoser med avseende på lillrinningen tillsjön bör undersökas i samarbete med meteorologiska och hydrologiskainstitut. Utredningen bör vidare samråda med länsstyrelserna och kommunernakring och beakta vad som kommer fram vid den planering förelt ändamålsenligtnyttjande av områdena kring sjön för bl. a. naturvårds- och friluftsändamål sombedrivs bl. a, inom ramen för den fysiska riksplaneringen. Regeringen har lagtfram förslag till lag om valtenförbund (prop. 1975/76:215) all träda i kraftden .