prop · G003104 · 1976-12-31 00:00:00 — Med hänsyn härtill och då dessutom underlaget ärbegränsat, måste menar utredningen starkt betonas att de framkomna siffromainte kan anses ge mer än en antydan om vilken relativ betydelse de nämndaindrivningssätten har. Den första skriftligaanmaningen gav enligt undersökningen i allmänhet ganska gott resultat. EnUgtde flesta undersökningsdistrikten ledde den till betalning av 30 å avtotala antalet bötesposter. Införselmedförde betalningar i ganska skiftande utsträckning i de olika distrikten.Procenttalen varierade meUan 10 och av de poster som inte betalades tillföljd av första anmaningen dvs. omräknat i procent av totala antalet betaldaoch obetalda bötesposter . Antaletutmätningar som ledde till att böterna betalades helt var jämförelsevis ringa.Procenttalen ligger i flertalet distrikt av de poster som intebetalades till följd av första anmaningen, dvs. 3 1976/77.1 saml. 1976/77:104 34 nati procent av totala antalet betalda och obetalda bötesposter 6 å . Detbör beträffande utmätningarna enligt utredningen tilläggas att kontorsutmätningav överskjutande preliminär skatt erfarenhetsmässigt ger betydligt bättreutbyte än utmätningar i övrigt. YtterUgarebör enligt utredningen anmärkas, att uppgifterna i det föregående inte omfattarbötesposter som betalats till följd av upprepade krav frånkronofogdemyndigheternas sida, efter medgivande av anstånd eUer i enlighet meden betalningsplan. Denna ofta tidsödande verksamhet leder till betalning i inteobetydlig omfattning. Denoffentliga statistiken ger upplysning om vissa viktiga data beträffandeförvandlingsmålen. Det måste emellertid anmärkas att denna ändå geren ganska ofullständig bild av förvandlingsreglernas tillämpning. Av dettillgängliga materialet framgår bl. a. antalet av underrätt avdömdaförvandlingsmål och antalet bötesfångar. De avdömda målen (de avskrivnaomfattas inte av statistiken) var åren 19681971 2 618, 3 183, 3 642 och 3 618,och antalet bötesfångar var 263, 205, 137 och 127; antalet bötesfångarår 1972 var 133 och 78. Att märka är emellertid dels att antalet fallvari förvandlingsfrågor har uppkommit är större än antalet avdömdadomstolsmål, dels att antalet ovillkorUga förvandlingsbeslut är mycket störreän siffran angående antalet bötesfångar tyder på. anmärkta förhållandenberor bl. a. på att sedan förvandlingsfråga har väckts hos åklagare ganskamånga bötfällda betalar böterna. Sådana betalningar förekommer i åt-skiUigafall också sedan oviUkorligt förvandlingsstraff har utdömts och får då tillföljd att förvandlingsstraffet förfaller. Utredningenhar gjort en sammanställning av antalet avdömda förvandlingsmål, antaletbeslutade förvandlingsstraff utan anstånd och antalet bötesfångar. Av dennasammanställning sluter sig utredningen till att antalet fall, vari anstånd medverkställighet medgavs utgjorde: omkring 2 600, omkring 3 200och omkring 3 300. Motsvarande siffra för var av en avutredningen gjord enkät att döma drygt 2 000 (antalet avdömda mål detta år var2 618 och antalet ovillkorliga förvandhngsstraff omkring 550). Vidare undgickunder åren 19691971 av dem som hade ålagts ovillkorUgt förvandlingsstraffverkstälHghet genom att betala. Trotsatt antalet avdömda förvandUngsmål har ökat starkt harantalet beslutade ovillkorUga förvandlingsstraff sjunkit (under perioden 19681971från resp. 550, 498, 390 till 343). Av det förut sagda framgår, att betalningsker i stor utsträckning sedan förvandlingsfrågan har kommit under åklagarenshandläggning. 1976/77:104 35 målantalom 10 000 hos åklagarna kan man med ledning av det föreliggande materialeträkna med att betalning sker i ungefär 1 600 fall under åklagares handläggning,i ungefär 1 300 fall medan målet är anhängigt hos rätten och i närmare 300 fallsedan rätten har dömt till förvandhngsstraff men innan detta har börjatverkställas. Sammanlagt har alltså det akuta förvandlingshotet (efter det attåklagares handläggning har inletts) medfört betalning i omkring 3 200 falleller av de fall som har hänskjutits till åklagare. Av intresse är vad dettabetyder ekonomiskt. Utredningens undersökningar visar, att det totalarestbeloppet mål som hänsköts till åklagare (omkring 7 500 fall)uppgick till i runt tal 4 milj. kr. och att därav inflöt - uppenbarligen tillföljd av förvandlingshotet omkring 1 Vamilj. kr., motsvarande av restbeloppet. Det bör betonasatt beräkningarna endast är överslagsmässiga. Tilläggas bör vidare att antaletmål hos åklagare har stigit (från 7 500 till 10 000).Anledning föreligger alltså till antagande att såväl totala restbeloppet somdet influtna beloppet också har ökat i motsvarande mån vilket skulle innebäraatt ungefär 2 milj. kr. kan beräknas ha influtit till följd av det genomförvandlingsmålen aktualiserade förvandlingshotet . Idirektiven för utredningen har antagits att det allmännas kostnader förförvandlingssystemet är betydande. Detta får anses bekräftat genom de avutredningen överslagsvis gjorda beräkningarna av kostnaderna för år 1969.Enligt dessa beräkningar uppgick kostnaderna då till omkring 4 milj. kr. Medhänsyn till det sedermera stegrade antalet förvandUngsmål och till denallmänna kostnadsökningen kan kostnaderna enligt utredningen numera beräknasligga mellan 5 och 6 milj. kr. 3.6 Denekonomiska betydelsen av förvandlingshotets betalningsfräm jande effekter Utredningenhar försökt beräkna vad förvandlingshotet betyder för betalningsfrekvens ochbetalningsvilja. De i princip friviUiga betalningarna, till vilka räknas bl.a. de fall då betalning erläggs inom ramen för den centrala uppbörden somomhänderhas av RPS utgjorde ungefär 43 milj. kr. av det totalt influtnabötesbeloppet, 74 milj. kr. De egentliga exekutionsfallen svarade för ungefär29 milj. kr. medan de fall då betalning erlagts först sedan förvandlingshotetaktualiserats gentemot bötesgäldenären uppgick till ca 2 milj. kr. Emellertidmåste förvandlingshotet antas verka betalningsutlösande redan på indrivningsstadiet. Utredningen beräknar att sammanlagt 4 milj. kr. 1976/77:104 36 betalaspå grund av sådant hot vid ett totalt utdömt bötesbelopp av 6580 milj. kr. Detinnebär att 5 0006 000 fall av bötesbe-talning föranleds avföi-vandlingshotet. Utredningenhar vidare gjort jämförelser med betalningsfrekvensen på skatteområdet. Medbetonande av att man vid den nu ifrågavarande jämförelsen mellan skatteområdetoch bötesområdet har att göra med åtskilliga ovissa faktorer vill utredningenför sin del anta, att betalningsfrekvensen beträffande böter för det fallatt förvandlingshotet inte hade funnits skulle vara i det närmaste lika godsom för B-skatten vilken influtit till indrivning. Dettaskulle för bötesindrivningens del innebära en försämring av indrivningsresultatetmed ungefär 6 ä , vilket beloppsmässigt beräknat på den årliga totalabötessumman eller 6580 milj. kr. skulle motsvara ettbetalningsbortfall på 45 milj. kr. Med hänsyn till högrebötessumma får man räkna med någon marginal uppåt. Föratt få en uppfattning om sammansättningen av det klientel som bötesfångarnautgör har utredningen låtit göra en undersökning beträffande de 263bötesfångar som togs in i fångvårdsanstalt . Undersökningen haräven syftat till att ge närmare upplysningar angående de förvandlade böterna.Underlaget för undersökningar har utgjorts av de intagnasbehandlingsjournaler. Undersökningen genomfördes 19701971. mening kan man allmänt säga att de som har ådömts ovillkorUgaförvandlingsstraff väsentligen är samma typ av klientel som förr befolkadearbetshemmen. Alkoholmissbruk är vanligt, och andra typer av kroppsliga ellermentala defekter förekommer också. Det är för en stor del dåligt beställt medyrkesutbildning och med stabiUteten i anställningsförhållandena. Den socialasituationen för de flesta har uppenbarligen varit synnerligen prekär. Detförhållandet att domstolarna har funnit ovillkorUgt förvandlingsstraff påkallatberättigar till slutsatsen att de intagna har bedömts som arbetsskygga men ioch för sig inte förvärvsoförmögna. Inemot hälften var kriminellt belastadeföre förvandlmgsstraffet. Allmänt torde om detta klientel kunna gälla sammabedömning som föredragande departementschefen gjorde i samband medarbetshemmens avskaffande, nämligen att de som drabbas utgör ett utpräglatrestklientel med markerade svårigheter till anpassning i ett normaltarbetsliv. Någradetaljer i undersökningsmaterialet kan vara av värde att notera. Det villsynas som om det är svårare att utverka villkorligt anstånd för dem som ärnågorlunda unga. 1976/77:104 37 under30 år och under . Undersökningar rörande de som har fått villkorligtanstånd ger för samma gmpper 13 resp. . Möjligen kan förklaringen vara attdet ligger närmare till hands för rätten att antaga, att tredska eller grovvårdslöshet utgör anledningen till betalningsförsummelse när den bötesfälldeär jämförelsevis ung och därför förmodas ha förmåga att försörja sig. Debrott som har föranlett de förvandlade bötesstraffen får anses vara tillövervägande del av mindre allvarlig art. Av de 1 140 bötes-brott som de 263intagna sammanlagt har begått utgjordes sålunda 960 av fylleri,förargelseväckande beteende och trafikbrott. Även om det bör tilläggas attbland de sistnämnda givetvis tiU viss del ingår brott som inte harbagatellkaraktär, är det påfallande att så stor del av de brott som småningomhar lett till förvandlingsfängelse ligger på ordningsförseelsernas plan. Somen anmärkningsvärd företeelse noterades vid genomgången avbehandlingsjoumalerna att av de förstagångsintagna 106 av 263 ett inteobetydligt antal sedermera övergick till mer kvalificeradbrottslighet, vilken ledde till nytt frihetsberövande. Jaghar tidigare anmärkt att det inom har gjorts enuppföljning av den redovisade kUentelundersökningen. Sålunda har enundersökning gjorts av de bötesfångar som togs in ikriminalvårdsanstalt. Undersökningen ger vid handen att även en stor del av de86 fångar som omfattades av imdersökningen utgjordes av personer som befann sigi en mycket dåUg social situation. Sålunda visade det sig att 54 av de intagnainte hade någon yrkesutbildning och att av dessa 23 saknade arbete eller hadeoordnade arbetsförhållanden med täta byten av anställningen. Vidare var 26 avde intagna alkoholister, narkotilcamissbrukare eller hade andra psykiska ellerfysiska handikapp. 28 av de intagna hade tidigare varit intagna ikriminalvårds-anstalt en eller och 21 personer återföll under åren1973 1975 i mer kvalificerad brottslighet. Beträffande dessa och övriga uppgifterkan jag hänvisa till bilaga 2 tUl detta protokoll. Somredan har antytts har förvandlingsstraffutredningen också undersökt klienteleti vissa mål vari anstånd med förvandlingsstraffets verkstäUande har beviljats.Undersökningen avsåg akterna i 100 mål vid rådhusrätt, avgjorda år1968. Akterna gav dock ganska sparsamma upplysningar om de berördas socialaoch personhga förhållanden, och det är vanskligt att dra några säkraslutsatser om vad som har skilt detta klientel från dem som har fåttovillkorligt förvandlingsstraff. Själva utgången i de 100 undersökta målen geri och för sig besked att de ifrågavarande bötfällda bedömdes såsombetalningsoförmögna men inte av tredska eller vårdslöshet betaUiingsovilUga.Grunderna för denna bedömning kunde dock endast delvis utläsas ur akterna. flesta fallen hade uppenbarligen ytterligare material fram- 1976/77:104 38 kommitvid de muntUga förhören. Av aktmaterialet framgår emellertid att sjukdom i del av fallen hade åberopats som anledning till betalningsoförmågan ochatt underhållsplikt till barn i en del fall hade framhåUits som skäl tillvederbörandes dåUga ekonomi. Socialhjälp utgick eller hade utgått i 62 av de100 fallen. Olikheten i åldersfördelningen mellan anståndsfallen ochfängelsefallen har förut nämnts. Den urspmngliga bötesbrottsligheten synes varaganska likartad för båda kategorierna. Motbakgrunden av gjorda undersökningar och till grund för sina överväganden harutredningen redovisat vissa allmänna synpunkter på bötesstraffet. Detkonstateras att bötesstraffets användningsområde är synnerUgen vidsträckt ilagstiftningen och att det i rättstillämpningen är den helt dominerandebrottspåföljden. Till belysning härav kan nämnas att ålagts irunt tal 400 000 bötesstraff medan det årliga antalet personer somådömts påföljd av annat slag än böter understigit 30 000 . Deutdömda bötesbeloppen har uppgått till sammanlagt inemot 100milj. Med hänsyn till det vidsträckta användningsområdet för bötesstraffetanses det angeläget att straffverkstäUigheten är effektiv. Utredningenhar därefter gått in på vilka effektivitetssynpunkter som bör beaktas påbötesområdet. Det påpekas att frågan om "önskvärd effektivitet" påbötesverkställighetens område är komplicerad och att svaret är beroende påvilket intresse man vill ställa i centrum. Alla intressen kan inte samtidigttiUgodoses. Utredningen det sagda genom att till diskussion ställaupp fem frågor. Den första frågan rör den ekonomiska betydelsen avförvandlingshotet som betalningsfrämjande faktor i bötesindrivningen. Som svarpå frågan framhåller utredningen, att bötesbelopp i storleksordningenkring 5 milj. kr. kan beräknas inflyta som en direkt följd avförvandlingshotet. Mot detta ställs att förvandlingssystemet kostar ungefärlika mycket. Slutsatsen blir att det från statsfinansiell synpunkt inte är avegentlig betydelse om förvandUngssystemet slopas. Den andra effektivitetsfråganär om en intensiv bötesindrivning är förenlig med de socialpoUtiskasträvandena att stödja de ekonomiskt svaga. I sammanhanget bör noteras attenligt utredningens undersökningar de som drabbas av förvandlingsfängelse utgören utpräglat svag grupp, socialt och ekonomiskt sett. Utredningens svar på denställda frågan är att från den angivna synpunkten intensiteten ibötesverkställigheten inte bör vara högre än vad som gäller för indrivning avoffentligrättsliga fordringar i allmänhet. Den tredje frågan som utredningendiskuterar i detta sammanhang är humvida det finns nämnvärt utrymme föreffektivare åtgärder på det exekutions- Prop.1976/77:104 39 EnUgt utredningen är svaret på den frågan bl. a. att endast vissamindre skärpningar i bötesindrivningen kan komma i fråga. Vissaeffektivitetsvinster anses också kunna nås genom en samordning av botes- ochskatteindrivningsreglerna. En fjärde fråga rör den kriminalpolitiskabetydelsen av att bötesstraffet är effektivt. Utredningen tar här, jämte annat,upp spörsmålet om risken för att man i ett system utan förvandUngsinslag kan fåen s. k. bötesimmun grupp, dvs. sådana som är betalningsovilliga ellerbetalningsoförmögna och har benägenhet att begå bötesbrott. Idenna del antar utredningen på anförda skäl att gruppen kommer att kunna bli avjämförelsevis ringa storlek, något som dock inte alls föranleder att gruppensförutsedda existens kan anses försumbar. Slutligen diskuterar utredningen idetta sammanhang huruvida det i fall av utebUven bötesbetalning kan anses varaen tillräckligt effektiv samhälls-reaktion, att sådan bötfälld ändå utsätts förvissa "bieffekter" av det brottsbeivrande förfarandet som helhet. Medbieffekter förstås härvid den samlade reaktionen som följer på ett brott, nämligenbrottsupptäckten, brottsanmälan, polisens förundersökning, åtal och domstolsförhandlingmen också verkställighetsförsök för att få ut böterna. Utredningens diskussionutmynnar i slutsatsen att bieffekterna måste anses innefatta tämligen kännbaraverkningar för den dömde, att de i ett framtida system utan förvandlingsinslaglär få accepteras som tillräcklig samhällsreaktion i en del fall men att endylik "sanktionsform" upp-enbarUgen inte är utan sina brister. Utredningenhar närmare behandlat förvandlingssystemets fördelar och nackdelar. är det en hel rad för- och nackdelar som måste beaktas. Ensummarisk uppräkning av dem finns i ett särskilt avsnitt i betänkandet tillvilket jag här endast vill hänvisa (s. 132). Till en början bör nämnas attutredningen vid undersökningen om möjliga fördelar med rådande ordning funnit sig kunna antaga, att ett bortfall av förvandlingssystemet inte kommeratt i stort minska den allmänna respekten för bötesstraffet eller den allmännabenägenheten att betala bötesskulder. Att en annan inställning kan befaras hosen mindre grupp betonas dock. Utredningensvärdering av de olika för- och nackdelarna är i korthet följande. Inledningsvisbehandlar utredningen förvandlingshotets betalningsfrämjande effekt. Detpåpekas att det från statsfinansiell synpunkt, som har berörts, inte kananses följa någon nämnvärd fördel av förvandUngssystemet. Uppenbarligen är detlikväl eftersträvansvärt, att resultatet av bötesverkställigheten skall blilika gott som , fastän till lägre kostnader. Enligt utredningens meningkan man dock inte räkna med att nå så långt genom exekutionsrättsliga åtgärder. Frånkriminalpolitisk synpunkt anses den viktigaste fördelen med förvandUngssystemetvara att det kan antas motverka uppkomsten av en 1976/77:104 40 sådanbötesimmun grupp som nämndes. Systemets betydelse för vitesinstitutetseffektivitet noteras också, Uksom även det mer ovissa spörsmålet huruvida ettbötesverkstälUghetssystem med förvandlingsinslag kan vara mer ägnat än annatsystem att främja en rättsutveckling, som innebär att bötesstraffet vinnerterräng på de korta frihetsstraffens bekostnad. Avnackdelarna med förvandlingssystemet är enligt utredningen den principieUtviktigaste, att systemet har ett utpräglat inslag av personalexekution och avbestraffning för betalningsförsummelse. Utredningens åsikt är att denna nackdelutgör ett starkt principiellt skäl att avskaffa förvandlingssystemet. Andraskäl för invändningar mot förvandlingssystemet är dels att utprägladbötesbrottsUghet kan leda till frihetsberövande, dels att det frihetsberövandesom därvid kan äga rum har aUa de negativa drag som bmkar tiUskrivas de kortafrihetsstraffen. Från kriminalpolitisk synpunkt är det dessutom en synnerUgen aUvarligbrist att förvandlingspåföljderna åläggs efter det att brottetbegicks. Utredningenbetvivlar att det kriminalpolitiska intresset, som främst avser att motverkauppkomsten av en till sin storlek jämförelsevis begränsad bötesimmun grupp, ärtillräckligt starkt för att man skall godta det starka tryck som genomförvandlingshotet riktas mot hela den gmpp inom bötesklientelet, som harbetalningssvårigheter på grund av sociala och ekonomiska svårigheter iallmänhet. Sanunanfattningsvishar utredningen funnit de nu redovisade och vissa andra nackdelar medförvandlingsstraffet vara så betydande att övervägande skäl talar för systemetsslopande. Att vissa negativa konsekvenser i kriminalpolitiskt hänseende följerär det pris man får betala för att systemets betydande nackdelar skallelimineras. En reform i angiven riktning är enligt utredningens mening värddetta pris. Utredningen föreslår därför att förvandUngssystemet slopas. Utredningenhar ägnat visst utrymme åt frågan om möjligheterna att på straffrättslig vägkompensera bortfallet av vissa kriminalpolitiska fördelar hosförvandlingssystemet. Utredningen begränsar sig i huvudsak till att diskuteravissa "modeller", vars författningsmässiga utformning skisseras. Detunderstryks att utredningen inte anser, att de diskuterade åtgärderna behöverövervägas i samband med ett slopande av förvandlingssystemet. Tanken är istället att belysa de möjligheter som står till buds för det fall att ettslopande av förvandUngssystemet skulle i ett senare skede visa sig få mernegativa konsekvenser än vad som f. n. kan förutses. Demodeller som utredningen diskuterar är till antalet sju. Innehållet i dem skallhär bara antydas. Detre första syftar till att åstadkomma viss möjlighet till påföljds-skärpning förpersoner som genom ideliga återfall visar sig oemottagliga för bötesstraff,dvs. en på ena eller andra sättet inringad bötesimmun 1976/77:104 41 gmpp.Enligt de båda första modeUerna åstadkommes skärpningen automatiskt enligt lag.Modellerna befinnes emellertid vara förenade med flera olägenheter, främstsådana som har samband med behovet av en omfattande registrering. Några sådanaolägenheter har inte den tredje modellen som jämte andrahandläggningsdetaljer som här förbigås innebär att i enskilda fall, därbötesstraff har visat sig klart overksamt, domstol skall kunna förordna att eni lag inskriven skärpt straffskala, innefattande fängelse högst ,skall vara gällande för vederijörande, om han begår nytt bötesbrott. Dennatredje modell anses kunna göras gångbar. Enfjärde modell gäller personer som kan fömtses inte ta intryck av föreläggandeom vite i pengar. Modellen innebär att de i olika specialförfattningarföreskrivna befogenheterna att utsätta vite i pengar skall genom en generelltgällande lag vidgas till att under särskilda, ganska restriktivt utformadeförutsättningar gälla vites utsättande i fängelse. Detre sista modellerna, som endast har skisserats konturmässigt rör fall därskälen för bötesstraff obetydligt övervägt skälen för frihetsberövandepåföljd. Deras gemensamma nämnare är sålunda att domstol har stått inför ettverkligt val mellan å ena sidan ett högt bötesstraff, fristående eUerkombinerat med kriminalvård i frihet, och ett kort frihetsstraff. Bakgmnden äratt det möjligen kommer att anses behövligt att bötesstraffet skall kunna görasmer attraktivt såsom alternativ till korta frihetsstraff genom att mansäkerställer att bötespåföljden inte blir ett slag i luften. Utredningen harför berörda fall behandlat vissa framkomstvägar, dock med betonande av attingen av dem är invänd-ningsfri. Utredningenlägger i betänkandet fram förslag till ny bötesverkstäl-lighetslagstiftning.Förslagen kännetecknas särskilt av att böternas stäU-ning i exekutiva ochliknande sammanhang förbättras i förhållande till andra slag av fordringar. Somledande princip uppställs att böterna skall jämställas med skatter och därmedlikställda offentligrättsliga fordringar. Även handläggningsmässigteftersträvas samordning med skatteindrivningsrutinerna. Utredningenfinner i flera sammanhang anledning att påpeka, att böternas nuvarande mindregynnsamma position vid konkurrens med andra fordringar väsentligen betingas avförvandlingssystemet och att läget bUr ett annat när detta slopas. Deviktigaste ändringarna som utredningen föreslår är följande. Ifråga om införsel föreslås att böter i företrädeshänseende jämstäUs medskatter. Vid sidan härav föreslås vissa andra ändringar när det gällerinförselförfarandet. Av de sistnämnda ändringarna skall här endast nämnas densom innebär att införsel får ske för både skatter och 1976/77:104 42 böter,när gäldenären för att undgå införsel arbetar utan lön eller mot uppenbart förlåg ersättning. Såvittavser konkurs skall böter enligt förslaget i förmånsrättshänseende jämställasmed oprioriterade skatter och alltså inte, såsom , ha minsta rätt. Detföreslås vidare att i motsats till vad som är faUet enhgt gällande rätt enperson skall kunna försättas i konkurs på gmnd av en bötesskuld. Att konkurshotetbör utnyttjas endast under speciella förhåUanden betonas emellertid.Ackordsregler avseende böter föreslås också. Beträffandeutmätning är att nämna, att böter redan enligt gällande lag iförmånsrättshänseende är jämstäUda med skatter. I fråga om böter gäller dock enolikhet jämfört med skatter och andra fordringar vid utmätning. Detta avsergäldenärens beneficium vid sakutmätning, dvs. omfattningen av den egendom somskall förbehållas gäldenären av hänsyn till hans personliga förhållanden. detta hänseende gällande, generösare specialregleringen för böter föreslåsupphävd. Vidareföreslås att böter jämställs med skatter vid s. k. kvittning. Med kvittningförstås ett förfarande varigenom överskottsskatt, dvs. framför allt när erlagdpreliminär skatt överstiger slutlig skatt, tas i anspråk för det allmännasmotfordringar innan återbetalning kommer i fråga. Enligt gäUande rätt fårendast skattefordringar likvideras genom sådan kvittning. föreslås alltsåatt böter skall få behandlas på samma sätt. Utredningenföreslår också förlängning av preskriptionstiden för böter. Denna är f. n. treår från det bötesavgörandet vann laga kraft.