prop · G0035 · 1976-12-31 00:00:00 — När det gäller omprövning av livränta börpreskriptionstiden enligl promemorian beräknas enligl den särskildabestämmelsen om fordran som är beroende av att viss omständighet inträffar. Ettvillkor för atl omprövning skall kunna ske enligt den nya bestämmelsen iskadeståndslagen är att de förhållanden som har legat lill grund förersättningens bestämmande har ändrats väsentligt. En sådan förändringförutsätter regelmässigt att det inträffar någon omständighet som rubbar förutsättningarnaför skadeståndets bestämmande. Den tioåriga preskriptionstiden bör alltså vidomprövning av livränta beräknas med utgångspunkt från den dag den nya omständigheteninträffade. Samma princip bör enligl promemorian tillämpas nären skadelidande som har tillerkänts ett engångsbelopp gör anspråk påytteriigare ersättning på grund av väsentligt ändrade förhållanden.Preskriptionstiden bör således räknas från den tidpunkt när den nyaomständigheten inträffade eller, om 1976/77:5 42 detär fråga om ett förhållande av perdurerande karaktär, från det förhållandelupphörde. Detta bör gälla oavsett hur som har förflutit från detskadeståndet först fastställdes, således även om preskriptionstiden har gåtttill ända belräffande huvudfordringen och även om har förflutitfrån det huvudfordringen betalades. Risken för att en sådan ordning ger upphovtill att anspråk på ytteriigare ersättning framställs efter lång lid torde vararelativt liten, eftersom det blir svårare ju går att bevisa ettorsakssamband mellan handling och skada. De angivna principerna föreslås i tillämpliga delargälla även i andra fall när ändring av fastställd betalningsskyldighet ärtillåten. Vad som har föreslagits beträffande preskription av rätlen tillomprövning av livränta bör således tillämpas i fråga om omprövning avunderhållsbidrag lill frånskild make eller barn. Har underhållsbidragfastställts i form av engånsbelopp blir den ifrågavarande bestämmelsen däremotinte tillämplig, eftersom ytterligare ersättning då inte kan utgå vare sigenligt eller . Om den allmänna preskriptionstiden för förfallnafordringar bestäms till , finns det enligt promemorian i vissa fall behovav föriängd preskriptionstid. I promemorian föreslås därför några beslämmelserom förlängning av preskriptionstiden i vissa situationer. Dessutom föreslås bestämmelsersom reglerar möjligheten att träffa avtal om längre preskriptionstid än somanges i lagen. innehåller promemorieförslaget beslämmelserom föriängning av preskriptionstiden när gäldenären har försatts i konkurs, näroffentlig ackordsförhandling har inletts eller när kallelse har utfärdats påokända borgenärer e. d. Beträffande dessa bestämmelser hänvisas till närmastföljande avsnitt. Vidare föreslås en särskild beslämmelse förförmyndar- och godmans-förhållanden. Bestämmelsen tar i första hand sikte påsådana fall när en omyndig haren fordran på sin förmyndare. Den är emellertidockså tillämplig på förmyndares fordran på myndlingen och på fordringar mellanen god man som har förordats enligl 18 kap. 1 eller 3 § och denför vilken god man har förordnats. Bestämmelsen innebär alt preskription i nuangivna fall inträder tidigast efter den dag förmyndaren eller godemannen entledigades. En bestämmelse om föriängd preskriptionstidföreslås också beträffande enskilt anspråk i anledning av brott. Ett sådantanspråk skall enligl förslaget preskriberas tidigast efter den dagförfarandet i mål om ansvar för brottet avslutades. Väcks inte åtal,preskriberas anspråket tidigast den dag tiden för ådömande av påföljd gick ut. Prop.1976/77:5 43 Promemorieförslaget innehåller vidare enbestämmelse om föriängd preskriptionstid i force majeure-situationer o. d. Deterinras om all preskriptionsförordningen har särskilda bestämmelser ompreskriptionsavbrott för det fall gäldenären inte kan anträffas ellerborgenären inte vet, om eller var gäldenären har hemvist här i landet.Borgenären kan då under vissa förutsättningar avbryta preskription genom atlange fordringen hos domstol eller överexekulor. 1 promemorieförslagel finns ingen direktmotsvarighet lill dessa bestämmelser. I stället föreslås liksom i 1957 årsbelänkande regler om föriängning av preskriptionstiden. Kanpreskriptionsavbrytande åtgärd inte vidtas på grund av hinder i svensk ellerutländsk lag eller annat oöverstigligt hinder (force majeure), skallpreskription inträda tidigast efter den dag hindret upphörde. Vidare föreslås alt preskriptionstiden skallföriängas, om borgenären saknar kännedom om sin fordran eller omförfallodagen, vem som är gäldenär eller gäldenärens hemvist elleruppehållsort. Fordringen skall då preskriberas tidigast efter den dagborgenären fick eller med iakttagande av skälig aklsamhet borde ha låttkännedom därom. Preskriptionstiden flr dock inle föriängas enligt dennabestämmelse eller den nämnda bestämmelsen om force majeure med mer än tioår. När det gäller möjligheten all avtala om föriängdpreskriptionstid föreslås i promemorian några beslämmelser som syftar till auförhindra all lagens bestämmelser kringgås på ett otillböriigt sätt. Detföreslås sålunda atl avtal om föriängning av preskriptionstiden skall varagiltigt endast om det har ingålts efter fordringens tillkomst. Ett sådant avtalgäller inte än i sänder och längst från den dagpreskriptionstiden annars skulle ha gått ut. Dock skall preskriptionstiden förfordran enligt sådant skuldebrev eller insättningsbevis som avses i 4 Sskuldebrevslagen fl förlängas genom uttrycklig bestämmelse i skuldebreveteller beviset. Med de begränsningar i rätten att träffa avtal omföriängning av preskriptionstiden som sålunda föreslås torde det enligtpromemorian bli relativt sällsynt med sådana avtal. Möjligheten att avtala omföriängd preskriptionstid torde komma att utnyttjas framförallt närföriikningsförhandlingar pågår mellan borgenären och gäldenären mol slutet avpreskriptionstiden. Kan preskripiionsavbrotl inte åstadkommas genom gäldenärenserkännande därför att han helt eller delvis bestrider betalningsskyldighet, kandet ligga i båda parters intresse att avtala om föriängning avpreskriptionstiden för all undvika rättsligt förfarande. För atl förhindra möjligheterna alt kringgåcentrala bestämmelser i den föreslagna lagen föreslås i promemorian vidare altavtal om att fordran inle skall preskriberas eller alt preskription skallavbrytas på annat sätt än som föreskrivs i lagen skall vara ogiltigt. 1976/77:5 44 I promemorian understryks atl bestämmelserna omavbrytande av preskription liksom reglerna om preskriptionstidens längd börvara så enkla och enhetliga som möjligt. De nuvarande reglerna ompreskripiionsavbrotl är från denna synpunkt ändamålsenliga. De har emellertidden nackdelen alt det är alltför lätt för borgenären alt avbryta preskription.Genom atl borgenären kan avbryta preskription genom ett formlöst krav ellerenmuntlig påminnelse motverkas i viss mån syftet att tvinga fram avveckling av fordringsförhållandeninom rimlig lid. Bestämmelserna om preskriptionsavbrott måste enligtpromemorian bygga på att preskriptionsavbrytande åtgärder vidtas av borgenären.Det ligger i sakens nalur alt det i första hand ankommer på honom all vidta deåtgärder som behövs för att han skall fl betalt för sin fordran.Preskriptionsreglerna skulle otvivelaktigt bli mest effektiva om preskription -som fallet är vid växelpreskription - kunde avbrytas enbart genom åtgärder frånborgenärens sida. Men en sådan begränsning skulle innebära en alltför storinskränkning i kontrahenternas rätt atl förfoga över fordringen. Det skulleockså innebära olägenheter för båda parter, om inle gäldenärens erkännande avskulden tillmättes någon betydelse. På grund av det anförda föreslås all gäldenärenserkännande även i fortsättningen skall ha preskriptionsavbrytande verkan. Hanserkännande skall liksom nu kunna lämnas antingen uttryckligen eller genomkonkludent handlande, t. ex. betalning av ränta eller amortering. När det gäller preskriptionsavbrytande åtgärderfrån borgenärens sida är den främsta invändningen mot det nuvarande systemetenligl promemorian att det ger borgenären möjlighet alt dröja med atl kräva uten kanske bestridd fordran , om han bara avbryter preskriptionenvart tionde år genom alt erinra gäldenären om fordringen. Genom denna ordningkan del bli svårt eller i vissa fall omöjligt alt fastställa i vad mån ett kravär berättigat eller ej, eftersom bevissvårigheierna blir allt större ju längretiden går. De olägenheter som är förenade med den nuvarandeordningen kan visseriigen i viss mån avhjälpas, om gäldenären använder sig avden i 6 S preskriptionsförordningen angivna möjligheten all väcka s. k.provokatorisk talan för att H fordringen prövad. Denna möjlighet tordeemellertid utnyttjas i mycket ringa omfattning. Mol bakgrund av del anförda hävdas i promemorianall preskriptionsavbrytande åtgärder från borgenärens sida som regel bör varaav sådan art att fordringens tillvaro och storiek därigenom blir auktoritativtfastställda. Delta gäller framför allt beträffande fordringar som är förfallnalill betalning och som följaktligen blir underkastade ireårspreskription.Syftet med för- Prop.1976/77:5 45 kortningenav preskriptionstiden skulle i stor utsträckning förfelas, om preskriptionenmycket lätt kunde avbrytas av borgenären. Belräffande förfallna fordringar bördärför ett krav utom rätta eller en erinran inte ha preskriptionsavbrytandeverkan. Som preskriptionsavbrytande åtgärd från borgenärenssida kommer i första hand i fråga att han inleder rättsligt förfarande viddomstol genom att ansöka om stämning eller på annat sätt. Även åberopande av enfordran till kvittning under ett rättsligt förfarande bör enligl promemoriantillerkännas preskriptionsavbrytande verkan, bl. a. med hänsyn till atl en domenligt 17 kap. 11 § har rättskraft i vad den innefattarprövning av en fordran som har åberopats till kvittning. Med väckande av talaninför domstol bör vidare likställas varje åtgärd som kan leda till ellavgörande med samma bindande verkan som domstols dom, t. ex. påkallande avlillämpning av skiljeavtal enligl lagen (1929:145) om skiljemän. På grund av del anförda föreslås som huvudregel attpreskription avbryts genom att borgenären inleder rättsligt förfarande motgäldenären för alt erhålla dom eller liknande avgörande beträffande fordringeneller i rättsligt förfarande åberopar fordringen till kvittning. Som närmare behandlas i nästa avsnitt skall enligtpromemorieförslaget en ny preskriptionstid börja löpa när en fordran harfastställts genom dom eller liknande avgörande. I promemorian diskuteras om dennya preskriptionstiden skall kunna avbrytas genom ansökan om utmätning ellerannan verkställighet. Kravet alt en preskriptionsavbrytande åtgärd skall varaav sådan karaktär atl fordringen blir auktoritativt fastställd gör sig inlegällande i detta fall, eftersom det redan föreligger ett bindande avgörande.Dessutom är möjligheten alt på nytt fl fordringen fastställd av domstolutesluten genom reglerna om domens rättskraft i 17 kap. 11 § rättegångsbalken.Det föreslås därför alt preskriptionen skall kunna avbrytas genom attborgenären ansöker om verkställighet. En ansökan om verkställighet bör enligt promemoriantillerkännas preskriptionsavbrytande verkan inte bara om fordringen harfastställts genom dom. Även en ansökan som grundar sig på annanexekutionstitel, t. ex. en skriftlig förbindelse atl betala underhållsbidrag,skall enligl förslagel medföra samma verkan. 1 promemorian föreslås vidare all preskriptionskall kunna avbrytas genom att borgenären bevakar sin fordran i gäldenärenskonkurs. Visseriigen har de avgöranden som träffas beträffande bevakadefordringar begränsad rättsverkan. Enligt 115 § konkurslagen avgör en dom itvist angående bevakad fordran endast vilken rätt som tillkommer fordringen ikonkursen. Men den prövning som sker i konkursen innebär dock ettställningslagande till fordringens berättigande. I praktiken innebär prövningeni flertalet fall ett slutgiltigt avgörande av frågan om fordringens existensoch storiek. Somkomplement till den angivna regeln föreslås vissa särskilda bestäm- 1976/77:5 46 melserom föriängning av preskriptionstiden när konkursansökan har gjorts.Bestämmelserna bygger på tanken att en borgenär inte skall behöva avbrytapreskription genom atl vidta rättslig åtgärd som förflyter fråndet gäldenären har begärts i konkurs lill dess preskriptionsavbrott kan skegenom bevakning av fordran i konkursen. 1 enlighet härmed föreslås att fordran på den somhar begärts i konkurs inte skall preskriberas före bevakningsiidens utgång.Bestämmelsen avses givelvis vara tillämplig endast på fordringar som inte redanär preskriberade när konkursansökan görs. Däremot är del likgiltigt vem som göransökan. Preskriptionstiden föriängs för varje fordran som skulle hapreskriberats mellan konkursansökan och bevakningsiidens utgång.Vidare föreslås en föriängningsfrist för det fall att en konkursansökan inteleder lill bevakningsförfarande eller konkursen avslutas före bevakningstidensutgång. Preskription skall då inträda tidigast efter deträttsliga förfarandet avslutades. Med hänsyn till de likheter som finns mellankonkurs och ackord kan det enligt promemorian te sig naluriigt att anmälan aven fordran i offentlig ackordsförhandling dr samma verkan som bevakning ikonkurs. Övervägande skäl talar emellertid mot att en sådan anmälan skalltillerkännas preskriptionsavbrytande verkan. Ett ackord innefattar inte någotställningstagande till de anmälda fordringarnas existens eller storiek. Ettfastställt ackord är inle bindande för borgenärerna annat än såvitt angårackordsprocentens storiek. Tvistiga fordringar avgörs inte underackordsförhandling i vidare mån än att det belopp för vilket rösträtt flrutövas i vissa fall prövas av rätten. Att tillerkänna anmälan av en fordran iackordsförhandling preskriptionsavbrytande verkan skulle därför komma i stridmed de principer för preskriptionsavbrott som föreslås i övrigi. Mol bakgrund av del sagda föreslås att anmälan aven fordran i offentlig ackordsförhandling inle skall medförapreskripiionsavbrotl. I stället föreslås att preskriptionstiden föriängs med enkortare lilläggsfrist. Har kungörelse utfärdats om anmälan av fordringar ioffentlig ackordsförhandling, skall preskription inte inträda före utgången avden i kungörelsen utsatta liden. Fordran som har anmälts preskriberas tidigastett år efter tidens utgång. Vad som har anförts beträlTande anmälan av fordrani offentlig ackordsförhandling gäller enligt promemorian i viss utsträckningockså sådan anmälan av en fordran som görs med anledning av atl kallelse harutfärdats på gäldenärens okända borgenärer enligl 9 §preskriptionsförordningen. Ett sådant förfarande innebär inte något annat änett klariäggande av vilka okända fordringar en gäldenär har. Det föreslåsdärför all en sådan anmälan inle tillerkänns preskriptionsavbrytande verkan.Delsamma gäller anmälan av fordringar efter kallelse på ett aktiebolags elleren ekonomisk förenings kända och okända borgenärer i samband med fusion. Fördenu angivna fallen föreslås i stället all preskriptionstiden föriängs på sammasätt som har föreslå- Prop.1976/77:5 47 I 3 § andra punkten preskriptionsförordningen finnsf n. en bestämmelse enligt vilken vissa beslut i inteckningsärenden harpreskriptionsavbrytande verkan. Någon motsvarighet till den bestämmelsen harinte tagits upp i promemorieförslagel. Beslut om inteckning ellervilandeförklaring av an-sökan om inteckning saml anteckning om innehavskall alltså inte längre tillerkännas preskriptionsavbrytande verkan. De regler om preskripiionsavbrotl som harredovisats i del föregående avses gälla alla slags fordringar. När det gällerfordringar som inte är förfallna till betalning, dvs. fordringar med tioårigpreskriptionstid, bör det emellertid enligt promemorian övervägas att införa enmöjlighet för borgenären alt avbryta preskription utan att gå till domstol e.d. Behovet av en sådan möjlighet gör sig enliglpromemorian gällande framför allt i fråga om fordringar som enligl avtalförfaller lill betalning senare än efter fordringens tillkomst. Del tersig som regel knappast rimligt att borgenären för att bevaka sin rätt skallvara nödsakad all väcka talan mot gäldenären redan innan fordringen harförfallit till betalning. Visseriigen torde borgenären i allmänhet kunnautverka gäldenärens erkännande av skulden. Vägrar gäldenären lämna sitterkännande, kan det många gångeranses naluriigt att borgenären Hr gå tilldomstol föratt få fordringsförhållandet klariagt. Emellertid kan det inträffaatt gäldenärens underiåtenhet att erkänna skulden inte beror påatt hanbestrider betalningsskyldighet utan har sin orsak i förbiseende, försumlighete. a. med tanke på sådana fall bordet finnas en möjlighet förborgenären att i de åsyftade fallen avbryta preskription genom en skriftligerinran om fordringen. Skälen för att en borgenär skall kunna avbrytapreskription ulan att gå till domstol e. d. gör sig sålunda framför alltgällande i fråga om fordringar beträffande vilka parterna har varit ense om enframskjuten förfallodag. Intresset av enhetlighet talar emellertid för attsamma bestämmelser skall gälla för alla fordringar utan bestämd förfallodag,oavsett om det är fråga om en fordran som grandas på avtal eller ettulomobligaloriskt anspråk. Med hänsyn till att regler om preskriptionsavbrottgenom skriftligerinran liksom bestäm melserna om tioårig preskriptionstid tordefå begränsad praktisk betydelse, kan del enligt promemorian knappast möta någrainvändningar att på denna punkt göra ett avsteg från de principer förpreskripiionsavbrotl som föreslås i övrigt. På grund av det anförda föreslås att preskriptionav en fordran som inte är förfallen till betalning skall kunna avbrytas genomen skriftlig erinran från borgenärens sida. Starka skäl talar enligl promemorian för attskriftlig erinran skall räcka för preskripiionsavbrotl även beträffandefordringar som har fastställts genom dom eller liknande avgörande. a. börbeaktas att en fordran som har prövats av domstol e. d. därigenom har blivitauktoritativt fastställd. Därmed har del primära syftet med kravet på rättsligåtgärd för preskrip- Prop.1976/77:5 48 För att preskriptionstid som löper efter domen skall avbrytasföreslås därför alt det skall räcka med en skriftlig erinran från borgenärenssida. Av likartade skäl föreslås beträffande fordringar för vilkaverkställighet har skett att preskription skall kunna avbrytas genom en skriftligerinran. En viktig fråga är enligt promemorian vid vilkentidpunkt verkningarna av preskripiionsavbrotl inträder. När preskriptionavbryts genom gäldenärens erkännande uppstår inga större svårigheter i dettaavseende. Den avgörande tidpunkten bör vara när gäldenären lämnar sitterkännande. Mer problematiskt är del atl bestämma tidpunkten närpreskriptionsavbrytande åtgärd vidtas av borgenären. I promemorian diskuteras om preskriptionsavbrottgenom inledande av rättegång skall anses äga rum den dag stämningsansökankommer in till domstolen eller den dag gäldenären flr del av ansökningen.Enligt gällande rätt avbryts preskriptionen den dag delgivning sker. 1 1957 årsbetänkande föreslogs i stället alt det avgörande skulle vara den dagstämningsansökan kommer in till domstolen. Enligt promemorian synes del lämpligt att följaprincipen års betänkande. 1 promemorieförslaget har alltså tagits inen regel om atl preskription avbryts genom atl borgenären inleder rättsligtförfarande mot gäldenären. Uttrycket rättsligt förfarande innefattar som förutnämnts inte bara rättegång inför domstol utan också skiljeförfarande. I 27 §första stycket lagen (1929:145) om skiljemän finns en bestämmelse om beräkningav tidsfrist när talan enligt skiljeavtal skall prövas av skiljemän.Bestämmelsen åsyftar sådana fall då parts talan enligt lag skall anhängiggörasinom . Det åligger då parten all inom den föreskrivna liden påkallaskiljeavtalets till-lämpning på det sätt som anges i 11 § skiljemannalagen,dvs. genom skriftlig underrättelse till motparten. Enligt promemorian är denangivna ordningen för atl påkalla tillämpning av skiljeavtal ändamålsenlig ävennär det gäller alt bestämma tidpunkten för preskriptionsavbrott. Någon särskildföreskrift om tidpunkten för preskripiionsavbrotl genom inledande avskiljeförfarande föreslås följaktligen inle i promemorieförslaget. Den princip som föreslås gälla när borgenäreninleder rättegång mol gäldenären bör enligl promemorian såvitt möjligttillämpas också när borgenären vidtar preskriptionsavbrytande åtgärd av annatslag. Bevakar borgenären sin fordran i gäldenärens konkurs, bör preskriptionensålunda anses avbruten när fordringen anmäls hos konkursdomaren. Avbrytspreskriptionen genom ansökan om verkställighet bör den avgörande tidpunktenvara den dag ansökan kommer intill den exekutiva myndigheten. Prop.1976/77:5 49 dåverkställighet sker utan ansökan, bör verkningarna av preskriptionsavbrott istället räknas från den tidpunkt då verkställighetsförfarandet inleds. För det fallet all preskription avbryts genomskriftlig erinran från borgenärens sida föreslås alt preskripiionsavbrotlskall anses ha ägt rum då gäldenären erhåller borgenärensskrivelse. När preskription har avbratits genom gäldenärenserkännande, uppstår enligt promemorian inga nämnvärda komplikationer. Dennuvarande principen att ny preskriptionstid löper för erkännandetbör gälla även i fortsättningen. Preskriptionstidens längd bör bestämmas enligtsamma grunder som den ursprungliga preskriptionstiden. Är fordringen förfallentill betalning blir tiden . Har fordringen ännu inte förfallil tillbetalning, löper en ny tioårig preskriptionstid, som ersätts av en treårig närförfallodagen inträder. 4.4.2 Preskripiionsavbrotlgenom rättslig åtgärd o. d. När det gäller preskriptionsavbrytande åtgärd frånborgenärens sida bör enligt promemorian den principen gälla att nypreskriptionstid börjar löpa endast om fordringens tillvaro och storiek harfastställts auktoritativt. Har borgenären avbrutit preskription genom attinleda rättsligt förfarande, bör sålunda ny preskriptionstid löpa endast omanspråket har blivit prövat i sak. Har talan däremot avvisats elleråterkallats, bör verkningarna av preskriptionsavbrottet i princip förfalla. 1 promemorian föreslås följaktligen att nypreskriptionstid efter det borgenären har väckt talan vid domstol ellerpåkallat tillämpning av skiljeavtal skall löpa endast om fordringen blirfastställd genom dom, skiljedom eller liknande avgörande. Har borgenären avbrutit preskription genom attbevaka sin fordran i gäldenärens konkurs, skall en föratsättning för nypreskriptionstid enligt förslaget vara att bevakningen medför betalningsrätt ikonkursen. När borgenären har sökt verkställighet för sin fordran, skall nypreskriptionstid löpa endast om ansökningen leder till verkställighet. Har ett av borgenären igångsatt förfarandeavslutats utan att saken har avgjorts genom dom e. d., skulle den föreslagnaordningen medföra alt fordringen preskriberas, om den ursprangligapreskriptionstiden då har gått ut. Detta kan i vissa fall framstå som oskäligtmot borgenären. Enligt promemorian bör därför borgenären i det angivna falletmedges en tilläggsfrist, under vilken kan han utnyttja andra lill buds ståendemöjligheter alt bevaka sin fordran. En sådan frist finns redan nu föreskriven i27 § 1976/77:5 50 andrastycket lagen om skiljemän för sådana fall då ett skiljeförfarande haravbrutits utan att ha len lill skiljedom. En liknande tilläggsfrist föreslogsockså belänkande. Enligt promemorian bör preskription inte inträda sålänge ett rättsligt förfarande pågår. Först när förfarandet har avslutats kandet bedömas om borgenärens åtgärder har lett lill ett sådant bindande avgörandesom skall utgöra utgångspunkt för ny preskriptionstid eller ej. Den nuvarandeordningen som innebäratl preskription kan inlrädamedan rättegång pågårärenligtpromemorian uppenbart olämplig, låt vara att olägenheterna i praktiken är obetydligadärför att preskriptionstiden är lång. Borgenären bör undantagslöst ha rätt attavvakta resultatet av de rättsliga åtgärder han har vidtagit och inte tvingasalt vidta andra åtgärder under förfarandets gång.