prop · G003128 · 1976-12-31 00:00:00 — Från dansk ochfinsk sida har man däremot ställt sig positiv till att ta med även gäldsbreven.Även beträffande finskt protokoU över avräkning enligt lagen om avbetalningsköphar meningarna varit delade. Enligt de danska och norska förslagen tas sådantprotokoll med i regleringen, medan det svenska förslaget intar motsattståndpunkt. Beträffande danskt udenretiigt foriig och norsktexigibelt gäldsbrev har utredningen gjort i huvudsak följande överväganden.Karakteristiskt för båda dessa skuldförbindelser är att gäldenären vid derastillkomst medger att de får verkställas utan föregående domstolsförfarande.Eventuella tvister kommer alltså i regel att slitas avverkställighetsmyndigheten. 1 är emellertid möjligheterna att underverkställighetsförfarandet vare sig detta äger rum inför överexekutor ellerutmätningsman pröva invändningar betydligt mer begränsade än i ochNorge. Sålunda får andra bevis än skriftliga inte åberopas. Den svenskaexekutionsprocessen är enligt utredningens mening f.n. inte så uppbyggd attden passar för en prövning av det slag de ifrågavarande exekutionstitlarnaförutsätter. Enligt utredningen kan härutöver principiella betänkligheter resasmot att gäldenär på förhand försätter sig i ett faktiskt underläge videventuella framtida tvister angående gäldsförhållandet. Att medgeverkställighet här i landet av de nämnda exekutionstitlarna ger alltsåanledning till vissa betänkligheter, i vart fall om inte särskUda regler tillskydd för gäldenären uppställs. Förhållandena synes emellertid utredningen gestaltasig något olika i fråga om å ena sidan de danska forligen och å andra sidangäldsbreven. Utredningen framhåller att danskt udenretiigtforiig avser gäld som är förfallen redan vid handlingens tillkomst. Gäldenärentorde därför som regel inte stå främmande för att verkställighet kan komma attske på grund av forliget. Risken torde därför också vara förhållandevis mindreatt gäldenären på grund av trångmål accepterar ett dubiöst avtal. Någonpåtaglig anledning att befara missbruk av forligsinstitutet på det sättet attpostdaterade foriig utfärdas i samband med den ursprungliga lånetransaktionentorde enligt utredningen inte föreligga. Framför allt måste emellertid 1976/77:128 22 beaktasden stora praktiska betydelsen dessa exekutionstitlar har i och att dei praktiken har ersatt de förlikningar inför som redanhar tagits upp konvention. Utredningen anmärker vidare att de danskaförlikningskommissionerna avskaffades och att de nuvarandebestämmelserna om udenretiigt foriig infördes . Förinternordisk verkställighet av danskt udenretiigt foriig har det emeUertidansetts nödvändigt att föreskriva särskilda villkor. Som grundläggande förutsättningarhar uppställts att forliget har träffats i och att gäldenären därvidhade hemvist där. Vidare har det funnits påkallat att införa vissasärbestämmelser beträffande verkställighetsproceduren. Utredningen framhållersammanfattningsvis att den särskilda ordning som har tillskapats för forligenföreter betydande likheter med den svenska proceduren i mål ombetalningsföreläggande. 1 fråga om de norska exigibla gäldsbreven vägerenligt utredningens uppfattning de förut angivna betänkligheterna tyngre. Denomständigheten att skuldebrevet måste innehålla ett särskUt medgivande angåendeomedelbar verkställighet anser utredningen inte vara av större värde frånrättssäkerhetssynpunkt. Eftersom medgivandet lämnas innan skulden är förfallen,befarar utredningen att gäldenären inte ägnar innebörden av medgivandet nödigeftertanke eller att han inte ens observerar att skuldebrevet innehåller ettmedgivande. Utredningen erinrar också om att lagberedningen i sitt betänkandeUtsökningsräll II har övervägt men inte har funnit lämpligt attinföra en motsvarande ordning internt (SOU 1963:28 s. 36). Beredningen harvisserligen ansett verkställighet av norska gäldsbrev kunna medges på viUkoratt gäldenären får söka återvinning vid svensk domstol, åtminstone om han hardomicil här (jfr SOU 1963:28 s. 64). Vid de nordiska överläggningarna haremellertid denna utväg inte ansetts framkomlig (se även under avsnitt 4.3). Inte heller när det gäller finskt protokoll överutmätningsmans avräkning vid avbetalningsköp eller motsvarande beslut avöverexekutor har utredningen ansett sig kunna förorda internordiskverkställighet. Från danskt och norskt håll har man däremot ansett att dessaexekutionstitlar kan tas med under förutsättning att gäldenären när godsetåtertas har hemvist i . Det är enligt utredningens mening diskutabeltatt införa en möjlighet lill direkt verkstäUighet inom detta område så längemotsvarande möjlighet saknas när det gäller avräkningar som har gjorts här ilandet. 4,3Verkställighet av icke lagakraftvunna avgöranden Enligt konvention förutsätts somhuvudregel för att utiändsk dom skall gälla att domen har vunnit laga kraft.Från dansk sida har fråga väckts om utvidgning av möjligheterna till erkännandeoch verkställighet till Prop.1976/77:128 23 betalningsdomar som inte har vunnit laga kraft. Man hardärvid särskilt framhållit att danska domar i regel kan verkställas interntredan när en frist har förflutit från det domen meddelades. Endansk dom vinner emellertid inte laga kraft förrän ytterligare tid harförflutit. Fullföljdstiden för dansk underrättsdom är i regel ochför landsretlsdom . Utredningen påpekar att enighet inte har kunnatnås i fråga om förslaget att uppge kravet på laga kraft beträffandebetalningsdomar. Från dansk och norsk sida har man stannat för att medgeverkställighet i viss utsträckning av icke lagakraftvunnen betalningsdom frånresp. Någon motsvarighet härtill har inte föreslagits för svensk ochfinsk del. Till grund för den svenska ståndpunkten har enligtutredningen legat i huvudsak följande överväganden. I förarbetena till 1932 årskonvention avvisades tanken på internordisk verkställighet före klagotidens utgångmed hänvisning till de svårigheter som skulle vara förknippade med återgång aven i utlandet verkställd exekution (jfr SOU 1931:9 s. 29). Man synes härvid iförsta hand ha tänkt på det fallet att den tappande parten först måste utverkainhibition i sitt hemland och därefter översända beslutet härom till denutiändska verkställighetsmyndigheten. Enligt utredningens mening kan man inteheller bortse från dessa svårigheter. Liknande svårigheter kan givetvisuppkomma i det fall att verkställigheten sker i den tappande partens hemland.Han får då först vända sig till den utländska domstolen för att utverkainhibition och därefter till verkställighetsmyndigheten i hemlandet. Mot kravet på laga kraft kan enligtutredningen i och för sig invändas att det försvårar för borgenären att agerasnabbt vid fara i dröjsmål. Enligl utredningens mening är emellertid dettaknappast något praktiskt problem. Även om man får räkna med möjligheten avenstaka undantag, måste nämligen det normala antas vara att borgenären utverkarsin exekutionstitel i det land där han räknar med att verkställighet kan ske.Det bör därför endast sällan kunna bli aktuellt att en borgenär redan kort tidefter del att avgörandet har meddelats söker verkställighet i annat land.Utredningen betonar särskilt att borgenären i sådana fall praktiskt tagetalltid skulle kunna utan större svårighet utverka kvarstad vid fara i dröjsmål.Beviljad kvarstad ger visserligen inte som utmätning förmånsrätt i senareinträffad konkurs. Delta torde enligt utredningen knappast ha någon nämnvärdpraktisk betydelse i detta sammanhang och bör i vart fall inle tUlmätasavgörande vikt. Beträffande slutbevis i mål ombetalningsföreläggande har vid de nordiska överläggningarna övervägtsmöjligheten att i enlighet med vad lagberedningen har förordat i SOU 1963:28(s. 64) tiUåta verkställighet trots att exekutionstiteln inte har vunnit lagakraft och därvid ge gäldenären det skyddet att han får söka återvinning iverkställighetslandet, åtminstone om han har domicil där. Denna lösning haremellertid inte ansetts acceptabel. Framför allt har invänts att borgenärendärigenom kan tvingas att 1976/77:128 24 processai ett land dit tvisten inte har den anknytning som rimligen bör fordras. Med hänsyn främst till det anförda har utredningenstannat för att kravet på laga kraft bör upprätthållas generellt. Utredningenanmärker att samma ståndpunkt har intagits i den svensk-schweiziskakonventionen och såsom primär regel Haagkonvenlion. Utredningen erinrar i detta sammanhang om attkravet på laga kraft i viss mån har luckrats upp redan såvitt avser tredskodomoch lagsökningsutslag. Vid tillkomsten av konvention kunde gäldenärenenligt både svensk och finsk rätt antingen vädja resp. anföra besvär eller föratalan om återvinning mot dessa exekutionstitlar. Återvinning förekom därförytterst sällan i praktiken. Med anledning därav kom man under förarbetena tillkonventionen överens om att kravet på laga kraft skulle anses uppfyllt närtiden för vad resp. besvär hade gått till ända (jfr SOU 1931:9 s. 29 och prop.1932:205 s. 25 och 30). För svensk rätts del föll gäldenärens möjlighet tillvad resp. besvär bort och återvinning blev det enda rättsmedlet.I har föreslagits motsvarande beträffande tredskodom (ändringen harträtt i kraft ). Mot denna bakgrund har vid de nordiskaöverläggningarna enighet nåtts om att kravet på laga kraft bör upprätthållassåvitt gäller både svenska och finska tredskodomar och svenskalagsökningsutslag. När det gäller dessa exekutionstitlar måste sålundaåtervinningsfristen ha löpt ut innan verkställighet kan komma i fråga. Finsktlagsökningsutisag skall däremot liksom enligt konvention anses förlagakraftvunnet redan när tiden för besvär har löpt ut. Utredningen har alltsåinte funnit påkallat alt här hävda en formell reciprocitetsprincip. Utredningen anför att en väsentlig funktion förvarje reglering av frågan om erkännande och verkställighet av utländskatvistemålsdomar är att såvitt möjligt se till att internationella tvisterprövas i det land tUl vilket tvisterna har en naturlig anknytning. Flertaletexisterande konventioner i ämnet innehåUer därför utförliga bestämmelserangående vilka grunder för den utländska domstolens behörighet som skall godtasnär fråga uppkommer om erkännande och verkstäUighet. Den vanligaste metodenatt reglera behörighetsfrågan är att det görs en katalog över de grunder fördomstolens behörighet som skall godtas. Denna metod har använts i 1971 årsHaagkonvention och i en mängd bilaterala överenskommelser. nordiskakonvention har man emellertid utgått från att forumreglerna i de nordiskaländernas interna rätt i princip godtas. En anledning härtill har varit denvittgående materiella rättsgemenskap och det ömsesidiga för- 1976/77:128 25 troendeför rättsskipningen som råder mellan de nordiska länderna (jfr SOU 1931:9 s.30). Ett ytteriigare skäl att man har valt denna lösning torde vara att denordiska processlagarna innehåller i huvudsak överensstämmande forumregler. 1 fråga om dom mot utebliven svarande görs enligtgällande konvention undantag från huvudregeln att den utländska domstolensbehörighet saknar betydelse. I sådant fall gäller domen enligt art. 3 bara omdomstolen har haft vissa särskilt angivna grunder för sin behörighet. Mot dennaordning har invänts bl.a. att den ger alltför begränsade möjligheter till erkännandeav dom mot utebliven svarande. Det har också framhållits att regelsystemetmöjliggör för svaranden att genom utevaro förhindra att käranden får eninternationellt gångbar dom i fall där talan har väckts vid ett forum tillvilket tvisten har en naturiig anknytning. Vid de nordiska överläggningarna har enighet råttom att den nuvarande huvudregeln i princip bör bibehållas men sträckas ut attgälla också beträffande domar mot utebliven svarande. Vissa jämkningar haremellertid ansetts motiverade främst med tanke på sådana domar. Det har sålundaframhållits att vissa behörighetsgrunder inte bör accepteras när fråga är omerkännande och verkställighet utom landet. De problem som sådana forumregleraktualiserar ägnades stor uppmärksamhet vid utarbetandet av 1971 årsHaagkonvention. I tilläggsprotokollet till konventionen infördes särskildabestämmelser som syftar tUl att från internationeUt erkännande utesluta domarsom meddelats med stöd av sådana regler (se bilaga 4). Vid överiäggningarna harman enats om att de forumregler i de nordiska ländernas processlagar somomfattas av tilläggsprotokollet inte bör godtas i den nya regleringen. Tilldenna kategori hör bestämmelserna om förmögenhetsforum som finns i alla lagarna(jfr 10 kap. 3 § första stycket RB) och vissa beslämmelser om etl särskiltdelgiv-ningsforum som finns i dansk och finsk rätt. Utredningen understryker särskilt atl undantagandetav vissa behörighetsgrunder i fråga om erkännande av utiändsk dom i och försig inte alls behöver strida mot att de alltjämt accepteras belräffandedomstols behörighet att ta upp en tvist. Typiska exempel på forumregler somåtminstone f.n. svårligen kan avskaffas men som inte rimligtvis bör godtas ivad avser erkännande av utländsk dom är just regler om förmögenhetsforum ochforum arresti (jfr SOU 1968:40 s. 79). Med den nya regleringen av forumfrågan har detenligt utredningen ansetts motiverat att ge en särskild regel till skydd förutebliven svarande. Till grund för denna regel ligger följande överväganden. Engrundläggande förutsättning för att en utländsk dom skall kunna erkännas är attsvaranden har fått kännedom om processen i tiUräckligt god tid för atl kunnaförbereda och utföra ett svaromål i saken. I bilaterala överenskommelser omerkännande och verkställighet av domar brukar ofta tas in bestämmelser sombeträffande tredskodomar ger möjlighet att kontrollera att denna 1976/77:128 26 Även innehåller en sådan bestämmelse (art.6). Det föreskrivs där att avgörande mot utebliven svarande skall erkännas ochverkställas endast om stämning har delgivits honom enligt lagen i den stat däravgörandet har meddelats och han med hänsyn tiU omständigheterna har hafttillräcklig tid att svara i saken. konvention finns ingen motsvarandebestämmelse. Detta torde få ses mot bakgrund av den särreglering beträffandetredskodomar som gäller enligt denna konvention. Med denna reglering torde mankunna räkna med att för delgivning av stämning i regel har anlitats ett sättsom garanterar att svaranden personligen har fått kännedom om talans väckande.Med den nya regleringen däremot som i princip likställer tredskodomar medvanliga domar torde enligt utredningens mening risken öka något för attdelgivning har skett genom kungörelse eller på annat sätt som inte ger garantiför att svaranden har fått kännedom om processen. Vid de nordiska överläggningarna har man mot dennabakgrund enats om en regel som från erkännande och verkställighet uteslutertredskodomar och därmed jämförliga avgöranden, om den processinledandehandlingen har delgivits endast genom kungörelse. Man har också övervägt attinföra ett motsvarande skydd mot surrogatdelgivning. Det har emeUertid ansettstveksamt om detta är behövligt i förevarande sammanhang. Vidare har de danskadelegerade framhållit att surrogatdelgivning av stämning sker i betydandeutsträckning i . En regel som undantar domar som har tillkommit eftersådan delgivning skulle därför få mycket stor betydelse i fråga om danskadomar. Mct denna bakgrund har man vid de nordiska överläggningarna enats om attinte förorda en sådan bestämmelse. Vid utformningen av skyddsregeln har manenligt utredningen utgått från alt domstolarna i de nordiska länderna gersvarande som har delgivits personligen tillräcklig tid för att han skall kunnata till vara sin rätt. Från denna utgångspunkt har man ansett det önskvärt attinte komplicera förfarandet på verkställighetsstadiet genom att föreskriva enkontroll i detta avseende. Man har därför begränsat regeln till fall där detkan antas att svaranden i regel inte har fått kännedom om processen. Frågan om en samordning av lagförslaget medförslagen i betänkandet NU 1967:4 tUl en särskUd reglering av frågan omverkställighet av avgöranden rörande vårdnad m.m. har ansetts böra övervägasytterligare, påpekar utredningen. Något förslag till lösning har därför inteutarbetats av utredningen. Beträffande förfarandet vid ansökan omverkställighet bygger promomorieförslaget i huvudsak på nuvarande ordning.Ansökan skall 1976/77:128 27 S.k. verkställbarhetsbevis skaU krävas bara beträffandeförlikning. Att generellt kräva sådant bevis anser utredningen inte fylla någonpraktisk funktion. Det bör slå verkslällighetsmyndigheten fritt att åläggasökanden att förete bevis om verkslällbarhet, om anledning skullefinnas att anta att hinder för verkställighet föreligger i domstolslandet.Ansökningshandling och exekutionstitel som är avfattad på annat språk änsvenska, danska eller norska bör enligt utredningen vara översatt till svenska,om inte överexekutor medger undantag. 5Remissyttrandena över promemorian 5.1 Allmänna synpunkter Huvuddragen i promemorieförslagel har vidremissbehandlingen fått ett positivt mottagande. Förslaget om en ramkonventionsom i sak innehåller enbart en hänvisning till intern lag i de nordiskaländerna har dock föranlett en del kritiska kommentarer. framhäller att ett växandehandelsutbyte mellan de nordiska länderna och en i övrigt vidgad integrationökar betydelsen av att rättsliga avgöranden i ett nordiskt land kan verkställasi de övriga. Det är därför angeläget att regleringen får en så vidsträcktomfattning som förhållandena medger. erinrar om atl denekonomiska samfärdseln fortgående ökar mellan de nordiska länderna. Också irättsligt hänseende, vari länderna redan står varandra nära, ökar samarbetet.Det är mot den bakgrunden värdefullt att även de exekutionsrättsliga möjligheternastärks och moderniseras i enlighet med promemorieförslaget. Sverigesadvokatsamfund anser att nu gällande ordning är delvis föråldrad och alltförbegränsad. Samfundet finner det därför påkallat att lagstiftningen rörandeerkännande och verkställighet av nordiska domar inom privaträttens områdemoderniseras och utvidgas. Också näringslivet (se avsnitt 1) förklarar sig iprincip inte ha något att erinra mot att den föreslagna konventionenratificeras och att utredningens förslag läggs till grund för lagstiftning iämnet. Enligt i har 1932 årskonvention tillämpats endast i ett förhållandevis ringa antal fall. Hoslänsstyrelsen har verkstäUighet sökts bara i ett tiotal fall . Inteheller har antalet bevis enligt art. 6 i konventionen varit särskilt stort. Detfinns visseriigen anledning anta att redan vetskapen omverkställighetsmöjlighet påverkar gäldenärens betalningsvilja. Länsstyrelsenanser del emellertid vara uppenbart att konventionens praktiska betydelse harbegränsats av att ett flertal exekutionstitiar, vilka i de nordiska ländernahar stor intern betydelse, inte omfattas av konventionens tillämpningsområde.Kronofogdemyndigheten i 1976/77:128 28 Stockholmskronofogdedistrikt framför liknande synpunkter. Enligt lagberedningen ger den föreslagna metodenatt ersätta konvention med en ny konvention som i sak endast hänvisartill ensartade, interna lagar i de olika länderna långt ifrån samma garanti somnuvarande överenskommelse för att enhetiiga regler på området kommer att gällai . Varje land kan anför beredningen när som helst ändra sin egenlagstiftning efter behag utan att någon uppsägning av konventionen behöver ske.Kanske har frågan inte så stor praktisk betydelse för den nordiskarättslikheten beträffande verkställigheten av domar. Den har enligtlagberedningen större betydelse pä t.ex. det familjerättsliga området, om manverkligen önskar garanti för att så långt möjligt likartade regler gäller imateriellt hänseende. De nordiska konventionerna har respekterats och möjlighethar också i viss utsträckning beretts att jämka dem, när de nordiska ländernahar ingått i förhandlingar med andra stater om konventioner med mer ellermindre avvikande och i princip för anslutande stater tvingande innehåll.Beredningen befarar vidare att den nu föreslagna konventionen inte kan beredaskydd mot de svårigheter som uppstår när del gäller relationerna tiUkonventioner som innehåller bestämmelse enligt vilken redan existerandekonventioner skall respekteras. En nordisk inblanco-konvention ålägger inte desärskilda nordiska länderna några som helst förpliktelser beträffande utformningenav de egna lagarna, vilket däremot andra konventioner kan göra. Den nya metodenkan komma att sätta de nordiska länderna i trångmål. Den förutsätter i alltfall en ytterst liberal, informell inställning från alla andra berörda länderssida för att den internordiska regleringen skall stå sig. Liknande synpunkterframförs av och i . Vad utredningen har föreslagit i denna del har iallmänhet godtagits av remissinstanserna. På en del håll är man beredd att gålängre än utredningen i fråga om att godta nya exekutionstitlar. Enligt föreligger det inte någraavgörande hinder mot att i verkstäUa norskt exigibelt gäldsbrev ochutmätningsmans protokoll över avräkning enligt den finska lagen omavbetalningsköp. Enligt lagberedningen har utredningen möjligen varil alltförförsiktig. Berednigen skulle för sin del inte ha så mycket att invända mot attde två nämnda exekutionstitlarna får verkstäUas i . KommerskoHegiumframhåller att det inte minst med hänsyn till övriga länders inställning i ochför sig skulle vara önskvärt att regleringen fick omfatta även dessaexekutionstitlar. Vad utredningen har anfört om förutsättningarna härför synesemellertid ge vid handen att förslaget härvidlag sträcker sig så långt det medhänsyn till föreliggande faktorer f.n. är möjligt. 1976/77:128 29 är överens medutredningen om att danskt udenretiigt foriig och norskt exigibelt gäldsbrevinte generellt bör få verkan av exekutionstitel i . SkuUe den svenskaexekutionsprocessen få andra och mer effektiva former, förutsätter samfundetatt frågan om verkställighet i las upp till förnyad prövning. I frågaom de danska forligen har samfundet dock inte något att erinra mot attverkstäUighet tiUåts i under de förutsättningar som utredningen anger.1 motsats till utredningen menar samfundet att finskt protokoll över exekutivmyndighets avräkning vid avbetalningsköp bör kunna godtas i underförutsättning att gäldenären vid tiden för myndighetens beslut hade hemvist iFinland. Den situationen att gäldenären efter sådan förrättning i Finlandflyttar till torde inte vara opraktisk. i och ifrågasätter däremot om man inte bör vara återhållsam med att godtaexekutionstitiar som saknar motsvarighet i . Det gäller enligtlänsstyrelsen både norsk åklagarmyndighets föreläggande av betalningsskyldighetoch danskt udenretiigt foriig. 5.3 Verkställighet av icke laga kraftvunna avgöranden De remissinstanser som uttalar sigi denna del godtar i allmänhet vad utredningen har föreslagit. Enligt föreningen kravet på laga kraft nödvändigt såväl på de grunder somutredningen har anfört som med hänsyn tUl de komplikationer som kan uppstå hoskronofogdemyndigheten vid återgång av verkställighet. För att inte missförståndskall uppstå bör av lagtexten framgå att lagsökningsutslag, tredskodomar ochbelalningsförelägganden inte vinner laga kraft förrän återvinningsfristen harlöpt ut. Liknande synpunkter anförs av kronofogdemyndigheten i Göteborgskronofogdedistrikt . Vad utredningen har föreslagit idenna del har över lag godtagits vid remissbehandlingen. Flera remissinstanser, däriblandEON, kronofogdemyndigheterna i , och Malmökronofogdedistrikt samt föreningen , anser att ansökan omverkställighet skall göras direkt 1976/77:128 30 hoskronofogdemyndighet, och inte hos överexekutor. EON anför att kronofogdarna ärväl lämpade att pröva ingivna handlingar från exigibili-tetssynpunkt ochframhåller att en sådan ordning skulle innebära en klar förenkling avhandläggningsrutinen. Enligt föreningen skulle sökandenslippa den fördröjning av målets handläggning som uppstår genom att målet skallpassera genom överexekutor. Några kompetensinvändningar mot en sådan ordningkan enligt föreningen inte göras, eftersom kronofogdemyndigheterna dagligensysslar med exigibilitetsprövningar och därigenom förvärvar omfattandeerfarenhet på området.