prop · G003149 · 1976-12-31 00:00:00 — Det förordas sålunda att tiUsynsmyndighet förtillsyn skall äga tillträde till arbetsställe (7 kap. 5 § arbetsmiljölagen).Föreläggande eUer förbud bör under vissa fömtsättningar Prop.1976/77:149 381 kunnariktas mot den som råder över arbetsstäUe (7 kap. 8 § arbetsmiljölagen). Ibåda dessa faU uttrycks en lokal anknytning utan att fråga därför torde behövauppstå om arbetsstäUets avgränsning. Ordet arbetsställe har i det föregående ocksåanvänts vid behandlingen av frågor om skyddsansvaret på gemensamt arbetsstäUe(3 kap. 5, 6 och 7 §§ arbetsmiljölagen). Även här rör det sig om ett begreppsom är vedertaget i gällande arbetarskyddslagstiftning. Vad som avses är ettlokalt avgränsat område där flera företag bedriver verksamhet. Slutligen vill jag påpeka att termen arbetsställedessutom används i olika rayndighetsregister, bl. a. yrkesinspektionensarbetsstäUeregister. Härvid kan andra överväganden vara aktuella än de som harredovisats i det föregående. Terminologin på detta område är föreraål för uppmärksamhetinora ramen för försöksverksamhet med omläggning av registren till ettdatorbaserat system. 20.12.2Förläggningar i anslutning till arbetsställe Lagen (1963: 246) om tillfäUiga bostäder vid skogs-och flottningsarbete m. m., skogsförläggningslagen, (ändrad : 836)är till-lämplig på arbete inom skogsbmket samt på flottnings-, flottläggnings-,flottiedsbyggnads- och vägarbete. EnUgt lagen skaU arbetsgivaren vid behov sörjaför att arbetstagarna har tUlgång till bostad och staUrum i närheten avarbetsstäUe. I lagen fiims närmare föreskrifter om beskaffenheten av bostäderoch stall. Även tiUverkare och försäljare av bostäder för skogsförläggningaroch skogsstall åläggs vissa förpliktelser. Lagen innehåller ocksåbestämraelser om skyddsombud och skyddskommitté. Tillsynsmyndigheter ärarbetarskyddsstyrelsen och yrkesinspektionen. har framhåUit att arbete somavses i skogsförläggningslagen numera bedrivs under förhåUanden som iflertalet faU medger dagliga resor meUan arbetsplatsen och bostaden. Samtidigthar det även inom andra verksamhetsgrenar blivit aUt vanligare med tämligenlänga resor meUan arbetsplats och hemort. Vidare förekommer det särskilt vidanläggningsarbeten att boende- och serviceförhåUanden för arbetstagarnainrymmer Uknande problem sora vid skogsarbete i de faU då skogsbmket är förlagttill trakter sora är alltför avlägsna för att dag-Uga hemresor skall kunna ske.Med hänsyn tiU det anförda har utredningen ansett att det inte längre finnsanledning att ha en särskUd lagstiftning beträffande skogsförläggningar.SkogsstaU enligt skogsförläggningslagen förekomraer i ytterstringa utsträckning. Utredningen har därför föreslagit attskogsförläggningslagen i sin helhet upphävs. Remissinstanserna har inte haftnågon erinran. Även jag biträder förslaget om skogsförläggningslagensupphävande. Som utredningen anfört bör oavsett bransch sammaregler gälla, när arbetets art aktualiserar reglering av bostadsförhållandena. 1976/77:149 382 börskiljas meUan å ena sidan lokalutrymmen, som avser förtäring, uppehåll underraster och överliggning vid enstaka tiUfäUen och som har mycket nära sambandmed arbetets utövande, och å andra sidan egentliga bostäder där arbetstagamatiUbringar . I det förra fallet torde den förordade bestämmelsenom personalutrymmen (2 kap. 8 § arbetsmUjölagen) och med stöd därav meddeladeföreskrifter kunna utgöra tiUräcklig gmnd för att tillfredsstäUande förhåUandenskall uppnås inom alla branscher där reglering krävs. När det gäUer mera fastabostäder bör kraven inte anges i arbetsmiljölagstiftningen även ora bostäderna,som faUet är med t. ex. skogsstationerna, har nära samband med arbetet. Här börgäUa byggnadsstadgans krav. Jag kan upplysa ora att statens planverk harheraställt att regeringen skaU fastställa ett av verket i samarbete medbostadsstyrelsen utarbetat förslag lill bestämmelser i byggnorm avseendes. De föreslagna bestämmelserna är avsedda att tUlämpas påbl. a. bostäder i tiUfälUga bostadsområden vid storarbetsplatser. Planverketsheraställan, som bereds inom , remissbehandlas f. n. Vid mindre förläggningar, t. ex. baracker vid vissaskogs- eller anläggningsarbeten eUer s. k. jordgubbsläger, torde de sanitäraförhållanden, sora probleraen i första hand gäller, närmast vara enangelägenhet för de kommunala myndigheterna. Jag förutsätter att utredningen (S1974: 08) angående översyn av hälsovårdsstadgan uppmärksaramar hithörandeproblem. Jag vill tillägga att det med hänsyn tUl vissa förläggningars ensligabelägenhet är naturligt att yrkesinspektionen vid inspektionsbesök blirinkopplad på frågor om deras beskaffenhet. bör i sådana falllärana de koraraunala myndigheterna rapport om iakttagelser som synes böraföranleda åtgärd. 20.12.3Internationella konventioner m. m. har gjort en genomgång avutredningsförslagets innebörd i förhållande tiU vissa konventioner ochrekommendationer som har antagits av interaationeUa arbetsorganisationen ()men som ännu inte har föranlett åtgärd från svensk sida. konvention(nr 136) om skydd mot förgiftningsrisker härrörande från bensen innehåller påen rad punkter strängare bestämmelser än den svenska arbetarskyddslagstiftningen.I fråga om denna konvention och rekoraraenda-tionen (nr 144, 1971) i samma ämnehar utredningen dock hänvisat till att redan arbetarskyddslagen och lagen omhälso- och miljöfarliga varor jämte tiUämpningsföreskrifter innehållerbestämmelser som ger underlag för vissa förebyggande åtgärder mot risker som ärförbundna med användningen av bensenhaltiga kemiska produkter.Utredningsförslaget ger ytterligare stöd för tUlämpningsföreskrifter i dettaavseende. Vad gäller konvention (nr 138) om minimiålder för tiUträdetiU arbete och anslutande rekommendation (nr 146) har utredningen framhållitatt föreslagna bestämmelser till sin inriktning och uppläggnmg står i 1976/77:149 383 Vissa frågor kvarstår dock beträffande tiUärapningsoinrådetför minimiålderskonventionen. Vidare har fartygsmiljöutredningen i uppdrag attpröva frågan om anpassning av lagstiftningen ora arbete till sjöss tillkonventionsbestäramelserna. Även arbete i arbetsgivarens hushåll faller utanförden föreslagna arbetsmiljölagen. Dessa förhåUanden ger enUgt utredningen vidhanden att ett genomförande av arbetsmiljöutredningens förslag inte ehsaratger förutsättningar för ratifikation av minimiålderskonventionen. Utredningenhar redovisat ytterligare ett antal som inte har ratificeratsav . Beträffande dessa instmment har utredningen ansett att de numerainte är aktueUa för ratifikation från svensk sida. har i sittremissyttrande på samtliga punkter godtagit vad utredningen sålunda haranfört. Ävenjag kan ansluta mig tiU utredningens bedömningar och vUl till-lägga följande.Av mina tidigare uttalanden (avsnitt 20.1) framgår att jag fäster stor vikt viddet interaationeUa samarbete som sker på arbetsmiljöområdet. Vid utfornmingenav arbetsmUjölagen bör tas tiU vara möjligheterna att ge underlag föranslutning från svensk sida till internationella instrument som siktar på attfå till stånd en god arbetsmiljö. Detta har eftersträvats vid övervägande av debestämraelser sora jag har förordat i det föregående. Deav mig förordade bestämmelserna om minderåriga har sålunda i all denutsträckning som har ansetts rimlig utformats med hänsyn lill 1973 årsminimiålderskonvention. Frågan om ratifikation av denna kon-\enlion torde kunna aktualiseras först sedanfartygsmUjöutredningen slutfört sitt arbete. Vidare behövs en översyn av lagenom arbetstid m. ra. i husligt arbete. Jag har i avsnitt 20.2.8 uttalat mig föratt nämnda lag ses över i vissa avseenden. Härvid bör även beaktas bestämmelsernai konventionen om minimiålder. Ifråga om bensenkonventionen viU jag framför aUt hänvisa tUl att jag i detföregående har förordat vidsträckta möjligheter för arbetarskyddsstyrelsen attmeddela genereUa föreskrifter om tekniska anordningar och farliga ämnen för attförebygga risker i arbetsUvet. Jag hänvisar också till vad jag i dessasammanhang har uttalat tUl ledning vid författningsarbetet. Det är viktigt attmöjligheten att ratificera bensenkonventionen beaktas vid utarbetande avnärraare föreskrifter enUgt arbetsmUjölagen. Vidare bör här nämnas (nr139) om före-b\ggande och kontroU av yrkesrisker förorsakade av cancerframkallandeänmen och agenser. Konventionen har godkänts av (prop. 1975: 63, SoU12, rskr 118). I arbetarskyddsstyrelsens författningsarbete måste hänsyn tastUl de åtaganden sora har gjort enligt konventionen. Jag erinrar ocksåom mina uttalanden i avsnitt 20.4.7 i anslutning tiU rekommendationen i sammaämne. Den av mig förordade regleringen torde kunna bli avstor betydelse även när det gäUer att ta ställning tiU svensk ratifikation aven eventuell 1976/77:149 384 konventionom skydd för arbetstagarna mot yrkesrisker sora förorsakas av luftföroreningar,buUer och vibrationer. En konvention i detta ämne diskuterades första gångenvid aUmänna konferens . Arbetsmiljölagen föreslås träda i kraft den 1 juli1978. Saratidigt som arbetsmUjölagen sätts i kraft bör äldre lagstiftnmg iänmet upphävas. Beträffande de närmare detaljeraa rörandeikraftträdande och övergångsbestämmelser hänvisas tiU speciahnotiveringen. I enlighet med vad jag nu har anfört har inomarbetsmarknadsdepartementet upprättats förslag till 1. arbetsmUjölag, 2. lag ora ändring ibyggnadsstadgan (1959: 612). Förslagen bör fogas till protokollet i dettaärende sora bilaga 2\ Under arbetarskyddslagens gUtighetstid har områdetför arbetarskydd efter hand breddats. ArbetsmUjön har befunnits haåterverkningar på den arbetandes hela hälsosUuation. Vi har fått en insUct omatt man för att värna om hälsan bör sträva efter bästa möjliga arbetsförhållandeninte bara i tekniskt och fysiologiskt avseende utan också från social cchpsykologisk synpunkt. Det är då naturligt att tala om arbetsmUjön som områdetför olika åtgärder för att skydda den arbetandes hälsa i vid bemärkelse. Motdenna bakgmnd föreslås att den lag som skall ersätta arbetarskyddslagen kallasarbetsmUjölag. I den allmänna motivermgen (främst avsnitt 20.1,20.3.3, 20.4.7, 20.5.2, 20.5.4 och 20.9) har behandlats arbetsmUjölagensförhållande till annan lagstiftning, som från andra aspekter kan beröraarbetsmUjön eller kan avse speciella frågor i arbetsmUjön. På motsvarande sätt som 1 § arbetarskyddslagenanger lagförslagets inledande bestämmelse att arbetsmUjölagen skall gäUa varjeverksarahet där arbetstagare utför arbete för arbetsgivares räknmg. Allmän motiveringhar lämnats i avsnitt 20.2.2. 1 Bilagan har uteslutits här. Förslagen ärlikalydande med dem som är fogade till propositionen. Prop.1976/77:149 385 Huvudansvaret för arbetsmiljölagens efterlevnadvilar enligt lagförslaget på arbetsgivaren. När i förslaget talas omarbetsgivaren avses självfallet inte bara denne personligen utan även den somföreträder arbetsgivaren. Frågan ora arbetsgivaransvarets placering harbehandlats i avsnitt 20.10. Liksom enligt arbetarskyddslagen hänför sig självaarbetsgivaransvaret inte till skyddet för andra arbetstagare än för dera somär anställda i verksamheten. Bestämmelsen i 1 § andra stycket arbetarskyddslagenhar inte tagits med i förslaget till arbetsmUjölag. Bestäramelsen gäller delsfrågan när uppdragstagare skall anses sora arbetstagare, dels frågan vem somskall anses som arbetsgivare i förhållande till den som utför arbete om uppdragstagarehar anlitats sora mellanman. Hur dessa frågor skall avgöras beror enligtbestäraraelscn pä ora uppdragstagaren är att anse som självständig företagare.I detta spörsmål ges emellertid mgen ledning. En vidsträckt tillärapning avarbetstagarbegreppet har förordats i den allmänna motiveringen. Beträffandemellanraansfallet kan tilläggas att i rättstillärapningen mellanmannensmedhjälpare i regel räknas som arbetstagare i förhållande till den för varsräkning arbetet utförs, om mellanmannen är att anse sora anställd hos denne. för den föreslagnaarbetsmiljölagen bestäms alltså frärast av intresset att skydda de anställdaraot ohälsa och olycksfall i arbete. Lagen föreslås emellertid gälla ävenandra yrkesverksamma enligt bestämmelser i 3 kap. Vidare föreslås i 3 kap.skyddsansvar för särskilda grupper, nämligen byggherre eller annansamordningsansvarig på gemensamt arbetsställe, tillverkare, importör,överlåtare och installatör av teknisk anordning, tillverkare, importör ochöverlåtare av farligt ämne samt vissa upplåtare. Även läkare kan åläggas vissaskyldigheter enligt nämnda kapitel. Detta ansvar för särskilda gmpper harut-raärkts genora en hänvisning i andra stycket av förevarande paragraf. Enligt1 kap. 2 § gäller arbetsmiljölagen dessutom vissa andra kategorier som utförarbete under liknande omständigheter som i anställningsförhållanden. Enligt 6 § arbetarskyddslagen skall lagen, såvittangår de särskilda skyldigheter sora åligger tillverkare av tekniskaanordningar ra. fl., gälla trots att det inte är fråga om verksamhet som enligtövriga bestämmelser ora tillärapningsområdet orafattas av lagen. Ilagförslaget finns ingen motsvarande bestämmelse om generell tUlämplighet. Avarbetsmiljölagens föreslagna uppläggning framgår att lagen i förhållande tillproducenter och liknande kategorier skall vara tUlämplig så snart tekniskanordning eller farligt ämne kan användas yrkesmässigt. Även med dennabegränsning överlappar arbetsmUjölagen annan säkerhetsinriktad lagstiftning.Frågor om samordningen mellan arbetsmiljölagen och lagen om hälso- ochrailjöfarliga varor har behandlats i avsnitt 20.4.7 och 20.5.4 (raärkning).Saraordningsfrågor vad gäller explosiva och brand- 25 1976/77. 1976/77:149 386 farligavaror, skydd raot elektrisk ströra och strålskydd har berörts i avsnitt 20.9.Även för arbetarskyddsmyndighetema och kan ansvarsområdenadelvis samraanfalla. I förarbetena tUl raarknadsföringslagen (1975: 1418,ändrad : 55) har frara-hällits att det i första hand bör ankomma påkonsuraentverket att i gränsdragningsfrågor ta de kontakter sora behövs medandra myndigheter (prop. 1975/76: 34 s. 114). Vad gäller förhållandet mellanarbetsmiljölagstiftningen och byggnadslagstiftningen hänvisas till avsnitt20.3.3 (arbetslokaler). Vissa undantag från förevarande paragraf har gjorts i 1kap. 1 lagförslaget har samtidigtflera av de undantag som finns i arbetarskyddslagen inte tagits med.Arbetsmiljölagens tUlämpningsområde föreslås sålunda utvidgat i fråga om arbeteav familjemedlemraar (se avsnitt 20.2.3), arbete inom försvaret (se avsnitt20.2.6) och arbete som orafattas av strålskyddslagen (se avsnitt 20.2.7).Vidare har s. k. okontrollerbart arbete i princip förts in underarbetsrailjölagen utom i vad avser arbetstidsbestämraelserna (se avsnitt 20.2.8och 1 kap. 3 § lagförslaget). Enligtparagrafen gäller arbetsmiljölagen i vissa avseenden även utanför det områdesora anges i 1 kap. 1 §. Sålunda föreslås lagen i väsentliga delar gälla äveni fråga om arbete som utförs av elev, vårdtagare eller värnpliktig. Vissamotsvarigheter finns i 2 och 4 §§ arbetarskyddslagen. Den föreslagnaparagrafen innebär i olika avseenden utvidgad tillämpning avarbetarskyddslagstiftningen beträffande ifrågavarande kategorier. Allmänmotivering har lämnats i avsnitt 20.2.4 (elever), 20.2.5 (vårdområdet) och20.2.6 (värnpliktiga). Vidare hänvisas till avsnitt 20.7.3. Vadgäller elevområdet har i ett remissyttrande uttryckts farhågor för att olikaslags fritidsverksamhet vari ingår moment av utbUdning omöjliggörs, om eleversarbetsmUjö helt förs in under arbetsmiljölagen. Därmed skulle enligt yttrandetsamma krav bli gällande beträffande matmm, pausrura, toaletter etc. iexempelvis en ridskola som på en arbetsplats. Eraellertid torde avlagförslagets uppläggning och den allmänna motiveringen framgå att det är iförsta hand yrkesinriktad utbildning sora arbetsmiljölagen avses gälla påelevområdet. Vidare erinras om att arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om t.ex. personalutrymmen inte kan ges samma innehåll över lagens helatillämpningsoraråde. Detta är ett förhållande sora får uppraärksammas iarbetarskyddsstyrelsens författningsarbete över huvud. Som framgår av den allmänna motiveringen avses medbestämmelsen om elevarbete även arbete sora elev utför under praktiskyrkesorientering (s. k. pryo). 1976/77:149 387 På vårdorarådet föreslås arbetsmUjölagen i vissutsträckning gäUa även arbete som efter anvisning utförs av den som vårdas ianstalt. Med anstalt avses i paragrafen såväl statlig och som enskildanstalt eller vårdhem. Arbetsmiljölagen blir tillämplig oavsett om värdenmeddelas enligt offentligt förordnande eller efter ansökan av enskild. Medvård i anstalt jämställs öppen vård i de fall då vårdtagaren bor utanföranstalten men vårdas där . I vissa värdformer kan förekomma attvårdtagaren utför arbete utanför anstalten. Koramer därvid ettanställningsförhållande till stånd, blir arbetsmiljölagen på denna grundtillämplig i sin helhet. I paragrafen lUcställs med värnpliktig annan sorafullgör i lag föreskriven tjänstgöring. Här avses sådana grupper som vapenfriatjänstepliktiga och civilförsvarspliktiga. Motsvarandetjänstgöringsförhållanden kan föreligga vid ev. tillämpnmg av allmännatjänstepliktslagen (1959: 83, ändrad : 862). Vidare kan nämnasräddningstjänst enligt brandlagen (1974: 80, ändrad : 96). Medvärnpliktig likställs även den som deltar i frivillig utbildning för verksamhetinom totalförsvaret, t. ex. hemvärnet. I avsnitt 20.12.2 har frarahållits attbostadsmiljön i permanenta förläggningar bör falla utanför regleringen iarbetsmUjölagen. I enlighet med detta betraktelsesätt avses arbetsmiljölageninte omfatta frågor som rör de vämpUktigas förläggning i kasern o. d. Minderårigbestämmelserna ora farligt arbeteföreslås tiUämpliga på elev- och vårdområdena men inte för värnpliktiga ochliknande kategorier. Vad gäller värnpliktiga kan det förekomma attförtidsinskriven värnpliktig är minderårig. Med hänsyn till prövningen vidinskrivnings-förrättningen kan fömtsättas att någon skillnad beträffande olikavärnpliktiga inte skall behöva göras vad gäller tUlärapligt regelsystera. Dethar inte heller ansetts nödvändigt att göra sådan uppdelning beträffande olikaåldersgrupper vid frivUlig utbildning inom försvaret. Det åligger dock här someljest den skyddsansvarige att enligt 3 kap. 3 § andra stycket lagförslaget tahänsyn till varje sysselsatts särskilda förutsättningar för arbetet. I 2 § arbetarskyddslagen finns också enbestäraraelse om dera sora utför arbete för gemensam räkning. I detta avseendehänvisas tUl 3 kap. 5 § lagförslaget. På vissa områden finns särskUd reglering avarbetarskyddet. Detta är fallet i fråga om skeppstjänst och arbete som utförs iarbetsgivarens hushåll. Arbetarskyddsbestämmelser finns sålunda förskeppstjänst i lagen om säkerheten ombord på fartyg och för husligt arbete ilagen om arbetstid m. ra. i husligt arbete. Undantag görs beträffande nämndaområden i 3 § arbetarskyddslagen, som i dessa avseenden har förts över 1976/77:149 388 tillförsta stycket av förevarande paragraf. Hithörande frågor har behandlats iavsnitt 20.2.8. I fråga om husligt arbete täcks undantaget genom lagen orasådant arbete. Arbete i fartyg kan i undantagsfall däremot falla utanför såvälden allmänna arbetarskyddslagstiftningen som sjösäkerhetslagstiftningen, seäven avsnitt 20.2.9. I 3 § arbetarskyddslagen finns också ett generelltundantag för arbete som utförs i arbetstagarens hem eUer eljest under sådanaförhållanden, att det inte kan anses tillkomraa arbetsgivaren att vaka överarbetets anordnande. Sådant arbete undantas enUgt förevarande paragrafs andrastycke från arbetsmiljölagens tillämpning vad gäller de särskildaarbets-tidsregleraa. I övrigt upptar lagförslaget inte något uttryckligtundantag för detta slag av arbete, se avsnitt 20.2.8. Det förhållandet attarbetsgivaren härigenom får visst ansvar för hur s. k. okontrollerbart arbeteär anordnat bör inte föranleda att raan frångår det hittUls använda uttryckssättet,sora också används i annan lagstiftning. I paragrafen berayndigas regeringen ellerförvaltningsmyndighet som regeringen bestämmer att raeddela särskildaföreskrifter ora arbetsrailjö-lagens tillämpning inom försvarsmakten ochcivUförsvaret. I arbetarskyddslagen behandlas tUlämpningen i fråga oraförsvaret i lagens 3 §. Allraän raotivering finns i avsnitt 20.2.6. I den allmänna motiveringen har slagits fast attarbetsmUjölagen inte är avsedd för verksarahet sora bedrivs under krig ellerberedskap. I saraband med exempelvis en successiv förstärkning av beredskapenkan emellertid i ett visst skede behov föreligga av särskilda föreskrifter omarbetsmiljölagens tillämpning inom försvaret. Med stöd av bemyndigandet avses också att iarbetsmiljöförordningen skall få göras undantag för bestämmelserna omskyddsombuds möjlighet att avbryta arbete (6 kap. 7 § lagförslaget) vad gäUerövning inora försvarsmakten och civUförsvaret. I den allmänna motiveringen harredovisats de överväganden som Ugger bakom ett sådant undantag. Mot denna bakgmndkan övningsbegreppet preciseras sålunda att med övning i dessa sammanhangförstås verksamhet som genomförs under angiven förutsättning att krigsliknandeförhållanden skall eftersträvas. Vidare utmärks övning av att det kontinuerligahändelseförloppet inte är fastlagt i förväg. Övning kan ske med större förbandmen också med små enheter. I samband med övning kan förekomma att civil ellermUitär personal eller andra utför vissa servicearbeten som inte ingår iövningen. Undantaget avses inte bli tillämpligt på sådana arbeten. De närmareriktlinjer som kan behövas i detta avseende kan meddelas avarbetarskyddsstyrelsen. Vidare har i den allmänna motiveringen framhållitsatt förhållandena inom olika verksamheter växlar inom ganska vida ramar vadgäller möjligheten att tUlgodose komfortkrav o. d. Detta gäller såväl anlägg- Prop.1976/77:149 389 ningår som utrustning som används inom försvaret. Även bestämmelsen i 2 kap. 7 §lagförslaget om fordon för personaltransporter måste inom den railitäraverksamheten självfallet ges en tillämpning som tar hänsyn till dennaverksamhets speciella karaktär. Frågan ora arbetarskyddets reglering påörlogsfartyg har berörts i avsnitt 20.2.8. Vissa sekretessfrågor av betydelse på försvaretsoraråde har behandlats i avsnitt 20.8.5. Detta kapitel innehåller gmndläggandebestäraraelser om arbetsmiljöns beskaffenhet. Skyddsansvaret enligt denföreslagna arbetsmiljölagen får ses mot bakgrund av dessa bestämraelser järateföreskrifterna i 3 kap.lagförslaget om skyldigheter för arbetsgivare m. fl. Bestämmelsema i 2 kap. lagförslaget ersätter ett stort antal detalj regler i arbetarskyddslagen och arbetarskyddskungörelsen men har vi dare syftning. Allmän motivering har lärrmats i avsnitt 20.3. Precisering av de allmänna bestämmelsema iarbetsmUjölagen fömtsatts ske i föreskrifter som arbetarskyddsstyrelsenmeddelar. Befogenhet för arbetarskyddsstyrelsen att raeddelaverkställighetsföreskrifter torde få ingå i arbetsmiljöförordningen. Vissmotsvarighet i detta avseende finns i 74 § arbetarskyddslagen. Med stöd avnämnda paragraf har arbetarskyddsstyrelsen meddelat ett stort antalanvisningar. Dessa avses skola äga fortsatt giltighet under ett övergångsskede,se kommentaren till lagförslagets övergångsbestämmelser. Första stycket i paragrafen betonar attarbetsmiljön skall vara tillfredsställande med hänsyn tUl arbetets natur ochden sociala och tekniska utvecklingen i samhället. Direkt raotsvarighet saknasi arbetarskyddslagen. Paragrafen har motiverats i avsnitt 20.3.2. Se ocksåavsnitt 20.4.3. I paragrafens andra stycke slås fast attarbetsförhållandena skall anpassas till människans fömtsättningar i såvälfysiskt som psykiskt avseende och att arbetstagaren bör ha möjlighet att självpåverka sin arbetssituation. Enstaka bestämmelser på detta område firms i 10 §femte stycket arbetarskyddslagen och 2, 27 och 37 §§ arbetarskyddskungörelsen.Motivering finns i avsnitt 20.3.2 och 20.4.3. Denna paragraf understryker att arbetsmiljömässigabedömningar skall göras vid arbetets planläggning och anordnande. Iarbetarskydds-lagen finns viss motsvarighet i 7 § första stycket. Motiveringhar lämnats i avsnitt 20.3.2.