prop · G003130 · 1976-12-31 00:00:00 — Jag avser att senare föreslå regeringen att geriksrevisionsverket i uppdrag att svara för information och utbildning medanledning av förslagen om en modemisering av budgetsystemet. Med anledning avförslagen i fråga om förmögenhetsredovisningen avser jag också att senareföreslå regeringen att ge i uppdrag att utarbeta föreskrifterrörande bokslut vid främst affärsverken samt att utarbeta riktlinjer för vadsom skall anses vara god redovisningssed vid sådana verksamheter. Vidareankommer det på enligt sin instruk- 1976/77:130 39 tion(1973: 444) att se över gällande tillämpningsföreskrifter rörande redovisning,bokföring m. m. Jaghar vidare för avsikt att se över de allmänna anvisningarna för myndighetemasanslagsframställningar och ta initiativ till en systematisk genomgång avregleringsbreven i syfte bl. a. att sådana restriktioner för myndigheternasverksamhet som inte längre behövs skaU tas bort. 5.2.1Sammanläggning av drift- och kapitalbudgetarna m. m. Den nuvarande redovisningen av statsbudgeten i formav en drift-och en kapitalbudget infördes, som jag har redovisat,genom budgetreform. Begreppet totalbudget i dess moderna betydelseförekommer första gången finansplan. Chefen för finansdepartementetanförde där bl. a. att uppdelningen av statsbudgeten på en driftbudget och enkapitalbudget hänför sig endast till den konjunkturpolitiskt sett mindrebetydelsefulla redovisningen av statens förmögenhetsställning. Eftersomutgifterna på kapitalbudgeten kan ha lika stor samhällsekonomisk betydelse somutgifterna på driftbudgeten finns det i realiteten ingen anledning att skiljapå dessa två utgiftskategorier. Fr. o. m. /67 kompletteradesdrift- och kapitalbudgetarna med en uppställning över totalbudgeten.Budgetutredningen har föreslagit att drift- och kapitalbudgetarna skall läggassamman till en budget och inte längre särredovisas. En sådan åtgärd har ocksåtillstyrkts eller lämnats utan erinran av samtliga remissinstanser. a. riks-revisionsverket och fullmäktige i riksbank tillstyrkt ensådan sammanläggning. Skälettill att nuvarande system infördes var att alla förändringar i statensförmögenhet skulle redovisas öppet och i första hand via kapitalbudgeten, somi princip var lånefinansierad. Driftbudgeten däremot skulle varaskattefinansierad och täcka de löpande utgifterna. Driftbudgeten fick över-eller underbalanseras beroende på konjunkturläget. På borde dockdriftbudgeten balanseras, så att statens förmögenhet inte skulle påverkas avkonjunkturpolitiken. Balanseringen skulle ske via budgetutjämningsfonden, varshuvuduppgift är att utjämna driftbudgetens över- och underskott. upprätthöU man starkt kravet påbudgetens balans. Sålunda skulle varje budget balanseras. Budgetreformen år1937 innebar en uppmjukning av detta krav. UtveckUngen harinneburit att man vid de finanspoUtiska bedömningarna i allt högre grad harkommit att fästa uppmärksamheten vid skUlnaderna mellan budgetens utgifter ochinkomster medan förmögenhetsaspekten skjutils i bakgmnden. Ställningstagandetill i vUken utsträckning upplåning för statiiga Prop, 1976/77:130 40 behovkan godtas grundas inte längre på statens förmögenhetstillväxt utan på olikaekonomisk-politiska bedömningar. I praktiken blir därigenom både drift- ochkapitalbudgetarna finansierade på samma sätt, dvs. med skatteinkomster och medlån. En sammanläggning av drift- och kapitalbudgetarnakommer att förbättra överbHcken över den statiiga budgeten, bl. a. genom attde invecklade relationerna mellan drift- och kapitalbudgetarna inte längrebehöver beaktas. SkiUnaden meUan investeringar å ena sidan samt driftkostnaderoch transfereringar å andra sidan kan med fördel beaktas på andra sätt än genomuppdelning på en drift- och en kapitalbudget. För att genomföra denna omläggning krävs dock attviss redovisning sker i andra former än f. n. En sammanläggning av drift- ochkapitalbudgetarna medför att samtliga anslag till investeringar fortsättningsvisbör föras upp under resp. huvudtitel. En sammanläggning av drift- och kapitalbudgetarnabör även få till följd bl. a. att den förmögenhetsredovisning, som hittUls harpresenterats genom systemet med kapitalfonder, upphör. Den information som hargivits genom kapitalfondsredovisningen bör i stället lämnas medhjälp av balansräkningar. En redovisning i balansräkning är ett allmäntaccepterat sätt att presentera en ekonomisk verksamhets aktuella ställning.Denna redovisningsform bör kunna användas även vid redovisningen av tUlgångarsom f. n. inte ingår i kapitalfondsredovisningen. Hit hör bl. a. sådanainvesteringar som har finansierats över driftbudgeten. Jag återkommer tiU dessafrågor i det följande. Förslaget att lägga samman drift- ochkapitalbudgetarna till en budget får vidare konsekvenser förbudgetutjämningsfonden. Fondens huvuduppgift i nuvarande system är att som ettrent bokföringskonto balansera driftbudgetens över- och underskott. Påbudgetutjämningsfonden redovisas vidare saldot på automobilskattemedlensspecialbudget och fonden för reglering av utbetalningarna avkommunalskattemedel. Dessutom kan på budgetutjämningsfonden, genom särskildaregeringsbeslut, bokföras outnyttjade anslagsmedel på reservationsanslag. Redovisningen av automobilskattemedlen över ensärskild fond motiverades ursprungligen av en önskan att genomföraspecialdestination av medel tiU detta verksamhetsområde. Utvecklingen har dockmedfört att denna specialdestination numera torde sakna aktualitet, varförnågon redovisning över budgetutjämningsfonden enligt min mening inle längrebehöver ske. Någon avräkning mot vissa utgiftsanslag behöver inte heller ske.Jag vill erinra om att redovisningen i sin nuvarande form inle är fullständig.Beräkningar av bUismens totala kostnader och intäkter kan vid behov med fördelgöras i särskUd ordning. redovisar i sina årligaberäkningar av statsinkomsterna hur de inflytande skattemedlen fördelar sig påstat och kommun. Kommunerna erhåUer sina skattemedel genom ett särskiltavräknings- Prop, 1976/77:130 41 förfarande.Den särskilda regleringsfond som redovisas på budgetutjämningsfonden saknarpraktisk betydelse vid dessa transaktioner, varför den kan upphöra. Givetvisbör även fortsättningsvis i sina inkomstberäkningarsärredovisa kommunalskattemedlen. Outnyttjade reservationsmedel bör även ifortsättningen kunna föras bort ur statsbudgeten genom särskildaregeringsbeslut. Detta kan emellertid ske utan att sådana medel förs till ensärskild fond. Om dessa förslag genomförs upphörbudgetutjämningsfondens uppgifter. Fonden bör därför upphöra som redovisningsteknisktbegrepp. Jag har redogjort för de förändringar avbudgetteknisk natur som erfordras för att drift- och kapitalbudgetarna skallkunna läggas samman till en enda statsbudget. Som jag har nämnt harsynen på budgetens innebörd gradvis förändrats sedan 1937 års budgetreform. Ensammanläggning av drift- och kapitalbudgetarna kan därför ses som ettstadfästande av den faktiska utvecklingen. En sådan sammanläggning innebärvidare att budgetsystemet bUr mer lätthanterligt från administrativ synpunktoch enklare och mer lättöverskådligt. Enligt min mening bör därför ensammanläggning nu komma tUl stånd. Ett exempel på en sådan statsbudgettillämpad på statsbudgeten för /77 bör fogas tillregeringsprotokollet i detta ärende som bilaga. 5.2.2Förmögenhetsredovisning m. m. Jag övergår nu tUl att behandla vissa frågor somfrämst berör förmögenhetsredovisningen för affärsverk och likartadeverksamheter. Härvid kommer jag också att ta upp vissa avaffärsverkskommitténs förslag. I budgetutredningens uppdrag har ingått attförutsättningslöst se över den statliga förmögenhetsredovisningen samt attföreslå principer för värdering av kapitaltillgångar och avskrivningsregler.Budgetutredningen har framhållit att det inte finns någon allmänt accepteradoch praktiskt tillämpbar teori att utgå ifrån i fråga om grundsynen påförmögenhets-och kapitalredovisning inom statsförvaltningen. Remissinstansernahar med några få undantag delat utredningens uppfattning att syftet medförmögenhets- och kapitalkostnadsredovisningen snarare är att förbättraresursstymingen än att visa en aktuell förmögenhetsställning. Även jag anslutermig till den. Ett moderniserat budgetsystem bör aUtså, vilketäven har varit budgetutredningens utgångspunkt, i dessa delar nära anslutatill gängse praxis men bättre knyta an till det av budgetutredningenformulerade syftet att förbättra resursstyrningen. Jag har tidigare anslutit mig tiUbudgetutredningens förslag att lägga samman drift- och kapitalbudgetarna. Dåkapitalbudgeten upphör som självständig redovisningsform saknas motiv för enfortsatt redovisning av den statliga förmögenheten över kapitalfonder. Prop, 1976/77:130 42 hittiUsvarandesamlade redovisningen av statens förmögenhet. Denna redovisning lideremellertid av mångahanda brister framför allt vad gäller fullständighet.Exempelvis ingår inte avsevärda kapitaltiUgångar som har finansierats överdriftbudgeten i den redovisade statiiga förmögenheten. Detvärde som kan tiUmätas en samlad, total redovisning av den statligaförmögenheten förändras med samhällsutvecklingen och synen på deekonomisk-politiska instrument som vårt samhälle förfogar över. Enligt minmening finns det inte något praktiskt behov av att löpande följautvecklingen av den statliga förmögenheten. Däremot ligger det ett ostridigtvärde i en förmögenhetsredovisning för sådana verksamheter där mål ellerrestriktioner i form av avkastningskrav kan formuleras. Förmögenhetsredovisningutgör här ett av flera instrument för bedömningar av verksamhetenseffektivitet. I verksamheter där sådant behov föreligger bör, sombudgetutredningen har föreslagit och som remissinstanserna genomgående hartillstyrkt, förmögenhetsredovisningen ges i form av en balansräkning. Deninformation som hittiUs har lämnats och som har hämtats ur resp.kapitalfonds redovisning bör i stället hämtas från balansräkningar för deaktuella verksamheterna. Härigenom har möjlighet att ta stäUningtill regeringens förslag till anslag för verksamheten för aktuellt budgetårmot bakgrund av uppgifter i senaste bokslut. Bokslut för affärsverken, dvs. resultat- ochbalansräkning samt förvaltningsberättelse, bör liksom upprättas avresp. affärsverks styrelse i enlighet med statsmakternas föreskrifter. Någongenerell möjlighet för verken att därvid göra bokslutsdispositioner ikonsolideringssyfte, vilket affärsverkskommittén har föreslagit, är jag inteberedd att föreslå. Boksluten bör fastställas av regeringen. Redovisningen avaffärsverkens årsresultat och resultatprognoser för kommande budgetår börliksom hittiUs ske i anslutning tUl den inkomstberäkning som lämnas tillriksdagen. Av detta följer att jag inte finner skäl att, som budgetutredningenhar föreslagit, redovisa affärsverkens verksamhet i statsbudgeten mot formellaförslagsanslag. Redovisningen av affärsverk och likartadeverksamheter bör vara överskådlig och lättbegriplig. Vidare bör så långt sommöjligt enhetlighet eftersträvas. En redovisning i form av en balansräkningär ett allmänt accepterat sätt att presentera en ekonomisk verksamhets aktuellaslällning och bör kunna användas bl. a. för affärsverken. måste jagkonstatera att statsförvaltningens mångskiftande karaktär gör det omöjligt attutforma alla balansräkningar på ett enhetligt sätt utan att värdefullverksamhetsspecifik information försvinner. Det bör ankomma på regeringen attefter förslag från vederbörande verk och myndigheter ange riktlinjer för hurbalansräkningarna bör utformas. Prop, 1976/77:130 43 Den av mig förordade omläggningen avförmögenhetsredovisningen avses inte medföra några organisatoriska förändringarvad gäller myndigheternas ansvarsområden. Enligt budgetutredningens förslag skall, liksom f.n., endast tUlgångar med en minsta varaktighet av och ett minimivärde av10 , förmögenhetsredovisas. Utredningen har inte ansett sig böra lämnaett förslag om vilka olika slag av tillgångar som skaU förmögenhetsredovisas.Detta bör avgöras från fall tiU faU med hänsyn tUl informationsbehovet.Remissinstanserna har i huvudsak inte haft något att erinra mot förslaget.Statens vägverk har i sitt remissvar anmärkt att den definition som har givitsav utredningen inte täcker investeringar i omsättningstillgångar. Jag delar utredningens uppfattning att frågan omvilka tiUgångar som skall förmögenhetsredovisas bör avgöras från fall till fallmed hänsyn till informationsbehovet. En utgångspunkt bör vara att tillgångarmed mindre varaktighet än och lägre anskaffningskostnad än 20 000 kr.inte tas med i redovisningen. Regeringen bör justera beloppsgränsen bl. a. medhänsyn till penningvärdeförändringar. Givetvis bör hland tillgångar redovisasinvesteringar i lager och förråd. Vidare bör tillgångar finansierade genomkapitaltUlskott från budgeten förmögenhetsredovisas. I den mån tillgångar harfinansierats helt eller delvis på annat sätt än genom kapitaltiUskott frånbudgeten bör även här informationsbehovet vara vägledande för redovisningen avdessa tillgångar. Jag avser exempelvis affärsverkens lager avomsättningstillgångar, postverkets och bilar, vattenfallsverketsentreprenadmaskiner, eller vissa förrådsanläggningar vid överstyrelsen förekonomiskt försvar. Jag avser att senare föreslå regeringen att uppdra åtriksrevisionsverket att utfärda närmare anvisningar i dessa avgränsningsfrågor. Värderingen av tiUgångarna bör enligt utredningenske med utgångspunkt i det för avskrivning justerade nyanskaffningsvärdet,dvs. ett uppskattat eller teoretiskt marknadsvärde vid redovisningstidpunktenav en motsvarande eller lika ändamålsenUg tUlgång. Härigenom skuUe enligtutredningen statens aktuella förmögenhetsställning komma till uttryck bättre änom det en gång nedlagda finansiella kapitalet redovisas. Avskrivningar börenligt budgetutredningen beräknas på grundval av nyanskaffningsvärdet.Förräntningskravet, av utredningen benämnt kapitalränta, bör beräknas medbeaktande av inträffade penningvärdeförändringar. Kapitalräntan, som enligtutredningen är en realränta, bör fastställas av regeringen. Härigenom skulleenligt budgetutredningen statens aktuella förmögenhetsställning redovisasbättre än i nuvarande system, då det tillskjutna finansiella kapitaletregistreras. Dessutom skapas enligt utredningen en naturlig utgångspunkt förberäkningen av kapitalkostnadema. Utredningensförslag har godtagits bl. a. av försvarets civilförvaltning Prop, 1976/77:130 44 har ansett att de av utredningenföreslagna värderingsprinciperna kan tillämpas även för att registreraförmögenhetsställningen för statens fastighetsbestånd. hari princip godtagit utredningens förslag för budget-finansierade verksamheter,men har ansett att för bl. a. affärsverk kan delvis andra krav på principer förförmögenhetsredovisning behöva ställas. förslag kan i dessafall bl. a. ge upphov tiU samhällsekonomiskt icke önskvärda effekter på pris-och taxesättning. Kritik mot utredningens förslag i dessa delar haranförts av affärsverken och statens industriverk. har avstyrkt den av budgetutredningenföreslagna förmögenhetsredovisningen emedan den enligt verket skulle göraredovisningen mer subjektiv, osäker och svåranalyserad än f. n. Verkets grundläggandesyn är att förmögenhetsredovisning åtminstone för affärsverkens del bör härledasur begreppet god redovisningssed. Detta bedöms som angeläget bl. a. på gmnd avatt en stor del av verksamheten bedrivs under konkurrens och för attunderlaget för ekonomisk planering och kontroll skall bli så riktigt sommöjligt. har bestämt hävdat sin uppfattning attverkets anläggningstillgångar i enlighet med god redovisningssed även ifortsättningen bör värderas med utgångspunkt i det historiskaanskaffningsvärdet och att avskrivningarna skall baseras pånyanskaffningsvärdet. Summan av anskaffningsvärdena minskade med avskrivningarpå nyanskaffningsvärdena är också lämplig som bas för beräkning avkapitalräntan, eftersom denna summa anger utnyttjat kapitaltUlskott frånstaten. Verket har vidare anfört att en ändring av dessa regler för övrigt bl.a. skulle påverka avkastningskravet. Om det för budgetprocessen erfordras enspeciell värdering av de av postverkets tiUgångar som har anskaffats föranslagsmedel har postverket förklarat sig berett att göra en sådan vid sidan avden ordinarie redovisningen. har framhållit attbudgetutredningens förslag strider mot allmän praxis och god redovisningssed.En balansräkning skall enligt verket i första hand fungera som enresultatutredningsbalans och ingående värden tas upp efter enförsiktighetsnorm. Förenade fabriksverken har inte ansettbudgetutredningens skäl för övergång till nya principer vara bärande föraffärsverken, utan har ansett det angeläget att affärsverken får behållahittills tillämpade allmänt vedertagna principer. har anfört att om man skuUegrunda avkastningskravet för verket på ett helt annat kapitalbegrepp än detsom tillämpas skulle all likställdhet och jämförbarhet med samarbetandeoch konkurrerande företag förloras. Detta kommer alt påverkakonkurrensförhållanden, samordnings- och samarbetsmöjligheter på samma sätt somom en annan ränta skulle tUlämpas. Prop, 1976/77:130 45 sekvensernaär svåra att överblicka kommer möjligheterna att kontrollera verksamhetenseffektivitet och jämförelser med företag i branschen att begränsas ytterligare.Sådana jämförelser är angelägna för att statsmakterna och medborgarna skallkunna bedöma den statliga sektorns effektivitet. Likartadesynpunkter har anförts även av övriga affärsverk. För egen del är jag, mot bakgrund bl. a. av denkritik remissinstanserna har riktat mot förslaget, inte beredd att föreslå enårlig förmögenhetsvärdering på det sätt som budgetutredningen har förordat.Jag är inte heller beredd att föreslå att en realränta införs efter vilkenavkastningskrav skall bestämmas på ett indexuppräknat kapital och finnerdärför inte skäl att frångå den huvudregel som har gällt för förmögenhetsvärdering.Förräntningskravet bör beräknas på grundval av det kapital som har tillskjutitsöver budgeten eller av statsmakterna på annat sätt har ställts tUl förfogandeför verksamheten. Huvudregeln bör alltså liksom vara att avskrivningarbaseras på nyanskaffningsvärdet och att förräntningskravet beräknas på ettstatskapital som i princip utgör skillnaden mellan tillskjutet och avskrivetkapital. Verkställda avskrivningar bör liksom i princip inlevererastill budgeten. Denna huvudregel bör allmänt gälla alla affärsverk ochlikartade verksamheter med de få undantag där särskilda skäl kan föreUgga. Detbör ankomma på regeringen att föreskriva om undantag från huvudregeln. Jag är inte heller beredd att godta affärsverkskommitténsförslag att statskapital skall uppdelas i en lånedel och en egen kapitaldel. Ensådan uppdelning har inte någon praktisk betydelse för informationen omaffärsverkens effektivitet. Däremot finns ett allmänt intresse av att denekonomiska stäUningen redovisas på ett sådant sätt i årsredovisning attunderlag finns för olika typer av kalkylmässiga jämförelser mellan olikaaffärsverk och mellan affärsverk och privata företag. Budgetuttedningen har föreslagit att i normalfalletbör linjär avskrivning tillämpas, dvs. avskrivningsbeloppet skaU varje årutgöra en Uka stor andel av nyanskaffningsvärdet. Det ankommer på regeringenatt efter förslag från berört verk ta ställning till ändring av tUlämpadeavskrivningsmetoder. Avskrivningstiderna bör givetvis som budgetutredningenhar föreslagit anpassas till den ekonomiska livslängden för resp. investering.Föreskrifter om vilka avskrivningstider som skall tillämpas i ett enskUt falltorde härigenom endast behövas i undantagsfall. Det ankommer på regeringeneller myndighet som regeringen bestämmer att utfärda de föreskrifter som kanbli nödvändiga i detta sammanhang. Statskapitalet bör liksom hittUls utgöra skillnadenmellan anvisade investeringsanslag och verkstäUda avskrivningar. Investeringarsom tidi-gareläggs i sysselsättningsfrämjande syfte eller som görs iförsvarsfräm- Prop, 1976/77:130 46 jandesyfte och inte kan återvinnas eller som av andra skäl inte bör förräntas tillsitt fulla värde bör i enlighet med den praxis som gäller bokföras endasttill den del det skall förräntas. Av detta skäl har det i nuvarandebudgetsystem varit nödvändigt att över driftbudgeten anvisa särskildaavskrivningsanslag. Genom sammanläggningen av drift- och kapitalbudgetarnabehövs inte längre sådana anslag. I budgetpropositionen får för resp. anslagredovisas i vilken utsträckning investeringar beräknas kunna förräntas och enpreliminär beräkning göras vilket belopp som skall förräntas. Någraavskrivningsanslag behöver däremot inte anvisas. Det bör enligt min mening iett nytt budgetsystem räcka med en föreskrift i regleringsbrev om hurkapitaltUlskott skall tiUföras statskapitalet. Det är min avsikt att föreslåregeringen att ge i uppdrag att se över nuvarande praxisbeträffande grundavskrivningar. Som exempel på ett område där nuvarande systemmed grundavskrivning behöver ses över kan jag nämna byggnadsområdet. Motbakgrund av nu gällande hyressättningsprinciper för statliga lokaler kan detfinnas anledning att avveckla stora delar av systemet med grundavskrivningarinom byggnadsområdet. Behov kan även föreligga att i en del falluppvärdera tillgångars bokförda värde. Detta kan exempelvis bli aktuellt om entidigare engångs-avskriven tillgång nyttjas i räntabel verksamhet eller om marköverförs mellan olika verk och markvärdet framstår som för lågt eller då tillgångsvärdenav andra skäl framstår som för låga med hänsyn till verksamheten. Även andrasituationer kan föranleda att tillgångamas bokförda värde behöver uppvärderas.Sådan omvärdering bör ske genom att tillgångens värde skrivs upp eUervärdeminskningskontot skrivs ned som statskapitalet skrivs upp medmotsvarande belopp. Föreskrifter om detta bör meddelas av regeringen.Realisationsvinster vid försäljning av tillgångar för stadigvarande bruk bör pålikartat sätt bokföras enligt nu gäUande regler. Realisationsvinst bör skrivasav genom extra avskrivning som skall inlevereras tiU budgeten. De huvudregler jag har förordat för förmögenhets-och kapitalkostnadsredovisning för affärsverk bör i tUlämpliga delar gäUa ävenför andra, likartade statliga verksamheter. Jag syftar härvid främst på verksamhetersom redovisas på vissa av de nuvarande kapitalfonderna samt uppdrags- ochprogrambudgetmyndigheter. Det bör ankomma på regeringen att besluta om vilkamyndigheter som skall omfattas av den föreslagna redovisningen. Jag vill också i detta sammanhang ta upp frågan omförhållandet mellan och affärsverken. Affärsverkskommitténhar föreslagit att gentemot affärsverken bör arbeta påsamma sätt som en auktoriserad revisor med årliga revisionsinsatser. Förslagethar tUlstyrkts av bl. a. postverket och . Riksrevisionsverkethar anmärkt att en revisors arbete i aktiebolag främst avser bok- Prop, 1976/77:130 47 slutsrevisionoch att sådan revision bör utföras av verken själva. Enligt min mening bör dockriksrevisionsverket vid sidan av sin förvaltningsrevision ha ett ansvar föratt affärsverkens redovisning och bokslutshandlingar löpande granskas på sammasätt som vid revision i ett aktiebolag. Innan bokslut fastställts avregeringen bör det ha reviderats i enlighet med vad jag har anfört. Det börankomma på regeringen att besluta om de närmare formerna för en sådan revision. Som jag inledningsvis har anfört avser jag attföreslå regeringen att uppdra åt att utarbeta riktlinjerför god redovisningssed för affärsverken. har föreslagit att statensnormalränta, som enligt nuvarande regler utgör medeltalet av obligationsräntanunder de tio närmast föregående åren med tillägg av för atttäcka förvaltningskostnader m. m., skall ersättas av en av regeringenfastställd kapitalränta. Utredningen har bl. a. påpekat att statens normalräntagenom det stigande ränteläget har fått en inte avsedd subventionseffekt. Jag delar budgetutredningens bedömning i dennafråga. Mot denna bakgrund bör räntan på statens fordringar (statensutlåningsränta) knytas till obligationsräntan på ett sådant sätt att ettallmänt ändrat ränteläge får ett väsentligt snabbare genomslag.