prop · G00386 · 1976-12-31 00:00:00 — För ställningstagandetill förslaget till ändring av fondstadgan torde icke erfordras tillämpning avden särskilda ordning som stadgas i 10 kap. 5 § regeringsformen. De nya bestämmelserna omväxelkurssystemet ger medlemsländerna frihet att t. v. välja kursarrangemang.Därvid måste emellertid ett antal allmänna förpliktelser respekteras. Dessahar utvidgats och skärpts jämfört med nuvarande stadga. En betydelsefull förpliktelseär att avstå från sådana kursvariationer som syftar till att förhindra betalningsbalansanpassningeller nå konkurrensfördelar. Fullmäktige anser mot denna bakgrund att de föreslagnastadgeändringarna lägger en värdefull grund för arbetet på att skapa ökadstabilitet på valutamarknaden. De allmänna förpliktelserna med detta syftemåste emellertid, för att bli effektiva, preciseras i form av riktlinjer förmedlemsländernas agerande. Detta har också förutsetts i ändringsförslaget.Riktlinjerna måste vidare konstrueras och administreras på ett sådant sätt attde får större praktisk betydelse än de som fonden antog i mitten av 1974 förflytande kurser. En ytterligare väsentlig förutsättning för tillfredsställandestabilitet är att samarbetet mellan de monetära myndigheterna i de viktigaremedlemsländerna befästs och om möjligt fördjupas, så att omotiveradekursfluktuationer kan förebyggas eller dämpas. Reglerna för en tänkbar återgång till generellakursarrangemang har enligt fullmäktiges uppfattning utformats med tillräckligflexibilitet för att medge anpassning till valutasystemets utveckling.Fullmäktige anser sålunda att en återgång till parivärden inte är realistiskförrän man nått fram till i praktiken fungerande regler för hur medlemsländernaskall agera för att återställa jämvikten vid betalningsbalansrubbningar. Dettaförutsätter i sin tur att de skiljakligheter som råder mellan olikaländers och ländergrappers ekonomiska politik och inflationsutveckling 1976/77: 86 117 Vidare anser fullmäktige attparivärden, sedan de väl införts, bör vara justerbara i större utsträckning änenligt Bretton Woods-systemet, såsom föreslagits. hör till de länder somaktivt förespråkat en reduktion av guldets roll i valutasystemet. Möjlighetertill en sådan s. k. demonetarisering av guldet öppnas nu genom att guldetförutses förlora sina funktioner i fondstadgan och det officiella guldprisetförsvinner. Dessutom fastställs som övergripande mål att SDR skall bli denhuvudsakliga reservtillgången. Det står emellertid klart attutmönstringen av guldet ur valutasystemet kommer att bli en mycket utdragenprocess. Guldet i medlemsländernas reserver uppgår efter det officiella prisettill 35,3 miljarder SDR eller av de samlade reserverna. Dessaguldbehållningar har i stort sett legat oanvända på grund avden betydande differensen mellan det officiella guldpriset och marknadsprisetpå guld. Dock har guld i några fall använts som säkerhet för lån mellancentralbanker. Genom slopandet av det officiellapriset, som sätter en maximigräns för priset vid transaktioner mellanmedlemsländernas centralbanker, får dessa ökad möjlighet att användaguldreserverna. En absolut förutsättning för att en demonetarisering samtidigtskall kunna inledas är att medlemsländerna avstår från åtgärder, som kan ledatill att ett nytt officiellt guldpris de facto etableras. Det är fullmäktigesförhoppning att tio-gruppens tidigare nämnda överenskommelse om riktlinjer föragerandet visavi guldmarknaden skall underbygga en successiv demonetarisering. De föreslagna reglerna för fondensguldtransaktioner synes skapa garantier för att fonden icke skall få en roll somaktiv guldprisstabilisator. Försäljningen av delar av fondens guldinnehav tordekunna bidra till att guldets monetära roll reduceras under förutsättning attmedlemsländerna agerar i överensstämmelse med det övergripandedemonetariseringsmålet. Beträffande bestämmelserna förSDR-systemet finner fullmäktige det betydelsefullt att vissa av derestriktioner som ansågs nödvändiga vid systemets införande föreslås bliavvecklade. Målet att göra SDR till den huvudsakliga reservtillgången gör detnödvändigt att reglerna för utnyttjande i möjligaste mån anknyts till vad somgäller andra reservtillgångar. Det är därför välkommet att kravet attbetalningsbalansbehov skall föreligga vid frivilliga SDR-transaktioneravskaffas. Detta är ägnat att öka SDR:s användbarhet och därmed stärkaförtroendet för reservtillgången. I samma riktning synes de ändringsförslagverka som tar sikte på att ge SDR nya funktioner i fondens verksamhet. En successiv förstärkning av SDR:sställning på bekostnad av andra reservtillgångar innebär attlikviditetsskapandet i växande grad ställs under internationell kontroll istället för att vara beroende av guldproduktionen och enskilda ländersbetalningsbalansutveckling. Det står emellertid klart att SDR kan bli dencentral reservtillgången i valutasystemet först på tämhgen lång sikt. Den vidsystemets tillkomst väntade likviditetsbristen har ej uppstått. Nyatilldelningar av SDR förefaller för tillfället föga aktuella. I avvaktan påatt nya tilldelningar blir möjliga är det väsentligt att ytterligare åtgärdervidtas för att öka SDR:s attraktivitet, t. ex. i vad avser förräntning. Prop.1976/77: 86 118 Bland de föreslagna ändringarna rörandeutnyttjandet av fondens allmänna resurser synes förbättringen i fråga ommedlemsvalutornas användbarhet böra tillmätas särskild vikt. Denna ändringleder till att valutafondens effektiva likviditet stärks och därmed dessförmåga att bistå medlemsländer i betalningsbalanssvårigheter. Samtidigtbetyder principen att samtliga valutor skall vara användbara att fördelningenmellan de medlemsvalutor som skall tillhandahållas vid dragningar kan görasenligt ett rättvisare system . De långtgående förändringarna avåterköpsreglerna torde även bidra till att fondens utlåningsverksamheteffektiviseras. De föreslagna stadgeändringarna bereder vägen fören fortsatt reform av det internationella valutasystemet. I vilka former och ivilken takt detta reformarbete kommer att bedrivas är det svårt attbedöma. Sannolikheten för att nya försök syftande till en genompripande översynkommer att igångsättas inom överskådlig tid förefaller ringa. De fortsattaansträngningarna för att utveckla och förbättra valutasystemet torde snararefå formen av punktvisa insatser i takt med de faktiska förändringarna i deinternationella betalningsförhållandena. De områden inom vilka ett förstärkt internationelltsamarbete förefaller särskilt angeläget är anpassningsprocessens funktion ochde därmed nära sammanhängande frågorna om den internationella likviditetensutveckling. Stadgeändringen innefattar på det första området vissa generellaåtaganden i fråga om medlemsländernas växelkurspolitik men innehåller i övrigtknappast något som kan effektivt medverka till att allvarligabetalningsbalansrubbningar förhindras. Bristen på symmetri i vad avser det faktiskatvånget för över- respektive underskottsländer att vidta anpassningsåtgärdervar en av huvudorsakerna till Bretton Woods-systemets sammanbrott. Dennaallvarliga brist kvarstår. Om förnyade kriser på valutaområdet skall kunna undvikasframstår det som nödvändigt att förutsättningar skapas för ett internationelltsamarbete, som leder till att samtliga medlemsländer förmås ingripa motfundamentala jämviktsrubbningar. Vad avser den internationella likviditetenuppställs inom ramen för den reviderade stadgan vissa mål för olikareservtillgångars ställning. Den helt dominerande komponenten i de officiellareserverna, behållningar av reservvalutor, berörs endast indirekt genom attdet anges att SDR skall bli den centrala reservtillgången. De problem somsammanhänger med de stora och växande reservvalutabehållningarna kom underreformöverläggningarna att skjutas i bakgrunden under inverkan av oljekrisenseffekter. En fortsatt okontrollerad tillväxt i den intemationella likviditetenkommer att betyda att möjligheterna till stabilitet i valutasystemetundergrävs. Behovet av kontroll gäller i detta sammanhang inte enbart de officiellareservbehållningarna utan även övrig internationell likviditet. En bättrekontroll av likviditetstillväxten förutsätter bl. a. en tillfredsställandeövervakning av de internationella finansiella marknaderna, främsteurovalutamarknaden. Denna har, med sin kraftiga expansion, på ettgenomgripande sätt förändrat förutsättningarna för den intemationellalikviditetsutvecklingen. I växande utsträckning har underskottsländerna, inteminst utvecklingsländerna, kunnat finansiera sina underskott genom krediter idet privata banksystemet. De risker och problem som är förknippade med dennautveckling är föremål Prop.1976/77: 86 119 förökande uppmärksamhet inom både internationella organ och nationellamyndigheter. En tredje väsentlig fråga i det fortsattareformarbetet är hur utvecklingsländernas särskilda intressen skall beaktas.Kravet på en länk mellan SDR-tilldelning och utveckhngsfinansiering kunde integenomdrivas, främst på grund av motstånd av vissa större industriländer, som ien sådan länk såg en risk för att SDR inte skulle utvecklas till den centralareservtillgång som avsetts. Det har hävdats att fonden oavsett detta skullekunna spela en väsentlig roll i samband med den nödvändiga överföringen avreala resurser till utvecklingsländerna. Enligt fullmäktiges mening bör ensådan grundläggande förändring av fondens syften och verksamhet undvikas.Valutafonden är en monetär samarbetsorganisation och dess kreditgivning syftartill att ge temporärt stöd åt medlemsländer i betalningsbalanssvårigheter föratt underlätta anpassning. En övergång till utvecklingsfinansiering måsteinnebära att de normala funktionerna försvåras. En multilateral överföring avreala resurser bör ombesörjas av härför avsedda internationellasamarbetsorganisationer på utvecklingsområdet. I detta sammanhang kan fondenmöjligen spela en supplementär roll som förmedlare av allmäntbetalningsbalansstöd dll på särskilt gynnsamma villkor. Dettaförutsätter dock att sådant stöd finansieras av särskilda medel vid sidan avfondens normala resurser. Ett exempel härpå är utnyttjandet av vinsten påfondens guldförsäljning. 3 Förslaget om höjning av kvot i valutafonden 3.1 Beskrivning avförslaget inträdde på förslag av Kungl. Maj:t iproposition nr 89 som medlem i valutafonden med ett insatskapital(kvot) på 100 milj. dollar. Är 1959 godkände på förslag av Kungl.Maj:t i proposition nr 126 en ökning av den svenska kvoten med 50 milj. dollar.Vidare godkände 1962 på förslag av Kungl. Maj:t i proposition nr 102att för del biträdde det inom valutafonden fattade beslutetom generella lånearrangemang (). godkände på förslag avKungl. Maj:t i proposition nr 122 en ytterligare ökning av den svenska kvoteni valutafonden, från 150 till 225 milj. dollar. Ar 1970 slutligen godkänderiksdagen på förslag av Kungl. Maj:t i proposition nr 95 en ökning av densvenska kvoten i valutafonden till 325 milj. dollar. (uttryckskvoterna i SDR.) För en närmare beskrivning av bakgrunden till tidigare svenskafinansiella åtaganden sammanhörande med valutafondens verksamhet hänvisas tillnämnda propositioner. Enligt valutafondens stadga skall valutafondenminst utföra en allmän översyn av medlemmarnas kvoter. Medanledning därav har fondens direktion avgivit en rapport om den sjätte allmännakvotöversynen med förslag till beslut om en ökning av kvoterna från sammanlagtomkring 29 200 milj. SDR till 39 000 milj. SDR, dvs. en ökning med 33,6 %.Samtidigt föreslås att en ny allmän översyn av kvoterna skall vara avslutadredan i februari 1978. De föreslagna höjningarna utgör maximibelopp vilkamedlemmarna äger rätt att avböja eller acceptera helt eller delvis. Fonddirektionens rapport bygger i huvudsak på deöverenskommelser som nåtts inom valutafondens interimskommitté. 1976/77: 86 120 valutafondens direktion har bifogats ett förslag tillresolution, vilket bifogas i översättning (bilaga 3).' harmed föreskriven majoritet, av röststyrkan, godkänt resolutionsförslaget.Den sjätte allmänna kvotöversynen är därmed avslutad. För att kvothöjningarnaskall träda i kraft krävs emellertid dessutom att medlem godkänt föreslagenhöjning och inbetalat höjningen samt att medlemmar med 3/4 av de totalakvoterna i fonden meddelat sitt godkännande. Ytterligare ett villkor för ikraftträdandeär att förslaget till stadgeändring antagits. Det ankommer på varje medlemslandatt senast efter ikraftträdandet av den ändrade fondstadgan meddelafonden om det accepterar ökningen av sin kvot. Vad gäller fördelningen av den totala kvothöjningen påolika grupper av medlemsländer innebär förslaget en fördubbling av deoljeexporterande kvotandel, från av den samladekvotsumman. Kvotandelen för andra än de oljeexporterande harbibehållits oförändrad. Industriländernas och andra utvecklade länderskvotandel har minskat med . Denna nedgång har i första handfallit på och . Med undantag av har även de nordiskaländerna fått vidkännas en viss nedgång i sina respektive kvotandelar. För vidkommande innebärfonddirektionens förslag att nuvarande kvot på 325 milj. SDR ökas med maximaU125 milj. SDR. Den svenska kvotandelen höjs därmed från nuvarande 1,11 till1,. kvot skulle alltså, om den maximala höjningen accepteras,komma att uppgå till 450 milj. SDR eller ca 2 300 milj. kr. Vid bedömningen av behovet av ökaderesurser för valutafonden finns det liksom tidigare anledning betona denviktiga roll som valutafonden spelat inom det internationellabetalningssystemet. har valutafonden tillhandahållitbetalningsbalansfinansiering i särskilt betydande omfattning. Detta harmöjliggjorts genom inrättandet av en speciell utlåningsordning, den s. k.oljefaciliteten, . Syftet med denna facilitet var attbidraga till att överbrygga betalningsbalansunderskott somoljeprisstegringarna medfört. Utlåningen från oljefaciliteten, som totaltuppgick till 6,4 miljarder SDR, finansierades genom upplåning ioljeproducerande länder och industriländer. medverkade med ett lånpå 50 milj. SDR. Man kan utgå från en fortsatt högefterfrågan på kredit från valutafonden, särskilt mot bakgrund av de väntadebetalningsbalansunderskotten för icke-oljeproducerande under denärmaste åren. Denna efterfrågan måste i högre grad än under 1974 och 1975tillfredsställas genom ianspråktagande av fondens normala resurser. Fullmäktige finner det därförangeläget att fonden nu tillförs resurser genom en kvothöjning, så att denäven fortsättningsvis får möjlighet att ge medlemmarna ett omfattande stöd vidbalansrubbningar. Fondens finansiella bistånd vid sådana rubbningar synesverksamt ha bidragit till att dämpa internationell valutaoro och till attavvärja eller begränsa restriktiva åtgärder mot handel och betalningar. Vad gäller den svenska kvoten, somföreslås stiga med 125 milj. SDR till 450 milj. SDR, vill fullmäktige anföraföljande. ' I pi-opositionen har denna bilaga betecknats underbilaga2. Prop.1976/77: 86 121 deindividuella kvoterna avser huvudsakligen att återspegla de ekonomiskastyrkeförhållandena. Den svenska kvoten är f. n. något lägre än vad en striktekonomisk beräkning skulle ge. Detta beror dels på att den svenska kvoteninitialt fastställdes till ett jämförelsevis lågt belopp, dels på att man frånsvensk sida i de första kvotöversynerna yrkade på relativt måtthga höjningar irelation till andra industriländer. I de båda senaste översynerna haremellertid kvot på svensk begäran ökat med mer än den genomsnitthgaökningen av kvoterna. Den nu föreslagna höjningen innebär att den svenskakvoten relativt sett bringas i nivå med flertalet andra länders. Även bortsett härifrån finns det flera skäl attacceptera denna uppjustering av kvoten. För det första är det, som tidigareanförts, angeläget att öka fondens resurser för att ge betalningsbalansstödtill behövande medlemmar. Det bör i detta sammanhang framhållas att fondensanvändning av den svenska insatsen (dvs. utnyttjande av svenska kronor förfinansiering av medlems dragning) inte innebär reservförlust för utanendast byte av reservtillgång. För det andra kan det självfallet inte heltuteslutas att kan behöva utnyttja fondens resurser. I ettsådant läge är det av intresse att landets kvot är så stor som möjligt,eftersom den bestämmer dragningsutrymmet. Ett tredje skäl för att den föreslagna höjningenskall godtas är att kvoterna bestämmer ländernas röststyrka i fonden. Denordiska ländernas sammanlagda röststyrka har varit tillräcklig föratt garantera en gemensam representant i valutafondens direktion. Den föreslagnahöjningen av kvot medverkar till att den nordiska valkretsen ävenfortsättningsvis får välja en direktionsledamot. Kvothöjningarnaskall till inbetalas i nationell valuta. Resterande del kan, medförbehåll för att förslaget till ändring av stadgan blir vederbörligen godkäntav medlemsländerna, efter medlemmens eget val inbetalas i SDR, i egen valutaeller i annat lands valuta. Vad gäller sättet att verkställa inbetalningen villfullu.äktige förorda att den för föreslagna kvothöjningen till fulloinbetalas i kronor. är beredd att, om lämnar sittbemyndigande, erlägga ett belopp i kronor motsvarande 125 milj. SDR tillvalutafonden. Denföreslagna betalningsordningen innebär, som ovan nämnts, ingen påfrestning påvalutareserven. Med hänsyn till att det således rör sig om förvaltningen avmonetära reserver anser sig fullmäktige ej böra begära garanti för täckning aveventuella förluster. Med åberopande av vad som ovan anförts fårfullmäktige i hemställa att regeringen måtte dels begära riksdagensbemyndigande att godkänna den föreslagna andra ändringen av Internationellavalutafondens stadga och att vidtaga de åtgärder som erfordras för sådantgodkännande, dels utverka godkännandeav en ökning av den svenska kvoten i valutafonden från 325 milj. SDR till 450milj. SDR samt bemyndigande för att erlägga erforderligtinsatsbelopp. 9 1976/77. 1976/77: 86 122 Redogörelse för vissa föreslagna tekniska ändringar ivalutafondens stadga Medlemskap och kvotbetalning (art. Il och III) I reglerna för medlemskap har i dennya stadgan en icke-diskrimine-ringsklausul införts. Enligt denna skallvillkoren för medlemskap baseras på principer, som är förenliga med dem somtillämpas på länder, som redan är medlemmar. Detta innebär bl. a. att kvoternaför nya medlemmar skall sättas på en rimlig nivå jämfört med tidigaremedlemmars. Vidare bekräftas den principen att en skälig del av kvoten vidinträdet inbetalas i annan form än egen valuta. Enligt gällande stadga skall enallmän översyn av kvoterna ske åtminstone . Dessutom kan enskildakvoter justeras mellan de allmänna översynerna. Ytterligare en möjhghet tillkvotjustering kommer att föreligga efter stadgeändringen. Om medel överförsfrån särskilda utbetalningskontot (dvs. det konto där vinsten vidguldförsäljning placeras) till allmänna kontot kan fonden besluta att dessamedel helt eller delvis används för att finansiera en kvothöjning. Dessakvothöjningar skall ske i proportion till medlemmarnas kvoter . För att en kvothöjning skall blieffektiv erfordras enligt stadgeförslaget medlemmens samtycke och atthöjningen inbetalats. Förstnämnda krav finns redan i nu gällande stadga och detandra kravet innebär en kodifiering av tillämpad praxis. Beslut att föreläggamedlemmarna förslag till kvothöjningar fattas majoritet, oberoende avbakgrunden till höjningarna. Vad gäller sättet för inbetalningav kvothöjningar skall därav inbetalas i SDR och ej i guld som föreskrivsi gällande stadga. Fonden kan dock i samband med en kvotöversyn generellttillåta att denna del, helt eller delvis, inbetalas i egen valuta eller i annanmedlems valuta. Inbetalning i annan medlems valuta förutsätter dels att dennelämnar sitt samtycke därtill, dels att inbetalningen ej leder till att fondensinnehav av valutan stiger till en nivå, som föranleder betalning av avgifter.Resterande del av en kvothöjning, eller av höjningen, skall som hittillsinbetalas i egen valuta. Fonden föreslås bestå av två s. k.avdelningar: den allmänna avdelningen och avdelningen för särskildadragningsrätter. Den allmänna avdelningen, som ersätter det tidigare allmännakontot, innefattar tre konton: allmänna resurskontot, särskildautbetalningskontot och investeringskontot. Över allmänna resurskontot skallfondens normala transaktioner föras. Till särskilda utbetalningskontot skallnormalt medel härrörande från vinsten vid fondens guldförsäljning föras.Medlen på detta konto skall i sin tur överföras till allmänna resurskontot ellerdirekt användas för betalningsbalansstöd till behövande medlemmar. I den månresurserna på särskilda utbetalningskontot ej används, kan de övergångs- Prop.1976/77: 86 123 visinvesteras i obligationer, som emitteras av medlemsländer eller internationellafinansiella organisationer. Investeringskontots funktion berörs i det följandeavsnittet om fördelning av nettoinkomst, reserver och investeringar (se s.125). Dessutominskrivs i stadgan att fonden skall ha möjlighet att bistå medlemmarna medtekniska och finansiella tjänster, som ej utförs för fondens egen räkning,förutsatt att sådana tjänster är förenliga med fondens allmänna syften. Ifinansiellt avseende avses härvid främst förvaltning av resurser, sommedlemmarna tillskjutit genom särskild överenskommelse. Förvaltningen avsådana resurser skall vara helt fristående från fondens ordinarie verksamhet. Användningenav fondens allmänna resurser (art. V, § 3 och XXX c) Möjligheten för fonden att lämna stöd i form av s.k. stand-by-avtal, vilka fått stor betydelse i praxis, inskrivs i stadgan.Genom ett sådant avtal tillförsäkras en medlem rätt att, , göra dragningar upp till ett fastställt belopp. Bestämmelsenatt dragningar under fondens allmänna resurser normalt får uppgå till högst av medlemmens kvot per tolvmånaders-period har upphävts. Kravet attutnyttjandet normalt ej får leda till att fondens behållning av medlemmensvaluta överstiger av kvoten bibehålles dock. Enligtgällande stadga kan en medlem göra dragningar på faciliteten för kompensatoriskfinansiering av exportfluktuationer utan att utrymmet för dragningar iguldtranchen (i den nya stadgan benämnd reserv-tranch) minskas. Förslaget tillny stadga innebär att även dragningar under den s. k. buffertlagerfaciliteten,som inrättades 1969 för att ge stöd till medlemsländer i samband medfinansiering av internationella buffertlager för råvaror, ej skall behövaminska dragningsutrymmet i reservtranchen. Dessutom införs den allmänna regelnatt fonden kan besluta att dragningar för speciella ändamål, vilka finansierasfrån de allmänna resurserna, ej skall inkräkta på dragningsutrymmet i reservtranchen. Återköp(art. V, § 7 d, e, i och j) Som nämnts i skrivelsen skall en dragning inormalfallet återköpas . För dragningar under s. k. speciellautlåningsordningar har en kodifiering skett av tillämpad praxis omrätt för fonden att besluta om särskilda återköpsbestämmelser. Endastdragningar som är avgiftsbdagda skall återköpas. Dragning i reservtranchen(tidigare guldtranchen), som är avgiftsfri, skall således inte återköpas enligtförslaget. Återköpskall ske i SDR eller i annat medlemslands valuta. En förutsättning föranvändning av annan medlems valuta är att fondens behållning av denna valutaej stiger till en nivå som är föremål för avgifter. Fonden fastställer devalutor som skall användas vid återköp efter motsvarande regler som viddragningar. Konverteringsförpliktelse gäller vid återköp på samma sätt som fördragningar. Detta innebär t. ex. att om fonden angivit en icke fritt användbarvaluta för återköp, skall den återköpande medlemmen kunna kräva att utgivarenav valutan tillhandahåller denna mot en fritt användbar valuta. 1976/77: 86 124 Principerna för beräkning av avgifter och gottgörelse(art. V, § 8 och 9) huvudregler attfonddragningar skall betinga en administrativ avgift liksom attvalutabehållningar överstigande kvoten skall vara föremål för periodiskaavgifter kvarstår. Beträffande den administrativaavgiften sker vissa förändringar av beräkningen av dennas nivå. Vid köp avvaluta eller SDR mot vederlag i egen valuta föreskrivs att en administrativavgift skall betalas, vars nivå fonden äger fastställa.