prop · G00355 · 1976-12-31 00:00:00 — instämmer i utredningens synpunkler på att skolorna inte fårbli för stora vad beträffar heltidsstuderande men föreslår att den föreslagnaspärren korta kurser räknat i eleweckor av skolans totala andel tas bort,att de korta kurserna inte inräknas i taket utan att detta kan sättas vid 5 100eleweckor för skolans heltidsstuderande elever, att om inte de korta kursernakan håUas utanför taket ändå lärarlöner utgår med fullt statsbidrag utan taksom läget är och att gränsen 7 500 skuUe kunna anses vara ett mått för extematkur-ser.Sveriges frikyrkoråd anser att förslaget om övre gränsen för fullt statsbidragbör omarbetas så att full garanti skapas för fortsatt motiverad verksamhet vidrörelseskoloma. Önnestadsfolkhögskola framhåller att det inte är möjligt för skolan att anordna kurser,där statsbidragen inte ens täcker lärarlönekostaa-derna. Utredningensmotivering för förslaget om bidragsbegränsning är anmärkningsvärt kortfattadmed hänsyn till de mycket långtgående konsekvenser det skulle få förskolformens möjligheter att tiUgodose växlande utbildningsbehov. Någon analysav de stora skolornas underförstådda nackdelar förekommer inte. För Önnestadsdel skuUe tydligen ca 150 elever vid moderskolan vara en förkastligmastodontstorlek. 1976/77: 55 116 Rektorsnämndenvid i menar att utredningens förslag endast bygger påskäl av statsfinansiell art. Dessa skäl kan i och för sig vara väsentliga, mendessa skaU då göras i sammanhang där en awägning av statsbidrag tUl olikavuxenutbildningsformer sker. avstyrker därför den nu aktuellaavtrappningen. Skolförvaltningenoch kulturförvaltningen i förutsätter att utredningensförhoppning om omstrukturering av stora folkhögskolors verksamhet innebärmöjUghet att bibehåUa nuvarande volym för med statsbidrag för samtiiga lärarlönekostnader. Beträffandeetablering av nya folkhögskolor har i riksdag och regering hittUls råttåterhåUsamhet. En konsekvens av utredningens förslag tUl statsbidragsspärr föratt begränsa den enskilda folkhögskolans storlek synes vara att huvudmannen förfolkhögskolor av folkhögskolas omfattning måste inhämta riksdagensmedgivande att etablera nya skolor i syfte att uppdela den gamla skolansfunktioner på dessa. Rätt bör föreligga att dela den nuvarande verksamheten iflera mindre enheter, varvid sålunda blir huvudman för flerastatsbidragsberättigade folkhögskolor. SÖ,SFHL, , , , ,frikyrkoråd, EFS, NBV och Stensunds folkhögskola, dvs. samtliga somkommenterat utredningens förslag till b e-gränsningar i beräkningen äv antaletstatsbidragsgrundande elevveckor, är starkt kritiska. Främst framhålls att denav utredningen föreslagna beräkningsgranden för bidrag torde föra med sig attmånga skolor blir mer restriktiva, när det gäUer att anta elever som kanbedömas vara mer labUa och som därför medför stor risk för avgång under enkurs. SÖmenar att ytterligare svagheter i framlagt förslag Ugger däri attberäkningsgranden inför ett främmande och för den studerande ovidkommandeelement vid en överläggning meUan elev och företrädare för skolan om elteventuellt avbrott i folkhögskolestudiema. Det kan gäUa övergång till andrastudier, till arbete eller vara föranlett av familjeskäl. En i det enskildafallet önskvärd övergång under pågående kurs från en folkhögskola tUl en annanblu- också förenad med onödiga kompUkatio-ner, SÖ föreslår en höjning av relationstaletfrån nuvarande 2,2 tiU 2,4. En sådan höjning motsvaras av en Uka stor reduktioni det statsbidragsgrundande elevtalet. Om en sådan höjning av relationstaletinte genomförs bör heller inte prmcipema för elevredovisning ändras menar SÖ.SFHL avvisar den föreslagna beräkningsgranden och förordar ett bibehållande avden nuvarande. anser att elevantalet vid eller 14 dagarefter kursstart bör bUda underlag för bidragsberäkningen, pekar i sittyttrande särskUt på att elevbortfaUet under pågående kurs inte medförkostnadsbortfall. Lärarlönerna kan inte an- 1976/77: 55 117 passas,då inga uppsägningar kan ske. Kostnaden för annan personal kan inte minskas.Alla driftkostnader blir opåverkade. Däremot påverkas inkomstsidan inte baradå det gäller statsbidraget. Det förskolornas ekonomi så viktiga landstingsbidraget minskar. Eleweckotalet sombygger på antalet elever någon eller före kursstart är enligt RIOhelt avgörande för skolans planläggning och ekonomi. Statsbidraget måsle därföri princip anknytas till detla för hela kursen orabbUga koslnadsläge. avvisar med skärpa utredningens förslag om ändrade regler förberäkning av antalet elevveckor. frikyrkoråd anser att det föreslagnasättet att räkna elever vid de långa kurserna är klart asocialt. Det stridermot folkhögskolans mål, mot vad statsmakterna i andra sammanhang sagt omvuxenutbUdningens mål och mot utredningens egna tankegångar i andra sammanhang.Frikyrkorådet viU föreslå att nu gällande beräkningsgrund för bidragsunderlagetvid längre kurser bibehåUes, Om inte detta anses möjUgt måste schablonen förlärartiUdelning höjas för att nuvarande lärartäthet skaU kunnabehållas. Utredningensförslag om vidgade möjligheter för rektorer att återgå till lärartjänst om deså önskar tUlstyrks av SFHL, och rektorsnämnden vidlärarhögskolan i . Utredningensförslag om en lägsta inackorderingsavgift till kurser för vilka statsbidragutgår och att denna minimiavgift knyts till förändringar i konsumentprisindextillstyrks av bl. SÖ, , , , Stensundsfolkhögskola och . Den storlek på inackorderingsavgiftensom nu förordas och som åtskilUga rörelsefolkhögskolor tUlämpat, inte säUan medhögre än nu föreslagna belopp, motiverar enUgt en översyn av studiestödsbestämmelsernai första hand i avsikt att öka lånemöjligheterna för s. k. yngre elever och attmUdra konsekvensema för dessa elevers del av sammankopplingen med föräldramasekonomiska situation vid bestämmandet av studiestödet. EFS pekar på detförhåUandet att både skolomas styrelser liksom flertalet lärare ser intematetsom en stor tUlgång vid EFS' skolor. Mot den bakgrunden föreslår EFS att ettspeciellt intemat-tUlägg utgår tUl alla elever som utnyttjar intematet. ÄvenCSN tUlstyrker utredningens förslag men under fömtsättning att det statiigastudiestödet i form av studiehjälp höjs i motsvarande utsträckning.Landstingsförbundet är enigt med utredningen om att enhetUgareinackorderingsavgifter vore av värde. Frågan bör dock, enUgt förbundet, lösasgenom friviUiga överenskommelser mellan huvudmännen. EnUgt SFHL kan det övervägas 1976/77: 55 118 omdet är en uppgift enbart för skolornas huvudmän att ge ekonomiskt stöd tillinternaten och om inte statsbidrag borde utgå. Inackorderings-avgifterna täckeren mindre del av de verkliga kostaadema . Utredningen kunde ha tillagt,menar SFHL, att det statiiga studiestödet också relativt sett har blivitmindre. En höjning av inackorderingsavgifterna bör därför inte ske utan enmotsvarande ökning av studiestödet, HCK hänvisar till handikapputredningen somskriver att den som bedriver en verksamhet måste anpassa den så atthandikappade kan delta i den som andra. Ulredningen borde därför enligl HCK:suppfattning även ha gått in på det av SÖ föreslagna statsbidraget för att täckainackorderingskostnaderna för handikappade elever. Ingen handikappad skall pågrund av ekonomiska skäl hindras från alt deltaga i olika folkhögskolekurser.Riksförbundet Finska föreningar i erinrar om att eftersom mångainvandrarstuderande inte har grundskolekompelens, vilkel i sin tur utgör enförutsätining för vidareutbildning borde de studier som syftar till dennagrundskolekompetens vara avgiftsfria för eleverna, bordedärför genom finansiellt bidrag hållas låga eller helt avskaffas för nämnda utbildning. Eftersom de studerande vid i Sverigekommer från hela landet borde de studerande få en gratis resa tillhemorten. vid i finner det önskvärt attinackorderingskostnaderna sätts till en realistisk nivå, och att delta inteskall vara ett skäl till konkurrens mellan skolorna. Utredningen haremellertid, framhåller rektorsnämnden, förbisett alt mångafolkhögskolestuderande har dubbla bostadskostnader. Om intedessa neutraliseras, kommer inackorderingskostnadema att utgöra ett ekonomisktargument att välja annan vuxenstudieform än folkhögskola. Ulredningensförslag alt nu utgående byggnadsbidrag skall fördelas på samtliga skolor ochsåledes ingå i föreslaget schablonbidrag samt förslaget att inrätta en statliglånefond för folkhögskolor har kommenterats av ett fåtal remissinstanser. SÖföreslår att vissa övergångsbestämmelser bör utarbetas om huvudförslagetbeträffande en bidragsschablon genomförs och byggnadsbidraget ingår däri. SÖanser vidare att trots den förstärkning i tUlgången på slatiigl kapital somförslaget om inrättande av en statlig lånefond innebär så kan svårigheteruppstå för de skolor som avser göra större investeringar. Meddet föreslagna bidragssystemet tas ingen hänsyn till den enskUda skolanslokalbehov menar SÖ. En ytterligare konsekvens av det föreslagnabidragssystemet är att byggnadsbidraget kommer att öka med stigande lön förgenomsnittsläraren och inte med kostaadsutvecklingen på byggmarknaden. Förskolor med redan nu av SÖ prövade utbyggnadsbe- 1976/77: 55 119 hov,där förarbetena förts mer eller mindre långt, medför ett kapitalkostnadsbidragbegränsat till . en omedelbar omprövning av utbyggnadsplanerna.SÖ finner således att det är nödvändigt att nuvarande regler tillämpas i ettövergångsskede för de skolor vars ansökningar om prövning av lokalbehovetinkommit till SÖ före . Den beräknade byggnadskostnadentorde för dessa uppgå till 70 milj. kr. med ett statsbidrag på 53 mUj. SÖfinner sammanfattningsvis att frågan om skolomas byggnadskostnader ytterligaremåste övervägas och förordar därför att övergångsbestämmelser enligl ovanfastställs, att schablonbidraget också då det gäller kapitalkostnadsdelenfaststäUs och att SÖ får i uppdrag att i samråd med företrädare för skoloma seöver hithörande frågor. framhåller att en fördelning av byggnadsbidragetpå samtliga skolor inte tar hänsyn lill de skilda behoven. Trots detta tillstyrkeräven en övergång till schablonbidrag men med reservationer som i stortansluter till de som SÖ redovisat. tUlstyrker den föreslagna lånefonden medan Sverigesfrikyrkoråd anser att överförandet av sanerings- och byggnadsbidragen tUl endel av schablonbidraget drabbar skoloma orättvist. Nedslitna skolor får sämreförutsättningar än väl utbyggda skolor med god standard. Uppbyggnad av kapitalför byggnation tar . Lån via den föreslagna fonden eller på annat visär för kostsamma för att schablonen skaU kunna täcka det. Rådet anser att övergångsbestämmelserfrån nuvarande byggnadsbidrag eller fortsatt möjlighet till särskilda sådanaanslag behövs. EFS kan inte finna några fördelar med den lånefond som utredningenföreslagit, jämfört med det byggnadsbidrag som utgår. I dess nuvarande formföreslår EFS dock att det utgår till sådana skolor, vUka redan fått sittlokalbehov prövat. 3.13Utredningens förslag till ny folkhögskoleförordning Utredningensförslag tUl ny folkhögskoleförordning har i ytterst liten omfattningkommenterats av remissinstansema. folkhögskolas lokalavdelning avSFHL har dock i sitt yttrande föreslagit vissa ändringar. 1916fil: 55 120 Densvenska folkhögskolan har alltid i sin undervisning inriktat sig på allmänmedborgerlig bUdning och personlighetsulveckling. Genom friheten att självutforma sin verksamhet har skolformen kunnat anpassa sig till nya situationeroch växlande behov. a. genom sin folkrörelseanknytning har den spelat enroll i det demokratiska uppbyggnadsarbetet och det tUl folkrörelserna knutnakulturarbetet. Sedanlänge har folkhögskolan också gjort en slor insats genom att erbjuda fortsattutbUdning åt ungdomar som inte har kunnat utnyttja del övriga skolväsendet. Denhar i enlighet med sin målsättning svarat för en rik kulturellverksamhet både inom och utom den direkta utbildningsuppgiften. Under1960-talet, efter besluten om införandet av , ochgymnasieskolan, ändrades i viss utsträckning arbetsbetingelserna förfolkhögskolan och en märkbar omorientering vidtog, Ämneskursemas antal ökade.Nya grupper av elever togs emot bl. a. studerande inomarbetsmarknadsutbildningen samt socialt, fysiskt och psykiskt handikappade.Kontakterna med övrigt folkbildningsarbete ökade, bl. a, genom inrättandet avtill folkhögskolor knutna tjänster som ämneskonsulenter och genom att lärareoch rektorer fick möjligheter att fullgöra del av sin tjänsl som ledare iallmän studiecirkel. Des, k, vinterkursema omfattade av omkring 13 000elever men antalet sökande har minskat märkbart.Några folkhögskolor har haft svårt att fylla sinavinterkurser. I ämneskursema har däremot antalet elever ökat. Det gäller bådede långa ämneskurserna som ofta är specialinrUctade t, ex. påledamtbildning, musik, konst, dramatik etc. och de kortare kursema. /70 till /76 har antalet elever i ämneskurserna ökatfrån ca 16 500 tUl ca 60 000. Totalt sell innebär detta atl verksamheten vidfolkhögskolorna har ökat. Isamband med det övriga undervisningsväsendets reformering under förra delen av1960-talet aktualiserades frågan om en utredning av folkhögskolans ställning.Krav i den riktningen avvisades emellertid av dåvarande chefen förecklesiastikdepartementet. Den nödvändiga omställningen borde ske påfolkhögskolans eget initiativ. Skolreformerna jämte tiUkomstenav den kommunala och statiiga vuxenutbildningen ändrade emeUertidfolkhögskolans villkor i sådan grad att behovet av att klarlägga dess ställningoch uppgifter i dagens och framtidens utbildningssystem framstod allttydligare. Är 1973 tillsattes därför en folkhögskoleutredning. Ulredningenshuvudbetänkande (SOU 1976: 16) Folkhögskolan har 1976/77: 55 121 mottagitspositivt av remissinstansema. Endast i ett par avseenden har mer allmäntavvikande meningar anmälts. Invändningarna riktar sig främsl mot begränsningenav antalet statsbidragsberättigade elevveckor för handikappade samt mot vissakonsekvenser av förslaget om etl schabloniserat statsbidrag. Folkhögskolankan, enligl min mening, fylla en viktig uppgift såväl i vårt utbildningsväsende,som i det fria folkbUdningsarbetet och i kulturlivet i vidare bemärkelse. Denkan stimulera till vidareutveckling och fömyelse av folkrörelsernas kulturellaaktiviteter. Den kan också svara för utbildning och fortbildning av ledare,förtroendemän och funktionärer, verksamma på frilid eller yrkesmässigt. Utredningenhar i sina överväganden och i sitt förslag till förordning för folkhögskolanutgått från alt friheten för skolan att själv utforma sin verksamhet inom ramenför en fastställd allmän målsättning skall beslå och i vissa avseenden vidgas.Denna frihet har av skolformen liksom av regering och riksdag betraktats som enfömtsättning för folkhögskolans speciella insatser i svenskt kulturliv ochsvenskt utbildningsväsende och för att både skolformens och enskUda skolorsprofil skall kunna bevaras. Jag ansluter mig till delta betraktelsesätt ochanser att regelsystemet bör starkt begränsas. av utredningens förslag omfattar frågor som inle föranleder direktaställningstaganden av regering och riksdag. I betänkandet diskuteras sålundaingående den pedagogik och metodik som enligt utredningen bör präglaundervisningen vid folkhögskolan. Utgångspunkten är därvid ett försök attklarlägga folkhögskolans uppgifter när det gäller att göra människor medvetnaom sin sociala situation och stimulera dem att bearbeta sin egen livssituation.Detla försök förtjänar en vid uppmärksamhet och skuUe vid systematiska studierpå skolorna, enligt min mening, stimulera till en fruktbar diskussion om måloch medel inom folkhögskolan. De slutsatser ulredningen drar i fråga om denpedagogiska och melodiska inriktningen kan jag ansluta mig till, såvälbeträffande försök med problemcentrerade studier som belräffande formerna församarbete och metodik vid korta kurser. Detla innebär inte någon styrning avverksamheten vid den enskUda skolan. Folkhögskolans möjligheter att möta nyasituationer, att anpassa sig till växlande behov, alt hjälpa eleverna tillorientering i elt snabbt föränderligt samhälle och att fylla nya uppgifter inomfolkrörelserna gagnas bäst om den enskUda skolan utifrån sina egnaförutsättningar fritt får pröva sin pedagogik och sina metoder i ett samspelmellan styrelse, lärare och övrig personal samt elever. Utredningendiskuterar ingående folkhögskolornas roll inom folkrörelserna. Ett stort antalremissinstanser har kommenterat utredningens överväganden och understrykerfolkrörelsernas betydelse för att demokratin bibehålls och utvecklas. 1976/77: 55 122 Ävenjag delar i aUt väsentiigt ulredningens överväganden om folkhögskolans roll iden fortsatta demokratiska ulvecklingen inom och utanför folkrörelserna. Jagvill i detta sammanhang ge min fulla anslutning till utredningens uppfattningalt förekomsten av folkhögskolor med anknytning till folkrörelser med olikaidémässig inriktning är av stort värde och att man därför bör slå vakt om dem. Deförslag som jag presenterar närmare i det följande är uttryck för dennauppfattning. Genom exempelvis flexiblare bestämmelser om kursernas förläggning,åldersgränser, kurslängd och genom förbättrat statsbidrag samt friareresursanvändning bör folkrörelserna genom folkhögskolan kunna ytterligarestärka sina positioner. VårtUtbUdningssystem kommer alltmer att mötas av krav på en ökad mångsidighet.Återkommande utbildning reser nya krav. Det torde bli allt vanligare att denutbUdningssökande planerar utbildningen så alt det uppstår en värvning mellanstudier och förvärvsarbete. Folkhögskolansfrihet att välja målgmpper och utforma kursplaner ger den stora möjligheter attmöta växlande behov hos ulbildningssökande. Folkhögskolan kan därmed bli ettviktigt inslag i ett framväxande mångsidigt utbildningsväsende. Jag anslutermig tUl de överväganden som utredningen har redovisat då det gäUer folkhögskolanoch den återkommande UtbUdningen. Jagövergår nu tiU att mera i detalj beröra förslag som behandlar folkhögskolansframlida verksamhel och som är av sådan natur att de bör bli föremål förriksdagens ställningstaganden. Folkhögskolansobundenhet av centrala kursplaner, dess arbetsformer och dess miljö inbjödtidigt till undervisningsmetoder, där huvudvikten mera lades vid överblick änvid detaljkunskap, mera vid förståelse av sammanhang än vid enskUdheter och därden enskilda elevens egen livssituation och behov kunde beaktas. En sådaninriktning underlättade folkhögskolans strävan att medverka till både elevemaspersonlighetsulveckling och deras sociala utveckling. Utredningenanser att dessa båda mål också i fortsättningen bör utmärka skolformen. Ilikhet med remissinstanserna delar jag denna uppfattning. Utredningenanser att folkhögskolans uppgift är att tillgodose behovet av bildning ochutbUdning hos enskilda, grupper, organisationer och samhälle. Detla väckerkritik hos flera remissinstanser. a, (),folkbUdningsutredningen, (), (), Rörelsefolkhögskolomas intresseorganisation() och Lantbrakamas 1976/77: 55 123 riksförbund(LRF) anser att nuvarande målformulering om allmän med-borgerUg bildning ärbättre. Flertalet av de invändningar ulredningen redovisar mol den gällandeformuleringen kan, enligl min mening, med samma styrka riklas mot den avutredningen föreslagna. Inte heUer anmärkningen att formuleringen kan upplevassom föråldrad finner jag styrkt av erfarenheten. Jag anser vidare all deförändringar av skolans villkor, som utredningen föreslår, inte är sådana attde strider mot den nu gällande formuleringen, EnUgt min mening är det ocksåviktigt alt framhålla kontinuiteten i folkhögskolans utveckling. Vad jag nu haranfört talar för att man i formuleringen av skolans mål bibehåller det uttrycksom vunnit hävd inom skolformen, nämUgen att den skall ge allmän medborgerligbildning. Jag föreslår alltså att folkhögskolans mål även i fortsältningenfastställs i enlighet med den nu gällande formuleringen. Iutredningens förslag till beskrivning av folkhögskolans arbetsområde heter detatt den inom ramen för de allmänna syftena även bör kunna ge yrkesinriktadekunskaper och färdigheter. Yrkesinriktningen kan bestå i studier som avser attge behörighet för tillträde till annan utbildning. Sådan utbildning ärangelägen såväl för samhället som för den enskilde individen. Yrkesinriktadestudier kan också avse vissa former av direkt yrkesutbildning. Genom riksdagensbeslut (prop. 1975: 14, UbU 1975: 12, rskr 1975: 123) med anledning avfolkhögskoleutredningens delbetänkande (Ds U 1974: 11) Folkhögskolansfritidsledaratbildning har i ett avseende folkhögskolans rätt att anordnayrkesutbildning fastställts. Det finns i samhället också andra behov avyrkesutbildning, för vilka det kan vara naturligt att utnyttja folkhögskolansmöjligheter. Dit hör utbildning för kulturförmedlande uppgifter och uppgifterinom amatörverksamhet liksom för olika slags ledarfunktioner inomfritidssektorn, i båda fallen på såväl kommunemas som folkrörelsernasarbetsområden. Både folkrörelserna och kommunerna kan dessutom ha behov av attanvända folkhögskolan för utbildning av förtroendemän och anställda. Remissinstansernadelar i huvudsak utredningens uppfattning i dessa avseenden. () anser att yrkesutbildning för uppgifter inomfolkrörelseorganisationer endast bör ifrågakomma om den planeras och genomförsi samförstånd och samverkan med resp. organisation. iSverige (LO) företräder en liknande syn. Jagansluter mig till utredningens uppfattning om folkhögskolans roll iyrkesutbildningen. Folkhögskolan bör inte erbjuda yrkesutbUdning ochyrkesfortbildning på områden där andra utbUdningsformer av samhället fåttuppgifter och resurser. Då det är angeläget att den enskilda folk- 1976/77: 55 124 högskolanbevarar sin grundkaraktär bör enligt min mening återhållsamhet visas vidplaneringen av yrkesutbUdning, Där den ingår bör den som SÖ påpekar sålångt som möjligt integreras i skolans övriga verksamhet. Ytterligare ett skälför återhåUsamhet är att en viss balans bör eftersträvas mellan utbud av ochefterfrågan på de tjänster som folkhögskolan utbildar för. Det ankommer på SÖatt noga följa utveckUngen i här nämnda avseenden och att om det därvid befinnslämpligt, bistå skolorna med råd i frågor om yrkesutbildning. Utredningenhävdar vid sin prövning av folkhögskolans förhåUande till andravuxenutbildningsformer alt vuxna människor skiljer sig åt i så många avseenden,att ett variationsrikt utbud av studiemöjligheter är angeläget,Behörighetsgivande kurser på folkhögskola bör aUtså exempelvis kunna ordnasparalleUt med vuxenutbildning, om kurserna vänder sig till andramålgrupper än den kommunala vuxenutbUdningen gör och avsevärt skiljer sig fråndennas arbetssätt. Avremissinstansema framhåller universitelskanslersämbetet (UKÄ) att folkhögskolanbör kunna spela en viktig roll i det totala utbudet av vuxenutbildning.Arbetsmarknadsstyrelsen (AMS) erinrar om att så bör vara fallet även inomarbetsmarknadsutbildningen, eftersom många människor behöver utbUdningkombinerad med hjälp till en social anpassning. Också folkbUdningsutredningenanser att förekomsten av olika vuxenulbildningsformer är berättigad om blottvar och en av dem hävdar sin egenart. Övriga remissinstanser som har yttratsig i ärendet ansluter sig i stort till här återgivna synpunkter. Jagansluter mig till utredningens och remissinstansernas synpunkter på behovet avett rikt varierat utbud av utbUdning. Vuxna som önskar utbilda sig bör så långtmöjUgt få sina särskilda behov och önskemål tillfredsställda. Folkhögskolomakan här spela en viktig roll. Uppenbaradubbleringar bör undvikas. Folkhögskolan bör därför i sin kursverksamheterbjuda en alternativ uppläggning i fråga om t. ex. innehåll och metoder, omandra organ på orten erbjuder utbildning på samma nivå. Folkhögskolor som viUöppna verksamhet på orter, där vuxenutbildning redan finns, bör anmälasina planer till SÖ, som därigenom får tillfälle att bedöma huruvida kursen erbjuderetl verkligt alternaliv.