prop · G00318 · 1976-12-31 00:00:00 — Förslagetom jämkning av övergångsbestämmelserna så alt den föreslagnadispensbestämmelsen kan tUlämpas redan före BFL:s ikraftträdande harkommenterats endast av bokföringsnämnden. Enligt nämndens uppfattning skullejämkningen ej få någon praktisk betydelse. Nämnden avstyrker därför förslaget. 3 Arkivering av räkenskapsmaterial 3.1 Gällandeordning fr. o. m. I 22§ BFL finns beslämmelser om arkivering. Bestämmelserna innebär bl. a. alt aUträkenskapsmaterial skall bevaras i ordnat skick inom landet under minst tio årfrån utgången av det kalenderår då räkenskapsåret avslutades. Om särskildaskäl föreligger, får dock för visst fall tiUåla atträkenskapsmaterial i vanlig läsbar form förstörs före utgången av den angivnatiden. Materialet skall därvid under betryggande former mikrofilmas eUer kopieraspå likvärdigt sätt. Kopiorna skall ordnas så att sökta uppgifter lätt kan återfmnasoch läsas samt bevaras under den lid som återstår av den angivna tiden. I punkten1 av övergångsbestämmelserna tUl lagen föreskrivs alt länsslyrelsen redan förelagens ikraftträdande får pröva ansökan om mikrofUmning ochförstöring av räkenskapsmaterial, såvitt avser tid efter utgången av . 3.2 Bankinspektionensoch försäkringsinspektionens skrivelser Bankinspektionenhar som central förvaltningsmyndighet tUl uppgift att bl. a. utöva tillsyn överpostbanken, bankaktiebolag, sparbanker, kre- 1976/77:18 13 ditaktiebolag,allmänna hypoteksbank. stadshypotekskassa, landshypoteks-och stadshypoteksföreningar, fondkommissionärer och fondbörser, fondbolag enUgtaktiefondslagen (1974: 931), jordbrukets kreditkassor och derasriksorganisation samt (värdepapperscentralen). Försäkringsinspektionenhar molsvarande uppgift i fråga om försäkringsbolag och understödsföreningar,dock ej arbetslöshetskassor. Skrivelserna frånbankinspektionen och försäkringsinspektionen är i stort sett likalydande. Iskrivelserna framhålls att inom bankerna resp. försäkringsbolagen ochunderstödsföreningarna är det räkenskapsmaterial som upprättas i vanlig läsbarform mycket omfattande. Det har på många håll förorsakat allvarliga problem ochstora kostnader att förvara det. Ett betydande antal banker ochförsäkringsinrättningar har därför intresse av att begagna sig av möjlighetenatt mikrofilma materialet och därefter förstöra detta. Ett dispensförfarandehos omfattande flertalet bank- och försäkringsinstitut skulle emeUertidbli mycket arbetskrävande både för instituten och länsstyrelserna. Att tillståndsprövningenenligt lagen lagts hos beror på att kopieringsförfarande i vissafall anses kunna försvåra skattekontroUen. Något skatteundandragande från bankernaseller försäkringsinstitutens sida är knappast att befara, varför del skulle tesig tämligen meningslöst att meddelar dispens för sådanarörelser. En mera praktisk och även i övrigt mera lämplig lösning av fråganskulle erhållas om bankinspektionen resp, försäkringsinspektionen kunde utfärdaföreskrifter om mikrofilmning och förstöring av bankemas ochförsäkrings-institutens räkenskapsmaterial. Inspektionerna kunde i sambanddärmed utfärda de nödvändiga tillämpningsföreskrifterna. Kontroll av dessas tillämpningkunde ingå i resp. inspektions lUlsynsmtiner, Inspektionerna föreslår,att en lagändring genomförs så att inspektionerna får den sålunda ifrågasattabefogenheten, At inspektionerna har getts befogenhet att meddela närmare föreskriflerbl, a. om bank- resp. försäkringsinrättningars räkenskaper enUgt t. ex. 151 §lagen (1955: 483) om bankrörelse och 286 a § lagen (1948: 433) om försäkrmgsrörelse.Ett alternaliv till att ge inspektionerna den ifrågasatta befogenheten är all ide olika lagarna på bank- och försäkringsorarådet skriva in möjUghet för inspektionernaatt också meddela föreskrifter i fråga om arkivering. Ett annat ahernativ äremellertid att i fråga om mstitut som står under resp. inspektions tillsynförlägga den dispensprövning, som eljest enligt 22 § tredje stycket BFLankommer på länsstyrelse, tUl resp, inspektion. Bokföringsnämndenhar ingen erinran mot alt tillståndsgivning till-läggs inspektionerna. Nämndenanser att inspektionemas önskemål bör tillgodoses genom ändring i BFL. 1976/77:18 14 4 Yissa bestämmelser om bolagsstämma 4.1 Gällandeordning fr. o. m. Aktieägaresrält alt besluta i ett aktiebolags angelägenheter utövas vid bolagssläraraa.För alt styrelsen skall få tillfälle att före en bolags-stämma upprättaröstlängd, intas ofta i bolagens bolagsordning bestämmelser om föranmälan. Ibolagsordningen kan enligt 9 kap. 1 § tredje stycket ABL bestämmas att aktieägareför att få dellaga i bolagsstämma skall anmäla sig hos bolaget senast viss dag,före stämman. Denna dag, som ej får vara söndag, annan aUmänhelgdag, lördag, raidsommarafton, eUer nyårsafton, skall anges ikallelse till stämraan. Äldre bestäraraelser, 114 § andra stycket lagen (1944:705) om aktiebolag, innebär i detta hänseende att föreskrift kunde ges om föranmälanhögst , sön- och helgdagar oräknade, före bolagsstämman. Ordinariebolagsstämma skall hållas efter utgången av varjeräkenskapsår. Vid den ordinarie stämman skall årsredovisningen ochrevisionsberättelsen samt, i moderbolag, koncernredovisningen och koncemrevisionsberättelsenläggas fram för aklieägama. I 9 kap. 5 § andra stycket ABL stadgas att viddenna stämma beslut skall fallas bl. a. om fastställelse av resultaträkningenoch balansräkningen samt, i moderbolag, koncernresultaträkningen och koncembalansräkningen,samt om dispositioner beträffande vinst eller förlust enligt den fastställdabalansräkningen eller, i moderbolag, den faststäUda koncern-balansräkningen.Enligt 2 kap. 4 § skall bolagsordningen bl. a. ange vilka ärenden som skallförekomma på ordinarie bolagsstämma. Iorganisationernas skrivelse påpekas vissa svårigheter som uppstått vidtolkningen av och anpassningen tiU de bestämmelser i 9 kap. ABL som behandlatsi föregående avsnitt. Organisationerna hemställer att 9 kap, 1 § tredje stycketges följande lydelse: I bolagsordningen kan bestämmas att aktieägare för attfå dellaga i bolagssläraraa skall anmäla sig hos bolaget senast den dag somanges i kallelsen till stämman. Denna dag får inte vara söndag, annan allraänhelgdag, lördag, , eUer nyårsafton och inle infallatidigare än femte dagen före stämman. Organisationerna hemställer vidare isamband med denna bestämmelse att elt tUlägg görs i lagen (1975: 1386) ominförande av aktiebolagslagen (1975: 1385) så att äldre bestämmelser i bolagsordningom föranmälan till stämma fortfarande får tillämpas inför första stämman efter ABL:sikraftträdande. Organisationerna hemställer slutligen att i fråga om 9 kap, 5§ andra stycket den särskilda markeringen av 1976/77:18 15 förhållandenaför moderbolag i fråga om dispositioner beträffande vinst eller förlust tasbort. Dennärmare motiveringen för de föreslagna ändringarna framgår av organisationernasskrivelse, som i här behandlade delar bör fogas till protokollet i delta ärendesora bilaga. 5 Föredraganden 5.1 Inledning Aktiebolagslagen(1975: 1385), ABL, och bokförmgslagen (1976: 125), BFL, träder i kraft den 1januari 1977, Från olika myndigheter och organisationer har framförts önskemålom att vissa ändringar i de båda lagarna görs före , Deföreslagna ändringarna är inte särskilt omfattande men de bedöras vara avpraktisk betydelse för till-lämpningen. Intresset av alt tillärapningen av dennya lagstiftningen blir så smidig som möjlig gör det enligt min meningmotiverat all redan nu ta upp frågan om ändring i lagstiftningen. NärBFL träder i kraft vidgas kretsen av bokföringsskyldiga betydligt. BFLinnehåller utförliga bestäramelser om både löpande bokföring (410 §§) ochårsbokslut (1121 §§), Enligt 1 § fjärde stycket äger årsbokslutsbestämmelsernainte tillämpning på enskild näringsidkare som driver sin verksamhet utanbiträde av flera än två årsanstäUda personer och i vars rörelse den årliga bruttoomsättningssummanunderstiger . Denna undantagsregel infördes vid riksdagsbehandlingen(se LU 1975/76: 15), Som motivering anfördes bl, a, att bestämmelserna omårsbokslut i alltför stor ulslräckning hade utformats med de stora ochmedelstora företagen i blickfånget och att de mindre näringsidkarna kunde fåsvårt att följa dessa bestämraelser. Undantagsregelninnebär att utpräglade småföretagare inte är tvungna att upprätta de i lagenföreskrivna bokslutshandlingarna. De får i StäUet, om de finner delta varaenklare, avsluta den löpande bokföringen raed sådana sammanställningar av räkenskapemasom krävs för att en näringsidkare skaU kunna fuUgöra sindeklarationsskyldighet. De kan t, ex, låta de ifyllda uppgifterna påsjälvdeklarationens rörelsebilaga R 1 ersätta ett årsbokslut som upprättas medledning av 1121 §§, Författningstextenger inte upplysning ora vilket räkenskapsår som får användas av näringsidkaresom utnyttjar möjligheten att inte upprätta resultaträkning och balansräknuig.Av lagutskottets motivutlalanden framgår att näringsidkare som väljer dettaalternativ förutsätts ha 1976/77:18 16 räkenskapsårsom sammanfaller med kalenderår. Uttalandet synes ha förestavats av önskemåletom alt inle försvåra taxeringskontroUen. Riksskatteverketförordar att BFL förtydligas, såvitt gäUer frågan om räkenskapsår förnäringsidkare sora avses i 1 § fjärde stycket. Jag delar uppfattningen att ettförtydligande är önskvärt. Enligt min mening bör klarläggandet ske i BFL och mte,som verket alternativt har föreslagil, i taxeringslagen (1956:623). Som riksskatteverketframhåller kan kompletteringen av BFL ske på två oUka sätt. Det ena sättet äratt införa en uttrycklig lagregel om obligatorisk tiUämpning av kalenderåretsom räkenskapsår, när fullständigt årsbokslut inte upprättas av den bokföringsskyldige.Det andra sättet är att göra bestämmelsema om räkenskapsår i 12 § tUlämpligaför alla bokförmgsskyldiga. Den senare lösningen har förordats av flertalet avde remissinstanser som har uttalat sig i frågan. Vad som har framkommit vidremissbehandlingen ger inte belägg för alt en sådan ordning skulle ge upphovtill några olägenheter med hänsyn till samhällets skattekontroll. Vid sådantförhållande anser jag att man inte bör välja den krångligare reglering somkravet på obUgatorisk lilllämpning av kalenderåret som räkenskapsår för vissabokföringsskyldiga innebär. Jag förordar i stället alt undantagsregeln i 1 §fjärde stycket ändras så att bestämraelserna om räkenskapsår i 12 § blir tUlämpligaför alla bokföringsskyldiga. Någraremissinstanser har föreslagit alt undantagsregeln ges en annan avgränsning.Med anledning härav vill jag erinra om att regeln infördes sedan riksdageningående hade prövat frågan om hur man skulle tUlgodose de mindre företagensönskemål om lättnader i bokföringsskyldigheten. Jag är emellertid beredd atl,om de praktiska erfarenheterna av lagens tiUämpning så motiverar, återkomma medförslag ora en modifiering av undantagsregeln i 1 § fjärde stycket, Riksskatteverkethar också aktuaUserat frågan om geraensarat räkenskapsår skall användas när samraaperson driver dels jordbruk eller skogsbruk, dels annan näringsverksamhet.Enligt verkets mening bör en beslämmelse om detta föras in i BFL, Förslagetskall ses mot bakgmnd av att jordbruks- och skogsbmksrörelse inte är bokföringspliktigaenligt BFL ulan enligt jordbmksbokföringslagen (1951: 793) samt att dessa bådalagar inle har samordnats. Vidremissbehandlingen har förslaget avstyrkts av bokföringsnämnden ochkammarrätten i . Dessa remissinstanser anser alt den här akluaUserade samordnmgsfråganbör prövas i ett större sammanhang. Som jag har nämnt tidigare övervägs vissaav föreslagna ändringar i jordbmksbokföringslagen inorafinansdepartementet i samband med översyn av lagen i dess helhet. Jag anserdet därför inte lämpligt att nu ändra BFL på sätt föreslår. Riksskatteverketföreslår vidare att 12 § fjärde stycket BFL kompletteras med bestämmelser omett dispensförfarande. 1976/77:18 17 gandeskall den som är bokföringsskyldig beträffande flera rörelser använda samraaräkenskapsår för dessa, om inte synnerliga skäl föranleder annat. Motsvarandegäller enligt 11 kap. 10 § ABL i fråga om företag som tillhör samraa aktiebolagsrätlsUgakoncern. För alt göra det möjligt att i dessa fall använda gemensamträkenskapsår för de olika rörelserna eller företagen, får enligt 12 § fjärdestycket BFL nödvändig oraläggning av räkenskapsår ske utan särskilt tillstånd.Stadgandet skall i denna del ses mot bakgrund av att det enligt första ochtredje styckena i vissa fall krävs tillstånd av resp. riksskatteverketför att räkenskapsåret skall få läggas om. framhåUeratt huvudregeln om gemensamt räkenskapsår för de olika rörelserna eUerförelagen kommer att sakna praktisk betydelse, om inte undantagsregelns tUlämpnmggörs avhängig av dispens. Verket föreslår därför sådan ändring av 12 § fjärdestycket BFL att det för avvikelse från huvudregeln skall krävas att regeringeneller myndighet som regeringen beslämmer finner att synnerUga skäl föreliggerför alt skilda räkenskapsår används i de olika verksaraheterna. Förslagethar lämnats utan erinran av remissinsianserna. Endast Svenska handelskammarförbundetställer sig tveksamt till förslaget med hänsyn till den omgång endispensprövning skulle innebära för berörda förelag. Jagdelar verkets principiella uppfattning att det är nödvändigt att införa eltdispensförfarande för att huvudregeln skall få en sådan genomslagskraft i denpraktiska tillämpningen som motsvarar lagstiftarens intentioner. Även om endispensprövning otvivelaktigt innebär en viss administrativ omgång på deföretag det här gäller, är enligt rain raening de praktiska olägenheterna inteså betydande att man av detla skäl bör avstå från att genomföra förslaget. Jagbiträder därför förslaget om en skärpning av regelsystemet på denna punkt. Beträffandeden lagtekniska utformningen anser jag att hithörande frågor bör reglerasuttömmande i BFL och att särbestämmelsen om gemensamt räkenskapsår i koncembolagi 11 kap. 10 § ABL bör utgå. Jag vill upplysa om att jag avser att senareföreslå regeringen att bemyndiga att ha hand omdispensprövningen, Ifråga ora dispensbestämmelsens materiella tUlämpning vill jag understryka att skattemässigasynpunkter inte alltför ensidigt får tUhnätas betydelse vid bedömningen. Skälighänsyn måsle också tas tUl de företagsekonomiska aspekterna på valet avräkenskapsår. Har sökanden ett sakligt skäl för sin ståndpunkt, bör deltaföranleda bifall tiU ansökningen, om inte kontrollsynpunkterna i det enskildafallet gör sig gäUande med särskild styrka. Av vad jag nu har sagt följer attenbart skattemässiga fördelar av olika räkenskapsår aldrig kan godtas som skälför avvikelse från huvudregeln om gemensamt räkenskapsår. Jag vill vidare pekapå atl del finns skäl för en mera restriktiv tolkning av begreppet 1976/77:18 18 synnerligaskäl när det är fråga om en aktiebolagsrättslig koncern. Utgångspunkten förbedömningen måste då vara att en meningsfull efterlevnad av ABL:s bestäramelserom koncernredovisning förutsätter att alla företag i koncernen har samraaräkenskapsår. Också i detla fall kan det emellertid finnas skäl som motiveraratt olika räkenskapsår skall få användas. Som exempel kan näranas desvårigheter som kan föreUgga att saraordna räkenskapsåren, när det i en koncernfinns utländska dotterbolag (se prop, 1975: 103 s, 285). Enfråga som bör besvaras i detla sammanhang är från vilken tidpunkt det börkrävas att dispens skall ha meddelats för att olika räkenskapsår skall fåanvändas i de här avsedda situationerna, I fråga om nystartad rörelse anserjag atl dispensansökan som regel bör ges in innan verksamheten i rörelsen sättsigång. När det gäller aktiebolag skall redan stiftelseurkunden innehållaförslag tiU bolagsordning, vari upplysning om räkenskapsårets förläggning ingårsom en obligatorisk uppgift. När det är fråga ora förvärv av en redanexisterande rörelse får man däreraot räkna raed att en viss respittid ofta ärnödvändig. Enligt min mening bör som huvudprincip gälla alt anpassningen tilldet gemensararaa räkenskapsåret skall ske senast genom att det räkenskapsår sombörjar att löpa närmast efter tidpunkten för förvärvet avkortas eller förlängsså att det därefter följande räkenskapsåret kommer att överensstäraraa med deövriga rörelsernas räkenskapsår. Om i ett sådant fall någon samordning avräkenskapsåren inle skall äga rum, måste ansökan om dispens aUtså ges in föreutgången av det räkenskapsår som börjar löpa närmast mening är det inte nödvändigt alt reglera dessa frågor i lag. Riksskatteverkethar slutligen föreslagit att punkten 1 av övergångsbestämmelserna tUl BFLjämkas så att beslut om dispens skaU kunna lämnas innan lagen i övrigt harträtt i kraft. Med hänsyn till den ytterst korta mellantid det här kan blifråga om anser jag att den föreslagna jämkningen knappast kan få någon praktiskbetydelse. Någon ändring av övergångsbestämmelserna bör enligt min meningalltså inte ske. Enligtbesläraraelserna om arkivering i 22 § BFL skall bl. a. allt räkenskapsmaterialbevaras under rainst . Med hänsyn tUl att i många större rörelsersvårigheter kan uppstå att bevara räkenskapsraate-rialet så lång lid ges eraeUertidraöjlighet till att ersätla vanligt läsbart pappersraaterial, fakturor,checkar, bankbesked etc, raed raikrofilm. Länsslyrelsen kan, om särskUda skälföreligger, för visst fall tillåta alt räkenskapsmaterial mUcrofihnas ellerkopieras på likvärdigt sätt och därefter förstörs före utgången avtioårsperioden. Kopiorna skall bevaras under återstoden av . Enligtpunkten 1 av övergångsbe- Prop.1976/77:18 19 tämmelsernatill BFL har möjlighet att redan före prövaansökan om mikrofilraning och förstöring av räkenskapsmaterial, såvitt avsertid efler utgången av . Bankinspektionenoch försäkringsinspeklionen hemställer att de ges möjlighet att för olika bank-resp. försäkringsinrättningar, som står under deras tiUsyn, utfärda föreskrifterom mikrofilmning och förstöring av räkenskapsmaterial. Inspektionerna menaratt de i och för sig kan få denna befogenhet genom alt det i de särskilda lagamaför olika bank- och försäkringsinrättnUigar, t, ex. lagen (1955: 483) om bankrörelseoch lagen (1948: 433) ora försäkringsrörelse, skrivs in att inspektionerna fårmeddela särskilda föreskrifter bl. a. om arkivering. Inspektionerna harnämligen enligt bl. a, de nämnda lagarna getts befogenhet att meddela närmare föreskriflert, ex, om sättet alt föra räkenskaper. Inspektionerna anför vidare att derasöverinseende över mikrofilmningsfrågor också kan uppnås genom attinspektionerna, i fråga om rörelser som står under resp, inspektions tillsyn,tilläggs den dispensprövning som annars tillkommer enligt 22 § BFL. ,som har ledamöter som representerar bl, a, riksskatteverkel och , har ingen erinran mot att tillståndsgivning tilläggsinspektionerna. Nämnden anser att inspektionernas önskemål bör tillgodosesgenom ändring i BFL, Jagansluter mig till den av mspektionerna framförda uppfattningen att det är ändaraålsenligtoch praktiskt, om tillståndsgivning i aktueUt hänseende flyttas över frånlänsstyrelsen lill inspektionerna. Jag anser det emellertid inte lämpligt raeden ändring sora skulle innebära att inspektionerna gavs generell rätt altutfärda föreskrifter ora arkivering. Som inspektionerna alternativt harföreslagit, bör ändring i stället göras i BFL, Jag förordar att elt nytt fjärdestycke tas in i 22 § BFL av innebörd, alt bankinspektionen ochförsäkringsinspektionen kan medge här ifrågavarande tillstånd, när det gällerrörelse som står under resp. myndighets tiUsyn. Denna ordning utesluternaturligtvis inte alt tUlståndsgivningen sker i praktiska forraer, t. ex. påansökan av organisationerna på bank- och försäkringsområdet, samt attinspektionerna också utarbetar särskilda föreskrifler om hur mikrofUmningenskall gå till. Kontroll av att föreskrifterna tUlämpas på riktigt sätt ingår dåockså i resp. inspektions lUlsynsmtiner. Somnämnts kan länsslyrelsen redan före ikraftträdandet av BFL pröva frågor ora bl.a. mikrofilmningstUlslånd. I och för sig borde inspektionerna ha sammamöjlighet. Med hänsyn till den tidpunkt då kan beräknas behandlapropositionen skulle emellertid en övergångsbestämmelse, som gerinspektionerna rätt att meddela tUlstånd före , knappastmedföra några fördelar från handläggningssynpunkt. Jag föreslår därför inlenågon beslämmelse av detta innehåll. Det får förutsättas att framställningar oramikrofUmningstill- 1976/77:18 20 ståndfrån bank- och försäkringsinrättningar, som inkommer tilllänsstyrelserna, av dessa bereds i sararåd raed resp. inspektion. Deansökningar som inle avgjorts före får överlämnas från länsslyrelsenlill vederbörande inspektion, I23 § BFL föreskrivs att talan mot länsstyrelses beslut enligt BFL föres hosregeringen genom besvär. Länsstyrelsenkan meddela beslut dels om omläggning av räkenskapsår enligt 12 § tredjestycket, dels om tillstånd till mikrofilmning enligt 22 § tredje stycket. Enligt12 § första stycket kan regeringen eller myndighet som regeringen beslämmermedge att annan period av tolv hela månader än som anges i det stycket skallutgöra räkenskapsår. Tillståndsprövningen har genom förordningen (1976: 132) oraprövning av vissa ärenden rörande bokföringslagen (1976: 125) lagts på ,I förordningen föreskrivs också att talan mot beslut föreshos regeringen genom besvär. Jaghar redan föreslagit att ytterUgare tUlståndsgivning skall anförtros riksskatteverkel.Vidare föreslås bankinspektionen och försäkringsinspektionen bli nya tillståndsmyndigheteri fråga om mikrofilmning i samband med arkivering. Jaganser därför att 23 § BFL nu bör ändras så att ordet "länsstyrelse"ersätts med ordet "myndighet". Härigenom klargörs hur talan motbeslut av länsstyrelse, samt bank- ochförsäkrings-inspektionerna skall föras. Jagkommer att senare anmäla frågan om ändring i förordningen om prövning av vissaärenden rörande bokföringslagen (1976: 125). 5.5 Vissabestämmelser om bolagsstämma i ABL Bestämmelsernai ABL är av grundläggande betydelse för utforraningen av aktiebolagensbolagsordningar. I vissa fall blir kanske en bolagsordningsbestämmelse, som harvärk medgiven enligt äldre lag, inle längre tillåten och i andra fall är denkanske onödig, eftersom frågan regleras i ABL. Del kan vidare förhåUa sig såatt bestämmelsen kan eller måsle ges en annan lydelse än som har varitmöjligt eUer tiUåtet. Genom föreskrift i 23 § lagen (1975: 1386) ora införandeav aktiebolagslagen (1975: 1385) kan bolagen redan före ABL:s ikraftträdandeändra sina bolagsordningar med stöd av del i förhållande till nu gällande lagförenklade förfarande som enligt ABL krävs för bolagsordningsändringar. , Föreningen revisoreroch (i det följandekaUade organisationerna) hemställer gemensamt om ändring av vissa bestämraelserom bolagsstämma i ABL. Organisationerna tar förstupp en fråga om föranmälan till bolagsstämma. Enligt 9 kap. 1 § tredje stycketABL kan i bolagsordnuigen be-stäraraas att aktieägare för att få deltaga ibolagsstämma skall anmäla sig hos bolaget senast viss dag, förestämman. Denna dag, som inte får vara söndag, annan allmän helgdag, lördag,, eller nyårsafton, skall anges i kallelse tUl stämman. Organisationerna menar attbestämmelsen kan tolkas på två sätt. Det ena sättet innebär att ibolagsordningen måste anges en preciserad sista anmälningsdag, exempelvis"senast tredje dagen före stämman", vilken dag också skall anges ikallelsen tUl stämman. Det andra sättet innebär att i bolagsordningen kan gesen föreskrift som möjliggör för bolaget att inför varje bolagsstämma bestämmasista anmälningsdag i intervallet O5 dagar före stämman. Enligt bådatolkningsmöjligheterna får sista anmälningsdagen inte infalla på en förbjudendag, dvs. söndag, aUmän helgdag etc. Organisationernapåpekar att patent- och registreringsverket (patentverket) vid sin prövning avändringar i gällande bolagsordningar har intagit den ståndpunkten, attregistrering bara medges om sista anmälningsdag har preciserats ibolagsordningen.