prop · G003103 · 1976-12-31 00:00:00 — Maj:l överlämnat en rapport med förslag angående mathållningen inomkriminalvården. 1 rapporten föreslås en övergång lill fast anställdyrkesulbildad personal i anstalternas kök samt ulnylljandel av s. k. bekvämalivsmedel. En särskild sakkunnig bör tillkallas med uppdragall skyndsamt undersöka möjligheterna all genomföra mathållningen vidkriminalvårdens anstalter genom leveranser från närliggande landslingskommunalaeller kommunala kök. Utredningen skall omfatta en inventering av vilkaanstalter som med hänsyn till avstånd och anstalternas krav på ordning ochsäkerhet kan länkas repliera på andra anläggningar. Utredningen bör därvidbelysa vad en sådan repliering på utomstående anläggning kan innebära ur bl. a.ekonomisk, bakteriologisk/hygienisk och näringsmässig synpunkt. Den sakkunnige bör i sitt utredningsarbete samrådamed . Chefenför , statsrådet , anför. Efter bemyndigande av regeringen tillkallade jagförra årel sakkunniga med uppgifl all verkställa en allmän översyn avrältshjälpssyslemet. 5 Kommittéer: Del II Ju:3 sakkunnigahar antagit namnet rattshjälpsutredningen (Ju 1975:07). Enligt direktiven lill utredningen skallutgångspunkten för översynen vara alt del rättsskydd som avsågs medrällshjälpsreformen vidmakthålls. Målet bör vara atl samhällets rättshjälp istörre utsträckning än nu anpassas efler den rälissökande allmänhetens behov.Utredningen bör i första hand inriktas på au effektivisera de olikarätlshjälpsformerna. Såväl rättshjälpens tillämpningsområde och innehåll somde organisatoriska aspekterna skall härvid beaktas. Huvudformen allmänrättshjälp bör liksom utgöra grunden för rältshjälpssyslemet. Vidsidan härav bör rättshjälp ål misstänkt i brottmål och rättshjälp genomoffentligt biträde vara två vikliga beståndsdelar i systemel. Översynen skallsärskilt inriktas på alt utvärdera instituten allmän rättshjälp utan beslul avrällshjälpsnämnd och rådgivning. Med hänsyn lill de stigande kosinaderna förrättshjälpen betonas i direktiven vidare att utredningens förslag bör syftalill all förenkla och därmed förbilliga rättshjälpen, så atl del blir möjligtall hålla del allmännas kostnader för rättshjälpen på en rimlig nivå. I fråga om institutet allmän rättshjälp uttalas idirektiven all de sakkunniga bl. a. bör undersöka om nuvarande regel såvittavser näringsidkares möjlighet all få rättshjälp bör vidmakthållas. Enligtdenna regel för allmän rättshjälp inte lämnas näringsidkare i angelägenhet somhar samband med hans näringsverksamhet, om inte särskilda skäl föreligger förrättshjälp med hänsyn lill hans ekonomiska förhållanden eller sakensbeskaffenhet. En omprövning kräver dock - framhålls del i direktiven - allhänsyn las lill främst de principiella aspekter som kan läggas på frågan. Desakkunniga bör enligt direktiven också överväga om förmånerna vid allmänrättshjälp i tillräcklig grad tillgodoser de anspråk på bistånd som kan ställasi skilda hänseenden. Härvid bör beaktas all reglerna om förmånerna bör utformasså all bättre förutsättningar skapas för uppgörelser utan rättegång. Detspeciella spörsmålet om förmånerna bör omfatta också kostnadsansvaret förmotparts rättegångskostnad bör dock inte behandlas av de sakkunniga. I direktiven framhålls även vikten av altutredningsarbetet bedrivs skyndsamt. 1975/76:47 har bl.a. lagts fram förslag omatl rättshjälpen skall omfatta även koslnad för särskilt förordnad skiftesmanvid bodelning med anledning av äktenskapsskillnad eller boskillnad. Enligtförslaget begränsas makes möjlighet alt i bodelningsärende få förutomskiftesman även biträde enligt rällshjälpslagen lill fall där särskilda skälföreligger med hänsyn lill makarnas förhållanden eller boets beskaffenhet. I sitt betänkande med anledning av propositionen(JuU 1975/76:17) tar justitieutskottet upp även vissa frågor röranderältshjälpssyslemet vilka inte berörs i propositionen ulan har aktualiseratsgenom motioner under den allmänna motionstiden. Utöver skiflesmannafråganbehandlas sålunda bl. a. frågorna om rättshjälp åt näringsidkare ochkostnadsansvaret för motparts rättegångskostnad. I betänkandet hemställerulskoltel all dess uttalanden i nu berörda delar ges regeringen till känna. Såvitt angår frågan om rättshjälp ål näringsidkareerinrar justitieutskottet om alt ulskoltel hade uttalat att enomprövning borde komma till stånd ulan onödigt dröjsmål. Ulskoltel framhöll dåatl även om några bestämda riktlinjer inte borde läggas fast, var del uppenbartatt de särskilda problemen för mindre och medelstora företagare liksom denslatsfinansiella aspeklen borde ägnas särskild uppmärksamhet. Utskottet finneri det läge spörsmålet nu har kommit anledning all understryka sitt uttalande år1974 Del II Ju:3 Skr 1976/77:103 6 omvikten av att särskild uppmärksamhet ägnas de speciella problem avjämslälldhelsnalur som föreligger för mindre och medelstora företagare när delgäller rätlen lill rättshjälp. Utskottet framhåller vidare angelägenheten avatt omprövningen kommer till stånd ulan onödigt dröjsmål. En tillfredsställandelösning av spörsmålet är enligt utskottet i själva verket så angelägen, allutskottet anser sig böra förorda all frågan behandlas med förtur avrattshjälpsutredningen. Beträffande spörsmålet om kostnadsansvaret förmotparts rättegångskostnad uttalar utskottet bl. a. all frågan är av sådanprincipiell betydelse för rällshjälpssyslemels funktion atl även den lämpligenbör närmare genomlysas av utredningen. Utskottet tillfogar dock alt della inteinnefattar något ställningstagande lill frågan om den nuvarande ordningen börändras i något avseende. Utredningens överväganden bör alltså göras heltförutsättningslöst. Vad slutligen gäller del i propositionen framlagdaförslaget om rättshjälp för skiftesman vid bodelning säger sig utskottetbiträda den förordade ordningen all koslnad för skiftesman skall ingå blandförmånerna enligt rällshjälpslagen. Utskottet ansluter sig också lill förslagetall de allmänna villkoren enligt 6 och 8 §§ rällshjälpslagen skall gälla ävenvid prövning av fråga om allmän rättshjälp bör beviljas i bodelningsärende.Däremot ställer sig ulskoltel tvekande inför den restriktivitet som präglardepartementschefens uttalanden rörande den praktiska tillämpningen av de nyasladgandena i 9 § andra stycket och 19 § tredje stycket. Utskottet säger sighärvidlag ha särskilt fäst sig vid frågan om hur man skall kunna åstadkommaerforderiig balans mellan i ekonomiskt hänseende olika lottade makar. Även omUlskoltel biträder uppfattningen alt rättshjälp i bodelningsfråga inte regelmässigtkan få omfatta både förmånen av skiftesman och förmånen av biträde ål en ellerbåda parterna, synes del förhållandel alt en mera bemedlad part kan skaffa sigen alltför fördelaktig position ofta kunna leda lill stötande resultat. 1enlighet härmed uttalar utskottet som sin principiella uppfattning all den nyaordningen borde tillämpas med mindre restriktivitet än vad som följer avdepartementschefens uttalanden i propositionen. Emellertid kan man enligtulskottels mening när del gäller alt ytteriigare utvidga rättshjälpsförmånernainte underiåta all beakta de starkt stegrade kosinaderna för samhälletsrättshjälp i stort. 1 avsaknad av närmare beräkningar av den kostnadsökning somen utvidgad reform kan medföra anser sig utskottet därför f. n. böra godta atlden av departementschefen förordade ordningen tillämpas under elt inledandeskede. Frågan om en utvidgning av förmånerna i enlighet med utskottetsprincipiella uppfattning bör emellertid las upp till övervägande av rattshjälpsutredningen.Utredningsuppdraget bör också innefatta en omprövning av denprioriteringsregel som del nya stadgandet i 19 § tredje stycketrällshjälpslagen innebär. Förslag med anledning av utredningens överväganden idetta hänseende bör föreläggas utan dröjsmål. har beslutat i enlighet med vad utskottetanfört (rskr 1975/76:112). Med anledning av beslul förordar jag allrattshjälpsutredningen undersöker de nu berörda frågorna med beaktande av vaduiskollel har anfört i sitt av godkända belänkande. För egen del villjag tillägga följande. 1 likhet med vad även har framhållit ärdel angelägel all utredningen vid fullgörande av sill uppdrag noga beaktar destarkt stegrade kosinaderna för samhällets rättshjälp i stort. Del är som jagtidigare har 7 Kommittéer: Del II Ju:4 nämntav vikt all del nuvarande systemet förenklas och all rättshjälpen i störreutsträckning än nu anpassas efler den rälissökande allmänhetens behov.Samtidigt måste göras en avvägning av hur tillgängliga resurser skall användas.En prioritering mellan olika rällsskyddsändamål kan visa sig nödvändig. Dellakräver att de olika behoven kan vägas mot varandra av slalsmaklerna. Vad särskilt gäller rättshjälp ål näringsidkarevill jag framhålla all frågan vilken personkrets som bör komma i åtnjutande avrättshjälp hänger nära samman med rättshjälpens karaktär av social förmån. Attfrågan bör lösas från denna utgångspunkt har vid rällshjälpsreformenunderstrukils av såväl regeringen som (prop. 241 och JuU1972:12 s. 29, jfr s. 62). Någon anledning all nu frångå denna ståndpunkt finnsinte. När rättegångskostnader för den enskilde företagaren inte spelar annan rollän övriga kostnader i verksamheten - som kan dras av vid beräkning avskattepliktig intäkt av rörelsen och som påverkar priset på företagarens varoroch tjänster-bör del inte komma i fråga all särskild ersättning för dessakostnader skall utgå av allmänna medel. Belräffande kostnadsansvaret för motpartsrättegångskostnad vill jag framhålla all utredningens uppdrag härvidlag - såsomockså torde vara förutsatt av - bör begränsas lill frågan om man frånrättshjälps-synpunkt kan åstadkomma en mer tillfredsställande ordning än dennuvarande. 1 uppdraget ingår således inte all la upp den mer viiisyfiande,processuella frågan om hur ansvaret för rättegångskostnaderna skall fördelasmellan parterna. Med hänvisning lill vad jag nu har anförthemställer jag atl regeringen utvidgar rältshjälpsulredningens uppdrag ienlighet med vad jag nu har förordat. (justitie-, utbildnings- ochkulturministrarna) beslutade vid ett möte i att en översynav den nordiska upphovsrätlslagstiflningen skulle ske. enades omatt följande riktlinjer skall ligga lill grund för revisionsarbetet. Bestämmelser om den upphovsrätt som tillkommerrörfailare, kompositörer och konstnärer m. fl. finns i de nordiska ländernaintagna i särskilda lagar. 1 DanmarkgäWsr sålunda i delta hänseende lov nr 158af 31. om ophavsretlen til liiteraere og kunstneriskevaerkersamt lovnr 157 af 31. om retien til fotografiske billeder, i fm/ani/lagen(404/61 )om upphovsrätt lill litterära och konstnärliga verksaml lagen (405/61)om rätt lill fotografisk bild, på \agtn nr. 73 av om upphovsrätt, i Norgelov av 12. mai 1961 nr 2 om ophavsrett lill ändsverk m.v. och lov av 17. juni1960 nr I om rett till fotografi samt i lagen (1960:729) om upphovsrätttill litterära och konstnärliga verk samt lagen (1960:730) om rält lillfotografisk bild. Lagarna har tillkommit i nordiskt samarbete. Upphovsrätten är ett område med starkinternationell prägel. Av grundläggande betydelse förden internationellaregleringen av upphovsrätten är den tillkomna förskydd av litterära och konstnärliga verk. Del II Ju:4 Skr 1976/77:103 8 anslutna staterna bildar en union för skydd av litteräraoch konstnärliga verk. Till Bernunionen är f. n. ett sextiotal stater anslutna,däribland de nordiska länderna. har senast reviderats i Parisår . Av belydelse i internationelllsammanhang är förutom också bl.a. den är 1952 ingångnaVärldskonventionen om upphovsrätt. Även denna reviderades . Den upphovsrättsliga lagstiftningeni de nordiska länderna bygger liksom de internationella konventionerna påhuvudprincipen att den som har skapat elt litterärt eller konstnärligt verk harensamrätt atl bestämma över de väsentliga formerna för utnyttjande av della.Denna rätt omfattar såväl olika former för att ekonomiskt utnyttja ett verk(mångfaldigande, offentligt framförande m. som vissa ideellt betonaderättigheter (rält att bli namngiven som upphovsman och rätt att motsätta sigkränkande behandling av verkel etc.) Upphovsrätten skyddar dessa rättighetergenom ell prival-rättsligt regelsystem. Skydd enligt liknande principer gesockså de s. k. närstående rättigheterna, dvs. de rättigheler som tillkommerutövande konstnärer, framställare av grammofonskivor eller andraljudupptagningar och radio- och televisionsföretag. Vissa inskränkningar finnsi den ensamrätt som sålunda tillkommer upphovsmän och andra rättighelshavare. Det upphovsrätlsligaensamrättsystemet ger den enskilde upphovsmannen ett gott skydd och innebär envärdefull stimulans för kulturlivet. Reglerna har emellertid sina rötter i enlid då samhällsförhållandena var andra än . Tillämpningen av del upphovsrätlsligasystemet har med liden medfört åtskilliga problem både för upphovsmännen självaoch för dem som önskar utnyttja deras verk. beror huvudsakligen på dentekniska utveckling som har ägt rum men i någon män ocksä på attupphovsrätisligi skyddade prestationer i ökad utsträckning är resultatet avkollekliva insatser av flera upphovsmän. Som resultat av den tekniskautvecklingen tillkommer ständigt nya former för utnyttjande av upphovsrätisligiskyddade verk. Som exempel kan nämnas fotokopiering, mikrofilmning,bandinspelning och videogram saml dalamaskiner, kabel-TV ochkommunikationssatelliter. Sådana nya former möjliggör ökad spridning och vidgatutnyttjande av resultatet av konstnärligt skapande, vetenskaplig forskning ochannat intellekiuelll arbete. Det är givetvis ett allmänt intresse att dessamöjligheter tillvaratas. Samhällsutvecklingen har i de flesta länder medförtett ökat behov av att kunna använda upphovsrätisligi skyddat material förinformation och andra ändamål i olika former av offentlig verksamhet, såsomundervisning, forskning och förvaltning. Även inom del privata näringslivetföreligger sädana behov. Användningen sker ofta med anlitande av modernatekniska hjälpmedel. Upphovsmännen är i allmänhetintresserade av att deras verk blir utnyttjade och de kan därför inte ha någotintresse av att den upphovsrätlsliga lagstiftningen hindrar en naturligtillgång till deras verk. De moderna tekniska hjälpmedlen kan på en del områdeninte användas för mångfaldigande och spridning av upphovsrätisligi skyddadeverk om samtycke från upphovsmännen krävs för varje enskilt ulnytljande. Delbör också framhävas alt den tekniska utvecklingen har medfört alt del blivitsvårare för upphovsmännen att hävda sina rättigheter, eflersom utnyttjandet avderas verk ofta inie kan kontrolleras. Del är av praktiska skäl nästan omöjligtalt kontrollera t. ex. om böcker eller noter mångfaldigas genom fotokopieringför användning i en större men sluten krets av personer. Motsvarande gäller om en radio-eller lelevisionsuisändning eller en grammofoninspelning las upp på ljud-eller videoband, i vart fall om banden inte distribueras i kommersiellasammanhang. Erfarenheten visar också atl nya tekniska hjälpmedel faktisktanvänds för spridning av skyddade verk på ett sätt som står i strid motgällande lagstiftning. Med fortsatt teknisk utveckling får det antas all detblir allt vanligare all verk utnyttjas i former som upphovsmännen inte kaneffektivt kontrollera. Upphovsrättens konstruktion som enindividuell rätt för upphovsmannen att förfoga över sitt verk har således sinabrister när del gäller alt bereda upphovsmännen ersättning för användningen avderas verk. Det principiella krav på samtycke från upphovsmannen somlagstiftningen uppställer medför också atl verken inte används i denutsträckning som är möjligt, eftersom de presumtiva användarna kan finna del 9 Kommittéer:Justitiedepartementet Del II Ju:4 besvärligt och tidsödande att få ett avtal med verketsupphovsman eller upphovsmän till stånd. 1 de fall då fiera upphovsmän ellerutövande konstnärer har rätt att förfoga över ett verk, och rättigheterna intehar samlats på en hand, såsom kan vara fallet t. ex. med etttelevisionsprogram, kan förhandlingarnaom ett avtal ta och stjälpas avatt någon eller några av upphovsmännen eller de utövande konstnärerna vägraratt ge sitt samtycke lill den nya användningen. Härigenom hämmas ettändamålsenligt utnyttjande av de tekniska möjligheterna. Detta får negativa verkningarför både upphovsmanna- och utnyttjarsidan. 1 syfte att försöka lösa en del av de nämnda svårigheternahar upphovsmän och andra rättsinnehavare redan nu pä vissa områden skapatorganisationer som i förhållande lill ulnyitjarna av deras verk är bemyndigadeatl handla på den enskilde rättsinnehavarens vägnar. Detta gäller inte minst påmusikområdel,därorganisationer kan sägas handha förvaltningen av all skyddadmusik. Vidare har man i lagstiftningen infört begränsningar i ensamrättengenom s. k. tvångs- och avtalslicenser. Dessa innebär att upphovsmännensensamrätt på några områden har reducerats lill en rätt till vederlag. På senaretid har man också försökt finna lösningar som innebär att kraven påindividuellt samtycke av varje upphovsman och individuell ersättning eftergestill förmån för ett kollektivt system. Sålunda har i staten och ettstort antal organisationer inom det upphovsrätlsliga området träffat ett avtalom mångfaldigande inom skolväsendet. Enligt avtalet har lärarna i skolorna rättatt utan samtycke av rättsinnehavaren kopiera i betydande utsträckning utövervad som följer av upphovs-rättslägen. Staten utger ersättning för kopieringentill en av upphovsrättsorganisationerna upprättad ideell förening, sombeslutar om medlens fördelning. Avtalet utgår från att ersättningen i alltväsentligt skall användas för kollektiva ändamål. Det upphovsrätlsliga regelsystemet innebär att detekonomiska utbyte som den enskilde upphovsmannen erhåller blir beroende av denspridning verket får. Upphovsrätten är därför främst av betydelse förupphovsmän som lyckas vinna framgång hos den stora publiken och som kan görasig gällande på den kommersiella marknaden. För konstnärer som ännu inte vunnitrykte och erkännande har upphovsrätten knappast något ekonomiskt värde. Del hardärför blivit nödvändigt att på annat sätt skapa förutsättningar för ett riktoch mångfasetterat kulturskapande. Av särskild betydelse härvidlag ärdelomfattande stöd som i olika former ges ål kulturell verksamhet från samhälletssida. Även på andra sätt verkar samhället för alt underlätta eller möjliggörakulturskapande. Mot denna bakgrund ter det sig rimligt att det upphovsrättsligaregelsystemet utformas på ett sätt som beaktar samhällets intresse av attupphovsrätten inte lägger hinder i vägen för en önskvärd tillgång lillupphovsrätisligi skyddade verk. Med hänsyn till de svårigheter och nackdelar som nuvaranderegler skapar har en översyn av den upphovsrättsliga lagstiftningen framståttsom nödvändig. Ar 1970 tillsattes en utredning med sakkunniga från ,, och för att göra en översyn av lagstiftningen motbakgrund främst av den tekniska utveckling som ägt rum sedanupphovsrätlslagarna i dessa länder kom till . Kommittén avgavår 1974 ett delbetänkande om fotokopiering och bandinspelning särskilt inomundervisningsverksamhet (NU 21/73). Kommitténs förslag bygger i åtskilligadelar på elt system med s. k. avtalslicenser. system förutsätter att eltavtal har slutits mellan utnyttjare av upphovsrätisligi skyddade verk ochorganisation, som företräder ett fierlal upphovsmän på området, om utnyttjandeav verk i vissa hänseenden. Avtalet ges med stöd av lagstiftning verkan förupphovsmän som står utanför organisationen. De sakkunniga har dock pååtskilliga punkter inte kunnat enas om de sakliga lösningarna. arbete var inriktat på en begränsadöversyn av den upphovsrätlsliga lagstiftningen. Del är också givet atl utrymmetför en genomgripande omdaning av upphovsrätten begränsas av att så stora delarav lagstiftningen på området bygger på internationella konventioner som denordiska länderna har anslutit sig till. Mot bakgrunden av vad som förut haranförts är del emellertid angelägel atl göra en allsidig inventering av behovav och möjligheter till nydaningar på området. Som närmare skall utvecklas idet följande finns det anledning att ställa sig tveksam till om eltavtalslicenssysiem är den lämpligaste formen tören reglering av upphovsmännens Del II Ju:4 Skr 1976/77:103 10 rätt lill ersättning vid fötokopiering och andra formerför utnyttjande av deras verk. Utredningsförslaget bör därför inte annat än ibegränsade delar nu läggas till grund för lagstiftning. Fortsattaansträngningar bör i stället göras att finna nya lösningar på de angivnaproblemen. Mot bakgrund av vad som har anförtsbör en allmän översyn göras av upphovsrätten. Denna utredning bör ske inordiskt samarbete och avse rättsområdet som helhet. En allmän strävan vid reformarbetetbör vara att främja elt större och mera rikhaltigt kulturutbud. En viktigmålsättning bör vara att den upphovsrättsliga lagstiftningen utformas så attden i den praktiska tillämpningen kan fungera på ett ändamålsenligt säu. Denindividuella upphovsrätten måste alltjämt vara lagstiftningens utgångspunkt.För att de moderna tekniska hjälpmedlen för kulturspridning skall kunnaanvändas på områden där angelägna behov finnes, bör emellertid, i den mån delär förenligt med gällande konventioner, ökade möjligheter skapas att utnyttjaskyddade verk utan individuellt samtycke från rättighetshavarna och mot attvederlag ges i kollektiva former. De problem som den nuvarande ordningen harinneburit för såväl upphovsmän och andra rättighelshavare som utnyttjare avderas verk bör genom sådana särordningar kunna bemästras. En central uppgift iutredningsarbetet blir alt göra en rimlig avvägning mellan upphovsmännensintresse av att få bestämma över sina verk och det allmänna intresset av attdessa kan användas ulan onödiga hinder. Däremot är syftet självfallet inte attge dem som kommersiellt utnyttjar upphovsrätisligi skyddade alster obehörigafördelar på upphovsmännens bekostnad: Vidare bör man inte rubba de rättigheter avideell karaktär som enligt gällande lagstiftning tillkommer upphovsmännen. En annan angelägen uppgift blir attpå sädana områden, där ett fritt utnyttjande av upphovsrätisligi skyddatmaterial måste anses skada upphovsmännens ekonomiska intressen, finnaadministrativt enkla lösningar på regleringen av ersättningsfrågorna.Lösningarna bör innebära att det ekonomiska utbytet för upphovsmännen som gruppinte kommer att försämras och bör slå i överensstämmelse med den allmännakulturpolitiken. Det kan ifrågasättas om ett systemmed avtalslicens erbjuder den lämpligaste lösningen på frågan om ersättningtill upphovsmännen för utnyttjande av deras verk. Skälen härtill är flera.Erfarenheterna av det svenska avtalet om skolornas grafiska och fotografiskamångfaldigande visar att ett sådant system medför omfattande administrativtarbete både för uinyttjaren, som förutsätts lämna vissa uppgifter om kopieringensomfattning, och för organisationer som företräder rättsinnehavarna (upphovsmän,förläggare, tidningsutgivare m. fl). Det finns anledning anta atl enavtalslösning på andra områden, exempelvis inom näringsliv och förvaltning,skulle medföra ännu större problem. På dessa områden finns flera parter påutnyttjarsidan. Det bör också beaktas att organisationsväsendet påupphovsmannasidan inte är utbyggt i samma utsträckning i de olika nordiskaländerna. Särskilt när del gäller näringsliv och organisationer ärförhållandena dessutom sådana att det knappast torde bli möjligt att enas omett lika schabloniserat redovisningssystem som i det svenska skolavtalel. Att iden upphovsrätlsliga lagstiftningen föra in föreskrifterom avtalslicens kanmedföra ytterligare komplikationer, bl. a. om det behövs särskilda anordningarför all tillgodose upphovsmän som står utanför de avtalsslutandeorganisationerna. Med hänsyn till vad nu sagts kan del ifrågasättas om deadministrativa kostnader som ell avtalslicenssysiem för med sig kommer all slåi rimlig proportion till de fördelar som upphovsmännen - som grupp eller somindivider - har av ett sådant system.