prop · G00315 · 1976-12-31 00:00:00 — Prop.1976/77:15 Regeringens proposition omändring i lagen (1970: 742) om lönegarantiavgift, m. m.; Regeringenföreslår att antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdragav regeringsprotokoU. Ipropositionen föreslås att lönegarantiavgiften höjs från 0,02 tUI fr. o.m. 1 1976/77.1 saml Nr 15 1976/77:15 2 Lagom ändring i lagen (1970: 742) om lönegarantiavgift Härigenomföreskrives att 2 § lagen (1970: 742) om lönegarantiavgift skall ha nedanangivna lydelse. 2§i Arbetsgivare erlägger Arbetsgivare erlägger lönegarantiavgift med belopp som lönegarantiavgift med belopp som motsvarar en femtiondels procent motsvarar sju hundradels procent av summan av vad arbetsgivaren av summan av vad arbetsgivaren utgivk sora lön till ar- utgivit sora lön till ar betstagare i pengar eller natura- belslagare i pengar eller nalura- förraåner i form av kost eller bo- förmåner i form av kost eller bo stad, stad. Vidberäkningen av avgiften tages icke hänsyn till arbetstagare, vars lön underåret understigit femhundra kronor. Vidare bortses vid denna beräkning frånarbetstagare, som icke är obligatoriskt försäkrad enligt lagen (1954: 243) omyrkesskadeförsäkring. Avgifterlägges icke för arbetstagares lön vid sjukdom eller ledighet för vård avsjukt bam eller med anledning av barns födelse lill den del lönen motsvararsjukpenning eller föräldrapenning, som arbetsgivare äger uppbära enligtbestämmelserna i 3 kap. 16 § lagen ora allmän försäkring. Avgift erlägges ejheller för lön som arbetsgivare utgivit till barn för arbete utfört i hansförvärvsverksamhet i de fall avdrag för lönen ej får ske vid inkomsttaxeringen. Dennalag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande ifråga ora avgift som belöper på tid före ikraftträdandet. 1Senasle lydelse 1976: 79. 1976/77:15 3 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , Asling, Söder, , Mundebo,Krönmark, Ullslen, Burenslara , , , Propositionom ändring i lagen (1970: 742) om lönegarantiavgift, m. m. Statsmakternabeslöt att staten skulle garantera arbetstagarnas lönefordringar iarbetsgivares konkurs (prop. 1970: 201, ILU 1970: 79, rskr 1970: 450), Detbestämdes att lönegarantin skulle finansieras genomarbetsgivaravgifter och att avgiften t, v, skulle utgöra avavgiftsunderlaget. Lönegarantiavgifterna skulle föras tUl en fond som skulleförvallas enligt grunder som regeringen fastställde. Frånbörjan begränsades betalning enligt lönegarantin till sararaan-lagt högst trebasbelopp till varje arbetstagare. I anslutning till att den s, k, äldrelagsliftningeninfördes höjdes maximigränsen tiU fyra basbelopp (prop. 1971:107, InU1971:18, rskr 1971:221, SFS 1971: 201). Fr. o. m. ändradesföreträdesordningen i konkurs så alt inteckningar i fast egendom fick företrädeframför löne- och pensionsfordringar (prop. 1971:178, LU 1971:26, rski-1971:353), Därvid höjdes maximibeloppet för lönegarantin tiU fera basbelopp ifråga ora löne- och pensionsfordringar enligt 11 § (nuraera 12 §) förmånsrältslagen(1970: 979, numera 12 § ändrad 1975: 1248). För övriga fordringar som garantinavsåg, bl, a, fordringar på framtida pension, slopades beloppsbegränsningen.Den 1 januari trädde nya ändringar i förmånsrättsordningen ochlönegarantin i kraft. Sålunda nedflyttades löne- och pensionsfordringar efterbl, a, företagsinteckningar och garantin utvidgades lill all omfatta högsttolv basbelopp (prop, 1975/76: 12, LU 1975/76: 5, rskr 1975/76: 115), Lönegarantiavgiflenhar varit oförändrad sedan lönegaranlisystemet infördes, I skrivelse den 30juli 1976 har kammarkollegiet, som förvaltar lönegaranlifonden, anmält attutbetalningarna av lönegarantibelopp har ökat så kraftigt under budgetåret1975/76 atl fonden i början av budgelårel 1976/77 med hänsyn till deutbetalningar som har anmälts 2 Riksdagen1976/77.1 saml. 1976/77:15 4 avlänsstyrelsema utvisar ett underskott på nära tio milj, kr. Med anledning avskrivelsen har frågan om behovet av lönegaranlimedel undersökts. Resultatet avundersökningen och förslag tUl lösning av det uppkomna problemet harredovisats i departemenlspromemorian (Ds A 1976: 7) Behov av medel för denstatliga lönegarantin vid konkurs. Promemorian bör fogas till regeringsprolokolleti delta ärende som bilaga. Efter remiss har yttranden över promemorian avgettsav (), kammarkollegiet, länsstyrelserna i ,, , , och samt Västernorrlandslän. i (LO), . (), . ,Centralorganisationen /SR, hantverks- och industriorganisation (SHIO),och (). Idepartemenlspromemorian nämns inledningsvis något ora prövnings- ochutbetalningsordningen inom lönegarantisystemet. Vidare lämnas en kortredogörelse för innehållet i förarbetena till lagstiftningen såvitt gällerfinansieringen av lönegarantin. I ett särskilt avsnitt, benämnt Verksamhetensomfattning, redovisas utvecklingen i fråga om konkurser och beträffande in- ochutbetalningarna inom lönegarantisystemet. I fråga om dessa redogörelser samtde överväganden och förslag som proraeraorian innehåller ber jag atl fåhänvisa lill bilagan, Flertaletremissinstanser har ställt sig positiva lill eller har inga invändningar motatt lönegarantin även i fortsättningen finansieras med arbetsgivaravgifter. LOanser att de ökade kostnaderna för garantin inte skall stanna på statsverketulan bekostas av företagen genom de speciella avgifter som beslutades vidlönegarantilagens tillkomst. torde bl, a, av detskälet att fonden har finansierats på detta sätt dennafinansieringsform vara ofrånkomlig även . Svenska kommunförbundethänvisar till sitt remissyttrande över förslaget att införalönegarantin, i vilket förbundet ansåg det synnerligen tveksamt om garantinöver huvud taget skulle finansieras genom en specialdestinerad avgift samt altförvaltningsekonomiska skäl talade för en finansiering över statsbudgeten, anser principiellt att statens utgifter för lönegarantininte skall finansieras med avgifter ulan att det rimliga och principielltriktiga är att i stäUet finansiering anvisas över statsbudgeten som ett medel iden allmänna arbetsmarknadspolitiken. Också SHIO är principieUt emotarbetsgivaravgifter raen vill att före- Prop.1976/77:15 5 tagsskatteberedningen skall få i uppdrag att utreda fråganom att ersätta nuvarande avgiftssystem med en konkurrensneutralproduktionsskatt. Flertaletremissinstanser tillstyrker en höjning av lönegarantiavgiflen. En höjnmg i enUghetmed promeraorieförslaget förordas av bl, a, fem länsstyrelser, TCO, /SR,och . LO säger sig inle kunnata slällning med ledning av det begränsade materialet i promemorian lill fråganom höjningens sloriek. godtar endast höjning som ärföranledd av de nya lagarna ora anställningsskydd och förraånsräll men intehöjning sora föranleds av fluktuationer i fråga om antalet konkurser ellerderas omfattning, RSV, kammarkollegiet och i anseratt en höjning lill är nödvändig. RSV föreslår höjning till 0,och hävdar att utdelningarna i konkurserna kommer alt minska avsevärt redanunder /77. Den ändrade förmånsrätten kan vidare inverka på detbelopp om ca 70 milj. kr. som utbetalningarna för /77 harberäknats tUl i promemorian. Enligt RSV har detta kommit till uttryck i alt konkursdrabbadeföretag i större utsträckning än tidigare drivs vidare i avvecklingsform och atlarbetslagarna då arbetar kvar i förelagen . De"avlönas" genom lönegarantin och de medel som flyter in koraraer företagsinlecknings-havarnalill godo. Enligt RSV var konkursförvaltama tidigare mindre benägna all drivaföretagen vidare och arbetstagarna fick då ofta ny anställning efter konkursutbrottet,varför avräkning kunde ske när uppsägningslön skulle betalas ut avlänsstyrelsen. Liknande synpunkter anförs av två länsstyrelser.Kammarkollegiet pekar på, alt kollegiet i sitt yttrande över detutredningsförslag som låg lill grund för prop, 1975/76: 12 om ändring i förmånsrättenframhöll att frågan om avgiftshöjning borde beaktas när erfarenhet vunnits avtillämpningen av de nya reglerna samt att ulvecklingen av fondens slällningdärför noga borde följas efter ikraftträdandet. Kollegiet redovisar i sitt nuavgivna remissyttrande följande sammanställning, SammanstäUning över lönegarantifondens inkomster ochutgifter m. m. /77 Inlevererade lönegarantiavgifter, kr. 2x1 921 741: Inlevererade utdelningar i konkurser, kr. 2 266 420: Andra inkomster (räntor), kr. Summa inkomster, kr. Rekvisitioner från länsstyrelser, kr. Underskott, kr. -23 254 650 Behållning, ., kr. -22 126 877 ' Avser tiden julioktober. ' avseende1975/76. avseende 1975/76. avseende 1975/76 (inkl. tidigarebalanserat belopp ). 1976/77: 15 6 Kollegietbedömer raot bakgrund av det framlagda materialet en höjning av lönegarantiavgiflentill sora otillräcklig. Vid bestämmande av höjningens storlek börenligt kollegiets mening särskilt beaktas såväl alt betydande svårighetermöter alt närmare prognostisera fondutveckUngen som alt det synes önskvärt meden sådan sloriek på fonden att denna verkligen kan utjämna svängningarna iomfattning av lönegarantin mellan olika år. motsätter sig den föreslagna höjningen eflersora del ekonomiskaläget för de svenska förelagen är sådant att de inte tål ytterligare påslagpå utgående arbetsgivaravgifter utan atl det påverkar konkurrenskraften iföretagen. I stället får enligt organisationerna de ökade utgifterna förfonden mötas främst med förändringar i regelsystemet så att endast lönefordransom hänförs tiU arbete som utförs före konkursutbrottet får omfattas avgarantin. I vart fall borde garantin inte orafatta lönefordran mer , dåarbete utförs, under en viss avvecklingstid efter konkursutbrottet, dock . En förutsättning är dock att arbetet grundar sig påanställningsavtal med gäldenären. SAF och anser atl underalla omständigheter bör ökningen av avgiftsuttaget inte vara större än somsvarar mol underskottet hos fonden. Enligt organisationerna lorde detlainnebära en höjning raed . Ett systeramed statlig lönegaranti vid konkurs trädde i kraft (prop.1970: 201, ILU 1970: 79, rskr 1970: 450, SFS 1970: 741745). Garantin innebäratt staten svarar för betalning av arbetstagares fordran hos arbetsgivare somhar försalls i konkurs. Den avser sådana löne- och pensionsfordringar sora harförmånsrätt i konkursen samt vissa konkursansöknings- och konkurskoslnader.Lönegarantin giiller raed tolv basbelopp för varjearbetstagare såvitt avser fordran med förmånsrätt enligt 12 § förmånsrältslagen(1970: 979, 12 § ändrad : 1248) men är i övrigt obegränsad.Prövningen av lönegaranlianspråk sker hos kronofogdemyndigheten vid s, k.fattigkonkurs och hos konkursförvaltaren vid ordinär konkurs. är ulbetalningsmyndighel.I fråga ora utbetalat belopp inträder staten i arbetstagarens rält raot konkursgäldenären. Lönegarantinfinansieras med arbetsgivaravgifter enligt lagen (1970: 742) omlönegarantiavgift (ändrad : 79), Avgiften är avlöneunderlaget för anställda och är i huvudsak detsamma som för avgiften lillsjukförsäkringen enligl lagen (1962: 381, ändrad : 622) om allraänförsäkring. Den har inte ändrats sedan lönegaranlisystemet infördes. Lönegaranliavgifternaförs till en fond sora förvaltas enligt grunder som regeringen fastställer.Från fonden rekvirerar läns- 1976/77:15 7 styrelsernaraedel för utbetalning enligt garantin. Fondens inkomster utgörs förutora avarbetsgivaravgifter av frärast räntor och de raedel som slalen erhåller genomutdelning i konkurser på grund av övertagna arbetstagarfordringar. 1en skrivelse har kammarkollegiet, som förvallar lönegarantifonden,anmält att utbetalningarna av lönegarantibelopp har ökat så kraftigt /76 att fonden i början av innevarande budgetår med hänsyn tillde utbetalningar som har anmälts av länsstyrelserna visar ett underskott pånära tio milj, kr. Med anledning av skrivelsen har behovet av lönegaranlimedelundersökts. Resultatet av undersökningen redovisas i departeraenlsproraeraorian(Ds A 1976: 7) Behov av medel för den statliga lönegarantin vid konkurs. Däranvisas också förslag till lösning av den situation som har uppkommit. Avpromemorian framgår att antalet konkurser i stort sett har varit oförändratunder den tid lönegaranlisystemet har varit i kraft. Enligt en sammanställningöver lönegarantifondens intäkter och utgifter budgetåren 1970/711975/76 harde totala utbetalningarna enligt garantin uppgått till 1,8, 19,5, 23,9, 27,2,24,3 och 60,3 milj. kr. under resp, budgelår. Under /76 harytterligare utbetalningar på ca 9,7 milj, kr, överförts till att /77. Utdelningarna i konkurserna har under budgetåren1970/711974/75 varit 0,02, 2,7, 7,5, 7,8 och 8,5 milj, kr. /76uppgick utdelningarna till 10,6 milj, kr. och de totala intäkterna lill 46,6milj. Under budgetåren 1970/711974/75 uppkom överskott.Behållningen på fonden steg från 4,7 till 14,8 milj, kr. För budgelårel 1975/76visar fonden ett underskott på 13,7 milj, kr. Av uppgifler som har inhämtatsfrån länsstyrelserna i , och samt länframgår vidare att under /76 har i dessa län utbetalats 14,8,8,2 resp. 10,3 milj. kr. mol 6,2, 4,8 resp, 1,5 railj. under budgetåret1974/75. i har gjort 517 resp. 516 utbetalningaråren och 1975 och 2 224 . Från iStockholms län har lönegaranlimedel betalats ut tiU 839 arbetstagare och lill 1 663 arbetstagare . Ipromemorian konstateras att orsaken till den markanta utgiftsökningen inte kansökas i ett ökat antal konkurser utan däri att andelen större konkurser(företagskonkurser) har ökat. Därmed har också allt fler arbetstagare berörtsav varje konkurs. Det erinras också om att lagen (1974: 12) omanställningsskydd (ändrad : 593) har inneburit längreuppsägningstider. Delta har i sin tur medfört ökade utbetalningar avlönegarantimedel, eftersom garantin omfattar även lön under skäliguppsägningstid, dock högst . Vidare framhålls att höjningen av maximisummantill tolv basbelopp har inneburit alt länsstyrelserna underår 1976 har kunnat betala ul 1976/77:15 g Slutligen pekas på att staten har fått minskademöjligheter att få täckning för sin fordran genom utdelning i konkurser,eftersom bl. a. också företagsinteckningar har företräde framförlönefordringar i konkurs. Eftersomuppgifterna från storstadslänen visar att ökningen av antalet ersättningsberältigadearbetstagare väsentligen hänför sig , blir enliglpromemorian helårseffeklen av en sådan ökning inte oväsentligt större än defaktiska ulbetalningama under /76. Under förutsättning atl äveni fortsättningen dels utbetalningarna av lönegarantimedel komraer att ligga påungefär samma nivå som under /76, dels statens utgifter medanledning av garantin skall till fullo finansieras raed avgifter, börlönegarantiavgiften höjas från nuvarande till . Flertalet remissinstanser är positiva till eller göringa invändningar mot fortsatt finansiering genom arbetsgivaravgifter. SAF,och hantverks- och industriorganisation (SHIO)är principiellt emot denna finansieringsform. synesinta en tveksam hållning. SAF och förordar finansiering överstatsbudgeten. SHIO vill i StäUet att frågan om en konkurrensneutral produktionsskallutreds av företagsskatteberedningen. Medundantag för SAF och är remissinstanserna eniga om alt enhöjning av lönegarantiavgiften till är nödvändig. LO anser sig dock intemed ledning av det begränsade materialet i promemorian kunna ta slällning tillfrågan om storleken av höjningen. anser att en höjning till0,är nödvändig. Kammarkollegiet anser mot bakgmnd av utvecklingen /76 och de siffror som kollegiet redovisat i sitt yttrande förförsta kvartalet av /77 att en höjning till är otillräcklig.Fonden bör enligl kollegiet ha en sådan storlek att det går att utjämnasvängningarna mellan olika år. SAF och föreslår attlönegarantin inskränks tUl fordringar på gmnd av arbete som utförts förekonkursutbrottet. I varje fall bör enligt organisationernas mening garantininte avse mer än tre månaders arbete efler konkursutbrottet på grund av avtalmed konkursgäldenären. Under alla omständigheter bör avgiftshöjningenbegränsas till , vilket enligt organisationerna motsvarar vad som behövsför att täcka nuvarande underskott hos fonden, Ifråga om sättet för alt finansiera lönegarantin vill jag för egen del anföraföljande. När lönegarantisystemet infördes uttalade (ILU 1970: 79 s.27) bl, a, att en finansiering genom arbetsgivaravgifter syntes naturlig,eftersom systemet syftade tUl att säkerställa arbetsgivar-förpliktdser.Lönegarantin avser fortfarande sådana förpliktelser. Den omständigheten att arbetsgivarförpUktelsernahar vidgats och att löne- 1976/77:15 9 garantinvars syfte är att trygga arbetstagarnas fordringar vid konkurs därför ocksåutvidgats, utgör enligt min raening inte raotiv för en ändrad inställning idenna fråga. Jag förordar alltså att kostnadema för lönegarantin också ifortsättningen finansieras genora arbetsgivaravgifter, Idepartementspromemorian och i kamraarkollegiels yttrande uttalas att enavsevärd förstärkning av lönegarantifondens intäkter är nödvändig om fonden skaUkunna fylla sin uppgift. Jag delar alltså denna uppfattning och ansluter migtill dera sora raenar att lönegarantiavgiflen måste höjas. Att såsom föreslår i stället inskränka lönegarantins omfattningkraftigt för att möta de ökade utgifterna för fonden skulle innebära altarbetstagarna går miste ora en betydande del av det löneskydd vid konkurs soragarantin är avsedd att ge. Det kan enligt min mening inte komma i fråga attvälja en lösning som får dessa konsekvenser. När lönegaranlisystemetinfördes beräknades de totala utbetalningarna enUgt garantin till 1520 milj,kr, . Med avdrag för vad som bedömdes flyta in genom utdelningar i förvaltarkonkurseruppskattades den slutliga kostnaden till 510 milj, kr. På grund av altutdelningarna i konkurserna kunde anlas ske efler det garanlibeloppenbetalades ut behövdes i ett första skede disponeras betydligt mer än sommotsvarade den beräknade slutiiga kostnaden. Medelsbehovet beräknades tillminst 15 railj, kr, . Avgiften bestämdes tiU av avgiftsunderlageti avvaktan på erfarenheter som kunde läggas tUl grund för närmare preciseringarav de årliga kostnaderna (prop. 1970: 201 s, 111113), Fråganom lönegarantiavgiftens storlek har varit uppe lill bedöraning vid varjetillfälle när det har varit aktuellt att utvidga lönegarantin. Bedömningen samtliga tillfällen varit den all förstärkningen av löneskyddet inte kunde anlasbehöva påverka lönegaranliavgiflens storlek, I prop. 1975/76: 12 i vilkenföreslogs att maximibeloppet för garantin skulle höjas lill tolv basbeloppanfördes sålunda i avgiftsfrågan följande. Som utredningen framhållit måste man räkna med atl förslaget medför ökad riskför att lönegaranlifonden inte skall få utdelning i konkurs för statligaregressanspråk. Det är möjligt att det kan bli nödvändigt att justeralönegarantiavgiften för att motverka den ekonomiska försvagning lönegaranlifondenkan komma att drabbas av. F, n, synes emellertid inte några särskilda åtgärderbehöva vidtas i det hänseendet, Lönegaranlifonden har varje årutvisat överskott och behållningen i fonden, som ökat , uppgickden tiU nära 18 milj, kr. I samband härmed kan nämnas, attriksförsäkringsverket har beräknat att slopandet i samband raed skatteoraläggningenför av "taket" för vissa arbetsgivaravgifter (7,5 X basbeloppet)kommer att medföra en förstärkning av lönegaranlifonden på ungefär 1 milj. kr. 1976/77:15 10 Omfattningenav utbetalningarna från lönegaranlifonden under /76 och undertiden därefter har varit betydligt större . Som anförs i promemorianoch remissyttrandena föreligger flera orsaker till denna utveckling. De längreuppsägningstider som lagen om anställningsskydd ger har börjat ge utslag vidkonkurser. Den ändrade förmånsrätten för löne- och pensionsfordringar ledertill alt lönegarantiraedel numera i regel kommer att tas i anspråk för dessafordringar, I de större konkurserna, där det i allmänhet har fun-nUs ett störreantal anslällda hos konkursgäldenären, betalades tidigare lönefordringarna pågrund av deras framskjutna förmånsläge ofla av konkursboet. Med nuvarandeförmånsrätt kan denna ordning oftast inte tiUämpas utan dessa lönefordringar från ett större antal arbetstagare kommer atl belasta lönegarantin.Utvidgningarna av lönegarantin kan i viss ulslräckning ha inneburit enökad belastning på fonden. Vidare har uppgetls att konkursbons rörelser i slörreutsträckning än tidigare drivs vidare raed bibehållenarbetskraft. På grund av den ändrade förraånsrätten kommer fonden atttillföras utdelning i förvaltarkonkurser i avsevärt mindre utsträckning äntidigare, koraraer sannolikt att märkas tydligare när de konkurser somhar inletts har avslutats, vilket i allraän-hel torde ske förstunder och . Det är därför möjligt att fondens intäkter avutdelningar i "äldre" konkurser kommer att minska kraftigare eflerutgången av innevarande budgelår. Enligt de preliminära siffror som finns harantalet s. k, ursprungliga falligkonkurser som har avslutats under åren 1974och 1975 ökat något i förhållande lUl antalet , Dessauppgifter ger inte heller anledning att anta att någon slörre ökning av sådanakonkurser sora avslutas är atl vänta. Uppgifternaom fondens intäkter och utgifter /76 och tiden fram t, o, ra,pekar på att utbetalningarna kommer att uppgå till ca 100 railj,kr. Härtill koraraer alt bristen för /76, ca 12,3 railj.kr., måste täckas. TiU en del lorde täckning av bristen kunna ske medutdelningar i "äldre" konkurser. Kvar torde emellertid slå över 100milj. kr, i utbetalningar medan intäkterna i form av arbetsgivaravgifter mednuvarande procentsats kan beräknas till ca 35 railj, kr. Som kammarkollegiethar påpekat uppkommer vissa svängningar i utbetalningarna av fondmedel. Konjunklurför-bättringkan antas leda till en minskning av antalet konkurser, en konjunkturförsämringtill en ökning av antalet. Mot bakgmnd av det anförda förordar jag en höjningav lönegarantiavgiften lill av avgiflsunderiaget. Höjningen bör gällafr, o. m. . Förslaget innebär en ändring av 2 § förstastycket lagen om lönegarantiavgift. För alt övergångsvis täcka nu föreliggandebrisl hos fonden bör en röriig kredit i om 50 milj. kr,ställas tiU kammar- Prop.1976/77:15 11 Sedan bristen har reglerats genom ianspråktagande av inflytandeavgifter bör krediten få utnyttjas för att vid behov tillfälligtvis täckaeventuellt uppkommande brist hos fonden, Medhänvisning till vad jag nu har anförl hemställer jag alt regeringen föreslårriksdagen att 1, aniagainom arbelsmarknadsdeparleraentel upprättat förslag till lag om ändring i lagen (1970: 742) ora lönegaranliavgifl, 2. medgeatl kammarkollegiet får disponera en rörlig kredit av , i riksgäldskontorel för det ändamål som jag har angett i det föregående. Regeringenansluter sig tUl föredragandens överväganden och beslutar all genomproposition föreslå att antaga de förslag som föredraganden har laglfram. Prop.1976/77:15 13 BEHOV AV MEDEL FÖR DEN STATLIGA LÖNEGARANTIN VID KONKURS Prop.1976/77:15 15 Föratt säkerställa arbetstagares lönefordran i arbetsgivares konkurs beslöt stalsmaklernaår 1970 (prop, 1970: 201, ILU 79, rskr 450) att införa lagstiftning om statiiglönegaranti vid konkurs, Lagen (1970: 741) trädde i kraft ,gjordes en översyn av lagen sora ledde till vissa ändringar i densararaa(prop, 1975/76: 19, lnU25. rskr 119), Lönegarantinomfattar tUl största delen lönefordringar med förmånsrätt enligt 12 § förmånsrältslagen(1970: 979, ändrad : 1248), Prövningen av lönegarantianspråk ankomraerpå kronofogdemyndigheten när del är fråga om s, k, falligkonkurs och påkonkursförvaltaren i ordinär konkurs. Garantibelopp betalas ut av länsstyrelsenefter underrättelse av kronofogdemyndigheten resp, konkursförvallaren. I frågaom utbetalt belopp inträder staten i arbetstagares rätt mot konkursgäldenären. Kostnaderna för lönegaranlisystemetfinansieras genom en särskild avgift som arbetsgivare inklusive staten ochkommunerna erlägger enligt lagen (1970: 742) om lönegaranliavgift. Dessaavgifter förs till en särskild fond som förvallas av kammarkollegiets fondbyrå.Från fonden rekvirerar länsstyrelserna medel för utbetalning enligt lönegarantin. promemoria (Ds In 1970: 3) som låg till grund för lagsliftning-en oralönegaranti vid konkurs beräknades de totala utbetalningarna enligtlönegarantin till 1520 milj. kr.