prop · G00364 · 1976-12-31 00:00:00 — 7"C0,Försäkringskasseförbundel och hantverks- och indusiriorganisationbilräder däremol uttryckligen kommitténs förslag lill uppräkning. Förbundet ochstatskontoret uttalar sig dessutom positivt om förslaget beträffandesjukpenning vid recidivfall. Lagstiftningen om försäkring för skador i arbelelreformerades grundligt genom den vid 1975/antagna lagen(1976:380) om arbelsskadeförsäkring (LAF) som träder i kraft den I juli 1977.LAF bygger på ett av yrkesskadeförsäkringskommiltén utarbetat förslag. En av deviktigaste förändringarna i förhållande till den ännu gällande lagen (1954:243)om yrkesskadeförsäkring (YFL) är atl del medicinska invaliditetsbegreppelersälts med den allmänna försäkringens ekonomiska invalidilelsbegrepp. Detlainnebär alt ersättningens sioriek besläms av den reella nedsättningen i denförsäkrades förmåga atl skaffa sig inkomsl genom förvärvsarbele och inle som nui försia hand på gmndval av en bedömning av skadans medicinska betydelse. Livräntans kompensationsgrad höjs till i princip100 96. Livräntan kommer i de flesla fall atl utgöra skillnaden mellan deninkomsl som den försäkrade kan antas ha haft om han inle hade skadats och deninkomst som han trots skadan kan beräknas få. nya lagen används begreppel arbetsskada i stället för yrkesskada. Därmedförslås alla skador som har uppstått lill följd av olycksfall i arbelel ellerannan skadlig inverkan i arbelel. Endasl belräffande smittosamma sjukdomarkommer den nuvarande meioden atl räkna upp de ersättnings-berättigandesjukdomarna atl behållas. Reglernaom samordning mellan den allmänna försäkringens pensionsförmåner ocharbelsskadelivräntorna förenklas jämfört med vad som gäller. Livräntan skallläcka den del av inkomslföriusten som inle ersätts genom allmän pension.Livräntan skall vidare i princip vara pensionsgmndande för ATP. Den utgår framlill pensionsåldern . En särskild garanliregel gäller för dem som harliten eller ingen ålderspension från den allmänna försäkringen. Arbetsskadeförsäkringen skall liksom hittillsfinansieras helt genom arbetsgivaravgifter. Administrationen skalldecentraliseras från riksförsäk- Prop.1976/77:64 102 ringsverkeltill de allmänna försäkringskassorna. Äldre yrkesskadeärenden handläggsövergångsvis av riksförsäkringsverkel. Den nya lagen gäller skadefall sominiräffar fr.o. m. , även fall där skadan har ådragils tidigaremen visal sig försl efler denna tidpunkl. 1 sill slutbetänkande (SOU 1976:50) Statligtpersonskadeskydd har yrkesskadeförsäkringskommiltén redovisat sina återståendeutredningsuppgifter. Kommittén föreslår atl egenföretagare och uppdragstagareobligatoriskt skall anslutas lill arbetsskadeförsäkringen. 1 anslutning härtilltar kommittén också upp frågan om den frivilliga yrkesskadeförsäkringen börbeslå. Nya och enhetliga ersättningsregler föreslås vid skada under militär-,civilförsvars-och räddningstiänst saml viss anslaltsvislelse. Förslagen innebäri fiera avseenden en utvidgning i rätlen till ersättning i jämförelse med vadsom nu gäller. Bestämmelserna sammanförs i en gemensam lag om slatligl personskadeskydd.Till denna knyts en särskild lag om ersättning av statsmedel för ideell skada.Vidare läggs fram förslag i fråga om krigsskadeersällning för sjömän ochuppräkning av livränlor för skadefall som har inträffat innan LAF träder ikraft. Kommittén föreslår dessulom vissa följdändringar i lagen (1962:381) omallmän försäkring (AFL) m. fl. Förslagen är enhälliga. Kommitténs olika förslag har i slorl vunnil allmänanslulning vid remissbehandlingen. Flertalet remissinslanser lillslyrker ihuvudsak förslagen eller har inte några principieUa erinringar mot dem, även omvissa invändningar framförs i enskilda frågor. Även jag anser all betänkandetär väl ägnal atl läggas lill gmnd för lagsiiftning. Jag kommer i del följandeall ta närmare ställning till de olika förslagen. 5.2Egenföretagare, frivillig försäkring m. m. 5.2.1AUmänt om egenföretagare och uppdragstagare Kommittén framhåller all den obligatoriskaförsäkringen för skada i arbetet alltsedan sin tillkomst enbart har gälltarbetstagare. Övriga förvärvsarbetande har själva föll skaffa sigförsäkringsskydd antingen på den privata försäkringsmarknaden eller genomfrivillig försäkring enligt yrkesskadeförsäkringslagen eller lagen om allmänförsäkring. Kommittén anser att det inle finns några bärande skäl mot alt gealla som dellar i produktionen möjlighel att tillhöra den nyaarbetsskadeförsäkringen. Kommittén föreslår därför atl egenförelagarna skallbli arbelsskadeförsäkrade på samma sätt som anslällda. Egenföretagarnasanslutning bör i princip vara obligatorisk. Även uppdragstagare bör omfattasav arbetsskadeförsäkringen. Kommittén motiverar detta bl. a. med svårigheienall dra gränser mellan arbetstagare, uppdragstagare och egenföretagare.Uppdraget står också anställningen nära, och Prop.1976/77:64 103 enuppdragstagare är ofla sociall och ekonomiskl i samma silualion som enarbetstagare. Kommitténs förslag atl egenföretagare ochuppdragstagare skall obligatoriskt anslutas till arbetsskadeförsäkringeninnebär ytteriigare ett sleg mot samordning inom socialförsäkringslagsliftningen,eftersom AFL inle har någol generellt undantag för egenföretagare. Jag villerinra om all i samband med behandlingen av förslaget lillarbetsskadeförsäkring underströk angelägenheten av atl även egenförelagarnaredan från början omfattades av den nya försäkringen (SfU 1975/76:40). Jagansluler mig lill kommitténs förslag, som har vunnil allmän anslulning blandremissinstanserna. 1 några remissyttranden förordas allarbetsskadeförsäkringen för egenföretagare skall anknytas lill ell annat inkomstbegreppän den sjukpenninggrundande inkomsten. Man framhåller därvid bl. a. alt ävengjorda ekonomiska åiaganden bör kunna läckas genom ersättning omegenföretagarens rörelse avstannar på grund av arbetsskada. Enligt min meningär det inle möjligt alt läcka in nu antydda föriusler iarbetsskadeförsäkringen, som bl. a. med hänsyn till samordningsreglerna bör hasamma inkomstbegrepp som AFL. Den föreslagna utsträckningen av försäkringeninnebär alt arbetsskadeskyddel utvidgas lill bl. a. småförelagare,jordbrukare, fiskare och personer med förtroendeuppdrag. Till den sisinämndakategorin hör t. ex. fullmäklig-och styrelseledamöter, nämndemän ochövervakare. Om egenföretagare och uppdragstagare förs in underarbetsskadeförsäkringen, uppkommer särskilda problem beträffande dem som haranmält undanlagande från ATP. Jag vill inledningsvis erinra om attarbetsskadeförsäkringen i princip ulgör en påbyggnad på den allmännaförsäkringen. Kommittén har vid sina överväganden fäst särskild vikl vid altenhetlighet och samordning eftersträvas inom socialförsäkringssystemet.Kommittén förordar därför en fasl koppling mellan arbetsskadeförsäkringen ochATP. Elt undantagande från ATP skall alltså enligt kommitténs förslag innebäraundantagande även från arbetsskadeförsäkringen. Någon möjlighel lillsjälvständigt utträde ur denna försäkring bör inle finnas. Ävenden som är undantagen från ATP när utsträckningen av försäkringsskyddet träderi kraft bör enligt kommitténs mening kunna få tillhöra arbetsskadeförsäkringenredan från början. Kommittén föreslår därför all undantagandet skall föåterkallas, även om del inle har gällt under minsl en femårsperiod, vilketannars krävs enligl AFL. Kommittén har övervägl all låla den som ärarbetsskadeförsäkrad men har haft undantagande från ATP fö bäraföljderna av undantagandet 1976/77:64 104 äveni fråga om livränta från arbetsskadeförsäkringen. Livräntan borde i så fallsamordnas med den ATP som kunde ha utgått om undantagande aldrig hade gjorts.Kommittén har dock inte velat föreslå en sådan beslämmelse bl. a. med hänsynlill all del inle var möjligl all tillhöra arbetsskadeförsäkringen närundanlagandel anmäldes. Remissinstanserna har i allmänhet lämnat kommitténsförslag beträffande anknytningen lill ATP ulan erinran. SAF, och anser dock all ingen skallbehöva Ivingas återkalla ett undantagande från ATP för alt komma med iarbetsskadeförsäkringen. Liknande synpunkler har förtfram. accepterar förslaget men undrar ominle samordningen kan lösas enligl del system som lillämpas förpensionstillskott, dvs. så atl utgående livränta minskas med den pension somskulle ha betalats ul om undantagande inte hade gällt. Ilikhei med kommittén anser jag all tillhörigheten till socialförsäkringensolika grenar så långl möjligt bör vara enhetligt reglerad. Om arbetsskadeförsäkringeninle fast kopplas till ATP, blir följden all egenföretagare elleruppdragstagare som har undantagande från ATP vid skada i stället för slörrelivränta från arbetsskadeförsäkringen. Arbetsskadeförsäkringen kommer då att föbära konsekvenserna av undanlagandel. Som har diskuterats underremissbehandlingen kan man förden som har undanlagande från ATP också välja enlösning som innebär all livräntan vid arbetsskada minskas med dentilläggspension som skulle ha betalats ul om undanlagande inte hade gällt.Svagheten med denna lösning är all skyddel vid arbetsskada då ofla i prakiikenkommer att visa sig ineffektivt med hänsyn till reduklionsreglerna. En annanmetod skulle kunna vara all låla den som har undantagande från ATP beiala enhögre avgift lill arbetsskadeförsäkringen som läcker merkostnaden för denna.Här uppkommer frågor om de egenföretagare och uppdragstagare som harundanlagande är beredda alt betala en sådan högre avgifl och om lämpligheten aven differentierad avgiftssättning inom försäkringen. Vid övervägande av deolika lösningarna harjag stannat för atl liksom de flesta remissinsiansernabilräda kommitténs förslag all undanlagande från ATP skall gälla även förarbetsskadeförsäkringen. utreder f n. frågan om förbättradepensionstillskott åt dem som har undantagande från ATP. görockså en översyn av avgiftssystemet inom socialförsäkringen. Del kan därförvara lämpligt alt pensionskommittén prövar möjligheterna atl tillarbetsskadeförsäkringen ansluta egenföretagare och uppdragstagare som harundanlagande från ATP. Ilikhet med yrkesskadeförsäkringskommiltén anser jag atl den som är undantagenfrån ATP när reformen Iräder i krafl bör få möjlighel all återkallaundantagandel oberoende av om delta har gällt eller inte. Vidare börreglerna om samordning mellan ATP och arbelsskadelivränla ha samma ulformningför den som lidigare har haft undanlagande som för andra försäkrade. 1976/77:64 105 5.2.3Övriga frågor beträffande egenföretagare och uppdragstagare Arbetsskadeförsäkringen för egenföretagare ochuppdragstagare bör enligl kommitténs mening gälla endasl dem som är bosalla irikel. En fasl anknylning till bör således krävas. Därigenom för naluriigl samband med den allmänna försäkringen, särskillsjukpenningförsäkringen. Jag ansluler mig lill kommitténs förslag som inle harmött några invändningar vid remissbehandlingen. Den nya arbetsskadeförsäkringen skall liksomyrkesskadeförsäkringen finansieras hell med arbetsgivaravgifter.Arbetsskadeförsäkringen för egenföretagare måsle enligl kommitténs mening hellfinansieras genom avgifier från de försäkrade. Avgiflen bör i avvaktan påpensionskommitténs översyn av reglerna om socialförsäkringsavgifter las ul påsamma avgiftsunderlag och i övrigi följa reglerna för sjukförsäkringsavgiften.När del gäller uppdragstagare som enligt AFL skall jämställas med arbetstagarebör försäkringen bekostas genom avgifter från uppdragsgivarna. Redan fastställdprocentsats för arbetstagamas försäkring - 0,25 - bör enligt kommittén gällaäven för egenföretagare och uppdragstagare. har föresiagii i fråga omfinansieringen av arbetsskadeförsäkringen för egenföretagare ochuppdragstagare har godtagits eller lämnats ulan erinran av remissinsianserna.Också jag ansluler mig till förslagen. Jag återkommer i specialmotiveringentill vissa övergångsbestämmelser i fråga om avgifier för . 5.2.4Frågan om frivillig försäkring Den nuvarande yrkesskadeförsäkringen är öppen förfrivillig anslutning antingen enskilt eller kollektivt. Den som ärobligatoriskt försäkrad mot yrkesskada kan komplettera sin försäkring med skyddvid skador som iniräffar under fritid eller i egen verksamhet. För övriga utgörden frivilliga försäkringen elt komplement lill den allmänna försäkringen. 1huvudsak gäller samma regler för ersättning från den frivilliga försäkringensom från den obligatoriska försäkringen. Dock ulgår sjukvårdsersättning ochsjukpenning även efler samordningstiden från sjukförsäkringen, längst tilldess livränta börjar ulgå. Dessulom ulgår tillägg från den frivilligaförsäkringen med så slort belopp att den lolala ersättningen motsvarar vad somskulle ha getts ut om den skadade hade varit obligatoriskt försäkrad. Livräntafrån den frivilliga försäkringen dras inte av från allmänna pensionsförmåner.Rätten till ersättning kan begränsas i försäkringsavtalet. Prop.1976/77:64 106 Kommittén framhåller all den frivilligaförsäkringen för yrkesskada kom lill när del inle fanns någol allmänl läckandesocialförsäkringssystem. Den frivilliga försäkringen har genom tillkomsten avallmän sjukförsäkring, ATP och TFY föriorai myckel av sin tidigare betydelse.Antalet försäkrade har också minskat påtagligt undersenareär. En stor del av defrivilligl försäkrade är egna föreiagare som kommer all omfattas av denobligatoriska arbetsskadeförsäkringen. Övriga är hemmamakar, sluderande ochpersoner som har lagil frilidsförsäkringar. Kommittén anser atl det inle finnstillräckliga skäl alt inrätta frivilliga försäkringar inomarbetsskadeförsäkringen för dessa grupper. Kommittén föreslår därför all denfrivilliga försäkringen inle skall föras över till arbetsskadeförsäkringen ulanslopas då LAF Iräder i kraft. löpande avtal om frivilligförsäkring upphör atl gälla. Förslaget atl avskaffa den frivilligayrkesskadeförsäkringen har tillstyrkts eller lämnals ulan erinran av flertaletremissinstanser. Några remissinslanser avsiyrker eller ställer sig Iveksammalill atl avveckla försäkringen när del gäller hemmamakar och studerande.Lantbrukarnas riksförbund beklagar atl den frivilliga försäkringen slopas föroförsäkrade egenföretagare och för barn och ungdom. Fiskarförbundel vill ommöjligl ha skyddet kvar för fiskare som inle anser sig ha råd att gå med i ATPoch LAF. För egen del vill jag erinra om atl anslutningentill den frivilliga försäkringen av studerande och hemmamakar är mycket låg. År1975 var således endasl ca 1 900 hemmamakar och ca 140 studerande anslutna. Fördessa kategorier slår möjligheterna också öppna all teckna frivillig olycksfallsförsäkringhos privaia försäkringsbolag. Många sluderande och hemmamakar torde f ö. redanha sådant skydd t. ex. genom gruppförsäkring. Av de ca 1 900 egenföretagare somnu är frivilligl försäkrade kan man räkna med all de allra flesta blir anslutnatill den obligatoriska arbetsskadeförsäkringen. Belräffande egenföretagare medundanlagande från ATP kan jag erinra om vad jag lidigare har framhållit rörandederas möjligheter lill anslulning lill arbetsskadeförsäkringen. Jag anser mol denna bakgrund del inte motiverat attuppehålla en särskild försäkringsform i samhällets regi som kan beräknas fömyckel liten anslulning. Jag ansluler mig således lill kommitténs förslag attavveckla den frivilliga försäkringen mol yrkesskador. Ersättningar i skadefall som har inträffat före den1 kommer till följd av övergångsbestämmelsema lill LAF all ulgå ienlighet med nuvarande lagsiiftning. Riksförsäkringsverkel bör under enövergångstid handlägga dessa skadeärenden. 1976/77:64 107 Kommittén anser atl LAF bör vara den naturiigautgångspunkten för reglerna om ersättning för kroppsskada under miliiärtiänsl,tiänslgöring i civilförsvaret, viss verksamhel i brandförsvaret,flygräddningstiänst och i skyddsarbete vid olyckor i alomanläggningar samtunder vistelse i anstalt. Enhetliga regler bör så långt möjligl gälla för allasom på gmnd av tiänsteplikl eller dom eller beslut slår lillmyndighets förfogande eller befinner sig i förvar hos myndighel. Kommitténföreslår all den nuvarande lagstiftningen på detta område som är uppdelad påsex olika författningar skall ersättas av en enda gemensam lag, kallad lag omstatligt personskadeskydd. Lagen bör innehålla endast de särregler sommotiveras av den speciella verksamhet som den skyddade personkretsen ägnar sigåt. Genom hänvisning lill LAF bör i övrigi denna lags regler gälla. Därigenomblir skyddet vid skada likvärdigt, oavsett om skadan inträffar i arbetet elleri verksamhet som åläggs genom tiänsteplikl eller myndighels beslul. Förslaget atl anknyta bestämmelserna på områdeilill LAF och sammanföra dem till en enda lag har i allmänhet mottagits mycketpositivt av remissinstanserna. De anser förslaget angelägel och anför att delger en välkommen enhetlighet på områdei. Del är också min uppfattning atl debeslämmelser om statlig ersättning vid kroppsskada som hör samman medarbetsskadeförsäkringen bör föras samman lill en gemensam lag. På så sättunderiättas överblicken över samhällets ersättningsanordningar för bådeenskilda och myndigheter. En så nära koppling lill LAF:s beslämmelser sommöjligl är av samma skäl angelägen. Jag ansluler mig således lill förslagel omen gemensam lag om statligt personskadeskydd. Denna bör liksom LAF avseersättning för ekonomisk skada. Till frågan om ersättning för ideell skadaliksom till den närmare utformningen av lagen om statligt personskadeskydd ochde särbestämmelser som behövs för olika kategorier ålerkommer jag i detföljande. Ersättning för kroppsskada eller sjukdom under mililärtiänslgöringutgår f n. enligl militärersällningslagen () lill i huvudsak värnpliktiga,vapenfria tiänsteplikliga, bislåndselever, hemvärnspersonal och viss frivilligpersonal. Ersättningen avser också skador vid olycksfall under resa till ochfrån tiänslgöring liksom under färd i samband med permission och frilid. Vidareersätts skador som har inträffat inom tiänslgöringsområdel, även om den skadadeinte tiänslorde vid skadetilirället, och skador vid inskrivnings-förrättningar.Även olycksfall under vislelse på allmän plats på tiänstgöringsorten eller denomgivning av orten där värnpliktiga brukar vistas under 1976/77:64 108 Orsakssamband mellan olycksfall och inträffad skada bedöms efler sammaregler som inom yrkesskadeförsäkringen. Ersättning utgår enligl även vid sjukdom sominle är yrkessjukdom. Sjukdom som har yppats under tiänslgöringen anses enliglhuvudregeln ådragen under denna. Detta gäller dock inte om skälig anledningfinns atl anta all sjukdomen har föranletls av annan orsak än tiänslgöringenoch att denna inle väsentligt har bidragit till sjukdomen. Sjukdom som haryppats först efler tiänslgöringen anses vara ådragen under denna, omtiänslgöringen skäligen kan antas ha väsentligt bidragit lill sjukdomen. Koslnader för sjukvård ersätts i samma utsträckningsom vid yrkesskada. Sjukpenning, livränta och vårdbidrag utgår i huvudsakenligt de regler som gäller vid yrkesskada. För värnpliktiga och för hemvärnspersonalsom har fyllt får arbelsförtiänsten dock inle beräknas lill lägre beloppän basbeloppel. S.k. särskild sjukpenning kan ulgå lillvärnpliktig som under grundutbildning eller repetiiionsutbildning i direktanslulning lill gmndulbildningen har ådragit sig sjukdom som inle harföranletls av tiänslgöringen. Delsamma gäller värnpliktig som eftertiänslgöringens slut har ådragit sig sjukdom under utryckningsmånaden ellermånaden närmast efler denna. Den särskilda sjukpenningen ulgår med del beloppsom skulle ha utgått enligt AFL vid en årlig arbelsförtiänsl molsvarande tvåoch en halv gånger basbeloppet. Kommittén anser all del även i fortsällningen börfinnas elt skydd uiöver den allmänna försäkringens vid skada som drabbar densom fullgör mililärtiänslgöring. Skyddet bör i princip vara uppbyggt på sammasätt som skyddet för arbetsskador. Detta innebär atl den som har skadats undermilitärtiänst bör ekonomiskl försättas i samma situation som om skadan inlehade inträffat. Ersättningen bör ulgöra en renodlad kompensation förinkomstföriust. Rätt till livränta bör grundas på den skadades förmåga allskaffa sig inkomst genom förvärvsarbete och inle på den medicinska defekten somsådan. Kompensalionsnivån bör liksom vid arbetsskada höjas till 100 96.Ersätlningsunderiaget för livräntan bör höjas till högst sju och ell halvtbasbelopp. Nuvarande regler i fråga om skade- ochsjukdomsbegrepp bör enligl kommitténs mening behållas. Även de nuvarandebevisreglerna bör oförändrade överföras lill den nya lagen. Bestämmelserna om fritidsskador och färdolycksfallhar fört med sig svåra gränsdragningsproblem. Kommittén föreslår all skyddetför de värnpliktiga utsträcks till att omfatta alla skador som iniräffar underutbildningstiden. Del innebär all skyddel bör gälla från del färd förinryckning lill tiänslgöringen eller utbildningen påbörjas till dess färd förutryckning avslutas. Samma ordning föreslås gälla för annan personal som deltari verksamhel inom totalförsvaret. Nuvarandeersättning lill dem som drabbas av skador under miliiärtiänsl- 1976/77:64 109 göringfyller enligl min mening en viktig funktion som särskill olycksfallsskydd. Devärnpliktiga har i mililärersältningen en motsvarighet till detförsäkringsskydd som arbetsskadeförsäkringen ger dem i deras civila arbeie.Enligt min mening är del angelägel atl vi även för ett skadeskyddför dem som fullgör miliiärtiänsl som är av minst samma omfattning som detarbetsskadeförsäkringen kan erbjuda. Jag ansluter mig därför liksom remissinstansernatill kommitténs förslag om statligt personskadeskydd för de gmpper som f n.täcks av militärersällningslagen. Som jag redan lidigare har nämnl bilräder jagkommitténs förslag atl renodla personskadeskyddei till en ersättning förinkomstföriust. Jag biträder även förslagel all i överensstämmelse medarbelsskadeförsäkringens ersättningsregler fastlägga kompensationsnivån lill iprincip . Kommitténs förslag atl behålla nuvarande skade- ochsjukdomsbegrepp liksom nuvarande bevisregler har tillstyrkts eller lämnals ulanerinran av remissinsianserna. Också jag ansluter mig lill förslagen. Detinnebär att alla skador och sjukdomar som drabbar någon under tiänslgöringenkommer alt täckas av personskadeskyddei. Endast om det finns skälig anledningall anta att en sjukdom har föranletls av annat än tiänslgöringen och atltiänslgöringen inte heller väsentiigt har bidragit till denna, fallersjukdomen utanför skyddel. Utvecklingen har i lagsiiftning och praxis påmilitärersältningens område lett till att skyddet f n. gäller inte bara undersjälva tiänslgöringen och vid resor till och från denna. Ersättning kan ocksåutgå för olycksfall som inträffar under permission eller annan ledighel inomtiänstgöringsorten eller dess närmaste omgivning där de värnpliktiga vanligenvistas under sin frilid. Denna gränsdragning var mera naturiig tidigare då devärnpliktiga i stor utsträckning vistades på tiänstgöringsorten också under sinfritid. när många har bil är förhållandena annoriunda, och det ler sig nusvårt all motivera varför de som kanske är hemmahörande på tiänstgöringsortenoch uppehåller sig där under sin ledighet skall vara täckta av ellfrilidsskydd, men andra inte. För i stort sell alla värnpliktiga lorde gälla atlde saknar särskill olycksfallsskydd när de i samband med ledighel underutbildningstiden vistas på annan ort. Tjänstgöringen lorde oftast innebära atlde värnpliktiga saknar andra inkomsier än dem de uppbär genom tiänslgöringen. Dehar därför också begränsade möjligheter atl ordna sitt försäkringsskydd på egenhand. Mot den angivna bakgrunden ansluler jag mig lillkommitténs förslag all utsträcka personskadeskyddei lill alt generellt gällaskador som inlräftar under frilid. Skyddet för här närmast karaktären av enkollektiv olycksfallsförsäkring för dem som har ultagils tvångsvis ellerfrivilligt har ställt sig lill förfogande för tiänslgöring inom försvarel. Invaliditelsbedömningoch beräkning av den åriiga arbelsförtiänsten som 1976/77:64 HO underiagför sjukpenning och livränta bör enligl kommittén följa samma regler som iarbetsskadeförsäkringen.