prop · G00359 · 1976-12-31 00:00:00 — Vad gäller sättetatt utse rektor har bl, a, organisationskommittén för högskoleregion,konsistorierna vid Kl och i anfört synpunkter.Organisationskommittén påpekar att ett lokalt valförfarande där sådantförekommer bör vara utslagsgivande och inte kunna ändras genom beslut avregeringen. Motsvarande bör också gälla där rektor utses av annat lokalt organ.Formerna för tillsättandet bör kunna bestämmas av högskolestyrelsen.Organisationskommittén utgår vidare från att de bestämmelser som gäller föruniversiteten om upprätthåUandet av sådan tjänst som rektor frånträder undersin rektorstid fortfarande skall gäUa. Konsistoriet vid Kl anser ej att ensärskild rektorstjänst bör inrättas utan nuvarande regler i universitetsförordningenbeträffande rektor bör fortfarande gälla. Att vara rektor bör även ifortsättningen vara ett förtroendeuppdrag förenat 1976/77: 59 129 Rektor bör ha möjlighet atl behålla sinkontakt med forskningen. Slutligen betonar institutet att rektor bör väljas aven elektorsförsamling enligt nuvarande regler. Länskommitténför eftergymnasial utbildning i anser att det i det av H 75 utarbetadeförslaget till instruktion för statliga högskoleenheter bör anges att denna i tillämpUgadelar skall gälla även organisa tionskommittén i . Möjlighetenatt utse ordförande i linjenämnd utanför kretsen av ledamöter kritiseras avSACO/SR. SFS menar att både i och fakultets/sektionsnämnd börordföranden utses inom respektive organ av detta. Förskoleseminarieti menar att ordförande i linjenämnd reget mässigt bör utses avhögskolestyrelsen ur gruppen företrädare för yrkeslivet. Gävleborgsläns landsting anser alt ordföranden bör ulses av hög' skolestyrelsen utanbindning till de valda eller utsedda ledamöterna till nämnden eftersomlinjenämnder inrättas av högskolestyrelsen. , som inrättas avregionstyrelsen, bör på samma sätt få ordföranden utsedd, önskar att bestämmelserna beträffande linjenämnd utformas såatt möjligheter finns att utse rektorn vid den kommunala skolenheten tiUledamot i statliga utbildningen. /SRmenar att då adjungering till utbildningsnämnd äi möjlig bör föreskriftom adjungering till linjenämnd införas. Samma mening framförs av NoTH ochkonsistoriet vid KTH. i kräver att de lärare ochkonsulenter som ej kan ges ledamolskap i de nya linjenämnderna adjungeras vidde sammanträden sorn berör den utbildning, där de medverkar. Socialhögskolani menar att det saknas skäl för att fackliga sammanslutningar garanterasinflytande i linjenämnd. Vidare är det i förvaltningsnämnd befogat medmedverkan även av företrädare för allmänna intressen. Dessa bör utses avberörda kommuner och landsting. Konsistoriet vid i : "Vad gäller företrädare för yrkeslivet, som föreslås skolaingå i linjenämnderna, ställer sig konsistoriet i princip positivt till sådana,under den uttryckliga förutsättningen att de såsom sakkunniga inom någon delav nämndens verksamhetsområde kan tiUföra denna expertis." Länskommitténför eftergymnasial utbildning i anser linjenämndernas arbetsuppgiftervara synnerligen viktiga och kan därför inte dela H 75:s förslag atthögskolestyrelsen kan besluta, om särskilda skäl anses föreligga, attföreträdare för yrkeslivet ej skall ingå i nämnden. 9 1976/77.1 saml nr 59 1976/77: 59 130 Förvaltningsutskotteti betonar alt personalrepresentanter iinstitutionsstyrelser bör utses av berörda personalorganisationer i enlighetmed praxis på arbetsmarknaden i övrigt. i framhåller att högskolestyrelsen, därestomständigheterna så nödvändiggör med hänsyn till viss institutions möjlighetatt fungera, bör kunna fatta beslut att institutionen skall förvaltas avenbart prefekt. SektionA vid KTH kritiserar den sammansättning som föreslås förfakultets/sektionsnämnd där sju ledamöter av elva är ordinarie lärare utseddaav fakultets/sektionskollegiet saml endast två ledamöter representerar deforskarstuderande. De forskarstuderande bör få minsl fyra ledamöter och antaletledamöter utsedda av kollegiet minskas i motsvarande grad. Beträffandesammansättningen av fakultetssektionsnämnder delar konsistoriet viduniversUetet i forskarutbildningsutredningens uppfattning vad gällerföreträdare för verksamhet utanför högskolan. Konsistoriet avvisar däremottanken på att byta en företrädare för de anställda mot en representant förverksamhet utanför högskolan. Även SFS avvisar tanken att de anstäUda ifakultets- och sektionsnämnd skall kunna representeras av företrädare utanförhögskolan. Socialhögskolani påpekar att om högskolan i ej blir representerad ifakultetsnämnden bör en representant från högskolan kallas till nämnden dåfrågor av betydelse för högskolan avhandlas. Flertaletremissinstanser som yttrat sig om sammansättning utgår frånatt riktpunkten skall vara att ungefär 1/3 av styrelsens ledamöter skallhämtas inom högskolan och övriga vara företrädare för allmänna intressen ienlighet med riksdagsbeslut bland dem förLinköpings högskoleregion och för Stockholmshögskoleregion (H 75-S), som förordar att antalet företrädare för allmännaintressen för del skall vara 14, Det är enligt H 75-S:smening av största betydelse att det inom denna representation finns företrädareinte bara för skilda politiska meningar ulan även för bl, a, skilda delar avregionen och för arbetsmarknadens parter inom regionen. ÄvenLO och TCO utgår från att majoritetsförhållandena blir i enlighet med 1975 årsriksdagsbeslut. LO betonar vikten av att de tre personalorganisationer somdeltagit i kommittéarbetet med högskolerefor- 1976/77: 59 131 menblir representerade för den anställda personalen i samtiiga regionstyrelser. Förskoleseminarieti delar reservanten uppfattning att de studerande skallrepresenteras av minst tre ledamöter i , medan och Svenska laboratorieassistentelevföreningenanser alt principen 1/3 lärare, 1/3 studerande och 1/3 representanter förövriga intressenter skall följas även i . Dessutom anserelevorganisationerna atl ordföranden i skall utses avledamötema i styrelsen. Denna senare uppfattning delas av iÖrebro. SÖupprepar sitt tidigare krav att länsskolnämndema skall vara företrädda iregionstyrelserna. I andra hand förordar SÖ atl behovet av samverkan bör kommatill uttryck i förordningen med instruktion för . Jönköpingsläns landsting har uppfattningen att minsl en rektor eller skolchef med ansvarför högskoleutbildning bör ingå i . kommunanser att bör ha en representant som företräder huvudmannen förkommunal högskoleutbildning. Skövdekommun påpekar att företrädare för allmänna intressen bör få utses från alla dekommuner som är högskoleorter inom en region och serdet som ett rättvisekrav atl och kommun bereds möjlighettill den insyn i och påverkan av regionens högskoleorganisation som enrepresentation i innebär. Fråganom hur företrädare för allmänna intressen i skall utsesbehandlas bl, a. av i som anser att dessa ledamöterbör utses regionalt, antingen av eller, om länsstyrelserna iframtiden skall utses av landstingen enbart, av landsting, värdkommuner ocharbetsmarknadens intresseorganisationer inom regionen. TCO däremot anser attdet är viktigt att staten får ett direkt ansvar tUl tillsättningen avledamöter, tar bestämt avstånd från alternativet att överlåtatillsättningen på landstingen. Landslingen bör, enligt TCO:s uppfattning, integes något ekonomiskt eller annal ansvar för statlig högskoleutbildning. OcksåLO behandlar frågan om hur representanter för allmänna intressen skall utses,LO framhåller i detta sammanhang atl högskolans arbetslivsanknytning har ettflertal sidor och fortsätter: "Enav dessa är att utbildningen till en dominerande del kommer att yarayrkesförberedande. En annan är att högskolan i större utsträckning än förnärvarande bör utveckla kontakterna med arbetslivet, såväl vid planering ochprioritering av forskningen som när det gäller innehållet i och formerna förundervisningen. Ytterligare en sida är att den nya högskolan får enstyrelseform, som ger samhället utanför högskolan. 1976/77: 59 132 a, de stora löntagargrupperna, etl i jämförelse med nu väsentligt ökatinflytande. Detta, sammanlaget med atl högskolan öppnas förgrupper med kortare formell utbildning men med värdefulla erfarenheter ochbetydelsefulla uppgifler inom arbetslivet, gör atl en representation frånarbetslivet inrymd under allmänna intressen synes vara nödvändig. LO villdärför betona, att organisationen känner sitt ansvar för högskolans fortsattaarbete och förutsätter därför att det förslag som H 75 avgivit om arbetslivelsrepresentation i region-och högskolestyrelser kompletteras med anivsningar hurrepresentationen från arbetslivet skall ulses," Jagerinrar inledningsvis om vad jag vid min anmälan av högskolelagen har anförtrörande sammansättningen av högskolestyrelse och andra organ inom högskolansamt av regionstyrelse. Det ankommer på regeringen atl utfärda de närmareföreskrifter som behövs utöver högskolelagen. Jag vill emellertid här redovisavissa synpunkter på dessa frågor. Jag tar också upp frågan om hur ledamöterna iolika organ skall utses och erinrar därvid om vad berördapersonalorganisationer har anfört angående sin medverkan i olika högskoleorganoch som jag har redovisat vid min anmälan av högskolelagen. Jag erinrar vidareom att jag vid min anmälan av obligatoriefrågan har redovisat hur företrädareför de studerande skall utses. Jag behandlar först frågan om h ögskolestyrelsen. Iprop, 1975:9 om reformering av högskoleutbildningen m.m, anförde föredragandenatt högskolestyrelsen endast om mycket starka skäl föreligger bör ha mer än 15ledamöter, I flertalet fall bör omkring tio ledamöter vara tillräckligt. Meddenna utgångspunkt har de regionala organisationskommittéerna haft att övervägasammansättningen av högskolestyrelserna inom resp, region och avge förslag omantalet ledamöter. Organisationskommittéernas förslag innebär i flertalet fallmer än 15 ledamöter. Endast i få fall anses tio ledamöter vara ett tillräckligtantal. Som skäl för ett större antal ledamöter i styrelserna anges att det iannat fall blir svårt att tillgodose önskemål om representation för olikaintressen och verksamhetsgrenar. En sådan representation anses vara väsentligom högskolestyrelsen skall åtnjuta förtroende hos olika berörda grupper. för högskolereformen (H 75) föreslår mot dennabakgrund ett ökat antal ledamöter i högskolestyrelsen. Kommittén framhåUersamtidigt vikten av att antalet ledamöter begränsas i förhållande till vad somi dag gäller för vissa motsvarande organ. H 75 föreslår att högskolestyrelsernavid enheter med bredare verksamhet, i första hand de som kommer att omfattanuvarande uni- 1976/77: 59 133 versitel,skaU ha 18 ledamöter medan övriga högskolestyrelser skall ha 15 ledamöter. Enligt1975 års riksdagsbeslut (UbU 1975:17, rskr 1975:179) skall ihögskolestyrelserna ingå företrädare för allmänna intressen, högskoleenhetensrektor, förvaltningschefen, om sådan finns vid enheten, lärare som företräderverksamheten vid enheten samt företrädare för de anställda och för destuderande vid enheten, H 75 utgår från den princip som lagts fast genom nämndariksdagsbeslut all företrädarna för allmänna intressen skall utgöra minsl entredjedel av styrelsens ledamöter och föreslår att i en styrelse med 18ledamöter skall inrymmas sex företrädare för aUmänna intressen. Antaletföreträdare för de anställda bör vara tre och för de studerande likaså tre,Dessuiom föreslås atl del förutom rektor och förvaltningschef i detlaalternativ skall finnas fyra företrädare för verksamheten vid högskolan, Istyrelse med 15 ledamöter föreslås antalet företrädare för allmänna intressenbli fem. Även i dessa styrelser bör del finnas tre personalföreträdare och treföreträdare för de studerande samt ulöver rektor tre företrädare förverksamheten vid högskolan, bland dem förvaltningschefen, där sådan finns. Enslor del av remissinstanserna har lämnat H 75:s förslag beträffande antaletledamöter i högskolestyrelsen ulan erinran eller haft endast smärreinvändningar. Flertaletav de remissinstanser som yttrat sig över sammansättningen avhögskolestyrelserna tillstyrker i huvudsak H 75:s förslag. Någraremissinstanser, bl. (), anser dockatt företrädarna för allmänna intressen bör ha majoritet i högskolestyrelsen,medan () inte vill acceptera någonrepresentation av allmänintressen i dessa styrelser. och framhåller betydelsen av att arbetslivet fårrepresentanter i högskolestyrelserna. i Slockholm och Centralorganisationen /SR framhåUer attuttrycket företrädare för verksamheten bör preciseras så altlärarrepresentation i styrelserna garanteras. Påtvå särskilda punkter har flera remissinstanser en års riksdagsbeslutoch H 75 avvikande uppfattning. Den första gäller förvaltningschefensledamolskap i högskolestyrelsen, som avstyrks av ett tiotal remissinstanser,bland dem organisationskommittén för högskoleregion,organisationskommittén för högre teknisk utbildning och forskning i övreNorrland, i (LO), TCO och SFS vilka ansluter sigtill den reservation som har avgivits av vissa ledamöter i H 75. Den andrapunkten gäller förslaget att rektor normalt skall vara styrelsens ordförande.Några remissinstanser anser att högskolestyrelsen skall utse ordförande inomsig. Föregen del anser jag H 75 :s förslag om antal ledamöter i högskole- 1976/77: 59 134 styrelsernaväl avvägt med hänsyn lill kraven på såväl bred representation som enarbetsduglig styrelse. Jag delar H 75:s uppfattning alt det större ansvar ochde vidgade befogenheter som de nya styrelserna får jämfört med t. ex, dagenskonsistorier skärper kraven på effektivitet i ledningen av enheternas verksamhel.Jag förordar således två olika modeller för högskolestyrelser, den ena med 18ledamöter och den andra med 15 ledamöter. I flertalet fall kommer detta, som H75 har påpekat, endast att innebära marginella justeringar avregionkommittéernas förslag. Beträffandeantalet företrädare för olika grupper och intressen i högskolestyrelsernaansluter jag mig i allt väsentligt lill H 75:s förslag. Antalet företrädare förde anställda bör anknytas till det antal huvudorganisationer som sluterkollektivavtal för de anställda inom högskolan. Det bör därför vara tre. Vadgäller anlalel studerandeföreträdare framhålls i prop. 1975:9 att antaletsådana och antalet företrädare för de anställda bör vara i stort sett detsamma.Även jag förordar atl antalet företrädare för de studerande skall vara tre.Vidare ansluter jag mig till den i prop, 1975:9 förordade lösningen att rektorskall vara självskriven ledamot i styrelsen och normalt vara dess ordförande.Vad gäller frågan om förvaltningschefens ställning vill jag anföra följande.Vid de läroanstalter, där förvaltningschef finns, utgör rektor och förvaltningscheftillsammans rektorsämbetet. Bakgrunden är atl rektor har ansetts företrädaforskningen och utbildningsverksamheten, medan förvaltningschefen har betraktatssom den högste ansvarige för den adminislraliva och ekonomiska verksamheten.Detta är det viktigaste skälet till att även förvaltningschefen i prop, 1975:9förutsattes vara självskriven ledamot i högskolestyrelsen. Inom ramen för nupågående försöksverksamhet med nya former för samarbete mellan studerande, lärareoch övrig personal vid universiteten och vissa högskolor är förvaltningschefenför närvarande ledamot av konsistoriet. Mot förslaget att förvaltningschefenskall vara självskriven ledamot i högskolestyrelsen har anförts att dennevarken är vald eller har tidsbegränsat förordnande samt att antalet ledamöteri styrelsen bör begränsas. Jaghar tidigare framhållit att reformeringen av högskolan kommer att föra med sigen betydande vidgning av den lokala beslutanderätten i vad avser både planeringoch genomförande av utbildningen och fördelningen av resurser för olikaändamål. Därigenom kommer större krav att stäUas på en väl fungerandeadministration. Särskilt vid de slörre enheterna leder detla till attförvaltningarnas tjänster kommer alt efterfrågas i ökad omfattning, samtidigtsom deras ansvar för ekonomisk planering och förvaltning av tillgängligaresurser blir mera maktpåliggande. Enligt min mening talar övervägande skäl bl. a. de jag här har anfört för att förvaltningschef bör vara självskrivenledamot i styrelse för högskoleenhet som har en mera omfattande verk- 1976/77: 59 135 samhetinom såväl grundläggande högskoleutbildning som forskning ochforskarutbildning. Jaganser atl H 75:s förslag lill antal företrädare för verksamheten är väl avvägt.De förslag som förs fram av ett par remissinstanser, bl. a. konsistoriet viduniversitetet i , om atl antalet företrädare för verksamheten bör varafem med hänsyn till anknytningen liU de fem yrkesutbildningssektorerna kan jaginte biträda. Enligl min uppfattning innebär en sådan anknytning inte medsäkerhet någon fördel. Den kan i vissa fall medföra risker för attsektorsintressen får göra sig gällande på bekostnad av en eftersträvandsvärdhelhetssyn på verksamheten, dvs. både den grundläggande utbildningen ochforskningen och forskarutbildningen inom högskolan. Ulöver rektor och iförekommande fall förvaltningschef bör antalet företrädare för verksamheten,vilka bör vara lärare, enligt min mening vara fyra i de större styrelserna ochtre i de mindre. Anlalel företrädare för allmänna intressen bör, som H 75 föreslår,vara sex i de större styrelserna och fem i de mindre. H 75har föreslagil alt för ledamöterna skall finnas personliga suppleanter. Jagbilräder detla förslag. 1samband härmed vill jag slutligen ta upp ytterligare en fråga röranderepresentationen i högskolestyrelsen, som också har giltighet för andra organ.Från företrädare såväl för verksamheten inom högskolan som för de studerandehar krav framställts om etl utökat anlal platser jämfört med de förslag somföreligger. Då redan har fattat beslut om bl. a.majoritetsförhållandena i vissa organ och då starka skäl talar för att antaletledamöter i skilda högskoleorgan begränsas, är jag inte beredd atl tillmötesgådessa krav. Jag vill emellertid framhålla alt ell större antal personer gesmöjlighet atl medverka i styrelsernas arbete genom föreskriften om suppleanter.Berörda organ har möjlighet att föreskriva att suppleanter skall ha närvaro-och yttranderätt samt rätt atl få skiljaktig mening antecknad. Vadgäller utseende av ledamöter i högskolestyrelsen utgår H 75 i sina förslag frånriksdagens beslul atl företrädarna för allmänna intressen skall utses av dekommuner och landstingskommuner lill vilka högskoleenheten är förlagd. Jaganser i likhet med H 75 all det är viktigt alt berörda kommuner och landslingdärvid tar hänsyn till de berättigade krav som, bl, a. i regionkommittéernasbehandling av frågan, har ställts på att arbetslivet skall, så långt detta ärmöjligt, bli företrätt i högskolestyrelsen och då med företrädare för såvälarbetsgivare som arbetstagare. Den speciella representation som är angelägenvid högskoleenheter med verksamhet av utpräglad rikskaraktär bör även beaktas. Beträffandefördelningen av antalet företrädare för allmänna intressen mellan berördalandsling och kommuner avser jag att vid bifall till förslaget omhögskolelag föreslå regeringen atl uppdra åt 1976/77: 59 136 regionslyrelsemaatt, med utgångspunkt i förslag från bl. a. nyssnämnda landsting och kommuner,ansvara för denna fördelning. Jagförordar att företrädare för de studerande, vid bifall tillförslaget om elektorsförsamling för utseende av företrädare för de studerande iorgan inom statlig högskoleenhet, utses av elektorsförsamlingen, IenUghet med vad jag har anfört skall företrädare för de anställda till skillnad från H 75:s förslag utses av statlig myndighet på förslag avpersonalorganisation. Jag förordar att får tiU uppgift att pådetta sätt utse de tre ledamöter som skall företräda de anställda vid enheten. Jagvill framhålla atl del förfaringssätt jag här har förordal skiljersig från vad som gäller för övriga samhällssektorer vid utseendet av ledamöteri styrelser av jämförbart slag, där regeringen utser samtUga ledamöter. Dennadecentralisering av beslutsfattandet står i samklang med de principer som,enligt vad jag i det föregående har anfört, bör gälla för helahögskolereformen. Jagövergår nu till vissa frågor som rör rektorer vid högskoleenheterna. 1975:9 framhöll föredaganden att rektor normalt borde varahögskolestyrelsens ordförande och i förekommande fall tillsammans medförvaltningschefen svara för den verkställande ledningen av högskoleenhetensverksamhet. Rektor borde därför utses av regeringen. borde de videnheten verksamma får ett inflytande i frågan om att föreslå rektor. Denneborde därför alltid utses efter lokalt förslag. Vid de större enheterna bordedetta förslag kunna avges av en särskild församling sammansatt enligt deprinciper som tiUämpas inom universitetsområdet vid val avrektor. Vid övriga enheter borde högskolestyrelsen kunna avge förslag. Detborde ankomma på regeringen att meddela bestämmelser i frågan. Motdenna bakgmnd har H 75 föreslagit att rektor skall vara högskolestyrelsensordförande, om ej regeringen beslutar annat. Tjänst som rektor skall enligtkommitténs förslag tillsättas av regeringen för högst efter förslagantingen av högskolestyrelsen eller om regeringen så bestämmer efterförslag av en särskild valförsamling, I det senare fallet föreslås atthögskolestyrelsen skall yttra sig över församlingens förslag. Beträffandevalförsamlingen har H 75 föreslagit att den skaU bestå av två tredjedelaranställda och en tredjedel studerande vid enheten. Av de anställda skall minsthälften vara lärare vid enheten och utses av dessa. Övriga ledamöter, som skallvara anställda, skall utses gemensamt av de arbetstagarorganisationer som ärföreträdda vid enheten. Företrädare för de studerande utses av studeranderådetvid enheten, eUer på sätt detta bestämmer. 1976/77: 59 137 prop, 1975:9 angivna ordningen att regeringen skall tillsälta tjänst somrektor efler förslag från högskolestyrelsen samt besluta om formerna förförslagsförfarandet har kritiserats i remissyttrandena. Organisationskommitténför högskoleregion påpekar att om elt lokalt valförfarande förekommer,bör detla vara utslagsgivande och inte kunna ändras genom beslut av regeringen.Organisationskommittén anser dock att vid de enheter, där särskildförvaltningschef inte finns, bör rektor utses av regeringen efter förslag frånlokala instanser. i likhel med flera remissinstanser att debeslämmelser, som gäller för universiteten om upprätthållande av sådantjänst som rektor frånträder under sin rektorstid, fortfarande skall gälla. Konsistorietvid vänder sig mot förslaget att särskUda tjänster somrektor skall inrättas rektorsbefallningen bör även i fortsättningen vara ettförtroendeuppdrag förenat med uppdragstillägg. Föregen del vill jag anföra följande. Inomhögskolan finns ingen entydig tjänstekonstruktion för rektor. Viduniversiteten, de tekniska högskolorna och , där rektorutses genom val, behåller rektor sin lärartjänst samt har utöver lönen viddenna ett särskilt uppdragstUlägg. Särskilda regler finns om befrielse från demed lärartjänsten förenade göromålen samt om förande över stat av rektorslärartjänst. Vid övriga läroanstalter inom det statliga högskoleområdet finnstjänst som rektor, huvudsakligen ordinarie tjänster med förordnande förbestämd tid eller tills vidare. Vid social- och journalisthögskoloma inneharrektor samlidigl ett ordinarie universitetslektorat, vid högskolorna inomlärarutbildningens område förs i allmänhet rektors lärartjänst över stat. Dessaolika system har fungerat väl. Jag finner därför ingen anledning att i den nyahögskolan införa en ordning som väsentligt avviker från den nu rådande. Behovetav särskilda tjänster som rektor bör mot denna bakgrund bedömas från fall tillfall. Om den som föreslås till rektor innehar en tjänst inom enheten bör iregel användas en konstruktion som liknar den som finns viduniversiteten och vissa högskolor. Saknar den som föreslås till rektor tjänstvid enheten bör en ordinarie tjänst som rektor inrättas. I båda fallenförordnas rektor för högst i sänder. Vidförordnande av rektor bör, i likhet med vad som gäller, möjlighet finnasatt föra rektors bottentjänst över stat. Vidare bör bestämmelser meddelas omrektors rätt att återgå till sin bottentjänst.