prop · G003123 · 1976-12-31 00:00:00 — Enligt 3 8 andra stycket marknadsföringslagen fårinformationsåläggande innehålla att informationen skall lämnas genom märkningpå vara eller tillhandahållas i annan form pä säljställe, att den skall lämnasi annonser eller andra framställningar som näringsidkaren använder vidmarknadsföringen eller all den i viss form skall lämnas lill konsument sombegär del. Dessa bestämmelser kommer att vara fullt ul tillämpliga på åläggandealt lämna informalion som avses i 5 och 6 88 konsumentkredillagen. När del i 68 konsumentkredillag',;n föreskrivs atl informationen inför slutande av kreditavlalskall vara skriftlig följer därav och av 7 8 att kan åläggavederbörande all lämna den i 6 8 angivna informationen i skriftlig form. Informationsåläggande enligl 3 8marknadsföringslagen skall enligl 5 8 samma lag förenas med vite, om inle dettaav särskilda skäl är obehövligt. Prop.1976/77:123 166 Anledningatt avstå från vitesföreläggande kan finnas 1. ex, om KO vill ta upp ett ärendei i syfte alt fö fram ett prejudicerande avgörande i enprincipiellt belydelsefull fråga. Del kan i sådant fall vara elt gemensamtintresse för KO samt näringsidkaren och dennes organi-tion att fö frågan prövadav . Om KO då kan avstå från alt begära vitesföreläggande hardelta anselts öka möjligheterna att vinna samförstånd om atl dra frågan underdomstolens prövning (jfr prop, 1970:57 s, 91 0. Paragrafen innehåller tillsammans med 9 8bestämmelsema om kontantinsats vid kreditköp, 1 kommitténs lagförslag finnsbestämmelser om konlanlinsals (maximering av kredilbeloppet) i 5, 6 och 8 88,vartill har fogats en slrafföestämmelse i 30 8- Bestämmelserna i 8 och 9 88 har utförligtbehandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 5,4, jfr även 5.12). Förevarande paragraf innehåller bestämmelserom denkontantinsats som skall tas ut och om vem som skall svara för all delta sker.Vidare anges i paragrafen alt betalning med medel som köparen föll låna undervissa särskilda förhållanden inte skall anses utgöra kontantinsats i lagensmening. Med kontantinsats torde i allmänt språkbruk avsesbetalning med kontanter eller motsvarande, t, ex, check, som erläggs innanvara utges till köpare på grund av ell köpeavtal. Uttrycket konlanlinsals har i8 8 i princip samma innebörd. Som skall beröras i det följande bör emellertidmed kontant betalning jämställas det fall att köparen lämnar ettinbytesföremål. Vidare bör det i vissa fall kunna komma i fråga att ta ut enbetalning, utgörande kontantinsats i lagens mening, först efter det att varanhar utgetls lill köparen. Huvudregeln i första stycket innebär atl säljarenav köparen skall ta ut kontantinsats i enlighet med god sed på marknaden. Innebördenav denna regel har närmare utvecklats i den allmänna motiveringen. Regeln styrför del första frågan huruvida kontantinsats i vissl fall över huvud tagetskall tas ul. Den lämnar sålunda utrymme för att i undantagsfall hell eftergekravet på kontantinsats. Vidare har regeln belydelse för frågan om kontantinsatsensstoriek. Den styr också frågan om hur konlanlinsalsen skall las ut, t. ex. vidvilken tidpunkt detta skall ske. Avgörande i dessa hänseenden är vad som beträffandekrediiköp av det ifrågavarande slaget utgör god sed på marknaden. Som framgårav den allmänna motiveringen får härvidlag ett långtgåendeinflytande genom alt verket i överläggningar och förhandlingar med näringsidkarsidanoch genom utfärdande av riktlinjer kan i hög grad påverka betraktelsesättetnär del gäller att avgöra vad som kan anses utgöra god marknadssed. allmänna motiveringen har berörts vissa fall där undantag från 1976/77:123 167 kontantinsalskravetbör kunna komma i fråga. Delta gäller bl, a. konlokortssystem av den typ somnumera har vunnil utbredning på marknaden. Det torde ulan vidare kunnakonstateras att det står i överensstämmelse med god sed på marknaden attkontantinsats inte tas ut vid kreditköp som sker inom ramen för sådanakonlokortssystem, och de skäl som ligger bakom denna praxis talar för alt dent. v. bör bibehållas. Det förtjänar emellertid att än en gång understrykas attkontokortssystemen i och för sig omfattas av reglerna om kontantinsats. Som harantytts i den allmänna motiveringen är det inte uteslutet alt förhållandenautvecklar sig så atl del blir aktuellt alt kräva uttagande avkontantinsats även vid kontoköp av nu berört slag, I enlighet med vad som har sagts skallkontantinsatsen normalt erläggas innan varan utges till köparen. Utlämnas isådant fall varan innan hela kontantinsatsen har eriagts har bestämmelserna i 88 inle iakttagils, och delta gäller även om kontantinsatsen betalas inom korttid efter det alt varan utlämnats. Del är alltså självfallet inle tillräckligtalt parterna upprättar ett kontrakt där det sägs att föreskriven kontantinsatsskall utgå. Det kan emellerlid tänkas speciella fall då enbetalning motsvarande kontantinsatsen bör få tas ut senare än då varanutlämnas lill köparen. Bl, a. kan övervägas atl vid hemförsäljning, där den s.k. ångerveckan gäller, låta konsumenten vänta med att eriägga kontantinsatstill dess att ångerveckan löpt ul. Hithörande frågor för prövas avkonsumenlmyndigheterna vid lill-lämpningen av reglerna i 8 och 9 88- 18 8 första stycket ges vidare en föreskrift kontantinsatsen, om sådan skall utgå, normalt skall motsvara av den ifrågavarande varans kontantpris. Lägre kontantinsats kan,temporärt eller för framtiden, ifrågakomma om särskilda förhållanden påkallardet. Dessa bestämmelser har tämligen ingående behandlats i den allmännamotiveringen och torde knappast erfordra ytteriigare kommentarer För fullständighetensskull bör dock framhållas all regeln om iakttagande av god sed på marknaden inågot fall kan fordra uttagande av högre konlanlinsals än . Enligt paragrafen åligger det säljaren vidkreditköp atl ta ul föreskriven kontantinsats. Annan än säljaren kan - utom ivissa förmedlingsfall som strax skall beröras - inte drabbas av påföljd omkontantinsatskravet har åsidosatts. Fristående kreditgivare behöver alltså ioch för sig inle kontrollera atl föreskriven kontantinsats har eriagts. En annansak är alt banker och andra finansieringsinsliiul får anses ha ell allmäntansvar atl tillse, alt de inte medverkar i kreditköpssammanhang där detförekommer brott mol konianlinsaisreglerna. För bankernas ochkreditaktiebolagens del kan ett sådant ansvar utkrävas inom ramen för densärskilda tillsynen över dessa förelag, I sammanhanget bör erinras om attfrågan huruvida även andra finansieringsföretag skall ställas under offentligtillsyn övervägs av finansieringsbolagskommilién (Fi 1975:08). Av 1 8 konsumentkreditlagen följer alt etlkreditköp kan falla under lagens bestämmelser även om säljaren är enprivatperson. Detta gäller t. ex. om säljaren lämnar kredil och som ombudanlitar en näringsidkare, som i sin 1976/77:123 168 yrkesmässigaverksamhet förmedlar kreditköpet, I sådant fall bör det åvila näringsidkarenalt se till atl föreskriven kontantinsats las ul. Frågan skall närmare berörasi specialmotiveringen lill 9 8- I 8 8 andra stycket upptas den i och för sigsjälvklara regeln att som konlanlinsals inte skall anses betalning med medelsom köparen får låna av säljaren. Som kontantinsats skall inte heller ansesbetalning med medel som köparen för låna av annan kreditgivare än säljaren pågrund av överenskommelse mellan säljaren och kredilgivaren. Denöverenskommelse som här åsyftas skall gå ul på att kredilgivaren lånar utpengar till köpare just för atl denne skall kunna eriägga erforderiigkontantinsats. Del fordras i och för sig inte, såsom enligt 2 8 andra stycketförordningen med föreskrifter om vissa betalningsvillkor vid yrkesmässigförsäljning av bilar, att säljaren och kredilgivaren har ekonomiskintressegemenskap. Som har nämnts kan kontantinsatsen ellerdel därav erläggas genom att säljaren för motta ell inbytesobjekt. Sådanatransaktioner torde framför allt kunna få betydelse när kreditköpet avser endyrare vara. Det fordras inte att inbytesobjektet utgörs av en vara av sammaslag som kreditköpet avser. Alt kontantinsats sålunda kan erläggas i form avinbylesobjekt kan givetvis i viss mån komplicera tillsynen överaltkontanlinsalskravet efterievs. Framför allt är det värderingen avinbytesobjektet som kan vålla problem. Den grundläggande principen bör vara attvärderingen skall ske med iakttagande av god köpmannased. Självfallet ärkontanlinsalskravet inle uppfyllt, om del kontantbelopp som enligt lagen krävsvid viss affär formellt har uppnåtts genom att ett inbylesobjekt har åsatts eltmed hänsyn till god köpmannased alltför högt värde. Det bör härvidlag i principsakna betydelse, om säljaren kan visa atl han sedermera har lyckats avyttrainbytesobjektet till ett högre pris än det värde som enligt nu berördaprinciper bort åsättas objektet. Affärsvinst i efterföljande led bör alltsåregelmässigt inte fö åberopas till stöd för alt kontantinsatskravet haruppfyllts. Del är tänkbart atl inbytesobjeklet harsålts av den säljare som vid ett senare kreditköp övertar objektet och altköparen alltjämt har en till det tidigare köpet hänföriig restskuld tillsäljaren, I så fall måste rest-skulden givetvis avräknas från inbyiesobjeklelsvärde. Motsvarande gäller om säljaren eventuellt från köparen övertarbetalningsansvaret för restskuld till annan kreditgivare. Säljer näringsidkare vara utan att iakttabeslämmelserna om kontantinsats i 8 8, skall della enligl förevarande paragrafanses ulgöra sådan handling som avses i 2 8 marknadsföringslagen, dvs.otillbörlig marknadsföringsåtgärd. Som regel torde handlingen få ansesotillbörlig mol såväl konsument som konkurrerande näringsidkare. 1976/77:123 169 Förbud enligt 2 8 marknadsföringslagen kan grundasendast på handling som företagils av näringsidkare eller på näringsidkaresvägnar Näringsidkaren behöver inte vara part iköpeavtalet. Bestämmelsen i 9 8 avser även den situationen atl näringsidkarenför en privatpersons räkning säljer en vara saml fråga är om krediiköp i lagensmening. Som har nämnts redan under 8 8 åligger del i sådant fall näringsidkarenatl ta ut kontantinsats av köparen. Gör näringsidkaren inte det kan han drabbasav förbud enligl 2 8 marknadsföringslagen. Som framgår av sistnämnda lagrum kanförbud meddelas även anställd hos näringsidkare och annan som handlar på näringsidkaresvägnar saml var och en som i övrigt väsentligt har bidragit till handlingen. Vid sidan av generalklausulen i 2 8marknadsföringslagen blir även de handläggningsregler m. m. imarknadsföringslagen som anknyter till generalklausulen tillämpliga när detgäller kravel på kontantinsats. Jag får i den delen hänvisa lill vad somanförts i specialmötiveringen lill 7 8. I 30 8 finns en erinran om all regeringen med stödav lagen (1975:90) med bemyndigande alt meddela föreskrifter om betalningsvillkorvid yrkesmässig försäljning av bilar kan meddela särskilda beslämmelser om bl,a, kontantinsats vid bilförsäljning. Sådana bestämmelser finns f, n, i förordningen(1959:575) med föreskrifterom vissa betalningsvillkor vid yrkesmässig försäljningav bilar (omtryckt 1976:63, se avsnittet 2.2.8). Beträffande förhållandetmellan denna särskilda reglering och konsumentkreditlagens beslämmelser omkontantinsats får hänvisas till specialmotiveringen till 30 8. I 10 8 regleras köparens rätl att vid kreditköpgöra gällande invändningar och anspråk, som grundas på köpet, mot annankreditgivare än säljaren (särskild kredilgivare). Paragrafen, som harbehandlats i avsnittet 5,6 i den allmänna motiveringen, motsvarar med vissaändringar 10 8 i kommitténs förslag till konsumentkreditlag. Den ersätterbestämmelsema i 15 och 16 88 konsumentköplagen. Förslå styckel innehåller beslämmelser om köparensrätt atl mot särskild kreditgivares krav på betalning framslälla invändningarpå grund av köpel. Bestämmelserna innebär att köparen vid varje form avkrediiköp kan framställa alla de på köpet grundade invändningar som han skulleha kunnat göra gällande mot säljaren. Vad som avses med krediiköp anges i 3 8,Med kredilgivare förstås enligl 2 8 den som har lämnat krediten eller övertagitden ursprunglige kreditgivarens fordran mot köparen. Med "invändningar på grund av köpet"åsyftas invändningar som grundas på bestämmelser i köpeavtalet, på köprättsligalagregler såsom bestämmelserna i konsumentköplagen och den allmänna köplageneller på allmänna avtalsrättsliga regler. Hit hör i första hand påståenden omkonlraklsbroll av säljaren (dröjsmål eller fel). Mot särskild kreditgivareskrav på betalning kan köparen sålunda åberopa exempelvis att säljaren inte harlevererat varan Prop.1976/77:123 170 i räll tid eller att den är behäftad med fel och attköparen därför enligt reglerna i konsumentköplagen har rätt all innehållaköpeskillingen eller del därav tills leverans sker, felet avhjälps eller felfrivara levereras. Vidare kan köparen hävda t. ex. att han enliglkonsumentköplagen har rätt att häva köpet på grund av dröjsmål eller fel.Köparen kan emellertid också göra gällande att han av annan anledning inte ärskyldig att stå fast vid köpet, t, ex. därför att delta är ogiltigt enliglallmänna avtalsrättsliga regler. Paragrafens andra stycke reglerarköparens rätl alt vid krediiköp göra gällande anspråk på grund av köpel molsärskild kreditgivare. Bestämmelserna innebär atl köparen mot särskildkredilgivare kan framställa samma penninganspråk på grund av köpet som han kangöra gällande mot säljaren. Det kan vara fråga t. ex. om anspråk pååterbetalning av köpeskilling, skadeståndsanspråk, ersättning för reparationav varan e, d. Kreditgivaren svarar i princip lika med säljaren förfullgörandet av sådant anspråk. Kreditgivarens ansvar är beloppsmässigl dockbegränsat lill summan av vad han har mottagit av köparen med anledning avkrediten. Den befogenhet mol särskild kreditgivaresom köparen kan grunda på bestämmelserna i andra stycket torde få sin främstabelydelse om ett köp hävs eller av annan anledning skall återgå och köparentill följd härav har anspråk på atl återfå vad han presterat på grund av köpel.Även i andra fall kan bestämmelserna bli tillämpliga, nämligen om köparen haretl penninganspråk mol säljaren som lill beloppet överstiger den obetaldadelen av kreditfordringen. Del är alt märka atl anspråk enligt andra styckelkan riktas mot varje särskild kreditgivare som har mottagit betalning avköparen med anledning av kreditköpet. Kreditgivaren behöver sålunda intealltjämt inneha fordringen mot köparen. Ansvaret enligl 10 >; andra stycketgäller även om kreditgivaren sedermera haröverlålil fordringen till annan. Atl särskild kreditgivare svararlika med säljaren för fullgörande av anspråk som avses i andra stycket innebäri och för sig atl köparen kan vända sig direkt mot kreditgivaren med sillanspråk. Han behöver sålunda inte först vända sig mot säljaren för alt sökaförmå denne alt tillgodose anspråket. Inte heller behöver köparen i rättegångmot säljaren först få fastställt alt anspråket är rätlsligen grundat, utandelta kan i förekommande fall lika gärna fastställas i rättegång mellan köparenoch den särskilde kreditgivaren. En annan sak är, som har framhållits i denallmänna motiveringen, att köparen i praktiken först torde komma atl vända sigmot säljaren med sitt anspråk. Av betydelse härvidlag ar framför allt attflertalet av de penninganspråk som vanligen förekommer vid köp och som inle ipraktiken kan regleras genom invändningsrälten enligl 10 8 första stycketförutsätter alt anspråk på prestation in natura först har framställts. Sådananaturaanspråk kan inte enligt 10 8 andra stycket riktas mot särskildkredilgivare utan härvid har köparen att vända sig mot säljaren. Vid dröjsmålmed leverans måste köparen sålunda enligt 3 8 första stycket konsumentköplagennormall uppmana säljaren all avlämna varan varefter köparen under skälig lidmåsle 1976/77:123 171 avvaktaleverans innan han får häva köpet. Om vara är behäftad med fel som säljaren harålagil sig atl avhjälpa måsle köparen enligt 4 8 första styckelkonsumentköplagen, innan han kan göra gällande annat anspråk på grund av felet,först lämna säljaren skälig lid att avhjälpa felet eller leverera felfri vara.Om varan är behäftad med fel som inte skall avhjälpas på grund av åtagande somnyss nämnts får köparen enligt 5 8 konsumentköplagen inte göra avdrag päköpeskillingen eller häva köpel om säljaren erbjuder sig att avhjälpa feleteller all leverera felfri vara och rättelsen sker genast samt ulan kostnadeller väsentlig olägenhet för köparen. Föratt köparen skall kunna framslälla penninganspråkpå grund av köpet mot särskild kreditgivare fordras atl köparen är bevarad vidsin rätt atl göra gällande anspråket mot säljaren. Köparen måste således haiakttagit sådan reklamationsplikt o. d., vars fullgörande utgör enförutsättning för all köparen skall kunna rikla anspråk mol säljaren (jfr bl.a,11 8 konsumentköplagen). Kreditgivaren får givetvis mot köparens anspråkframställa alla de invändningar som säljaren skulle ha kunnat göra gällande. Ett huvudsyfte med bestämmelserna i 10 8 andrastycket är atl köparen när ell köp hävs skall vara garanterad all återfö vadhan har presterat på grund av köpel. En förutsättning för alt köparen efterhävning skall återfö vad han har betalat är emellerlid i regel alt köparen åsin sida återiämnar varan i väsentligen oförändrat och oförminskat skick lillsäljaren (jfr 57 och 58 88 köplagen). En kreditgivare är alliså i enhävningssiulalion inle skyldig atl göra någon återbetalning till köparen medmindre denne på angivet sätt lämnar tillbaka varan. Köparen bör alllidanses ha fullgjort sina förpliktelser härvidlag om han har återlämnat varanlill säljaren. Som har nämnts i den allmänna motiveringen står det densärskilde kreditgivaren fritt att genom avtal med säljaren reglera derasinbördes mellanhavanden med anledning av kreditgivarens ansvar för säljarensförpliktelser på grund av kreditköp. Till skillnad från de gällandebestämmelserna i 15 och 16 ;j8 konsumentköplagenhar reglerna i 10 8 konsumentkreditlagen tillämpning också vid alla former av kontoköp.Vissa närmare förutsältningar härför har berörts i specialmotiveringen till I8. 1 konlokortssysiemen bokförs alla inköp som skermed utnyttjande av konlokrediten på kontohavarens konto. Kreditgivarentillställer, i regel må-natligen, kontohavaren ett besked om saldot på kontot.När kontohavaren skall betala kontoskulden kan han i allmänhet välja mellan tvåolika tillvägagångssätt. Han kan sålunda för del första betalahela skulden på kontot. Om delta betalningssätt används torde det inteuppkomma några särskilda problem vid tillämpning av beslämmelserna i 10 8 påkontoköp. Kontohavarenbrukar emellertid kunna välja att i stället göra avbetalningar Enligl de beslämmelser som vanligen upptas i konloavial skallavbetalning i så fall avse viss minsta kvotdel av saldot pä kontot. 1976/77:123 172 dockvisst lägsta belopp (t, ex, ). Betalningen avräknas i regel på del totalasaldot. Om konlohavare som använder sådant betalningssätt vill utnyttja sininvändningsrätt enligt 10 8 första stycket för del först föstställas hur stordel av de betalningar, vilka erlagts sedan det aktuella köpet skedde, som kananses hänföra sig till della köp. En användbar metod synes vara atl i efterhandså stor del av betalningarna avräknas på den till köpet hänföriiga fordringensom molsvarar dennas andel av det vid varje betalningstillfälle föreliggandesaldot. Sedan så skett torde återstoden av den till del aktuella köpelhänförliga fordringen - eller del lägre belopp som den ifrågavarandeinvändningen avser Gfr t- ex. sista meningen i 4 8 andra styckelkonsumentköplagen) - kunna t, v, krediieras kontohavarens konto eller på annalsätt undantas från fortsatta betalningar i avvaktan på reglering av detförhållande som utgör grunden för invändningen. Av bestämmelsema i 10 8 förstastycket och deras tvingande natur fåranses följa att kredilgivaren, när han förmotta meddelande från kontohavaren att denne vill göra gällande invändning pågrund av köpet, är skyldig all vidta de nu nämnda åtgärderna. Givetvis finnsdel inte något som hindrar kreditgivaren att i stället tillämpa del enklareförfaringssättet atl t. v, från fortsatta avbetalningar undanta etl beloppmotsvarande hela den till det ifrågavarande köpel hänförtiga kredilfordringen. Om konlohavare som utnyttjar betalningssättetavbetalning med stöd av 10 8 andra styckel framställer anspråk motkreditgivaren vid kontoköp, torde anspråket i allmänhet kunna regleras genomkreditering av kontot. Detta torde i regel kunna ske genom atl kontotkrediteras med hela del belopp som anspråket avser, givetvis dock högst med ettbelopp motsvarande kreditfordringen på grund av det ifrågavarande köpet. Paragrafen motsvarar 21 och 30 88 i kommitténsförslag til kreditlag och skall jämföras med 17 8 konsumentköplagen Enligt första styckel första meningen fårkreditgivaren inte ta emot av köparen ingången växelförbindelse beträffandefordran på gmnd av kreditköp. I förhållande till vad som f n. gäller enligt 17 8konsumentköplagen har den sakliga ändringen gjorts all förbudet riktas inteenbart möt säljare som lämnar anstånd med betalning utan mol var och en som|vid kreditköp lämnar konsumenten kredit eller övertar den ursprungligekreditgivarens fordran (jft definitionen av kreditgivare i 2 8). Eriäggs alltsåbetalningen till någon del med belopp som köparen erhåller som lån av särskildkreditgivare på grund av överenskommelse mellan denne och säljaren, för kreditgivareninle beträffande fordran på grund av kreditköpet ta emot växel. Detsamma gällernalurtiglvis säljaren, om han har lämnat köparen ett lån för alt erläggaköpeskillingen (jfr definitionen av krediiköp i 2; 8). Inte heller etlfinansieringsförelag eller annan som övertar säljarens eller annan ursprungligkreditgivares fordran för ta emot växel. Vad nu sagts gäller oavsett Prop.1976/77:123 173 omden efterföljande kreditgivaren agerar som näringsidkare eller privatpersonGft specialmotiveringen till 2 8). Förbudet avser av köparen ingångenväxelförbindelse, dvs. fall där köparen som accepiant, trassent eller endossentär växelgäldenär, 1 andra stycket har emellertid liksom i konsumentköplagengjorts undanlag för egen växel som är utställd av bankinslitut. Säljaren ellerannan kredilgivare är alltså oförhindrad att ta emot poslväxel, därbankinstitulet i egenskap av utställare är beialningsskyldigt för helaväxelsumman (se prop, 1973:138 s. 278). I sammanhanget bör framhållas att köpmot betalning med check inte är att betrakta som krediiköp (jfr dock nedan). Enligt första styckel andra meningen fårkredilgivaren inle heller la emot av köparen utfördal löpande skuldebrev ellerannan av denne ingången skuldförbindelse, vars överiålande eller pantsätlninginskränker köparens rätl atl framställa invändningar på gmnd av köpel, om nyborgenär i god tro förvärvar fordringshandlingen. Bestämmelsen avser samma fordringshandlingarsom nuvarande 17 8 konsumentköplagen. Vad som avses med löpande skuldebrevframgår av 2 kap. skuldebrevslagen. Som exempel på andra handlingar som kaninskränka köparens invändningsrätl kan nämnas posldaierade checkar (se prop.1973:138 s. 276). Den som uppsåtiigen bryter mol förbudet atl ta emotväxel eller annan handling som anges i första stycket dömes enligt tredjestycket lill böter. Sanktionsbestämmelsen överensstämmer med vad som f n,gäller enligl konsumentköplagen. Kommillén har föreslagit atl även oaklsamhelskall kunna leda lill bötespåföljd. En sådan skärpning har emellertid inleansetts motiverad. Vad som föreskrivs i II 8påverkar intedereglersom enligt 17 8 växellagen och 15 8 skuldebrevslagengäller om skydd för tredje man som i god tro förvärvar växel eller annanlöpande fordringshandling. Om en sådan handling trots förbudet i förstastycket kommer i omlopp, blir således innehållet i växellagen resp,skuldebrevslagen avgörande när del gäller atl bedöma borgenärens möjligheteratl värja sig från invändningar från köparens sida, Paragrafen molsvarar 11 och 12 88 i kommitténsförslag till konsumentkreditlag och kan jämföras med 6 8 tredje stycket och 28 första stycket avbelalningsköplagen.