prop · G003128 · 1976-12-31 00:00:00 — Konventionen föreslås innehålla endasl en hänvisning till bestämmelsernai de samnordiska lagarna. Behov av en ramkonvention anses föreligga för attundvika svårigheter när det gäller relationerna till utomnordiska konventionersom innehåller bestämmelse enligt vilken gällande konventioner skallrespekteras men däremot inte någon motsvarande föreskrift om förhållandet tillensartade lagar. Vid remissbehandlingen har promemorieförslaget ihuvudsak fått ett positivt mottagande. Några remissinstanser har dockifrågasatt värdet av den föreslagna ramkonventionen. De befarar attkonventionen inte kommer att få avsedd verkan och menar att konstruktionenäventyrar en enhetlig reglering på området. 1976/77:128 39 Som jag har nämnt har med revisionenav konvention på nordisk basis utretts behovet av en särskildreglering av frågan om verkställighet av avgöranden om vårdnad om barn m.m. 1det avgivna betänkandet i ämnet läggs fram förslag till en nordisk konventionangående verkställighet med anledning av beslut rörande vårdnad om barn m.m.Förslaget, som omfattar såväl domar och andra beslut av domstol somadministrativ myndighets beslut i vårdnadsfråga, har över lag tUlstyrkts ellerlämnats utan erinran vid remissbehandlingen. Vid de fortsatta nordiska överiäggningarna under1970-talet har överenskommits att den ensartade lagstiftningen om erkännandeoch verkstäUighet av domar i tvistemål bör omfatta inte bara de typer avexekutionstitlar som diskuteras promemoria utan ocksåvårdnadsavgöranden. Härigenom undviks onödig dubbelreglering utan atl ramen förregleringen sprängs. Någon särskild konvention om verkställighet avvårdnadsavgöranden behövs således inte. Härutöver har man vid överläggningarnaenats om att den tillämnade ramkonventionen bör innehålla ett åtagande attinte erkänna eller verkställa avgöranden meddelade i utomnordisk stat avmyndighet, vars behörighet har grundats uteslutande på vissa särskilt angivnaoch som otillbörliga ansedda fora, om den mol vilken avgörandet riktar sig görinvändning härom och har sitt hemvist i något av de nordiska länderna. Detskydd som härigenom bereds personer med hemvist i nordiskt land stämmer i saköverens med den reglering beträffande s.k. exorbitanta fora som ingår itilläggsprotokollet till rörande erkännande ochverkställighet av domar på privaträttens område. De nordiska överläggningarna har resulterat i ettförslag till reglering av frågan om erkännande och verkställighet av nordiskaavgöranden som innebär viktiga förbättringar i förhållande till nuvarandeordning. Det gäller framför allt den förordade utvidgningen avtillämpningsområdet för den samnordiska regleringen. Delta åstadkoms på tvåvägar. Dels vidgas regleringen till att gälla också vissa nya exekutionstitlar(däribland svenskt slutbevis i mål om betalningsföreläggande) samt avgöranderörande vårdnaden om barn i större utsträckning än . Dels öppnas vissmöjlighet alt verkställa avgörande utan hinder av alt det inte har vunnit lagakraft. Vid sidan härav har reglerna på området även i övrigt setts över ibelysning av nytillkomna internationella konventioner i ämnet. Den översyn somsålunda har skett får enligt min mening ses som ett värdefullt led i del nordiskasamarbetet på förevarande område. Jag kan i allt väsentiigt ansluta mig tillden lösning som har utkristalliserats vid överläggningarna. Till de särskildafrågor som har diskuterats under de olika etapperna av revisionen återkommerjag i följande avsnitt. Vid utarbetandet av de ensartade lagarna omerkännande och verkställighet av nordiska avgöranden på privaträttens områdehar länderna givetvis strävat efter att nå enighet i fråga om det sakligainnehållet i 1976/77:128 40 reglerna.Detta mål har också vunnits på så gott som alla punkter. I ett par hänseendenskiljer sig dock de olika lagförslagen åt. Det gäUer den internordiskagiltigheten av norska exigibla gäldsbrev och vissa danska exekutionstitiar(bl.a. växel och check). Det har från svensk sida inte ansetts lämpligt attdirekt verkställighet medges beträffande dessa kategorier av fordringsbevis.Övriga länder har ansett sig kunna helt eller delvis godta de åsyftadehandlingarna som grund för exekution. Den omständigheten att full enighet intehar kunnat nås på dessa punkter innebär inte att den samnordiska lagstiftningenhärigenom skulle förlora sin enhetliga karaktär. Skillnaderna mellan ländernaslagförslag härvidlag beror väsentiigen på olikheter i fråga om den internautsökningsrätten och organisationen av utsökningsväsendet. N är det gäller formerna för den föreslagnaregleringen har f uU enighet rått under de nordiska överiäggningarna.Konstruktionen med ensartade lagar och en formeU s.k. ramkonvention har avprakiiska skäl föredragits framför en sedvanlig konventionsreglering. Även jag anser att den konstruktion som har valtshar stora fördelar. Systemet med ensartad nordisk lagstiftning har numeravunnit hävd och innefattar garanti för att inte elt land ensidigt ändrar sininterna lag utan att samråda med övriga länder. En uttrycklig föreskrift omsådant samråd finns f.ö. intagen i art. 37 nordiskasamarbetsöverenskommelse (det s.k. Helsingforsavtalel). Etl ytterligare skälför systemet med ensartade lagar i stället för en sedvanligkonventionsreglering är att det inle är nödvändigt med fullständigöverensstämmelse mellan de olika ländernas lagtexter. Två eller tre länder kant.ex. lättare nå en särlösning. Så har också skett i viss omfallning iförevarande fall. Den överenskomna tekniken har lidigare tillämpats bl.a. vidtillkomsten av lagen (1974:752) om nordisk vittnesplikt m.m. Vad gällerförslaget om en ramkonvention anser jag det vid överläggningarna andragnaskälet härför alltjämt ha bärkraft. Härtill kommer att konventionsförslagetnumera även upptar viss reglering av frågan om erkännande och verkställighetav domar från icke-nordiska stater. Den valda konstruktionen synes därför varaändamålsenlig. Jag förordar mot denna bakgrund att en revideradlagstiftning om erkännande och verkställighet av nordiska avgöranden påprivaträttens område nu kommer tUl stånd i enlighet med de riktiinjer som harangetts i det föregående och att tillträder den konvention som har utarbetatspå området. Vid de nordiska överläggningarna har man enats omatt internordisk giltighet bör tilläggas även finsk betalningsorder, svensktslutbevis i mål om betalningsföreläggande och norsk åklagarmyndighetsföreläggande av 1976/77:128 41 ersättningsskyldighet.Överenskommelse har också träffats om att godta beslut om återbetalning tillstaten av förskott på sådan ersättning för inställelsekostnad som harutbetalats till vittne, målsägande eller part. Sådan återbetalning kanaktualiseras vid tillämpning av systemet med nordisk vittnesplikt. Man harvidare enats om att danskt udenretiigt foriig och finsk exekutiv myndighetsbeslut om avräkning vid återtagning av avbetalningsgods bör kunna verkställas ialla nordiska länder. Som jag har berört förut har däremot full samstämmighetinte uppnåtts om internordisk giltighet av vissa exekutionstitiar som i och försig är vanliga i och , nämligen norska exigibla gäldsbrev ochsådana danska skuldebrev, pantbrev, växlar och checkar som enligt § 478, stk.I, nr. 5-7, retsplejeloven utgör exekutionstitiar i . Ingen av de nämndaexekutionstitlarna har ansetts böra tilläggas giltighet i . harintagit motsvarande hållning beträffande danska pantbrev, växlar och checkar.Från finsk sida har man förklarat sig villig godta alla de berördaexekutionstitiarna. Detkan i och för sig beklagas att full enighet inte har kunnat nås i fråga omtillämpningsområdet för den samnordiska regleringen. En viktig orsak till attländernas lagförslag i denna del har kommit att skilja sig åt något är denolikhet som finns mellan ländernas system för verkställighet av domar. Detgäller både organisationen av exekutionsväsendet och det exekutiva förfarandet.För del är visserligen att beakta att utsökningslagstift-ningen ärföremål för en genomgripande omdaning på grundval av lagberedningensbetänkande (SOU 1973:22) Ulsökningsbalk. Det kommer emellertid att dröja ännu någraår innan en ny lagstiftning pä området kan träda i kraft. I sammanhanget börpåpekas alt lagberedningen inte har lagt fram något förslag om att vidgakretsen av inhemska exekutionstitiar till exempelvis skuldebrev. Något sådantförslag har inte heller förts fram vid remissbehandlingen av beredningensbelänkande. Också organisationen av det svenska exekutionsväsendet är sedanlänge föremål för utredning. F.n. undersöks denna fråga avkronofogdemyndighetsutredningen (Kn 1974:03), som väntas lägga fram förslag isaken . Del är således i viss mån osäkert vilkaförutsättningar som efter en reform på utsöknings-området kommer att finnas föratt i större utsträckning än som har angetts godta nya utiändskaexekutionstitiar. Den restriktiva attityd till nya exekutionstitlarsom har intagit motiveras inte bara av hänsyn till nuvarande olikhetermellan ländernas exekutiva system. Som utredningen har framhållit kan ocksåprincipiella betänkligheter andras mot alt utan vidare godta skuldförbindelsersom underiag för verkställighet. Jag kan i huvudsak ansluta mig till vad utredningenhar anfört härvidlag (se avsnitt 4.2). 1 motsats tUl utredningen anser jag att finskexekutiv myndighets beslut om avräkning vid återtagning av avbetalningsgods börkunna godtas som exekutionstitel i . 1976/77:128 42 Med hänsyn härtill förordar jag att det svenskalagförslaget utformas i enlighet med den svenska ståndpunkten vid de nordiskaöverläggningarna. Skulle det vid det fortsatta arbetet pä en ny ulsökningsbalkvisa sig finnas förutsättningar för en mindre återhållsam attityd till de nyssberörda danska och norska exekutionstitiarna, kan frågan tas upp på nytt. 8.3Verkställighet av icke lagakraftvunna avgöranden Som framgår av den redogörelsen lUlhörfrågan om verkställighet av icke lagakraftvunna avgöranden de spörsmål som hartilldragit sig särskilt intresse vid de nordiska överläggningarna. Från danskoch norsk sida har tidigt intagits ståndpunkten att avgörande, varigenombetalningsskyldighet har ålagts, bör kunna verkstäUas i viss omfattning utanhinder av att avgörandet inte har vunnit laga kraft. och hardäremot inte visat samma beredvillighet tiU sådan verkstäUighet. I 1970 årspromemoria upptas i enlighet härmed inte någon regel som medger verkställighetav icke lagakraftvunnet avgörande. Som motiv härför anförs främst desvårigheter som skulle vara förknippade med återgång av en i utlandetverkställd exekution. Vidare pekas på att borgenär vid fara i dröjsmål kanutverka kvarstad eller annan säkerhetsåtgärd i verkställighetslandet (seavsnitt 4.3). Under de fortsatta nordiska överläggningarna restriktiva hållningen på denna punkt övergetts av och Sverige.Enighet har således nåtts om att dom, varigenom betalningsskyldighet har ålagtsoch som kan bli gällande i annat land enligt den ensartade lagstiftningen,skall utan hinder av att den inte har vunnit laga kraft kunna verkställas iannat land, om den kan verkställas i den stat där den har meddelats. Dettainnebär att utmätning skall kunna äga rum för fordran enligt sådan dom. Någonförsäljning av den utmätta egendomen skall dock i princip inte kunna ske.Härvidlag skall gälla vad som är föreskrivet i 40 § ulsökningslagen (1877:31 s.1, UL) och motsvarande bestämmelser i övriga länders lagstiftning. Den lösning varom man sålunda har enat sig vid denordiska överiäggningarna bör också enligt min mening följas. Det ärotvivelaktigt av värde för vinnande part att kunna handla snabbt vid fara idröjsmål. Möjligheten att utverka kvarstad eller annan säkerhetsåtgärd ärotillräcklig för att tillgodose borgenärens intresse, eftersom han endast genomutmätning kan säkerstäUa sin rätt i händelse av att gäldenären försätts ikonkurs. Förslaget att verkstäUighet skall kunna inledas men någon försäljningav utmätt egendom inte kunna ske utan gäldenärens samtycke förrän avgörandethar vunnit laga kraft innebär å andra sidan att gäldenären inte riskerar attbli försatt i en ohållbar situation för den händelse han önskar överklagaavgörande som har begärts verkställt. De svårigheter som kan uppstå förgäldenären att få en inledd exekution att återgå är inte heller så stora att de Prop.1976/77:128 43 börfå fälla utslaget. Från staternas sida bör det vara möjligt atl vid behov genomadministrativa föreskrifter underlätta inle bara för borgenär att få domverkställd utan också för gäldenär att hindra att verkställighet påbörjas, näråtervinning har sökts. Bl.a. bör kronofogdemyndighet kunna lämna parternaupplysning om hur de skall gå till väga i sådana hänseenden. 1 sammanhanget finns också anledning atl erinra omatt förtida verkställighet är möjlig i vissa fall redan enligt 1932 årsdomsverkställighetskonvention, nämligen beträffande bl.a. finsktlagsökningsulslag vUket anses lagakraftvunnet redan när tiden för besvär harlöpt ut (återvinningstidens utgång behöver således inte avvaktas). Någotabsolut krav på laga kraft ställs inte heller upp Haagkonvenlion omerkännande och verkställighet av avgöranden om underhåll till barn, jfr 6 §lagen (1965:723) om erkännande och verkställighet av vissa utiändska domar ochbeslut angående underhåll till barn. Detsamma gäller Haagkonventionpå samma område (jfr prop. 1975/76:98). Mot bakgrund av det som har sagts nu finner jagövervägande skäl tala för att ansluter sig till den ståndpunkt som iförevarande hänseende har intagits vid de nordiska överiäggningarna. Detsvenska lagförslaget bör följaktligen innehålla en bestämmelse som gör detmöjligt att under tidigare berörda förutsättningar verkställa avgörande utanhinder av att det inte har vunnit laga kraft. Enligt art. 10 i 1932 årsdomsverkställighetskonvention kan verkstäUighet enligt konventionen äga rum avdom som har internordisk giltighet med stöd av art. 22 i 1931 årsöverenskommelse på det familjerättsliga området. Det innebär att bl.a. domangående vårdnad om barn kan verkställas i annat nordiskt land. Denna möjlighettill verkställighet är dock begränsad i flera hänseenden. Det krävs att domenrör nordiska medborgare. Vidare skall frågan om vårdnaden ha prövats i sambandmed yrkande om legal separation (hemskillnad) eller äktenskapsskUlnad. Beslutrörande t.ex. vårdnaden om barn vars föräldrar inte är eller har varit giftamed varandra faller utanför konventionsregleringen. Detsamma gäller avgörande ivårdnadsfråga som har meddelats av administrativ myndighet, något som ärvanligt i bl.a. . Inte heller interimistiska beslut av domstol omfattas. Den samnordiska vårdnadsutredningens förslag sökerråda bot på de brister som är förenade med nuvarande ordning. Enligt förslagetskall internordisk verkställighet i vårdnadsfråga bli möjlig med anledning avsåväl domar som andra beslut av domstol. Regleringen avses vidare omfattabeslut av administrativ myndighet. Kravet på medborgarskap i nordiskt landföreslås slopat. Detsamma gäller anknytningen till äktenskapsmål. Förverkställighet skall krävas att avgörandet är verkslällbart i det land där det 1976/77:128 44 Även om de fördelar som är förenade med denföreslagna utvidgningen av samarbetet på området inte bör överskattas, är detuppenbarligen av värde att de nuvarande reglerna om verkställighet avvårdnadsavgöranden revideras. Vid de nordiska överläggningarna har uppnåttsenighet om att internordisk verkställighet bör kunna ske beträffande en vidarekrets av avgöranden än dem som avses i art. 22 konvention. Förslagethar vunnit remissinstansernas gUlande. Också jag anser att det bör genomföras. Värdet av den föreslagna regleringen begränsasvisserligen av att nordiskt vårdnadsavgörande inte har ansetts kunnatillerkännas rättskraft i vidare mån än som följer av 1931 årsäktenskapskonvention. Förslaget om vidgat tillämpningsområde beträffandevårdnadsavgöranden rör sålunda bara verkställighet av sådant avgörande. Någonpraktisk olägenhet torde dock inte följa av denna begränsning. Det har f.ö.inte varit möjligt att i förevarande sammanhang lösa de problem som ärförknippade med internordisk giltighet av vårdnadsavgöranden i allmänhet. Jagvill i sammanhanget erinra om att enligt indrivningskonventionnordiskt underhållsbidrag kan drivas in, även om exekutionstiteln intetillerkänns rättskraft utanför den stat där avgörandet har meddelats ellerförbindelsen har ingåtts. Som jag har nämnt har man vid de nordiskaöverläggningarna kommit överens om att arbeta in de nya reglerna omverkställighet av vårdnadsavgöranden i de ensartade lagarna. Avsikten är attsamma regler skaU gälla i vid verkställighet av nordisktvårdnadsavgörande som vid verkställighet av ett internt svenskt motsvarandeavgörande (jfr prop. 1967:138 s. 22 och 53). Sålunda skaU den prövning somföreskrivs i 21 kap. (FB) äga rum innan det kan bli aktueUt attflytta över barnet i enlighet med det utländska avgörandet. Det kan tilläggasatt med den lösning som har valts något behov inte längre finns av särskildalagregler beträffande indrivning av kostnadsersättning som har ålagts part ivårdnadsavgörande (jfr 5 § svenska lagförslag på området). Tillförslagets närmare utformning återkommer jag i specialmotiveringen. Regleringen konvention innebärbeträffande domstolens behörighet att forumbestämmelserna i de olika nordiskaländernas interna rätt i princip godtas. Undantag görs i vissa fall för dom imål mot utebliven svarande. Utevarodom gäller således endast om domstolen harvarit behörig på någon av de grunder som är särskilt angivna i konventionen. Vid de nordiska överläggningarna har rått enighetom att bibehålla nuvarande huvudregel att forumreglerna i de nordiska ländernasinterna rätt i princip skall godtas. har det ansetts önskvärt attsträcka ut denna princip till att gälla också domar mot utebliven svarande.Vissa undantag 1976/77:128 45 harlikväl bedömts vara nödvändiga med tanke på både sådana domar och domarmeddelade vid förmögenhets- eller delgivningsforum. Som en allmän utgångspunkt har ansetts böra gällaatt de forumregler som har klassificerats som otillbörliga i tilläggsprotokollettill på området inte bör godtas i den nordiskaregleringen. Den sålunda föreslagna ordningen innefattar ocksåenligt min mening förbättringar i förhållande till nuvarande regler. har framhållit kräver ett genomförande av förslaget inte altländernas interna forumregler ändras så att de stämmer överens med den nordiskaregleringen. För svensk del gäller detta bestämmelserna om förmögenhetsforum(10 kap. 3 § RB) och om forum arresti (10 kap. 6 § RB). Något förslag omändring i dessa regler läggs inte fram i detta lagstiftningsärende. Med den nya regleringen av forumfrågan har detansetts befogat med en särskild regel till skydd för utebliven svarande. Somallmän förutsättning för domstolens behörighet har ansetts böra gälla attsvaranden har fått kännedom om målet i tillräckligt god tid för att kunnaförbereda och ingå i svaromål i saken. Med hänsyn härtill har man vidöverläggningarna enats om att inte godta tredskodom och därmed jämförligtavgörande, om föreläggande att svara i saken har delgivits endast genomkungörelse. Undantag görs dock med tanke på regleringen nordiskakonvention om arv, testamente och boutredning (art. 28). Till de nu berördabestämmelserna återkommer jag i specialmotiveringen. Som jag har angett har man vid de nordiskaöverläggningarna kommit överens om att avgörande som har grundats på deforumbestämmelser som omfattas av tilläggsprotokollet till 1971 årsHaagkonvention i princip inle bör godtas. Det skydd som tilläggsprotokolletavser att ge har ansetts böra tillerkännas nordiska medborgare (och annan somhar hemvist i nordiskt land) även såvitt gäller verkställighet av domarmeddelade i utomnordiska stater. Med anledning härav har den föreslagna ramkonventionenkompletterats med bestämmelser varigenom de nordiska länderna förpliktar sigalt om invändning görs inte erkänna eller verkställa avgöranden från andraländer som grundar sig uteslutande på t.ex. förmögenhetsforum eller kärandensmedborgarskap (art. 2). Reglerna gäller endast avgöranden på rättsområden somomfattas av lagstiftningen om erkännande och verkstäUighet av avgöranden iaUmänhet på privaträttens område. Vidare berör reglerna inte åtaganden som defördragsslutande staterna har gjort genom gällande överenskommelser. Med sådanöverenskommelse jämstäUs överenskommelse som har undertecknats vidramkonventionens ikraftträdande eller som kan komma att ingås inom särskildaområden. Utanför regleringen faller således erkännande av äktenskapsskillnad ochlegal separation (hemskillnad) enligt lagen (1973:943) om erkännande av vissautiändska äktenskapsskillnader och hemskillnader. Detnu berörda åtagandet i ramkonventionen behöver inte f.n. införlivas 1976/77:128 46 medsvensk rätt genom någon lagstiftningsåtgärd. Fråga härom kan emellertiduppkomma om avser att tillträda annan konvention rörande erkännande ochverkstäUighet av domar på privaträttens område och den konventionen medgererkännande eller verkstäUighet av avgörande från domstol vars behörighet hargrundats på exorbitanta fora. Vid de nordiska överläggningarna har man enats omatt också i övrigt se över nu gällande regler om erkännande och verkställighetav civildomar. Det gäUer bl.a. förfarandet vid begäran om verkställighet ochden redaktionella utformningen av reglerna. Jag kommer i specialmotiveringenatl närmare behandla dessa frågor. På etl par punkter vill jag dock redovisavissa allmänna synpunkter. Enligt lag skall ansökan om verkstäUighetgöras hos överexekutor. 1 promemorian föreslås inte någon ändring härvidlag.Vid remissbehandlingen har denna fråga tagits upp av bl.a. EON och en delkronofogdemyndigheter som anser att ansökan om verkställighet i stället börgöras direkt hos kronofogdemyndigheten. EON framhåller att kronofogdemyndigheternaär väl lämpade att självständigt göra den aktuella prövningen och att en sådanordning skulle innebära en snabbare och enklare handläggningsrutin. En av huvudtankarna bakom det nu aktuella nordiskalagsamarbetet har varit att underlätta för borgenär att erhålla verkställigheti annat nordiskt land. Fördelarna med den vid remissbehandlingen föreslagnaordningen att prövningen av ansökan om verkställighet förläggs direkt hoskronofogdemyndigheterna är enligt min mening uppenbara. För sökanden innebärdet att han behöver vända sig endast till en myndighet för att få sin exekutionstitelformeUt prövad samt verkställd. För svaranden innebär det ingen större skUlnadvilket system som tillämpas på denna punkt. Redan nu tillämpas den föreslagnaordningen i fråga om underhållsbidrag som drivs in enligt lagen (1962:512) omindrivning i av underhållsbidrag, fastställda i , ,eller . Kronofogdemyndigheterna har visat sig vara väl skickade althandha prövningen enligl lag. Något hinder mot att införa samma systemvid verkstäUighet av andra nordiska exekutionstitlar anser jag därför inteföreligga. Ett ytterligare argument för den föreslagna ordningen är attenhetliga regler beträffande verkställigheten av nordiska exekutionstitiarhärigenom erhålls i . På nu anförda skäl godtar jag förslaget attansökan om verkställighet skall göras direkt hos kronofogdemyndighet. Medhänsyn lill det stora antalet kronofogdedistrikt (f.n. 81 ) kan det visa sigvara praktiskt att skapa ett system som underlättar för sökanden att skickaansökningshandlingarna till 1976/77:128 47 Jag vill i sammanhanget nämna att frågan omavskaffande av över-exekutorsinstitutionen f.n. övervägs inomjustitiedepartementet. Denna fråga har nära samband med arbetet på en nyulsökningsbalk och den undersökning av exekutionsväsendets lokala organisationsom görs av kronofogdemyndighetsutredningen. Förslaget att föriägga prövningenav ansökan om verkställighet av nordiska civildomar till kronofogdemyndighetbör enligt min mening kunna bedömas fristående från det sålunda pågåendelagstiftnings- och organisationsarbetet. Ett genomförande av förslaget innebärinte att ställningstagandet till frågan om överexekutorsinstitu-tionensavskaffande föregrips.