prop · G003151 · 1976-12-31 00:00:00 — Enligttredje stycket får hyresnämnden på begäran av fastighetsägaren medge denneskäligt uppskov med avflyttningen, dock högst . Avsiktentorde vara att nämnden kan tillämpa bestämmelsen såväl i själva avflyttningsbeslutet,så att avflyttningen däri förklaras skola äga mm först vid viss senaretidpunkt, som i särskilt beslut i anledning av att 1976/77:151 140 faslighesägarenefter avflyttningsbeslutet inkommer med begäran om anstånd med avflyiiningen. 1moliveringen framhålles all beslämmelserna om befogenhel för hyresnämnden atlålägga fastighetsägaren atl avflytta lämnar utrymme för etl visst mån avvärdering från nämndens sida. De möjligheler all lillgodose skälighelssynpunklersom sålunda föreligger har emellertid i ell avseende begränsats, nämligen genomföreskriften atl uppskov kan medges högst . Begränsningen tersig opåkallad och synes böra utgå. Föratt förvaltaren skall kunna få erforderiiga uppgifter om fastighelen har iandra slyckel av denna paragraf sladgals, alt hyresnämnden får kallafastighetsägaren all inför nämnden under ed lämna sådana upplysningar och altdärvid vissa beslämmelser i 36 kap. skall äga motsvarande lillämpning.Dessa bestämmelser avser vittnesförhör i rättegång och möjliggör bl.a.användande av tvångsmedel såsom böter, vite, hämlning och hållande i häkle.Eftersom i ett ärende om tvångsförvaltning faslighelsägaren mera är all jämslällamed pari i en domstolsprocess än med vittne, kan det förefalla väl strängt ochprincipiellt oriktigt att tillämpa sådana beslämmelser på honom. Del lordeemellertid vara nödvändigl att hyresnämnden har verksamma medel att framtvingaupplysningar som är erforderliga för att förvaltaren skall kunna utföra sittuppdrag; man kan ej bortse från risken atl fastighetsägaren försöker saboteratvångsförvaltningen. På grund härav och med hänsyn till att enligtkonkurslagen 94 § en i viss mån likartad användning av tvångsmedel kanförekomma mot konkursgäldenär, torde få godtagas atl faslighelsägarenunderkastas de för vitlne gällande bestämmelserna. Avreglerna i 36 kap. synes utöver de i förslaget nämnda även 6och 14 §§ böra göras tillämpliga. Dennaparagraf har samma innehåll som 10 § lag. Den i paragrafens förstastycket intagna regeln att medel som förvaltaren har hand om för fastigheten inlefår tagas i mät innebär alltså ej någon nyhet. Regeln är dock ej invändningsfi-i.Skäl kan anföras för att dessa medel bör kunna utmätas för skulder somuppkommit på gmnd av förvaltarens handlande. Särskilt bör observeras attförvaltaren i denna sin egenskap kan komma att intaga ställning somarbetsgivare i uppbördslagens mening. Lagrådet återkommer till denna fråga ianslutning till 22 §. Om för tvångsförvaltning skatteavdragverkställes vid utbetalning av lön till exempelvis fastighetsskötare menskatten ej inbetalas i behörig ordning bör, enligt lagrådets mening, skattenrimligen kunna bli föremål för indrivningsåtgärder. Att använda det innehållnaskattebeloppet för fastighetens förvaltning i övrigt synes innebära ettallvarligt missbmk av den anställdes lönemedel. 1976/77:151 141 Anledningkan inte anses föreligga att bereda de för faslighetens förvallning avseddamedlen elt så långt gående skydd mol utmätning som föreslagits. Enliglandra stycket skall behållna medel, som ej behöver avsättas för förvahningen,utbetalas lill fastighetsägaren. Tvist om vad fastighetsägaren är berättigad ulfåskall prövas av hyresnämnden. Imotiveringen anförs, såsom lagrådet förut anmärkt, att det kan vara rimligt atlvid lillämpningen av bestämmelsen beakla en sådan omsländighel som all faslighelsägarenför sin försörjning är beroende av fastighetens avkaslning. Enviss molsältning synes föreligga mellan den föreslagna laglexlens ullryck allmedel som ej behöver avsällas skall ulbelalas lill faslighelsägaren och del ålergivnamolivullalandel enligl vilkel en viss skälighelsprövning skall äga rum. Avsiklensynes vara all när överskoll i den löpande förvahningen uppkommer, förvaharenskall göra en bedömning huruvida överskoilel bör avsällas för genomförandel avde av honom planerade repara-lions- och förbällringsarbelena. 1 princip skallallt som behövs för della ändamål innehållas. Enligt vad lagrådet närmare utvecklati del för 2, 9 och 13 §§ gemensamma uttalandel kan man emellertid vidbedömningen av vilka arbeten som bör genomföras ej underlåta alt la visshänsyn lill faslighelsägarens personliga förhållanden. Sådan hänsyn kan leda lillatt del framstår som skäligt alt utföra arbeten i en mindre omfattning än som ioch för sig skulle ha varit motiverat med hänsyn till faslighetens skick ochall i slället viss del av de behållna medlen ulbelalas lill faslighelsägaren. Delsynes lämpligl alt den möjlighet lill skälighetsbedömning som bör föreligga fårpå någol säll komma till utlryck i laglexien. Förslagsvis kan förslå punklen iandra slyckel av paragrafen ges ulformningen att behållna medel, som ej finnesböra avsättas för förvaltningen, skall utbetalas till fastighetsägaren. Ianslutning till 22 och 24 §§ i lagrådsremissen berörs frågor om fastighetsägarensförhållande lill skaltemyndigheterna under liden för tvångsförvaltning. Tvångsförvallningeninnebär i princip en förvaltning för fastighetsägarens räkning. Det är då naturiigl,att fastighetsägaren är skattskyldig för inkomst av faslighelen och för garanlibeloppför fastighelen även för tvångsförvallningen. kan iundantagsfall leda till atl förvaltaren måsle ställa medel lillfastighetsägarens förfogande för skattebetalning. 1 regel lorde detta dockknappast bli aktuellt. 1 normalfallet kommer nämligen tvångsförvaltadfastighet på grund av bl.a. reparationskostnader atl visa skaliemässigl underskoll.Om fastighetsägaren har inkomst av andra förvärvskällor kommer underskotlen attleda till en förmånlig beskattning av dessa sidoinkomster. Ej hellerförmögenhetsbeskattningen lorde vålla 1976/77:151 142 problemi dessa sammanhang. Det kan nämligen förutsättas atl fasligheler av nuförevarande slag i regel är så högt belånade atl de icke ger positivanettovärden vid förmögenhelsberäkning enligl förmögenhdsskallelagen. Problemkan däremol befaras inom områdel för fullgörande av uppgiftsskyldighel(deklarationer, kontrolluppgifter m. Lagrådsremissenhar sökt lösa hithörande frågor från den utgångspunkten atl uppgiflsskyldigheienskall kvariigga hos faslighelsägaren under liden för Ivångsförvallningen. Del förulsällsatt faslighelsägaren i regel skall kunna komma överens med förvaltaren och avdenne få erforderliga dala för uppgiftsskyldighdens fullgörande. 1 motsatt fallskall enligl förslagel fastighetsägarens lillgång till erforderligt materialordnas genom hyresnämnden. Uppgiftsskyldigheti här berörda avseenden är straffsanktionerad. Påföljd riskeras om uppgift inlelämnas eller när uppgiften lämnas för sent eller om uppgiften innehållerfelaktigheter. Tidsfristerna är ofta knappa och i vissa fall, l.ex. beiräffandekonirolluppgifler, saknas anståndsmöjlighet. Uppenbarligenkommer stundom svårigheter all föreligga för faslighelsägare att hinna lämnakontrolluppgifter inom föreskriven lid (januari månad). Kontrolluppgifter kaninte bygga på enbart räkenskapernas uppgifter om utbetalda belopp. 1förekommande fall skall även anges kostnadsersättningar, naturaförmåner m. m.Fastighetsägare, som varil avkopplad från fastighetens förvallning ,måste gå igenom ej blott själva räkenskaperna utan även bakomliggandehandlingar, anställningskontrakt m. m. Fastighetsägarens krav på alt för dellaändamål disponera räkenskapsma-terialel m. m. kan befaras ofta komma olägligtför förvaltaren, som är sysselsatt med bokslutsarbetet. Ävennär det galler deklarationsskyldighetens fullgörande ställs fastighetsägarenofta inför betydande svårigheter, när han inte haft insyn i den löpandeförvaltningen. Deklaration av fastighetsinkomsten kan inte ske på gmndval av endasibokslutshandlingar. Så t. ex. skall deklarant uppge storleken av å ena sidanreparations- och underhållskostnader och å andra sidan kostnader för ny-, till-och ombyggnad. Denna gränsdragning är inle sällan vansklig och kan i allmänhetinte ske med ledning endast av fakturor o. d. Detaljerad kännedom om vadarbetena avsett och hur de utförts är erforderlig. Fastighetsägaren tordeoftast bli helt beroende i dessa hänseenden av de uppgifter som förvaltarenlämnar honom. Motdenna bakgmnd skulle det ha varit av värde om möjligheten att flytta överuppgiftsskyldigheten från fastighetsägaren till förvaltaren hade undersöktsnärmare. talar i sitt remissyttrande om att en annan ordningän den föreslagna skulle behöva föranleda ett flertal komplicerade ändnngarinom skattelagstiftningen. Verket anger inte närmare vilka ändringar somavses. uppfattning skulle en mera ändamålsenlig lösning kunna uppnås på ettförhållandevis enkelt sätt, nämligen om man i förevarande 1976/77:151 143 sammanhangföljer de regler som gäller vid förmynderskap. Del åligger nämligen enligt 47 §laxeringslagen förmyndare att avge deklaration eller annan uppgift enligttaxeringslagen för omyndig beträffande vad förmyndaren har under sinförvaltning. Om nämnda lagrum kompletterades med en beslämmelse om altmotsvarande uppgiftsskyldighel skall åligga förvaltare vid fall av ivångsförvallningenligt nu förevarande lag skulle hela det område som regleras av laxeringslagenläckas in. Lagrådetvill förorda alt frågan om deklarations- och uppgiftsskyldighet iskattesammanhang vid fall av ivångsförvallning görs lill föremål för ytterligareöverväganden och atl därav föranledda författningsändringar vidtages underhösten 1977, så alt särskilda bestämmelser på området kan till-lämpas i sambandmed den nu föreslagna lagens avsedda ikraftträdande /78. Detvore värdefullt om i samband med en sådan lagstiftning även frågan om uppbördsansvaretvid klarlades. Principen är ju enligt uppbördslagen atlarbetsgivaren har atl verkställa skatteavdrag vid löneutbetalning och i vissordning redovisa skatten till det allmänna. Om arbetsgivaren underlålerföreskrivet skatteavdrag blir han ansvarig för den skall som avdraget skulle haavsett. Om arbetsgivaren inte redovisar innehållen skall kan denna indrivashos honom. Om arbetsgivaren är juridisk person kan företrädare förarbetsgivaren bli personligen ansvarig för skatten. Arbetsgivare som inlefullgör sina skyldigheter i angivna hänseenden kan dömas till böter eller, ivissa fall, fängelse. Denfråga som närmasl är aktuell är vem som har arbetsgivaransvaret enligtuppbördslagen när fråga är om anställning på fastighet under tvångsförvallning.Av det förhållandet atl fastighetsägaren är skattskyldig för inkomsten av fastighelenkan inte utan vidare den slutsatsen dragas att uppbördsansvaret skulle åvilafastighetsägaren. Det kan hända att förvaltaren kommer att anses somarbetsgivare i uppbördslagens mening. Av visst intresse i detta sammanhang ärrättsfallet RÅ 1958 ref 58, i vilket ett konkursbo - som inte var skattskyldigtför inkomst av konkursförvaltningen - ansågs som arbetsgivare i uppbördslagensmening därvid det aktuella källskattebeloppet ansågs som massagäld. Rättslägetär dock oklart såvitt avser tvångsförvaltningsfall. Bestämmelseninnebär enligt vad som framgår av motiven att etlårsfristen för räknasfrån vaije redovisningsperiod för sig. För att detta tydligt skall framgå avlagtexten synes orden "redovisad förvaltning" böra bytas ut mot"redovisning för viss redovisningsperiod". Kanden omständighet som fastighetsägaren åberopar som gmnd för sin talan intehänföras till viss bestämd redovisning, skall han enligt motivuttalande varabibehållen vid sin rätt, såvida talan väcks från det han mottogredovisning med anledning av att förvaltarens uppdrag upphör- Prop.1976/77:151 144 Del synes vara anledning att della kommer lill uttrycki lagtexten, lämpligen såsom elt andra stycke i paragrafen. I anslutning lill 22 § har lagrådet ifrågasatt om del inleborde åligga förvaltaren all fullgöra den uppgiftsskyldighel som enligl laxeringslagenankommer på fastighetsägaren såsom sådan. Skulle lagrådets synpunkter beaklas,kommer en stor del av den uppgiftsskyldighel som avses i 24 § atl gå ifrån faslighelsägaren.Paragrafen torde likväl böra bibehållas. Den har ju avseende även på annan uppgiftsskyldighelän den som regleras i laxeringslagen. Oberoende av den slällning som tages i de frågor somberörts i anslutning lill 22 § vill lagrådet förorda en mindre jämkning avordalydelsen i den föreslagna 24 §. Fastighetsägaren synes nämligen böra fåtillgång till rä-kenskapsmaterialel även i vissa fall när fråga ej är omfullgörande av uppgiftsskyldighel. Efter räkenskapsårets utgång börfastighetsägaren nämligen, om han så önskar, få möjlighet atl gå igenomräkenskapsmaterialet för all informera sig om vilka åigärder som vidtagitsbeträffande fasligheten och dess förvallning m. m. och för all - själv eller,på egen bekostnad, genom t. ex. revisor - revidera förvaltningen. Del börobserveras, att fastig-helsägaren kan vara sådan juridisk person, varsräkenskaper enligl lag skall underkastas revision. Paragrafens lydelse föreslåsdärför jämkad på följande sätt: "Om faslighelsägaren det allmännaeller eljesl, skall han----- nämnden meddelar." Denna paragraf, som motsvarar 3 § bosladssaneringslagen,innehåller ivå legilimalionsregler, upptagna i första och Iredje slyckena.Dessa regler kompletterar den självklara huvudprincipen, som inle behöverutsägas, nämligen atl lalan alltid kan rikias mol fastighetens verklige ägare.De båda legitimalionsreglerna är avsedda all kunna användas om del är ovissteller Iveksaml vem som är den verklige ägaren. Regeln i första stycket, som handlar om den legitimerandeverkan som lagfart eller lagfartsansökan har, är i sak densamma som återfinnesi 18 kap. 9 § första meningen jordabalken. Innebörden av regeln är att ansökan,som riktas mol den person för vilken lagfarl senasi beviljats eller sökts, kankomma atl få verkan som om den gjorts mot en person som härleder sin rätt tillfastigheten från den senast lagfarne. Regeln i tredje styc-kel behandlar etl annalfall, nämligen all tvist råder om äganderätten. Lägel kan ju då vara del, altingendera pretendenten härleder sin påstådda räll från den andre. 1 delta fall,då alltså regeln i första slycket inte kan användas - kanske är inle hellerlagfartsförhållandena sådana atl den ens formellt är tillämplig - kan enligl iredjestyckets regel ansökan riktas mot den som innehar fastigheten medäganderättsanspråk. Prop.1976/77:151 145 verkansom följer av denna regel riktar sig naturiigen endasi mol den andrepretendenten, för den händelse det skulle visa sig att det är han som är denrättmätige ägaren. Detfår alllid ankomma på sökanden all avgöra om lalan bör rikias mol den personsom sökanden anser vara fastighetens ägare eller om någon av legitimationsreglemaleder lill siörre säkerhel och därför bör följas. Denomständigheten att den verklige fastighetsägaren i vissa - i praktikensäkerligen myckel ovanliga - fall ej är bunden av beslut om ivångsförvahningefter ansökan som grundats på legilimationsregel innebär självfallet ej attbeslutet betraktas som en nulliiel eller utan vidare upphör atl gälla. Intilldess beslutet undanröjts torde det alltjäml få anses ha verkningar åtminstone ivissa avseenden. Sålunda lorde hyresgästerna fortfarande vara berättigade atlmed befriande verkan eriägga hyror lill förvaharen, jfr 20 §. Lagrådelfår hänvisa lill vad som nedan anförs vid 32 § förslagel lill lag om ändring ilagen om arrendenämnder och hyresnämnder. Förslagettill lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder Hyresnämndkan i vissa fall fatta beslut som innebär, atl person skall ulge belopp elleravflytta från lägenhet. Ytterligare några fall av betalnings-åläggande upptas iremissförslaget till bostadsförvaltningslag. Dethar ansetts erforderligt eller i allt fall lämpligt alt i förevarande paragrafta upp bestämmelse att sådanl beslut av nämnden kan verkställas i likhet medvad som gäller domstols avgörande. Fömtsättning är, att talan ej förs motbeslutet; verkställigheten följer reglema om verkställighet av lagakraftägandedom. I31 § första stycket förslaget till bostadsförvaltningslag ges föreskrift, atthyresnämnd kan förordna att bl. a. sådana beslut om belalningsåläggande somanmärks i 32 § förslaget till ändring av nämndlagen skall lända tillefterrättelse genast. Meningen är självfallet att verkställighet då skall kunnaäga mm, fastän talan förts eller kan föras mot beslutet. Fråga är emellertid,om inte, för konsekvensens skull, för denna verkställighetsmöjlighet bordefinnas ett lagstöd som motsvarar det som ges i 32 § nämndlagen såvitt avser lagakraftvunnabeslut. Av praktisk betydelse kan vara att genom en sådan lagbestämmelse kanskapas klarhet om vilka verkställighetsregler i utsökningslagen, t. ex. omställande av säkerhet, som skall tillämpas. För jämförelse kan hänvisas tilllagen (1976: 839) om statens va-nämnd 15 § och 19 § tredje stycket. Härifrågasatt komplettering kunde genomföras genom att i 32 § nämnd- 1976/77:151 146 lagenupptas etl nytt (andra) stycke av följande lydelse: "medstöd av 31 § första stycket bostadsförvaltningslagen förordnat, att beslut enligl13 eller 15 § eller 25 § första stycket nämnda lag skall lända till eflerättelsegenasl, får även sådanl beslui, om bosladsdomstolen ej förordnat annal, verkslällassåsom lagakraftägande dom." Omförslaget godlages lorde tredje meningen i 31 § första slyckel förslagel lill bostadsförvaltningsiagböra ulgå. Bifallesvad lagrådet föreslagit i fråga om benämning på den föreslagna nya lagen omsärskild förvaltning, föranleder detta ändring i nu förevarande lag. Förslagenlämnas ulan annan erinran än alt, om benämningen på den föreslagna nya lagenom särskild förvahning blir en annan än den i remiss-prolokolld föreslagna, dellaföranleder ändringar även i förevarande lagar. 1976/77:151 147 Närvarande: statsråden , ordförande, och , ,, , , , , , , , ,, , , . Föredragande: slalsrådel . Proposition med förslag till bostadsförvaltningslag m. m. Föredraganden anmäler lagrådels yllrande' över förslag lill 1. bostadsförvaltningsiag, 2. lag om ändringi bostadssaneringslagen (1973: 531), 3. lag om ändringi lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder, 4. lag om ändringi lagen (1937: 249) om inskränkningar i rällen all utbekomma allmännahandlingar, 5. lag om ändring i lagen (1974:1082) om bosladsdomslol. Föredraganden redogör för lagrådels yttrande och anför. Lagrådet har i allt väsentligt godtagit de framlagdaförslagen. Endast på några punkter har erinringar framförts som berörförslagens sakliga innehåll. På ytteriigare några punkter har lagrådel förordalförtydligande ändringar och tillägg. 1 övrigt har lagrådel gjort inslmklivauttalanden rörande åtskilliga tolknings- och tillämpningsfrågor. Vad lagrådethärvid anfört torde bli lill värdefull vägledning i rättstillämpningen.Beträffande de olika punkterna i lagrådels yttrande vill jag anföra följande. Beträffande lagens rubrik föreslår lagrådet att lagen fårheta "Lag om särskild förvaltning av bostadsfastighet". Det avutredningen föreslagna namnet "Bostadsförvaltningsiag" har emellertidaccepterats av samtliga ' Beslut om lagrådsremiss fattal vid regeringssammanträdeden . 1976/77:151 148 remissinslanser.Även jag anser alt detta är en lämplig benämning. Jag är därför inte beredd attändra lagens namn på sätl lagrådel har föreslagit. Ianslutning lill 2, 9 och 13 §§ diskulerar lagrådel hur högl ambilionerna förförvaltningen av en fastighet bör ställas. För min del anserjag all förvaltningensändamål knappast kan preciseras mer än som redan har skett. Däremot delar jaglagrådels uppfallning all fömlsällningarna för all ålägga faslighelsägarenbetalningsskyldighet enligl 13 § bör avfattas så all del blir möjligt att lahänsyn lill faslighelsägarens personliga förhållanden. Jag godtar denformulering av paragrafen som lagrådel har föreslagil. Beträffande2 § framhåller lagrådel alt avfattningen av lagtexten torde innebära att denbrist i fastighetsförvaltningen det är fråga om kan subjeklivl läggasfastighetsägaren till last, dvs. atl försummelse även i subjektivt avseendeåsyftas. Om detta inte är avsikten med förslaget, förordar lagrådet attlagtexten jämkas. Föregen del vill jag understryka att det normala bör vara alt de åberopadebristerna i faslighelsförvahningen kan tillräknas fastighetsägaren somförsummelse i subjeklivl hänseende. Som jag har sagt i remissprotokoUet bördetta dock inte vara ett absolut villkor för ingripande med stöd av lagen,utan det bör i och för sig kunna räcka med atl man objektivt kan slå fast attförvaltningen inte fungerar tillfredsställande. En annan sak är atl det iundantagsfall kan föreligga godtagbara subjektiva ursäkter för de brister somkonstateras i fråga om fastighetens skick. Som lagrådel påpekar torde detemellertid ytterst sällan finnas utrymme för att av subjektiva skäl avstå fråningripande, om underhåll och skötsel har eftersatts i sådan grad att objektivtsett ett ingripande skulle vara berättigat. Enligl min mening ger vad jag nuhar anfört inte anledning till jämkning av lagtexten i 2 §. Som lagrådetpåpekar innebär avfattningen av 13 § atl belalningsåläggande får tillgripasbara om andra möjligheter att erhålla medel till förvaltningen inte står tillbuds. Kravel på all andra finansieringsmöjligheter skall ha uttömts får dock inledrivas alltför långt. Som lagrådel självt påpekar måste man vid bedömande av omdet finns lånemöjligheler ta hänsyn till om de viUkor på vilka lån kan erhållasär rimliga. Vidare kan det vara nödvändigt att förvaltaren i viss utsträckningreserverar medel för ofömtsedda utgifter inom den löpande förvaltningen. Omförvaltaren förfogar över en kassa för sådant ändamål, bör detta inte begränsahans möjligheter att utverka ett belalningsåläggande för att finansieraexempelvis vissa planerade underhållsarbeten. Såvittavser 21 § ansluter Jag mig till lagrådets förslag att begränsa det i förstastycket föreskrivna utmätningsförbudet beträffande medel som förvaltaren harhand om för fastigheten. Det bör sålunda föreskrivas att sådana medel ej fårutmätas för annan skuld än sådan som är hänföriig till tvångsförvaltningen.Vidare bör det föras in en regel om att medlen ej heller ingår ifastighetsägarens konkursbo. 1976/77:151 149 Denav lagrådel föreslagna jämkningen av paragrafens andra stycke bör också godtas. Jagkan också i allt väsentligt ansluta mig till vad lagrådet i övrigt har anfört.Jag lillslyrker alltså de ändringar och tillägg som lagrådet förordar beträffande15, 16, 23, 24 och 31 §§. Efter samråd med chefen för budgetdepartementet harjag funnit att de frågor som lagrådet har tagit upp i anslutning till 22 § ochsom avser fastighetsägarens förhållande till skattemyndigheterna underpågående tvångsförvallning bör övervägas i annat sammanhang. Förslagettill lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder Jaglillslyrker lagrådels förslag till komplettering av 32 §. Jaghemställer att regeringen föreslår attantaga de av lagrådel granskade förslagen med vidtagna ändringar. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att antaga de förslag som föredraganden har lagtfram. 1976/77:151 150 Propositionenshuvudsakliga innehåll....................... ...... 1 1. bostadsförvaltningsiag...................................... 2 2. lag om ändring i bosladssaneringslagen (1973: 531) g 3. lag om ändring i lagen (1975:188) om arrendenämnderoch hyresnämnder 9 4. lag om ändring i lagen (1937: 249) ominskränkningar i rällen alt utbekomma allmänna handlingar \\ 5. lagom ändring i lagen (1974:1082) om bostadsdomslol 12 1 Inledning ....................................................... .... 13 2 Gällande rätt................................................... ]4 3 Ulredningen ................................................... 16 3.1 Grundläggande frågor.................................... 15 3.2 Förvallningsåläggande................................... ..... jg 3.3 ......................................... ..... Ig 3.4 Inlösen ...................................................... .... 19