prop · G003149 · 1976-12-31 00:00:00 — LO hälsar med tillfredsställelse detta förslag. Emellertid angerutredningen att sådana föreskrifter skall begränsas till vissa ämnen medutpräglat farliga egenskaper. LO anser inte detta vara en rimlig begränsning.Enligt LO:s mening skall en lista över alla kemiska ämnen och produkter redovisas.SAF påpekar att möjligheten för företagen att föra en förteckning över användafarliga ämnen förutsätter god märkning och utförlig upplysning från resp.leverantör om ämnets innehåll. För att öka möjligheten att erhålla kunskap omrisker i arbetsmiljön bör enligt föreningen verka för eninternationellt samordnad deklarationspraxis. Databanker bör utformas så attarbetsgivaren snabbt kan få nödvändig information. Utredningen föreslår viss befogenhet förarbetarskyddsstyrelsen att föreskriva om anmälningskyldighet. Iutvecklingsarbetet inom projektet har det enligt statskontoret framgåttatt en av de gmndläggande förutsättningarna för att tillsynen över arbetsmiljönskall bli effektivare är att arbetarskyddsmyndighetema får ökad möjlighet attpå ett rationellt sätt infordra uppgifter. Statskontoret framhåller därför detangelägna i att utredningens förslag i detta avseende genomförs. Till vad utredningen anför om arbetarskyddet vidplanering av byggnadsverksamhet ansluter sig bl. a. , SAFoch SHIO. fömtsätter samråd med arbetarskyddsstyrelsen ifråga om principer och föreskrifter som skall gälla för arbetsprocesser ocharbetsmetoder vid utförande av byggnadsarbete. anser att innebörden avprojektörens ansvar bör klarläggas. För styrelsens del mnebär utredningensförslag enligt vad som framhålls i remissvaret att styrelsen såsom projektor avvissa anläggningar för civilförsvarets organisation kan åläggas visst ansvar.Fortifikationsförvaltningen framhåller att ansvaret för projektören inte böromfatta skyldighet att föreskriva arbetsmetoder för byggandet. anser att utrednmgen intetillräckligt beaktat frågan om hur de anställda inom byggnadsmdustrin skallkunna ges tillfälle att på ett tidigt stadium delta i planeringen av byggarbetsplatser.För att förbundets medlemmar inte skall behöva komma ut på arbetsplatser medbristfälliga personaluUmmen och dålig säkerhetsplanering föreslås attbyggnadslov göi beroende av om den sökande har en ordentlig planering avarbetarskyddet. 1976/77: 149 117 dethar samma uppfattning och preciserar sin inställning på följande sätt. Villkorför byggnadslov måste vara att en plan utarbetas för hur arbetet skall utföraspå säkraste möjliga sätt, att personalutrymmen fyller gällande standardkrav ochatt ansvarig arbetsledare har dokumenterade kunskaper iarbetsmiljölagstiftningen. 10 Företagshälsovård m. m. Bestämmelser om läkarundersökningar av arbetstagarefmns i arbetarskyddslagstiftningen främst i kungörelsen om läkarundersökningoch läkarbesiktning till förebyggande av vissa yrkessjukdomar. Kungörelsengäller fall då visst arbete medför särskild fara för uppkomst av bensol-, bly-,kadmium- eller kvicksilverförgiftnmg eller dammlunga hos arbetstagarna. Med stöd av kungörelsen har arbetarskyddsstyrelsenbeslutat om anställningsundersökning och periodiska undersökningar vid ettantal arbetsställen där det finns fara för silikos eller asbestos eller förbensol- eller blyförgiftning. Undersökningarna utförs av besiktningsläkare somsocialstyrelsen förordar efter framställning av arbetarskyddsstyrelsen.Kungörelsen har tillämpats så att krav på att utföra läkamndersökningar lagtspå särskilt listade företag. Vid sidan om besiktningsläkarsystemet har efterhand vuxit fram olika former av företagshälsovård. Tendensen har varit attuppdrag som besiktningsläkare mer och mer lagts på företagsläkare som verkatinom företagen. Vissa frågor om företagshälsovård behandlades i enproposition till riksdag angående vissa frågor om företagshälsovård m.m. (prop. 1971: 23). Enligt propositionen borde företagshälsovården byggas utgenom frivilliga överenskommelser mellan parterna och i samverkan medsamhällets hälso- och sjukvård. För att få denna samverkan till ståndinrättades en till arbetarskyddsstyrelsen knuten företagshälsovårdsdelegationmed representanter för arbetsmarknadsparterna, sjukvårdshuvudmännen,arbetarskyddsstyrelsen, och . Ipropositionen lades också fram ett program för ökad utbildning iföretagshälsovård. Enligt de överenskommelser som har träffats mellanarbetsmarknadens parter skall företagshälsovården ingå i parternas system församverkan. Till arbetarskyddsmyndigheterna kommer in vissahälso- och miljödata från besiktningsläkarnas kontrollverksamhet. På ettområde, nämligen silikoskontrollen, är ett hälsomiljödatasystem underuppbyggnad inom det s. k. silikosregistret som förs vid arbetarskyddsstyrelsen.Vissa 1976/77:149 118 dataangående risk för cancer i samband med exposition i arbetsmiljön kan erhållasgenom cancerregister, som har förts . Vidareerinras om den uppbyggnad som f.n. sker av ett informationssystem förmiljövården (Ml). Genom ändringar i arbetarskyddslagen harinförts en särskild bestämmelse som siktar till att samband skall kunnautrönas mellan arbetsmiljöfaktorer och vissa sjukdomar. 52 §arbetarskyddslagen föreskriver sålunda numera att läkare skall anmäla hostillsynsorgan om han får kännedom om sjukdom som kan ha samband med arbete.Enligt av arbetarskyddsstyrelsen i samråd med meddeladeanvisningar skall anmälningsskyldigheten i ett inledningsskede främst inriktaspå tidigare inte kända samband mellan sjukdom och arbetsmiljö. Det regelsystem som utredningen föreslår innehålleri första hand ett krav på att företagen själva skall kunna tillhandahålla deresurser som är nödvändiga för en modern miljökontroll och för övervakning avde anställdas förhållanden från säkerhets-, hälso- och anpassningssynpunkt. Detär arbetsgivaren som har att svara för att mätningar och provtagningar samtanalys och utvärdering kommer till stånd i tillräcklig omfattning och med dennoggrannhet som erfordras. Arbetsgivaren har också ett allmänt ansvar att setill att hälsoövervakning kommer till stånd i behövlig omfattning. Utredningenframhåller att en omfattande mät- och analysverksamhet redan finns inomföretagshälsovården och att det gäller att utveckla denna. Även i fråga omhälsoövervakning av de anställda föreslår utredningen att den närmareregleringen av arbetsgivares skyldighet att låta utföra läkarundersökningarsker genom föreskrifter av arbetarskyddsstyrelsen. Bemyndigande föreslås förstyrelsen att föreskriva om läkamndersÖkning av arbetstagare. Sådan föreskriftskall kunna omfatta såväl undersökning före anställningen som regelbundnaundersökningar . skall också kunna omfattaatt visst slag av arbete får utföras endast av arbetstagare som vidläkarundersökning inte företett sjuklighet eller svaghet som gör honommottaglig för risker som hänger samman med arbetet. Som förutsättning för sådanföreskrift skall gälla att det är fråga om arbete som innebär risk för ohälsaeller olycksfall. om läkarundersökning kan enligt förslaget riktasmot företag överlag som bedriver visst angivet slag av arbete och inte endastmot vissa listade företag. Det ankommer härvid på arbetsgivaren att föranstaltaom att läkare knyts till de kontrolluppgifter som föreskrivits av myndigheten.Utredningen framhåller att sådana uppgifter kan läggas inom en efter hand fulltutbyggd företagshälsovård. 1976/77: 149 119 Som har redovisats i avsnitt 5.2 föreslårutredningen ett bemyndigande för arbetarskyddsstyrelsen att om visst slag avarbete medför särskild risk för grupper av arbetstagare meddela förbud motatt dessa utför arbetet eller föreskriva att vid arbetet annat särskilt villkorskall gälla. Sådant villkor skall enligt utredningen bl. a. kunna avse attläkarundersökning skall ske för att utröna om arbetstagare tillhör aktuellriskgrupp. Det föreslås också bemyndigande förarbetarskyddsstyrelsen att föreskriva om skyldighet att föra register isamband med läkarundersökningar och lämna uppgift till tillsynsmyndighet omundersökningsresultat. Utredningen går vidare igenom en rad frågor sommåste belysas vid en mera övergripande utredning om företagshälsovården och deyrkesmedicinska sjukhusenhetema. Eftersom utredningen inte täcker deintresseområden som berörs och dessutom resultatet av pågående förhandlingarmellan arbetsmarknadspartema på den enskilda sektorn bör avvaktas, föreslårutredningen som nämnts i avsnitt 6.2 att hithörande frågor övervägs i särskildordning. Utredningens förslag om befogenhet förarbetarskyddsstyrelsen att föreskriva om läkarundersökning lämnas utan erinranav remissinstanserna. Enligt torde det vara riktigt att pådetta sätt mera flexibelt avpassa kravet på hälsoundersökning för visst arbetetill dels en aktuell bedömning av ett visst slags arbetes hälsofarlighet, delstillgängligheten av meningsfulla undersökningsmetoder. Styrelsen framhållersamtidigt att hälsoundersökningar i regel har ett begränsat värde för attskydda den enskilde mot risker i arbetslivet. Däremot kan väl planerade ochgenomförda hälsoundersökningar mycket ofta vara av största värde för att skapany kunskap om sambanden mellan hälsa och miljöfaktorer. Sådan epidemiologiskverksamhet bör vara en betydelsefull del av det framtida arbetsmiljöarbetet.Samråd med beträffande hälsoundersökning för visst slag avarbete anses motiverat på den gmnden att principema för hälsoundersökningar börvara enhetliga inom den allmänna hälso- och sjukvården och inom arbetarskyddetoch med hänsyn till att den offentliga hälso- och sjukvårdens resurser kan tasi anspråk. understryker betydelsen avmedicinsk kontroll av dem som yrkesmässigt sprider bekämpningsmedel och förutsätteratt denna fråga får en så snar lösning som förhållandena medger.Metallindustriarbetareförbundet framhåller att läkamndersÖkning som sker enligtföreskrift av arbetarskyddsstyrelsen i princip skall äga rum på betaldarbetstid. Om detta är svårt att genomföra i det enskilda 1976/77:149 120 fallet,kan läkamndersökningen äga mm på fritid. Ersättning skall därvid utgå såsom förarbetad tid. Lagen måste kompletteras i detta avseende. Remissinstanserna har inte heller någon erinran motutredningens förslag att arbetarskyddsstyrelsen får en allmän befogenhet attreglera arbetsförhållandena för grupper av arbetstagare för vilka visst slag avarbete medför särskild risk. SAF finner dock angeläget att påpeka att dettainte får innebära atl man på ett olyckUgt sätt försvårar för arbetstagare mednedsatt arbetsförmåga att finna sysselsättning på arbetsmarknaden. Av dettaskäl rekommenderas att man använder förbudsmöjligheten ytterst restriktivt. Remissinstanserna godtar även förslaget ombemyndigande för arbetarskyddsstyrelsen att föreskriva om förande av registervid läkarundersökningar. Statskontoret anför följande. Utredningen framhålleratt exponerade grupper bör övervakas systematiskt dels genom expositionskontroller,dels genom undersökningar av hälsotillståndet hos de exponerade. Statskontoretdelar utredningens uppfattning och menar att en systematisk registrering avexponerade arbetstagare, som kan relateras till en registrering avarbetsmiljödata inom företagen, bör kunna innebära ett väsentligt tillskotttill den kunskap som är nödvändig för att åstadkomma förbättringar iarbetsmiljön. Statskontoret framhåller därvid betydelsen av enhetliga principerför registrering så att data kan utnyttjas samordnat, oavsett inom vilkaföretag uppgifterna har registrerats. Allteftersom myndigheternas verksamhetförändras till ett större beroende av formaliserade informationssystem medhjälp av ADB, ökar kraven på att utveckla enhetliga principer och samordna hanteringav information för att onödigt dubbelarbete och merkostnader för en orationellhantering skall undvikas. Det innebär att det är angeläget att förutse ensådan utveckling inom skilda områden och att skapa möjligheter för attsamordnande insatser kan komma till stånd. Statskontoret finner det önskvärtatt någon myndighet ges ett samordnande ansvar för att utveckla nyainformationssystem inom arbetsmiljö- och hälsoområdet. Förslaget om särskild utredning av frågor kringföretagshälsovården tillstyrks genomgående av remissinstanserna. Det är enligtLO och TCO angeläget att utredningen bedrivs med stor skyndsamhet. Arbetarskyddslagen innehåller regler omarbetsuppehåll i form av raster och pauser samt nattvila och veckovila. Frågorom arbetstidens längd behandlas i huvudsak i den allmänna arbetsddslagen (1970:103, ändrad : 597). 1976/77: 149 121 Enligt 17 § arbetarskyddslagen avses med rastsådant avbrott i arbetstiden, vars varaktighet är på förhand bestämd och undervilket arbetstagaren fritt förfogar över sin tid och inte är skyldig attstanna kvar på arbetsstället. Huvudregeln i fråga om rast föreskriver att omarbetstagare utför arbete av dygnet, skall arbetetavbrytas genom en eller flera lämpligt förlagda raster av tillräckligvaraktighet. Avbrott skall ske i den utsträckning som kan anses behövlig medhänsyn till arbetets beskaffenhet och varaktighet samt arbetsförhållandena iövrigt. Avvikelse från huvudregeln får göras tillfälligtvis, då sjukdomsfalleller annan oförutsedd händelse kräver det. I undantagsfall, nämligen när detmed hänsyn till arbetets natur och arbetsförhållandena i övrigt äroundgängligen påkallat, får rast utbytas mot ledighet för intagande avförtäring på arbetsplatsen eller i dess omedelbara närhet. Med arbetspaus förstås enligt 18 §arbetarskyddslagen ett på förhand bestämt kortvarigt uppehåll i arbetet, somanordnas i syfte att bereda arbetstagare avkoppling från detta och som inte äratt hänföra tUl rast eller måltidsuppehåll på arbetsplatsen. Arbetspauser skallunder vissa förotsättningar beredas arbetstagaren . Dettagäller vid arbete som på grund av samband med mekaniskt driven arbetsprocesseller som av annan orsak kräver ihållande anspänning eller annars är särskiltpåfrestande. Arbetspauserna skall uppgå till behövligt antal och vara lämpligtavpassade och förlagda. Arbetarskyddslagens 19 § upptar en huvudregel omförbud mot nattarbete. Den säger att arbetstagare skall ha behövlig ledighetför nattvila och att tiden mellan och 5 skall ingå i ledigheten. Frånförbudet får avvikelse ske där visst arbete med hänsyn till sin natur, allmänhetensbehov eller annan särskild omständighet måste fortgå även eller annarsbedrivas före kl. 5 eller efter . Också i nödfallssituationer kanarbetstagare användas till arbete mellan och 5. Det krävs därvid att natur-eller olyckshändelse eller annan omständighet, som ej har kunnat förutses,vållat avbrott i driften eller medfört överhängande fara för sådant avbrotteller för skada på liv, hälsa eller egendom. Nattarbete får då ske i den måndet är nödvändigt med hänsyn till förhållandena. Ett undantag frånnattarbetsförbudet görs dessutom för arbetstagare i överordnad ställning.Arbetarskyddsstyrelsen får medge dispens för arbete mellan och 5 närsärskilda skäl föreligger. Dispens får också ges när det av uttalande avarbetstagarnas sammanslutning eller sammanslutningar eller på annat sättframgår, att det stora flertalet av de arbetstagare som skulle beröras av undantagetfinner detta önskvärt och ohälsa eller överansträngning inte skäligen kanbefaras uppkomma därigenom (20 § arbetarskyddslagen). Arbetstagare skall enligt 21 § arbetarskyddslagenberedas minst 24 timmars sammanhängande ledighet för varje period om sju dagar.Av- Prop.1976/77:149 122 vikelse får ske tillfälligtvis när särskilt förhållandepåkallar undantag. Veckovilan skall såvitt möjligt förläggas till söndag ochtill samma tider för alla anställda vid ett arbetsställe.Arbetarskyddsstyrelsen får medge undantag för visst slag av arbete eller visstarbetsställe. I dispensärende skall styrelsen höra vederbörandesammanslutningar av arbetsgivare och arbetstagare. Görs inskränkning iveckovilan skall såvitt möjligt kompensationsledighet beredas. Om arbetsgivare åsidosätterbestämmelse om arbetstidens förläggning kan arbetarskyddsstyrelsen meddelahonom behövliga föreskrifter till tryggande av att den åsidosatta bestämmelseniakttas (54 § arbetarskyddslagen), överträdelse av sådan föreskrift är enligt63 § arbetarskyddslagen belagd med straff. Det skulle enligt utredningen kunnaligga nära till hands att närmare undersöka förutsättningarna för attintegrera allmänna arbetstidslagen i en ny lag om arbetsmiljön, alternativtinarbeta behövliga bestämmelser om arbetstidsförläggningen i arbetstidslagen.Det synes emellertid inte f. n. finnas tillfredsställande underlag ochpraktiska fömtsättningar i övrigt för en sådan större åtgärd. Som entillsvidare-lösning anser arbetsmiljöutredningen att man i vissa avseenden börsträva efter anpassning mellan arbetstidsbestämmelserna i arbetsmiljölagen ochdem i arbetstidslagen. Utredningen har avstått från försökatt i lag detaljreglera arbetstiden. Det understryks att tidsfördelningen skallske så att föreliggande möjligheter att tillgodose arbetstagarnas synpunkterverkligen tas till vara. Utredningen hänvisar vidare till att regelsystemet ommedbestämmande i arbetslivet bör kunna bilda basen för ett förbättratinflytande för arbetstagarna på förläggningen av arbetstiden. Regler som ställer vissa närmarekrav beträffande arbetstiden eller ledigheten eller veckan synesdock inte kunna undvaras i en arbetsmiljölag. I likhet med vad som gällerenligt arbetstidslagen bör utgångspunkten vara att i princip alla arbetstagareskall innefattas. I överensstämmelse med arbetstidslagen föreslås dock undanlagfrån arbetstidsreglerna för okontrollerbart arbete. I övrigt föreslås inga särskildaundantag. Utredningen föreslår att reglernaom raster och pauser samt nattvila och veckovila förändras i en del avseenden.Beträffande samtliga dessa regler anses att nuvarande system med tvingandelagbestämmelser om arbetstiden inte stämmer med arbetstagarnas anspråk påmedverkan och inflytande över sina arbetsförhållanden. Utredningen föreslår därfören möjlighet att kollektivavtalsvägen göra avsteg från vad som generellt skall gälla enligt arbetsmiljölagens arbetstidsregler. Prop.1976/77:149 123 skall fordras godkännande av arbetstagarnas fackligaorganisation på förbundsnivå. Enligt utredningsförslaget skallarbete inte få pågå utan rast. Det skall i övrigt somhittills vara arbetets beskaffenhet och längd jämte andra arbetsförhållandensom avgör i vilken utsträckning avbrott i arbetstiden för rast skall förekomma.Med hänsyn till kravet på rast efter fem timmars arbete föreslås en regel sommedger myndighetsdisp)ens vid särskilda skäl. Arbetarskyddslagens restriktivaundantagsregler om byte av rast mot måltidsuppehåll vid arbetsplatsen föreslåsbli överförda till arbetsmiljölagen. Sådant måltidsuppehåll skall enligtförslaget inräknas i arbetstiden. Utredningen påpekar att gällande bestämmelseinnebär att rast helt kan utgå vid sjukdomsfall eller annan ofömtsedd händelse.Enligt utredningen bör i stället föreskrivas att raster i avsedda fall kan utbytasmot måltidsuppehåll vid arbetsplatsen. Enligt utredningens mening måste ensträvan vara att organisera arbetet så att arbetstagaren har ett rimligt måttav frihet att göra paus när han fysiskt eller psykiskt känner behov därav.Trots denna inriktning kommer det även framöver att finnas arbeten därönskvärda möjligheter till avbrott eller omväxling saknas. För sådana fall bören ordning med särskilt bestämda pauser tillämpas. Utredningenföreslår därför en ny bestämmelse om arbetspauser i arbetsmiljölagen. Enligtdenna skall arbetsförhållandena vara avgörande för när och i vilkenutsträckning särskilda pauser skall anordnas. Utredningen vill bibehålla denallmänt restriktiva syn på nattarbete som finns bakom arbetarskyddslagensbestämmelser i frågan. Nuvarande bestämmelser om ledighet för nattvila och omförbud mot nattarbete mellan och föreslås överförda tillarbetsmiljölagen. Därvid behålls även möjligheten till avvikelse frånnattarbetsförbudet, om visst arbete med hänsyn till sin natur, allmänhetensbehov eller annan särskild omständighet måste fortgå även nattelid. Däremotföreslås inte något särskilt undantag för arbetstagare i överordnad ställning.Utredningen framhåller att det föreslagna undantaget för okontrollerbart arbetei viss utsträckning torde kunna tillämpas inom området och att det dessutom börfinnas visst utrymme för det generella undantaget från nattarbetsförbudet.Dispens från nattarbetsförbudet föreslås kunna meddelas av tillsynsmyndighetvid särskilda skäl. Nattarbetsreglerna skall som framgår av det föregående ävenkunna frångås genom kollektivavtal. Dispens från nattarbetsförbudet avsesdärigenom inte skola komma i fråga i den omfattning som sker. Utredningen behandlar i samband medreglerna om ledighet för nattvila även frågan om arbetsmiljölagen börinnehålla bestämmelser om begränsning av dygnsarbetstiden. Efter ingåendeöverväganden av de problem som finns i samband med långa arbetsskift harutredningen 1976/77:149 124 kommitfram till att någon tillfredsställande lösning inte uppnås genom införande aven särskild dygnsmaximiregel i arbetsmiljölagen. Utredningen föreslår att lagstiftningen alltjämtskall ta upp grundläggande bestämmelser om regelbunden sammanhängandeveckovila. Ledigheten utsträcks enligt förslaget från 24 tinmiar till 30timmar. Avsteg från huvudbestämmelsen om veckovila får enligt förslaget baraske om det föranleds av särskilt förhållande som inte kan fömtses. Därutöverföreslås liksom beträffande övriga arbetstidsregler möjlighet att göra avstegkollektivavtalsvägen eller efter myndighetsdispens vid särskilda skäl. Isammanhanget påpekas att gällande regler ger viss rätt tillkompensationsledighet om veckovilan inskränks. Med nuvarande förhållanden anserutredningen en särskild sådan regel vara överflödig. Utredningen har även övervägt frågan omöverflyttning av handläggningen av dispens- och andra tillämpningsfrågoravseende arbets-Uden från arbetarskyddsstyrelsen till yrkesinspektionen. Ensådan överflyttning synes följdriktig, eftersom det är yrkesinspektionen somenligt lagförslaget i första hand skall göra de närmare bedömningama avarbetsmiljön. En överflyttning som inte också avser arbetstidsärenden enligtarbetstidslagen skulle emellertid skapa en föga önskvärd splittring.Utredningen föreslår att arbetsmiljölagen utformas så att möjlighet finns attutan ändringar i denna göra en sådan överflyttning . Remissutfallet på den föreslagna regleringen omarbetstidens förläggning är i stort sett positivt. Frågan om allmänna arbetstidslagens integrering iarbetsmiljölagen diskuteras av ett antal remissinstanser.Arbetarskyddsstyrelsen, kammarrätten i , LO och TCO ifrågasätter ominte arbetstidslagens regler kunde föras in i arbetsmiljölagen. Enligtarbetarskyddsstyrelsen bör frågan aktualiseras vid nästa mera genomgripandeöversyn av arbetsudslagen. LO och TCO ansluter sig till utredningensprincipiella utgångspunkt vad gäller begränsning av antalet arbetstidsregler iarbetsmiljölagen och möjligheten att genom kollektivavtal ochmyndighetsdispenser göra avsteg från lagen. Genom att lagförslaget innebär enbegränsning av detaljregleringen av arbetstidsfrågorna ges enligtorganisationerna ett värdefullt utrymme för lokal anpassning avarbetstidsförhållandena. Beträffande dispensgivning från myndigheten understryksatt all dispensgivning skall ske i samråd med berörda fackförbimd för att geden fackliga organisationen möjlighet att framföra sina synpunkter. SAFinstämmer också i att man bör undvika att ha detaljerade lagregler som låserarbetstidens förläggning i stela mönster och som försvårar en nödvändiganpassning till 1976/77:149 125 Avvikelser från arbetstidsreglerna anses i stor utsträckning kunna görasgenom kollektivavtal. LO framhåller att arbetsgivaren skall i god tidpresentera arbetstidsschema för schemalagda arbetstider samt understryker delangelägna i att dessa scheman läggs upp i samråd med arbetstagarna. Den föreslagna bestämmelsen om raster har allmänttillstyrkts eller lämnats utan erinran. avstyrker dock bestämt atttilllåten arbetstid utan rast kortas av enligt gällande bestämmelsertill enligt förslaget. Verket åberopar härvid bl.