prop · G00359 · 1976-12-31 00:00:00 — () delar kommitténs uppfattning att övervägande skäl talar för avskaffandetav obUgatoriet, UKÄ stödjer också OK i slutsatsen att någon form avsamhällsstöd är erforderligt för att ge den studerandefackligaverksamheten den ur samhäUets synvinkel önskvärda styrkan och stabiUteten, UKÄfinner även andra än de av OK påtalade skUlnadema mellan studerandefacklig ochannan i traditionell mening facklig verksamhet. Man erinrar bl. a, om attlagstiftningen om medinflytande i arbetslivet i första hand tar sikte påorganisationer som är bundna av kollektivavtal. En studerandefackUg verksamhetpå sådana premisser skuUe dock förutsätta någon form av auktorisation av eneUer flera frivUliga studerandesammanslutningar. Enligt UKÄ:s mening skulle ensådan auktorisation vara förenad med betydande principieUa och praktiskasvårigheter. UKÄ understryker vidare mycket starkt att utformningen av detstatliga stödet till det studerandefackliga arbetet måste garantera verksamhetensintegritet. Centralorganisationen /SR är Ukaledes negativt inställd tilldet obligatoriska medlemskapet i studerandesammanslutningar. Organisationenpekar bl, a, på vissa tUlfäUen då enskilda kårmedlemmar tvingats stå bakombeslut som troUgen skulle kunna anses Ugga utanför kåremas genomuniversitetsförordningens angivna verksamhetsområde, / SR pekar även påförhållandet att studerandepopulationens förändrade sammansättning gör att alltfler får sina intressen bevakade av de vanliga fackliga organisationerna. ÄvenSACO/SR understryker dock att det också måste finnas starkastuderandeorganisationer och att ett eventuellt samhäUsstöd måste ges formersom garanterar den studerande-fackliga verksamhetens obundenhet. Socialhögskolornasstudentkårers organisation fSSO) avvisar bestämt varje form av obligatoriskt 1976/77: 59 102 medlemskapeller obligatoriskt avgiftsuttag på den principiella grunden att ingen skaHtvingas betala för en verksamhet han eller hon inte stödjer. SSO anser däremotskäl tala för ett statligt verksamhetsstöd, dock i former som inle gör detmöjUgt för staten att styra verksamheten. I frågan om de av OKföreslagna förhandlingarna är remissopinionen delad. Med något enstakaundantag stöds förslaget om förhandlingar. Vissa remissinstanser anser dockatt dessa i motsats tUl bör föregå ett avskaffande av detobUgatoriska medlemskapet, JK anser mot bakgmnd av sin redovisadeuppfattning i principfrågan att så bör ske. det beklagligt att OK tolkat sina direktiv så snävt att någon analys integjorts av de ekonomiska problem som är förbundna med ett avskaffande avobligatoriet och ett eventueUt samhäUsstöd i annan form till denstuderandefackliga verksamheten. En sådan analys borde enhgt nämndensuppfattning kunna vara vägledande även för ett ställningstagande till denprovisoriska lösningen. Så som läget nu är anser sig nämnden inte kunnatillstyrka att obligatoriet avskaffas innan de föreslagna förhandlingarnagenomförts. Liknande synpunkter anförs av i län.Tjänstemännens () ställer sig också avvisande tiU OK:sförslag i detta avseende, TCO framhåUer att det av OK förordade provisorietuppenbarUgen riskerar att permanentas, i och med att något slutiigtställningstagande i frågan om ett eventuellt samhällsstöds omfattning ochutformning inte är i sikte. Av den anledningen anser TCO atl kommitténsförslag inte kan Ugga till gmnd för en provisorisk lösning. Det obligatoriskamedlemskapet bör därför, enligt TCO, bibehållas under förutsättning att fråganom samhällsstöd tUl den studerandefackliga verksamheten görs tUl föremål för enförutsättningslös utredning. Även Kuratorskonventet i yrkar på att de föreslagnaförhandlingama skall föregå ett avskaffande av obligatoriet. Socialstyrelsenuttrycker i Ukhet med TCO oro för att det föreslagna provisoriet skall kommaatt permanentas. Styrelsen tillstyrker dock , men understrykermycket starkt vikten av att beslut nu fattas med sikte på ett reeUt avskaffandeav obligatoriet. Även UKÄ tUlstyrker såväl huvudlinjerna i tUlprovisorium som de föreslagna förhandlingarna. () accepterar om förhandlingar i syfte att uppnå en slutliglösning, SFS understryker dock med skärpa att en sådan slutlig lösning måstegrundas på överläggningar där partema i första hand staten och de studerande blivit eniga. Organisationskommitténför högskoleregion, (H 75-S) erinrar om att ett viktigt inslag iden nya högskolan är en förstärkning av de staderandes och de anställdasinflytande över verksamheten. H 75-S har i enUghet härmed i annat sammanhangbl. a. förordat inrättandet av Prop.1976/77: 59 103 linjenämnderockså inom den kommunala högskoleorganisationen, H 75-S anser det därförangeläget att frågan om en fungerande organisation för den studerandefackligaverksamheten även inom denna sektor med det snaraste tas under övervägande SFStar upp en annan aspekt på denna problematik genom att påpeka alt OK inteberört hur studerande inom högskoleutbildning skall garanterasstudiesocial service, SFS anser det naturliga vara att dessa studerande gesmöjlighet att ansluta sig lill den föreslagna studiesociala nämndensverksamhet. för högskolereformen (H 75)ansluter sig dock till OK:s bedömning att den föreslagna provisoriskaorganisationen skall utsträckas lill all gälla även den kommunala sektorn. H 75understryker emellertid att starka principiella skäl talar för att deförestående diskussionerna om en mera långsiktig lösning av frågan omstuderandefacklig och sludiesocial verksamhet måste föras i perspektivet avhela högskolan. Endaslett fåtal remissinstanser diskuterar OK:s alternativa modeller för enstuderandefackUg organisation tagna var för sig. Intresset koncentreras istället till kommitténs slutliga förslag. Konsistoriet i anser attalternativ A är det som närmast överensstämmer med hur facklig verksamhetnormalt är organiserad i övrigt. På lång sikt skulle detta förslag vara attföredra, menar konsistoriet, förutsatt att man kunde få garantier för allstaten övertog kostnaderna för såväl den studiesociala som denstuderandefackliga verksamheten. Skolstyrelsen i , med instämmande avkommunstyrelsen, anser att alternativ A bör ligga till grund för provisoriet.Det innebär enligt skolstyrelsens uppfattning att självständigaintresseorganisationer med eller utan staderandefacklig inriktning i frikonkurrens får motivera sin verksamhet inför allt mer sammansattastuderandegrupper. () anförliknande synpunkter, men kan inle godta att studerandeförsamlingen skall kunnabesluta om obligatoriska avgifter för stöd åt studerandeföreningarnasverksamhet. AlternativetB tilldrar sig ganska liten uppmärksamhet från remissinstanserna, JK, som försin del finner att det obligatoriska medlemskapet åtminstone övergångsvis börkunna bestå, instämmer i OK:s uppfattning om att gränserna försammanslutningarnas verksamhetsområde bör anges klarare än vad som f, n. ärfallet. JK anser även att kommitténs förslag om fullmäktigeförsamlingar ärmotiverat åtminstone för större sammanslutningar. Kammarrätten i Göteborgdelar JK:s inställning i principfrågan om det obligatoriska medlemskapet ochanser mot den bakgrunden att alternativ B är att föredra framför t.ex, alternativC, bl. a, beroende på att B klart anger vad det i realiteten är fråga om,vilket enligt kammarrätten inte kan sägas om C. Enbetydande majoritet av remissinstanserna stödjer obligatoriekom- 1976/77: 59 104 mittensförslag att en provisorisk organisation för de nuvarande obligatoriskasluderandesammanslutningarnas verksamhet skall åstadkommas genom enkombination av alternativen A och C. Uppslutningen sker dock inte utan i en delfall mycket viktiga förbehåU, Relativt få instanser är helt avvisande tUlkommitténs förslag. Kommitténsförslag om studerandehälsovård och m o -tionsidrott kritiseras starkl.Åtskilliga remissinstanser framhåller atl samhället bör ta över den fullakostnaden för verksamheten som staten tar över huvudmannaskapet.Socialstyrelsen, UKÄ och centrala () förordar samtligaatt samhället övertar kostnaderna för verksamheten, CSN framhåller att man börse studerandehälsovården som en del av de totala möjligheter som samhälleterbjuder i form av utbildning, studieekonomiskt stöd m. m. En väl fungerandestuderandehälsovård är ett sätt alt effektivisera studierna och hjälpa destuderande på motsvarande sätt som med studie- och yrkesvägledning. Mot denbakgrunden finner nämnden det naturligt att samhället övertar kostnaderna och ansvaret för studerandehälsovården. () erinrar om att organisationen länge krävt attsamhället skall ta över kostnaderna för studerandehälsovården. SSCOunderstryker än en gång detta krav i sitt remissvar och framhåller alt ettövertagande av huvudmannaskapet och det ekonomiska ansvaret från samhälletssida inte får innebära försämringar eller lägre ambitionsnivå på någon ort.SFS, med instämmande från etl flertal medlemskårer, ställer som ett villkorför samtycke tUl ett statligt huvudmannaskap att staten utfäster sig attöverta det fulla ekonomiska ansvaret för verksamheten och att den stadiesocialaservicen därigenom bibehålls på minst oförändrad nivå. SSU tillstyrker för sindel kommitténs förslag om en studiesocial nämnd men anser inte att den bör gesrätt att ta ut obligatoriska avgifter. SSU anser i Ukhet med bl. a. () att kostnaderna för verksamheten skall bäras avsamhällel. CUF, som motsätter sig i dess helhet, vUl för sin delinte heller godta den föreslagna organisatoriska förändringen, utan anser attansvaret för studerandehälsovården bör överföras till landstingen. () finner det egendomligt att staten skulle övertahuvudmannaskapet för en verksamhet av detta slag utan att ta ansvaretför kostnaderna. MUF anser att den nuvarande ordningen med kårortsnämnder somhuvudmän har fungerat bra och bör bibehåUas. remissinstanser,däribland (), påpekar att det är angeläget att den studiesocialaservice som erbjuds de studerande inte försämras, vilket OK:s förslagenligt verkets mening skulle kunna innebära för de nuvarandelärarutbildningsanstalterna. EnUgt ObUgatoriekommitténs förslag skaU viduniversiteten i Prop.1976/77: 59 105 ochLund finnas inrättade avdelningsråd. Dessa skall motsvara de nuvarandenationerna och vara i förhållande till studeranderådet fristående juridiskapersoner, UKÄ vänder sig mot OK:sförslag att just i och låsa organisationen genom inrättandet av deföreslagna avdelningsråden. Enligt UKÄ:s mening bör möjligheten alt bildaavdelningsråd kunna utsträckas även till andra fall där så anses lämpligt.Sådana behov kan t. ex. uppslå i samband med att skilda utbildningsanstaltersammanslås till en högskoleenhet. för LundlMalmö högskoleregionanför Uknande synpunkter. pekar i detta sammanhang påatl en konsekvens av till inrättandet av avdelningsråd endast somersättare för nationerna blir att åtskilliga studerande som inle ärskyldiga att tillhöra nation tvingas att erlägga avgift även lill avdelningsrådefter högskolereformens genomförande. H 75 avvisar däremot tanken på enutvidgning av möjligheten till inrättande av avdelningsråd. H 75 ifrågasätterdock om inte den påtalade utvidgningen av "nationsobligatoriet"i någon mån kan elimineras genom en bestämmelse att endast studerande vilkasutbildning huvudsakligen är förlagd till själva universitetsorten är skyldigaatt erlägga avgift till avdelningsråd (nation). i (MFS) uttrycker farhågor för att den fackliga bevakning som de små kårerna utför kommer att försvåras genom atl studeranderåd som omspänner mångautbildningar med kraftigt varierande inriktning och elevantal. Liknandesynpunkter anförs av i (OFG) som medbestämdhet vänder sig mot den av OK föreslagna begränsningen av möjligheternaatt inrätta avdelningsråd. Enligt OFG vore det enda rimliga att man fick sammamöjUgheter som nationerna i och att förvalta sitt kårhus. Det avOK föreslagna överförandet av fast egendom till studeranderådet skulle av OFG:smedlemmar upplevas som konfiskation av deras egendom. SSCO, beklagar att OK isitt förslag kopplat studeranderådets omfattning till respektive högskoleenhetsverksamhetsområde. SSCO menar att detta för del kommer att medföraatt många av de mindre studerandesammanslutningarna vilkas verksamhetkraftigt varierar i omfattning elimineras. Enligt SSCO måste därförmöjlighet ges att, om berörda studeranden så önskar, bUda avdelningsråd medsjälvständig ekonomi. Även SFS framhåUer i detla sammanhang önskvärdheten avatt nu existerande små studentkårer ges möjUghet att bilda egna enheter medsjälvständig ekonomi. H75 anser att vid statlig högskoleenhet företrädare för de studerande ihögskolestyrelse, linjenämnd och fakultetssektionsnämnd samt motsvarande organbör utses av studeranderådet eller på sätt rådet bestämmer. Inom kommunalhögskoleutbildning bör företrädare för de studerande i högskolenämnd utses avberörda studerande eller av sam- 1976/77: 59 106 manslutningarsom företräder dem. Vad slutligen gäller regionstyrelse anser H 75 att företrädareför de studerande i enlighet med förslag bör utses av deregionala samarbetsorganisationer för de studerande såväl inom statlig somkommunal högskoleutbildning som kan antas komma till stånd i och med att enregional högskoleorganisation etableras, SFS m. fl, studerandesammanslutningaranser att till författningstext kan missförstås i fråga omstuderanderepresentationen. Författningen bör enUgt SFS vara så utformad attdet inle råder någon som helst tvekan om de staderandes rätt till representationi högskolans olika organ eller rätten för de studerande att själva utse sinarepresentanter, UKÄinstämmer i OK:s uppfattning att det med hänsyn till rådens uppgifter och rätlalt uttaxera obUgatoriska avgifter är nödvändigt med en viss offentlig insyn isluderanderådens verksamhet. UKÄ anser emellertid att studeranderåden måstegaranteras största möjUga oberoende och atl den offentiigrättsliga regleringendärför skall inskränkas till ett minimum. Sålunda bör skyldigheten attunderställa högskolestyrelsen stadgan för stadfästelse endast avse vissa ilagen särskUt angivna punkter, UKÄ avser närmast att bestämmelser om val ochom sätt att utse styrelse för studeranderåden samt om avgifter bör granskas avhögskolestyrelsen. Kuratorskonventet i och i anseri likhet med UKÄ att högskolestyrelsen skall stadfästa vissa delar av stadgan,bl, a, de som rör ändamål, högsta beslutande församling och uttaxering avavgift. Båda instanserna uttrycker i detta sammanhang skepsis mot OK:s förslagatl högsta beslutande organ i studeranderåd/avdelningsråd skall vara enfullmäktigeförsamUng, påpekar att många av dagens nationerhar så få medlemmar att man med framgång kan tillämpa direkt demokrati genoms, k, nationsmöten eller landskap. Införandet av fullmäktigeförsamlingarskulle för så små sammanslutningar verka tyngande och byråkratiserande. ÄvenSFS anser atl den obligatoriska uttaxeringsrätten motiverar en viss kontroll avstuderandeorganisationernas verksamhet, SFS finner emellertid i likhet medmånga medlemskårer att den lagfästa stadgeprövningen bör inskränkas till attavse bestämmelser om val tUl fuUmäktige och obligatorisk avgift. I dettasammanhang framhåller SFS att valen tiU studeranderåds fuU-mäktigeförsamlingbör regleras i studeranderådets stadga och inte vilket föreslagits ikommitténs författningsförslag genom föreskrifter av högskolestyrelsen. Detföreslagna stadfästandet av stadgan i denna del torde enUgt SFS utgöra fuUgodgaranti för att demokratiska regler följs inom staderanderåden, OK:sförslag om att studeranderådets ändamål skall anges i lag och om möjUghetenatt anföra besvär över besluts ändamålsenlighet och formella riktighet kommenterasav åtskilliga remissinstanser. Flertalet är inställda på att såväl än- 1976/77: 59 107 damålspreciseringsom besvärsrätt behövs, I flera delfrågor kommer dock meningsskUjaktigheter idagen, MFSframhåller atl del är en grundläggande demokratisk princip alt en intresseföreningsmedlemmar själva skall avgränsa vad föreningen skall syssla med, MFS poängteraratt man måste se i ett långsiktigt perspektiv. Vad som i daguppfattas som sludentfacklig aktivitet kan komma alt anses liggautanför "studier och vad därmed äger sammanhang". Att en föreningsverksamhetsområde påverkas genom debatt mellan medlemmarna är naturligt, menatl verksamhetsområdet regleras genom beslut av en statlig myndighet, vilkamåste bli godtyckliga, vore helt oacceptabelt enligl MFS. Liknande synpunkteranförs av SSO. Även TCO förhåller sig skeptisk till kommitténs förslag ochhävdar att de studerande själva torde vara bäst i stånd atl definiera vad somligger i deras intresse, UKÄ delar kommitténs uppfattning atl besvärsrätt börinföras, men anser att den bör inskränkas till all gälla del materiellainnehållet i beslut i sådana fall då obligatoriskt uttaxerade medel använts iuppenbar strid mol ändamålsbeslämmelsema för studeranderåden. Dennainskränkning i besvärsrätten påyrkas även av andra remissinstanser, däriblandCentralorganisationen /SR, Kuratorskonventet i och SFS. UKÄ finnerslutligen alt OK inte kunnai dokumentera behovet av ett pröva besluts laglighet och formella giUighel, Kuratorskonventeti och i vänder sig mot alt avgiftentill studeranderådet skall fastställas av högskolestyrelsen. Man erinrar om attkommitténs förslag i övrigt innebär att respektive råd skall stå ensamtansvarigt för sina utgifter och skulder. En absurd situation kan enligtkuratorskollegiet i riskera att inträffa om inte råden också ges kontrollöver sina inkomster. Högskolestyrelsens kontroll av avgifts-bestämmelserna istuderanderådets stadga måste anses ge betryggande garantier för atl intemissbmk av uttaxeringsrätten skall förekomma, universitetsstudentkår (), anser dock för sin del alt högskolestyrelsen även ifortsältningen bör godkänna avgiftshöjningar, SFS tar i sitt yttrande uppfrågan om avgiftsdifferentiering, SFS är i princip positivt tUl en sådanmöjUghet och man hänvisar till den rekommendation om avgiftsreduktion fördistansstuderande som organisationen riktat till sina medlemskårer, SFSframhåller emellertid att enbart det faktum att någon är deltidsstuderandeinte kan ligga till gmnd för en avgiftsreduktion. Deltidsstudier kan grundaminst lika stora behov av sludiesocial service som studier på heltid. Liknandesynpunkter anförs av bl. SSCO framhåller att de nya studeranderådenäven måste ges möjlighet till avgiftsdifferentiering med hänsyn till olika ambitionsnivåerbland oUka studerandegmpper i den fackUga verksamhe- 1976/77: 59 108 ten.Sådana skillnader torde bli märkbara i och med atl många heterogenasammanslutningar kommer att sammanföras. H 75m.fl, statliga remissinstanser ansluter sig tUl att de regionalaorganisationskommittéerna skall engageras i arbetet på att förberedagenomförandet av kommitténs förslag, SFS m. fl, studerandesammanslutningarpoängterar mycket starkt alt det är de nuvarande studerandeorganisalionernasom skall utföra det praktiska arbetet i samband med förändringarna. Jaghar i frågan om obligatoriskt medlemskap i studerandesammanslutningar ochvissa därmed sammanhängande problem samrått med chefen förjordbruksdepartementet. Del är vår uppfattning all de förslag i olikaavseenden som jag framlägger i det följande i tillämpliga delar bör gälla ävenför de studerande vid utbUdningar inom jordbruksdepartementetsverksamheisområde. Skyldighetatt tillhöra student- eller elevkår och i vissa fall även nations- ellerfakultetsförening föreligger för de studerande vid flertalet av deutbildningar som kommer atl ingå i den nya statliga högskolan. Det åligger f,n, statlig myndighet att tillse alt vederbörlig obligatorisk sammanslutningfinns vid de olika läroanstalterna. Dessa sammanslutningar skall ha till syfteatl främja medlemmars studier och vad därmed äger sammanhang. Vidare skallvarje sammanslutnings stadgar i vad de avser bestämmelser om medlems inträdeoch utträde samt om avgifter f. n, stadfästas av statlig myndighet.Sammanslutningarnas verksamhet bestäms således i hög grad genomoffentligrättslig reglering. Lämplighetenav de nuvarande reglerna om obligatoriskt medlemskap istuderandesammanslutningar har diskuterats såväl frånprincipiella utgångspunkter som med hänsyn till de olikheter som föreligger idetta avseende mellan skilda ulbildningar. Jag skall här i största korthetreferera några av de argument som har anförts i denna diskussion. Desom har varit kritiska mot det obligatoriska medlemskapet i studerandesammanslutningarhar hävdat att obligatoriet är en otidsenUg kvarleva från då deuniversitets- och högskolestuderande hade gemensamma intressen som en särskUdgrupp i samhället. Dessa gemensamma intressen har, menar man, försvagats bl,a, i samband med att rekryteringen till universiteten och högskolorna harförändrats. Man har också pekat på att de studerandes gemensamma intressenytterligare har kommit att försvagas genom tillkomsten av nya studerandekategorier(vuxenstuderande, deltidsstuderande m. och nya former för distribution avutbildningen (distansundervisning, kväUsundervisning m. m.). De studerandeutgör inte längre en Uka homogen grupp som 1976/77: 59 109 tidigareoch har således inte alllid intresse av alt samverka sinsemellan för att lösaolika uppgifter. Somliga studerandegrupper kan, menar man, uppleva störresamhörighet med andra medborgargrupper än med övriga studerande. Motdetta har försvararna av obligatoriet anfört att det nu finns ett obligatorisktmedlemskap som ligger lill grund för en betydelsefull verksamhel och att delkan vara praktiskt att ha kvar obligatoriet så länge det fyller en funktion. Dethar hävdats alt både de studerandes ansvar för vissa sludiesociala anordningaroch sammanslutningarnas fackliga verksamhet kräver ekonomiska resurser sominte kan komma sammanslutningarna till del utan ett obligatoriskt medlemskap, 1fråga om den studerandefackliga verksamheten har man ibland hänvisat lill altsammanslutningarna behöver anställa personal och funktionärer förintressebevakning i främst utbildningspoliliska frågor. Personal ochkansliresurser m, m, anses nödvändiga för atl studeranderepresentanter i olikaorgan skall få erforderlig administrativ service. Som etl ytterligare stöd fördenna tankegång anförs det ofta att det har visat sig att sammanslutningar medsmå ekonomiska resurser i praktiken haft obetydliga möjligheter att påverka destuderandes situation. enighet har rått om alt det obUgatoriska medlemskapet är tveksamt urföreningsfrihetens synvinkel och att obligatoriet inte överensstämmer med deprinciper som i övrigt råder inom det svenska samhällel. De som betraktarstuderandesammanslutningarna som i första hand ideella föreningar menar att detborde stå var och en fritt atl ansluta sig till den förening han eller honönskar eller att inte ansluta sig till någon förening. Andra har hävdat attstaderandesammanslut-ningarna inte borde utgöra politiska sammanslutningar utanalt de endast borde ha till uppgift att svara för viss social service somskall vara gemensam för samtliga studerande. Motdenna bakgrund tillkallades särskilda sakkunniga obligatoriekommittén (U 1973:03) för att utreda frågan om obligatorisktmedlemskap i studerandesammanslutningar och för att eventuellt framläggaförslag om dess avveckling. Kommittén framlade sitt betänkande (SOU1976:14) Kårobligatorium?. Betänkandet har remissbehandlats. Huvuddragen iutredningens förslag och i remissopinionen framgår av den i det föregåendeåtergivna sammanfattningen respektive remissammanställningen. Föregen del får jag anföra följande. Kårobligatoriet har skapat de ekonomiskaförutsättningarna för en på sina håll mycket omfattande verksamhet i destuderandes regi. Såväl den studerandefackliga bevakningen somstuderandehälsovård, molionsidrott, nöjes verksamhet m. fl, i vid meningsociala aktiviteter har enligt min mening tillgodosett väsentliga intressenoch behov hos de studerande. 1976/77: 59 110