prop · G003123 · 1976-12-31 00:00:00 — medförden masshantering del här är fråga om i bankerna att arbetsmomenten med fleraolika, extra kontrollåtgärder i varje enskilt fall snabbt multipliceras lill påtagliganegativa effekler i form av ökade koslnader. 1 den mån hanteringen sköts medhjälp av ADB blir del fråga om kosinadskrävande omprogram-meringar eller, omdella inte är möjligt, extra, arbetsmoment i varje ärende. En sådanordning framstår enligl bankföreningens mening 1976/77:123 316 somomotiverad, helst som resultatet av kontrollarbetet i det hell övervägandeantalet fall måste förutsättas endast bli ett konstaterande av atl denursprunglige kreditgivaren iakttagit den föreslagna konsumentkreditlagensföreskrifter. befarar att stora svårigheter skulle uppstå.särskilt i fråga om en eventuell skyldighet för bank, som övertar säljarensfordran, att kontrollera atl säljaren iakttagit de föreskrifter belräffande redovisningav effekiiv ränta som kan ha meddelats med stöd av 28 8 i lagförslaget,eftersom en kontroll i delta avseende skulle kräva en särskild räkneoperationför varje övertagen kredit. Även om bank skulle kunna ha till hjälp sådanatabeller och "lalhundar" som kan ha utarbetats lill ledning för redovisningav effektiv ränta blir kontrollen enligt bankföreningen synneriigenbetungande, i synnerhet som bankerna som kreditkunder har säljföretag frånolika branscher, för vilka olika föreskrifter kan ha meddelats med slöd av 288- Bankerna skulle således enligt bankföreningens mening åsamkasoproporlionertigt slora, extra arbetsinsatser, som inte kan undgå alt leda tillhöjda finansieringskostnader för säljförelagen. Dessa kostnader måsle,framhåller bankföreningen, i sista hand drabba konsumenlerna. och professorn , vars yttrande åberopas av , anseroklart vad som avses med kommitténs uttalande att konsument, när kreditsäljaremer eller mindre "i maskopi" med konsumenten överträder bestämmelsernaom högsia krediibelopp eller längsta kredittid, inte skall anses delaktig ibrott. Enligt och Vahlén är konsumenien i sådant fallsjälvfallet delaktig i brott, och vad som menas är således att konsumententrots sin delaktighet inle skall straffas. och Vahlén anser -i motsats till hemförsäljningskommittén (majoriteten) - alt delta avviker frånvad som följer av allmänna straffrättsliga regler om medverkan och därför böruttalas i lagtexten. Beträffande det av kommittén föreslagna subjektivarekvisitet för brott enligt 30 8 förslaget lill konsumenlkrediilag (uppsåteller oaklsamhel) påpekar hemförsäljningskommittén (majorilelen) att förslagetinnebären utvidgning av ansvaret för överträdelse av del förbud för säljarenalt ta emol växel och andra löpande fordringshandlingar som f n, finns i 17 8konsumentköplagen och som kommittén föreslår flyttal lill 21 8 i denföreslagna konsumentkredillagen. Enligl konsumentköplagen är nämligen endastuppsåtlig överträdelse av detta förbud straffbar. Hemförsäljningskommitténframhåller atl detta vid utarbetandet av konsumentköplagen ansågs ligga isakens nalur (SOU 1972:88 s. 140, prop, 1973:138 s, 280), medan kreditköpkommilléni sina motiv inle ens berört den föreslagna utvidgningen,finner förslaget till subjektivt rekvisit i 30 8 heltrimligt när det gäller ansvar för näringsidkaren själv. Enligt hemförsäljningskommilténsmening bör man överväga all skärpa regeln därhän, all en omvänd bevisbördainförs för delta fall, dvs. all näringsidkaren för all undgå ansvar måsle visaatt han inte haft uppsåt eller varit oaktsam, t. ex. vid utbildningen ochövervakningen av sina anställda. framhåller atl mangenom ett sådani s. k. presumtionsansvar i praktiken närmar sig etl rentobjektivt eller strikt straffansvar och det kan enligt hemförsäljningskommitténifrågasättas om man inte bör la stegel fullt ut och föreskriva ett striktansvar. När det åter gäller de anställdas ansvar anser hemförsäljningskommittén- särskill om ell strikt.ansvar införs för näringsidkaren - att del bör krävasuppsåt för strafföarhet. 1976/77:123 317 anser uppenbart att vidtillämpningen av 30 8 förslaget till konsumentkreditlag bedömningen av huruvidaoaktsamhet ligger någon till last bör få en sådan inriktning att lagstiftningeninle förfelar sitt syfte. Invändningar om felräkning, felvärdering avinbytesobjekt etc, torde enligt nämndens mening få godtas endast om felenframstår som klart ursäktliga. Bilkredilnämndenberör vidare vissa frågor om preskription av förseelser mol de föreslagnasiadgandena om kontantinsats och längsta kredittid. Vid överträdelse avbeslämmelserna om konianiintsals torde enligl bilkredilnämnden den för sådanförseelse gällande tvåårsfrislen för åtal - med hänsyn till att det är detfaktiska handlandet vid leveransen av vara som är av intresse - få räknas frånleveransdagen. Vid förseelse mol bestämmelserna om längsta kreditlid blirfrågan enligl nämnden mera komplicerad, eftersom man ofta inte kan konstateraen faktisk överträdelse av reglerna om kredittidens längd förrän vid denföreskrivna längsta kredittidens ulgång, dvs, tvä år efter kontraktsdatum.Förseelsen skulle då vara preskriberad om preskriptionstiden skulle räknasfrån kontraktstdalum. uppger att nämnden därför i sin praxis- och nämnden tillämpar därvid samma preskriptionsregler som följer avstrafföestämmelsen i 4 8 i förordningen (1959:575) med föreskrifter om vissabetalningsvillkor vid yrkesmässig försäljning av bilar - har utgått från attpreskriptionstiden vid amorteringsförseelser inte börjar löpa förrän den iavbetalningsöverenskommelsen för bilbranschen föreskrivna kredittiden har gåtttill ända. Datainspektionen anser atl bestämmelser om straffför brott mol den lystnadsplikt som enligt 29 8 förslaget tillkonsumentkredillag skall åvila tillsynsmyndighetens personal inte bör intas ikonsumentkreditlagen. 2 Förslaget till lag med särskilda bestämmelser om uthyrning av vara Kommitténs förslag lill lag med särskildabestämmelser om uthyrning av vara (uthyrningslag) lämnas ulan kommentarer avGöta hovrätt, bankinspektionen. RSV, krono/ögdemyndlgheierna i ochVästerås distrikt, kommerskollegium, konsumenlverkel. ,, doinare/örbund. ,bilkredilnämnden, Svenska bokförläggareföreningen.DireklförsäljningsfÖreiagens förening. Svenska annonsörers förening. , AB Eleciro/ux. Förslaget lillstyrks ulannärmare kommentarer av RA, kronofogdemyndigheternai Ma/mö och disiriki, Ma/mö kommun (kom-munsiyre/sens majoriiei),KF. När det gäller mer allmänna synpunkter på denföreslagna uthyrningslagen ansluter sig åtskilliga remissinslanser lillkommiitéledamoten reservation. Hit hör kronqfogdemyndigheien i Växjödisiriki. Svenska hondc/s-kammarejörbundet, flera hande/skamrar. en ledamot avhemförsäljningskommiiién (direktören ). 1976/77:123 318 saml ytteriigare några remissinstanser. Dessa remissinstanser anser således all en av denföreslagna konsumentkreditlagen föranledd mer allmän övergång från kreditköplill långtidsuthyrning ur konsumentsynpunkt knappast kan anses önskvärd medhänsyn framför alll till all förhyrning i regel är dyrare än elt motsvarandekreditköp, saml alt det med hänsyn lill innehållet i kommitténs förslag tillkreditköpsreglering är motiverat alt införa regler som är avsedda atl motverkaen överströmning från kreditköp lill kreditköpsliknande hyresförhållanden.Vidare delar dessa remissinslanser Björiings uppfattning att motivet för ensärskild reglering av varuulhyrningen sannolikt skulle bortfalla med en annanoch mindre långtgående utformning av kredilköpsreglerna. De anser också altvissa av de särskilda beslämmelserna i den föreslagna varuul-hyrningslagenmåste förutsättas leda till ökade kostnader för uthyrarna och därmed till ännuhögre hyresavgifter än samt att del är angelägel altlagstiftningen inle leder lill all de konsumenler, som verkligen önskarlångtidshyra varor och inte ser förhyrningen i första hand som ett altemativtill kreditköp, drabbas av så höga hyresavgifter att förhyrning framstår somorealistisk. Även /SR. och anserall behovet av en särskild lagstiftning angående uthyrning av varor är beroendeav hur lagstiftningen om krediiköp slutligt utformas. /SE framhåller alt ensärskild lag om uthyrning av vara är påkallad, om utredningens förslag rörandeålertagandeförbud och minsla konlanlinsals i förslaget till konsumenlkrediilaggenomförs. /SR anser del dock lämpligt att del redan av lagens rubrik pånågot sätt framgår att dess tillämpningsområde är begränsat till fall därförhyraren är konsumenl. - /SR påpekar att det r n. inle finns någratvingande regler om ulhyrares ansvar för fel på eller reparalionskoslnader förhyresegendomen . Enligt /SR kan det finnas företag somarbetar med kontraktsbestämmelser som är helt otillfredsställande urkonsumentsynpunkt även om de kontrakl som bestämmer förhållandet mellan storauthyrare och konsumenler kan ha fått en lillfredsslällande uiformning efteröveriäggningar mellan uthyraren eller dennes branschorganisation och KO.SACO/SR anser atl ett vissl minimiskydd motsvarande det i konsumentköplagendärför borde tas in i den föreslagna uthyrningslagen, i den månkonsumenitjänslutredningen inle kommer med förslag i dessa avseenden. Ävenregler som gör utfästelser i annonser eller av uthyrarens ombud bindande börenligt /SR:s mening övervägas, och /SR hänvisar i delta sammanhangtill 7 8 konsumentköplagen och 3 8 hemförsäljningslagen. Sverigesadvokaisamfund delar uppfattningen alt det ur konsumentsynpunkt inte kan ansesönskvärt med en mera omfattande övergång från krediiköp till långtidsuthyrning.Husmodersförbundei Hem och Sainhä//e anser att möjligheterna för den som såönskar att långtidshyra varor inte bör begränsas genom en lagstiftning somleder till sä höga hyreskostnader att förhyrning framstår som orealistisk.Enligt förbundets mening bör konsumentens fria val respekteras samlidigt somdet är av slor belydelse att konsumenlerna görs medvetna om all förhyrningmånga gånger ställer sig dyrare än motsvarande kreditköp. SHIO anför likartadesynpunkter saml anser alt den föreslagna ulhyrningslagen bör göras disposiliv, KO anser att förhyrning på längre sikl är mycketdyrare än motsvarande kreditköp och att kommitténs uppfattning om risken föratt en skärpning 1976/77:123 319 avreglerna om krediiköp medfören överslrömning mot långtidsförhyrning ärrealistisk. Enligl KO:s mening behövs därför en reglering avuthyrnings-marknaden som komplettering. (majoriteten) välkomnarförslaget till varuuthyr-ningslag. påpekar atl deföreslagna beslämmelserna visserligen inle syftar till en allmän reglering avdet rättsliga förhållandet mellan uthyrare och förhyrare utan endast ärinriktade på vissa särskilda frågor som har aktualiserats i samband med denföreslagna konsumentkreditlagen (överströmningsproblemaiiken). Enligthemförsäljningskommilténs mening är del dock ingen tvekan om atl man här påköpel väsentligt bidragit lill atl generellt stärka konsumenternas ställninggentemot uthyrare, framför alll genom förslagen om uppsägningsräii och rätlall köpa varan. i ger uttryck för tvekani frågan huruvida den föreslagna uthyrningslagen tillräckligt tillgodosersyftet att förhindra en överströmning från krediiköp till kreditköpsliknande hyresförhållanden.Länsstyrelsen påpekar att lagförslagel åt den som hyr en vara ger förmånen aven prövotid om minsl han behöver bestämma sig för om hanskall köpa varan, vilkel för konsumenten kan innebära en fördel som görhyresavtalet attraktivt. Köparens föreslagna uppsägningsräii och hans rätt altvid köp tillgodoräkna sig eriagd hyresavgift bidrar enligt länsstyrelsensmening knappast heller till ell förhindrande av överslrömning mot hyresavtal.När det gäller depositionskravet lorde det enligt i realitetenbli så au köparen deponerar etl belopp och låter delta bli belalning för hyranså långl det räcker, som konkurrenshänsyn torde motverka betungandehyror. Datainspektionen framhåller atl förslaget tilluthyrningslag innebär all möjligheterna till förhyrning blir kraftigtbegränsade. En av de hittillsvarande fördelarna med förhyrning är enligtdalainspektionen bl. a. den begränsade kapitalinsats som fordras vidförhyrningens början. Datainspektionen befarar atl del kommer att bli svårt atlförankra förslagels regler i det "allmänna rättsmedvetandet", medföljd att frestelserna att kringgå den föreslagna lagen blir stora. Enligtdatainspektionens uppfattning synes även möjligheterna lill kringgående stora.Datainspektionen framhåller sålunda att hyresavtalsparterna, genomkortlidsavtal mellan skilda bulvaner för uthyraren och t. ex. olika medlemmar isamma familj, skulle kunna varieras så att del inle rimligen kunde ansesinnefatta förlängning enligt 3 8 andra stycket förslaget lill uthyrningslagoaktat samma familj löpande hyr t. ex. samma TV-apparat från sammaföretagsgrupp. Datainspektionen hänvisar i övrigt till sitt yttrande överförslaget till konsumenlkreditlag under åberopande av alt de båda lagförslagenenligl datainspektionens mening i princip är spegelbilder av varandra. anser att ell genomförande avkommitténs förslag till uthyrningslag skulle verka starkt hämmande påuthyrningsverksamheten. Enligt konjunkturinslilulel visar emellertid dekalkyler för långtidsulhyrning av TV-apparater som presenteras i betänkandetatl del är först förhyrning som köp börjar ställa sig som delodiskutabelt billigare alternativet. framhåller atl manvidare måste ta hänsyn lill atl konsumenterna här faktiskt köper två olikasaker, en vara respektive en tjänst. Konsumenlerna kan härvidlag ha olikapreferenser liksom t. ex. då det gäller bostäder, en del vill äga, en del villav olika skäl hyra kapitalvaran. Hyresalternativet kan i vissa fallrepresentera ett lägre risktagande Prop.1976/77:123 320 Någon negaliv inställning till uthyrning i stället för ägandeföreligger inte från samhällets sida exempelvis då det gäller bostäder, uppfattning krävs under sådana omständigheter särskildaskäl för alt motivera en negativ inställning till uthyrning av de här aktuellakapitalvarorna, NOanser atl införande av upplysningsplikt även vid förhyrning är en angelägenåtgärd som genom atl underlätta jämförelsen mellan alternativa sätt atl fåtillgång till en vara motverkar onödigt höga koslnader och priser. NOframhåller att långtidsulhyrning av konsumentvaror i är en relativt nyföreteelse, begränsad huvudsakligen lill TV-apparaler, och alt de förkonsumenlerna relativt höga hyreskostnaderna kan länkas bli nedpressade omkonkurrensen ökar. Enligl NO:s mening synes de av utredningen i övrigtföreslagna bestämmelserna i stor utsträckning göra hyresalternativetointressant för kunden, om han inte från början avser att vid första bäslatillfölle utnyttja köprällen, medan å andra sidan de föreslagnaavräkningsbestämmelserna vid köp efter viss hyrestid gör alt alternativet blirekonomiskt ointressant för ulhyraren, vilket sannolikt får en kraftignedskärning av marknaden för långlidsförhyrning av varor till följd, NO anseratt det skulle vara en allvarlig negativ bieffekt av förslaget, om en pårationella gmnder motiverad förhyrning försvåras eller omöjliggörs. Enutföriigare analys av möjligheterna att göra skillnad mellan "rena"hyresavtal och hyresavtal med optionsrätt och effekterna av en sådan åtskillnadskulle enligl NO:s mening ha varil ell värdefullt bedömningsunderiag, liksom enundersökning av konsumenternas attityder till olika alternativ. NO anser attdet, med beaktande av att utvecklingen går mot användande av flera ochdyrbarare konsumentkapitalvaror och mol bakgrund av erfarenheterna från länderdär hyresalternativet vunnit slörre insteg än i , kan ifrågasattas ominle hyresförfarandei borde få ytterligare tillfölle all göra sig gällande.Enligt NO:s mening synes i varje fall få övervägas lägre deposition och enannoriunda utformning av avräkningsprinciperna vid ulnytljande av köprätl änenligl förslaget, om långtidsuthyrning även i fortsättningen skall utgöra etlrealistiskt altemativ. NO framhåller alt man efter någon lid kan studeraverkningarna av upplysningsplikten och övriga skyddsåtgärder vid såväl köp somförhyrning saml verkställa en undersökning av konsumenternas attityder, Köplagsuiredningen framhåller att den föreslagnauthyrningslagen torde vara tillämplig såväl pä avtal med så lång hyrestid altden i del närmaste sammanfaller med varans livslängd, dvs. s. k. leasingavial,som på mera ordinära hyresavlal för kortare lid. anser allför sistnämnda lyp av avtal reglerna i lagförslagets 2 och 3 88 närmast synesmedföra en börda för konsumenten, eftersom reglerna i realiteten lorde tvingakonsumenten atl fortlöpande betala hyran i förskott, medan samma regler åandra sidan i många fall kan ge konsumenten otillräckligt skydd vid leasingavial.Köplagsutredningen anmärker dock vidare atl olägenheten härav kan upphävas avatt vissa regler, särskill de om bestämmande av pris till vilkel konsument fårlösa lill sig hyrt gods (8 8), är så oförmånliga för ulhyraren atl uthyrningför än kommer atl försvinna. Enligt köplagsutredningens mening finns del skälatt särskill uppmärksamma konsumentens slällning när han vid leasingavtal intefullgör sina skyldigheter. Utredningen framhåller alt konsumenten inle ärskyddad mol påföljder av förverkandekaraktär ens om han har fullgjort betalningarsom 1976/77:123 321 sammanlagtnärmar sig eller t. o. m, överstiger varans kontantpris. Ju högre hyresbeloppetär i början av hyrestiden, desto hårdare drabbas konsumenien av att ulhyrarenkan återta egendomen varvid eriagd hyra förverkas. anseratl man bör förekomma all uthyrarna utnyttjar detta förhållande, men att den avkommittén föreslagna rätten för konsumenten atl köpa godset ulgör ellotillräckligt skydd mol förverkande. Enligl köp-lagsulredningens mening fordrasregler av en annan karaktär. Ulredningen anser atl rätt att häva hyresavtaletoch återta godset inte bör finnas såvida inte dröjsmålet med betalningen harbelydande omfallning, och ulredningen hänvisar i delta sammanhang lill 15 8 3 1förslaget lill konsumenlkreditlag. Enligt köplagsutredningens mening bör delvidare finnas garantier mot all konsumenien nödgas atl fullt belala ickeförfallna belopp för återstående hyrestid, varjämte vid uppgörelsen mellanparterna hänsyn eventuellt bör kunna tas lill ulhyrarens möjligheter alt hyraul egendomen till annan person efter återtagandet. LO har förståelse för att förslaget tillkonsumentkredillag måste kompletteras med regler om uthyrning av vara ochsäger sig därför välkomna de i förslaget till ulhyrningslag upptagnabestämmelsema om informationsskyldighet, uppsägningsräii och räll all köpavaran. LO ifrågasätter dock om det för kortlidsulhyrning, exempelvis upp , är motiverat med annan reglering än i fråga ominformationsskyldighet för uthyraren. LO framhåller att sådan uthyrningknappast generellt sett kan anses utgöra ell alternativ lill kreditköp, varförnågon oönskad överströmning inte behöver befaras, varjämte en ytteriigarereglering antagligen av flertalet konsumenter skulle uppfattas som krångligoch onödig. Vidare framhåller LO atl långtidsförhyrning är ell lilllalandealternativ för vissa konsumentka-legorier, LO anser därför all frågan omlångtidsuthyrning bör göras lill föremål för ytteriigare utredning innan maninför lagregler som kan antas leda till att detta alternativ försvinner. EnliglLO:s mening bör kommitténs förslag utgöra grund för det fortsattautredningsarbetet. Svenska sparbanks/Öreningen befarar att deföreslagna reglema om för-skotlsbeialning av hyra och deposition kommer atlmedföra att efterfrågan på förhyrning av varor uteblir. mening bortser man därmed från behov och önskemål hos enväxande skara av konsumenler, vars inslällning till resursanvändning ochägande förutsätter tillgång till ulhyrningsvaror, MRF anser atl de motiv som kommittén anfört för ensärskild uthyrningslag är bärande. MRF konstaterar vidare att de regler somåterfinns i förslaget lill konsumentkredillag i långa stycken får sinåterspegling i uthyrningslagens beslämmelser, vilkel innebär att de synpunktersom MRF framfört belräffande den föreslagna konsumentkreditlagen i alltväsentligt äger tillämpning även belräffande förslaget till ulhyrningslag, bilindusiri- och bilgrossistföreninguppger atl långtidsulhyrning av personbilar inom bilhandeln förekommer ibelydande utsträckning, varvid det praktiskt laget alllid är fråga om nyabilar. förekommer dock ulhyrning till konsumenter endasl iundantagsfall, eftersom gällande bestämmelser om mervärdeskatt normalt läggerhinder i vägen för sådan ulhyrning. I viss utsträckning kan docklångtidsulhyrning förekomma till personal inom bilhandeln. Föreningenframhåller att branschens erfarenheter visar att olika former avlångtidsulhyrning måsle uppmärksammas om inle avbetalningsreglerna skallkringgås och att della särskilt gäller leasingformer 21 1976/77. 1976/77:123 322 sominte inbegriper underhåll, försäkring, skatt etc. och som ger hyresmannen rättall köpa bilen vid leasingtidens utgång, medan situationen enligt föreningen ärnågot annoriunda i de fall leasingavtalet omfattar alla koslnader utomdrivmedel. Enligt föreningens mening finns del anledning atl avvaktaleasinguiredningens betänkande innan en ulhyrningslag slutligt utformas. Dennauppfattning delas av KAK och MHF. KAK befarar atl kommitténs förslag kommer attleda lill att all leasing av bilar till privatpersoner kommer atl stoppas.Della är enligt KAK:s mening olyckligt, eftersom leasing även förprivalpersoner kan vara ett tilltalande alternativ lill köp. MHF framhåller atlmånga konsumenter i leasing ser ett bekvämt sätt all utnyttja bilens fördelar,som man slipper besväret med reparationer, service, skall osv. Genomatt leasa bil kan man i förväg räkna ul sina kostnader. Dessutom slipper manall i bilen binda ett realtivt stort kapital, som kan frigöras för kanske merangelägna och ekonomiskt lönsamma ändamål. Även om det under senare lidförekommit en del fördelaktiga utbud på leasingmarknaden har kostnaderna förprivaileasing varil ganska höga. MHF påpekar vidare att de första årenav en bils livslängd är de utan jämförelse dyraste, om man i kalkylen ävenmedräknar bilens värdeminskning. Om erfarenheterna från TV-ulhyrning heltkunde överföras till bilmarknaden, där leasing i övervägande fall avser nyabilar, skulle del enligl MHF leda till atl förhyrning ställer sig billigare förkonsumenten än om han vart och själv skulle svara för bilbyte.Enligt MHF:s mening vore det beklagligt om höga deposilionsavgifter skullebegränsa uthyrningsverksamheten så all de konsumenler som verkligen önskarlängtidshyra exempelvis bilar - och som inte i första hand ser förhyrning alternativ till krediiköp -skulle drabbas av väsentliga hyreshöjningar. Enskärpning av kreditköps-bestämmelserna bör, framhåller MHF, inle fö leda tillatl det blir påtagligt svårare för de konsumenter som önskar hyra exempelvisbil all göra della. MHF anser del dock påkallat med en viss reglering avuthyrningsverksamheten, så att inte långtidsuthyrning kommer att framstå somett substitut för kreditförsäljning. Svenska bålindustri/öreningen uppger all förslagettill ulhyrningslag vissertigen inte berör föreningensmedlemmars intressen, men all del finns anledning att räkna med att förslagetinom en icke alllför avlägsen framlid kan få belydelse också inom båtbranschen.Om långtidsulhyrning av båtar skulle introduceras i kommer systemetenligt föreningen atl byggas upp på så sätt att det inte blir aktuellt att hyraut en bestämd bål ulan en bål av viss lyp, som konsumenien kan få byta underlöpande kontraktstid. Föreningen säger sig särskilt vilja påpeka, attlångtidsuthyrning av vara inte är att betrakta som en typisk saklega utan somulhyrning av en funktion. Enligl föreningens mening kan förslaget lilluthyrningslag därför inle läggas till gmnd för lagstiftning, utan frågan börenligl föreningen bli föremål för en förnyad utredning. uppger alt bolaget sedan långtid bedriver en relativt omfattande verksamhet avseende uthyrning av maskineroch annan utmstning, från mobila kranar till skottkärror, för användning inombyggnadsbranschen. Huvuddelen eller f n. av bolagetsuthyrning sker till andra näringsidkare, men den återstående delen avuthyrningen sker till konsumenter för enskilt bruk.