prop · G003122 · 1976-12-31 00:00:00 — En tänkbar utväg är altjustera legaldefinitionen av tätbebyggelse i 6 § BL så att den kategori avbebyggelse som skall omfattas av reformen kommer att falla utanför begreppettätbebyggelse. Jag är dock inte beredd att nu föreslå en sådan lösning. Degrundläggande elementen i definitionen, som har funnits sedan lagens tillkomst,bör således tills vidare behällas. Jag är inte heller beredd alt nu ta bort detinslag av framåtsyftande bedömning i tätbebyggelsefrågor som infördes genom1971 års lagändring och som haravhandlals i den redogörelse som finns i bilaganlill protokollet i detta ärende. Jag förordar därför i stället en annan metod sominnebär atl man behåller den nuvarande innebörden av begreppen tätbebyggelseoch glesbebyggelse men genom ett tillägg lill 5 S BL anger att tätbebyggelse avmindre omfattning inte behöver lämplighetsprövas genom detaljplan utan ävenfår prövas i samband med prövning av ansökan om byggnadslov. En bestämmelsemed sådant innehåll bör las upp i paragrafens andra stycke. Innebörden av denna bestämmelse blir alltså attlämplighetsprövningen får ske i samma former som gäller beträlTandeglesbebyggelse, dvs. med stöd av kommunöversikl eller översiktsplan, som harupprättats i samråd med och fastighetsbildningsmyndigheten ochantagits av kommunfullmäktige. Jag återkommer i det följande (avsnitt 3.6)till vad som bör iakttas vid lämplighetsprövningen. Även när det gäller förfarandet vid prövning avansökningar om byggnadslov kan alltså de regler som gäller beträffandeglesbebyggelse bli tillämpliga i de fall byggnadsföretaget anses innefattatätbebyggelse av mindre omfattning. Dessa regler är enligt min mening såutformade all de medger en lokaliseringsprövning i former som inte kan ansessärskilt betungande för sökanden. Anledning saknas därför atl i dettasammanhang föreslå någon ändring av reglerna för byggnadslovsprövning. 1976/77:122 13 Jag vill emellertid något belysa hur grannesintresse skall tillgodoses. I byggnadslagstiftningen finns inget krav på atlyttrande från grannar skall inhämtas i ärenden om byggnadslov. Av enbestämmelse i 58 § 1 mom. BS framgår dock indirekt atl så kan ske. Därföreskrivs nämligen alt sakägare, som av har hörts i ärendet,skall underrättas om beslut angående beviljat byggnadslov. I sådant beslutskall enligt samma bestämmelse tas in anmaning till sökanden alt underrättabl. a. grannarna om beslutet. Granne är behörig att föra talan mot beslut ombyggnadslov om han berörs av beslutet. Om det däremot gäller ett ärende angående undantagfrån tätbebyggelseförbudel eller från vissa andra angivna förbud mol nybyggnadskall enligl en uttrycklig bestämmelse i 67 § 3 mom. BS granne få tillfälle attyttra sig innan tillstånd ges, om tillståndet kan inverka på hans rätt. Även isädana ärenden är granne behörig att föra talan mot beslut om tillstånd. 1 nuvarande bestämmelser finns del alltså ingetkrav på att skall inhämta yttrande från granne i ettbyggnadslovsärende som gäller glesbebyggelse. Den reglering som föresläs förtätbebyggelse av mindre omfattning avses bli identisk med den som f n. gällerför glesbebyggelse. Det finns därför inte anledning att ställa krav på attbyggnadsnämnden alllid skall inhämta yttrande från granne över ansökan om byggnadslovtill byggnadsföretag, som innefattar tätbebyggelse av mindre omfattning. Närdet gäller elt byggnadsföretag som kan antas inverka på någon grannes rätt,skall dock nämnden givelvis inhämta grannens synpunkter innan ärendet avgörs.Detta behöver inte - lika litet som f n. i fråga om glesbebyggelse -föreskrivas i lag. Den föreslagna ändringen i 5 § BL föranleder etttillägg till 56 5; 1 mom. fjärde stycket BS. Jag återkommer lill den frågan ispecialmotiveringcn. 3.5Begreppet tätbebyggelse av mindre omfattning När del gäller alt konstalera om ettbyggnadsföretag över huvud taget innefattar tätbebyggelse måste lill en börjanbeaktas byggnadens användningssätt, storlek och liknande egenskaper. Jag villhär erinra om att smärre byggnadsföretag som avses endast som komplement tillannan bebyggelse, t. ex. uppförande av uthus, garage eller sjöbod, vanligenanses falla utanför tätbebyggelsebegreppet. Del är emellertid inte tillräckligtatl enbart betrakta det enskilda byggnadsföretag som avses i ansökningen. Ävenkaraktären på och omfattningen av den bebyggelse som finns på platsen måsteingå i bedömningen. Inte heller detta är emellertid tillräckligt. Till följd avdet framåtsyftande momentet i tätbebyggelsedefinitionen i 6 § BL måste man lahänsyn också till den bebyggelse som kan väntas uppstå . Det kandärvid vara av stor betydelse vilka avsikter beträffande områdets framlidaanvändning som har kommit till uttryck i den översiktliga kom- Prop.1976/77:122 14 En översiktsplan som anger att exploatering av ett visst områdeskall ske bör således föranleda den bedömningen alt varje tillkommandebebyggelse blir att anse som tätbebyggelse, även om ännu inga direktabebyggelseanspråk har väckts som berör detta område, A andra sidan kan enöversiktlig plan även utvisa atl viss tätbebyggelse kan tillåtas ulandetaljplanering. Om byggnadsföretaget anses innefatta tätbebyggelsehar enligl det förslag som jag nu lägger fram att ta ställningtill om tätbebyggelsen är av mindre omfattning eller inte. Jag vill här angenågra riktlinjer för ställningstagandet till denna fråga. Det är uppenbart att man även i delta prövningsledmåste beakta förhållandena i storl inom området. Detta medför att, ombyggnadsföretaget innebär en utökning av ett planområde som kan betecknas somfullt utbyggt, redan en enda tillkommande byggnad vanligen bör anses innefattatätbebyggelse som inte är av mindre omfattning. Den nu föreslagna regleringenbör inte heller tillämpas beträffande bebyggelse inom ett tämligen orörtområde, där önskemålen om exploatering är eller kan väntas bli betydande ochsom för den skull med tillämpning av det framåtsyftande momentet i 6 § BL måstebetecknas som område där varje tillkommande bebyggelse bör hänföras tilltätbebyggelse. All förhållandena i omgivningen skall påverkabedömningen medför att utrymmet för icke detaljplanerad tillskottsbebyggelsemåste anses vara starkt begränsat inom exempelvis de områden som i samband medden fysiska riksplaneringen har utpekats som högexploaterade eller obrutnakuster. Områden av detta slag bör alltså vanligen inte komma i fråga förytteriigare utbyggnad med tillämpning av den nu föreslagna bestämmelsen. Vissbebyggelse för den bofasta befolkningens behov bör dock kunna prövas utandetaljplan. Även viss begränsad, kompletterande fritidsbebyggelse bör kunnaprövas utan detaljplan inom områden som på grund av tidigare bebyggelse ellernaturens beskaffenhet inte kan utnyttjas för det röriiga friluftslivet. Jag har förut sagt att begreppet tätbebyggelse avmindre omfattning måste tolkas mot bakgmnd av de lokala förhållandena. Jag villdock framhålla atl den nya möjligheten lill lämplighetsprövning är avsedd atttillämpas endast i de fall då del är fråga om ett relativt begränsat antalbyggnader, huvudsakligen sådana som skall användas för bostadsändamål. Det bördärvid inte göras någon skillnad mellan permanent bostadsbebyggelse och fritidshus.Möjlighet bör vidare finnas att medge enstaka byggnad för handels-, hantverks-eller annat serviceändamål eller för småindustri utan negativa verkningar påmiljön. Däremot kan naturligtvis inte etablering av industrier och liknandeanläggningar med planmässiga konsekvenser av någon betydelse eller medpåtagliga effekter på arbetsmarknaden innefattas i begreppet tätbebyggelse avmindre omfattning. Över huvud taget bör som riktmärke gälla att denföreslagna ordningen inte skall tillämpas om en byggnad eller enbebyggelsegrupp nu eller senare Prop.1976/77:122 1 framkallarbehov av gemensamma anordningar av mer betydande omfattning eller krav påallmänna va-anläggningar o, d. 3.6Lämplighetsprövningen och formerna för denna Jag har tidigare (avsnitt 3.4) föreslagit altprövningen av tätbebyggelse av mindre omfattning får ske i samma former som nugäller i fråga om glesbebyggelse. Prövningen kan alltså göras antingen genomplanläggning enligl BL eller direkt i byggnadslovsärendet, 1 del förra falletkan pröv-ningsunderiaget utgöras av antingen fastställd generalplan ellerdetaljplan. Oavsettom den allmänna lämplighetsprövningen sker genom fastställd generalplan ellerom den görs direkt i byggnadslovsärendet, blir bestämmelsen i 29 § förstastycket 1) BS tillämplig vid byggnadslovsprövningen. Enligl denna bestämmelsefår byggnad inte uppföras med mindre valet av plats för den tillämnadebebyggelsen kan anses lämpligt från allmän synpunkt. Prövningsunderlaget tordenormall utgöras av översiktlig planering i annan form än fastställdgeneralplan. Av särskild betydelse härvidlag blir de riktlinjer som anges ikommunöversikterna. Jag vill här peka på att riktlinjer i kommunöversiktkan få rättsverkningar genom all de på ett enkelt sätt omformas lillbestämmelser i fastställd generalplan. I planverkets rapport 29, Exempel påkommunöversikler (s. 12) ges anvisningar om upprättandet av sådan generalplan. Inledningsvis har jag framhållit betydelsen av altreformen kan knyta an till det pågående arbetet med kommunöversikterna.Reformförslaget kommer som nära ansluter lill den dåkommunöversikierna överlämnas från kommunerna lill länsstyrelserna för vidarebehandling. I arbetet med upprättande av kommunöversikter härden tillämpning avdessa som jag nu föreslår inte alls varit förutsatt. Kommunöversikterna äralltså inte tillkomna i syfte att reglera tätbebyggelse av mindre omfattning.Det kan förefalla som om dessa omständigheter skapar svårigheter all på ettmeningsfullt sätt passa in den föreslagna lagändringen i den fortlöpandeöversiktsplaneringen. Jag anser del därför viktigt atl göra klart hur dennafråga bör lösas. Kommunöversikierna innehåller i de fiesta fallriktlinjer som rör bebyggelse utanför delaljplanelagda områden. Dessariktlinjer kan t. ex. innebära att viss tätbebyggelse får ske ulan någonplanläggning, dvs. formellt genom dispens från delaljplanekravel. De kan iandra fall innebära en rekommendation om viss ytterligare utredning, i form avområdesplan eller liknande, som förutsättning för tätbebyggelse. Även i en delav dessa fall fömtsätts den formella tillållighetsprövningen ske genom dispens.Bebyggelse som enligl riktlinje i kommunöversikt bör kunna medges genom dispensbör enligl min mening - om den föreslagna ändringen i 5 BL genomförs -istället kunna prövas i den nya ordningen. Pådet sätt som jag nu har angett bör det föreslagna prövningssyslemet 1976/77:122 16 kunnai ett första skede anknytas lill riktiinjema i kommunöversikterna. Jag ärmedveten om att det ändå kan uppstå lolkningssvårigheter i den praktiskatillämpningen. Jag är emellertid övertygad om att dessa svårigheter efter handkommer att upp i det fortlöpande samarbetet mellan länsstyrelse ochkommuner. Jag fömtsätter också alt kommunöversikterna i ett senare skede kommeratl överarbetas och alt en given utgångspunkt därvid blir all de direktanpassas efter den nu föreslagna prövningsordningen. Som jag redan har nämnt är förslaget utformat såalt det ger kommunerna valmöjlighet när del gäller prövningsunderlaget. Delskall alltså stå kommunen fritt att, även för bebyggelse som i och för sigfaller under den nu föreslagna regleringen, ställa krav på detaljplan. När detgäller valet av prövningsunderiag vill jag - utöver vad jag redan harframhållit - anföra följande. Inomvidsträckta områden av landet är förhållandena sådana atl varken den väntadebebyggelseutvecklingen eller hänsynen till den vetenskapliga naturvårdens,kulturminnesvårdens eller det rörliga friluftslivels krav behöver utgöra någothinder mot tätbebyggelse av mindre omfattning. I sådana fall, där del enligtden översiktliga planeringen inte finns några motstående allmänna intressenbeträffande markanvändningen, bör som regel inget krav på detaljplan ställasupp. Delta betyder att en enkel prövning i byggnadslovsärendet bör vara fullttillräcklig inom slörre delen av den svenska landsbygden. Många sådana fall kommer alt utgöras av bebyggelsesom avses ske i anslutning lill befintlig bebyggelse. Även när del gällerbebyggelse som inte avses direkt ansluta till befintlig bebyggelse böremellertid en lokaliseringsprövning i byggnadslovsärendet vara tillräcklig ide flesta fall. Kan lokaliseringen antas ge upphov till ett exploateringslrycksom kan leda lill bebyggelse utan närmare planmässigt samband, bör kravet pådetaljplan dock upprätthållas. Somjag fömt har antytt är den översiktliga planeringen av ganska skiftande naturi olika kommuner. En väsentlig faktor vid valet av prövningsordning måste varakvaliteten på det översiktliga planunderiagel. Endast om materialet ger säkerledning för lokaliseringsprövningen, bör detaljplan kunna undvaras. Man måstealltså ställa vissa krav på en kommunöversikt eller översiktsplan för atl denskall kunna läggas lill grund för etl byggnadslov. Frågor som med stöd avkommunöversiklen bör kunna bedömas - antingen genom någon form av områdesplaneller direkt i byggnadslovsärendet genom en enkel utredning - ärexploateringsgraden inom området, tillgången på strövområden,byggnadsföretagets konsekvenser från trafiksynpunkt, dess omgivningspåverkan iövrigt, anspråken på byggnadens utformning och anpassning till miljön, vilkagemensamhetsanläggningar som erfordras och hur skyldigheten att utföra dessaskall regleras. Givetvis är dock inte samtliga uppräknade aspekter likaframträdande i alla byggnadslovsärenden. Om en tillräckligt noggrannsakprövning av byggnadslovs- 1976/77:122 17 ärendetinte anses kunna ske på grundval av det översiktliga planmalerialel, börbyggnadslov inte beviljas utan detaljplan. 1 fråga om lokalisering av bebyggelse påjordbruksfastighet vill jag stryka under vikten av atl inte produktivjordbruksmark las i anspråk för bebyggelse. På grund av de skiftande förhållanden som råder iolika delar av landet kommer lokala variationer atl uppslå i fråga omtillämpningen av det föreslagna prövningssystemet. I regioner med storbefolkningstäthet och med tendens till kraftig utveckling även i framtidenmåste rimligen i de flesta byggnadsärenden ställas högre krav pådetaljeringsgraden hos bedömnings-underlaget än exempelvis i kommunema i de s.k. skogslänen. Skillnaderna medför naturiigen all riktlinjerna i denöversiktliga planeringen utformas på olika sätt. Detta leder i sin tur till altförslaget får varierande praktisk betydelse i olika landsändar. Jag finnerdelta vara helt naturligt och anser inte att det minskar värdet av denföreslagna reformen. En om- eller tillbyggnad som inte alls ansesinverka på behovet av särskilda anordningar för att tillgodose gemensamma behovbehandlas I praxis i samma former som glesbebyggelse och kräver alltså intedispens från delaljplanekravel. Del är alltså bara om byggnadsföretaget ärägnat all i något hänseende påverka behovet av gemensamhetsanläggningar somreglerna om tätbebyggelse blir tillämpliga. De nuvarande bestämmelserna i 56 § 1 mom. fjärdestycket BS medför atl byggnadslov för sådan om- eller tillbyggnad, som är allhänföra till nybyggnad och dessutom innefattar tätbebyggelse inom områdeutanför detaljplan, inte får meddelas ulan dispens enligl 67 § I mom. BS. Viddispensprövningen måste således avgöras om särskilda skäl för tillstånd föreligger. Den nu föreslagna regeln i 5 § andra stycket BLblir tillämplig även på om- och tillbyggnader i områden utanför detaljplan. Itillståndsärende angående om- eller tillbyggnad skall således avgöras omåtgärden innefattar tätbebyggelse av mindre omfattning. En avgörandeomständighet vid denna bedömning bör enligt min mening vara i hur hög gradåtgärden påverkar kraven på gemensamma anordningar. Till tätbebyggelsehänföriiga om- och tillbyggnader som inte är av sådan omfattning eller art attde förändrar byggnadens användningssätt eller kan beräknas medföra ett avsevärtintensivare utnyttjande av fastigheten torde som regel kunna anses innefattatätbebyggelse av mindre omfattning. Det kan emellertid finnas om- ochtillbyggnader som i sig inte är omfattande men som avser sådant ändamål att deleder lill krav på stora förändringar beträffande gemensamhetsan-ordningarna.Så kan t. ex. vara fallet när om- och tillbyggnader medför krav 2* 1976/77. 1976/77:122 18 påförbättringar av va-anordningarna inom etl bebyggelseområde, 1 sådana fall böråtgärden inte anses innefatta tätbebyggelse av mindre omfattning. Ävennär det gäller om- och tillbyggnad måste begreppet tätbebyggelse av mindreomfattning avgränsas med hänsyn lill det framåtsyftande momentet itälbebyggelsedefinjtionen. kan även en mindre tillbyggnad - om denbetraktas i ett slörre sammanhang - väntas i framliden tvinga fram sågenomgripande åtgärder för att tillgodose gemensamma behov att tillbyggnaden pågrund härav bör hänföras till tätbebyggelse som inte är av mindre omfattning.Detta kan exempelvis vara fallet inom områden med etl stort bebyggelsetryck ochvidare inom bebyggelseområden där del är sannolikt atl ett större antalfastighetsägare kommer med önskemål om till- eller ombyggnad. I sådana fall böralltså detaljplan utgöra den normala formen för lämplighetsprövningen. Om- ochtillbyggnader med befarade verkningar av angivet slag bör således inte reglerasmed stöd av den nu föreslagna bestämmelsen. Genomatl den föreslagna bestämmelsen om tätbebyggelse av mindre omfattning kommeratl gälla även om- och tillbyggnad, kommer tätbebyggelseförbudet inte längreatl utgöra hinder för byggnadslov i om- och lill-byggnadsfall sombyggnadsnämnden anser sig kunna bedöma utan detaljplan. Det bör påpekas atldet i dessa fall inte sker någon prövning enligt bestämmelsen i 29 § förstastycket 1) BS, eftersom denna reglerar endast uppförande av nv byggnad. Någonbedömning av byggnadsföretagets lämplighet med hänsyn till valet av plats förden tillämnade bebyggelsen kommer alltså inte lill stånd. Detta bör emellertidenligt min uppfattning inte inge några betänkligheter. Om kommunen har föravsikt att inom nära föreslående lid få till stånd en ändring imarkanvändningen, kan om- och tillbyggnader som innefattar tätbebyggelse avmindre omfattning hindras genom att vägrar byggnadslov iavvaktan på detaljplan. En betydande fördel med den ordning som jag harförordat är enligt min mening all avgörandet om tätbebyggelse av mindreomfattning kan tillålas utan detaljplan sker genom beslut som i alla kommunerfattas på lokal nivå av den egna och inte genom dispens. Ävenbyggnadsnämnder som f. n. inte har befogenhet alt medge dispens från detallmänna lätbebyggelseförbudet kan alltså härigenom själva bestämma övertillkomsten av den begränsade tätbebyggelsen. Detta ligger i linje med denallmänna utvecklingen inom samhällsplaneringen i riktning mol etl större måttav kommunalt självbestämmande. vill jag emellertid erinra om attförslaget i stort bygger på atl principiella riktlinjer för prövningen av deenskilda ärendena skall återfinnas i kommunöversikt eller översiktsplan som harupprättats i samråd med och antagils av kommunfullmäktige. 1976/77:122 19 Om har meddelat byggnadslov lill enåtgärd, som anses innefatta tätbebyggelse av mindre omfattning, kanlänsstyrelsen upphäva beslutet om besvär anförs, t. ex. av ägaren till engrannfastighet. För bifall till en sådan besvärslalan torde krävas att grannen kanvisa atl hans rätt på något sätt kränks genom byggnadsföretaget. Del tordesåledes bara i undanlagsfall bli möjligt för att ändrabyggnadsnämndens beslut att meddela byggnadslov. att den nu föreslagnabestämmelsen i 5 § andra stycket BL inte är tillämplig och att inte hellerdispens enligt 67 § 1 mom. BS från tätbebyggelseförbudel bör komma i fråga, kannämnden antingen överiämna ärendet lill med elt avstyrkandeyttrande i dispensfrågan eller - om nämnden har den befogenheten - besluta attvägra dispens. I del sistnämnda fallet kan sökanden anföra besvär hoslänsstyrelsen. 1 båda fallen kan sökanden hos åberopa denföreslagna bestämmelsen i 5 § andra stycket BL. Normalt iakttar länsstyrelsenförsiktighet med att ändra ställningstagande i frågor som dethär gäller. Om emellertid av rättviseskäl eller eljest gör enannan bedömning än nämnden i fråga om behovet av detaljplan, kan länsstyrelsenantingen bevilja dispens eller finna dispensprövning inte behövas med hänsyntill den nu föreslagna bestämmelsen. I båda fallen är nämnden behörig atlfullfölja talan mot beslut. Enligt reglerna i 71 § 2 mom. BS kan länsstyrelsensbeslut överklagas till kammarrätten eller lill regeringen beroende på beslutetsart. Kompetensfördelningen har härvid i huvudsak skett efter principen attärenden som främst rör frågor om lämplighet eller ändamålsenlighet skallavgöras av regeringen, medan däremot ärenden med starka inslag av rättsfrågorprövas av kammarrätten. Till de beslut som skall överklagas lill regeringen hörsådana som avser tillämpningen av 29 § första stycket 1) BS eller som rörundantag från tätbebyggelseförbudel enligt 67 § BS. I dessa fall innefattar nämligenbeslutet en bedömning av byggnadsförelagets lämplighet från allmän synpunkt. I 71 § 2 mom. fjärde stycket BS ges bestämmelser ombesvär i s. k. blandade mål, dvs. beslut i frågor av vilka någon eller någrahör lill regeringens kompetensområde medan övriga frågor ankommer påkammarrätten. Bestämmelserna innebär atl talan mot sådant beslut skall anförashos kammarrätten. Enligl 9 § lagen (1971:289, ändrad senast 1976:562) omallmänna förvaltningsdomstolar skall kammartätten med eget yttrande överiämnasådana mål till regeringens prövning, om frågorna inte kan avgöras var försig. Detta innebär att regeringen avgör hela målet sedan kammarrätten haryttrat sig. Det förslag som jag har lagt fram innebär attbyggnadslovsärenden avseende tätbebyggelse av mindre omfattning kommer attprövas mot bakgmnd av gällande utomplansbestämmelser Av särskild viktdärvidlag blir naturiigivis bestämmelsen i 29 5) första stycket 1) BS. 1976/77:122 20 beslutenbart rör tillämpning av denna bestämmelse, blir regeringen sista instansockså för ärenden som rör tätbebyggelse av mindre omfattning, något som jagfinner vara ändamålsenligt. Även beträffande avgöranden som inte enbart rörtillämpningen av den berörda utomplansbeslämmelsen kommer - till följd avreglerna för handläggning av blandade mål - den allmänna lämplighetsprövningennormall all göras av regeringen. Mot bakgrund av det nu anförda är det enligl minmening inte påkallat med någon ändring av fullföljdsbeslämmelserna. Jag vill slutligen erinra om etl korrektiv somslalen disponerar över, om en kommun lill äventyrs skulle komma alt utnyttjamöjligheterna lill förenklat förfarande på etl sätt, som uppenbarligen inte ärförutsatt. Till förekommande av tätbebyggelse kan nämligen regeringen enligl87 i; BL meddela det förbud mot nybyggnad som behövs för ändamålet.Länsstyrelsen kan i egenskap av tillsynsmyndighet väcka fråga hos regeringen omutfärdande av sådant nybyggnadsförbud. Jag anser det dock inte sannolikt alt utvecklingenkommer att ta sådan riktning att statliga ingripanden blir aktuella. Genom delsamarbete som har utvecklats mellan länsstyrelse och kommuner bör det finnasfömtsättningar att nä enighet om markanvändningen inom riksinlressanlaområden. Vid detta samråd bör del kunna klariäggas om den av kommunen avseddatillämpningen av delaljplanekravel stämmer överens med avsikterna I lagstiftningenoch med riktlinjerna för den fysiska riksplaneringen. 3.9Samordning med annan tillståndsprövning Den föreslagna reformen kan bli tillämplig påbebyggelse inom områden som ingår i region- eller generalplan eller somomfattas endast av utomplansbestämmelser. Reformen kan i en del fall fåbetydelse också när del gäller bedömning av byggnadsförelag inom områden med s.k. administrativa nybyggnadsförbud. Vissa sådana förbud kan utfärdas i avbidanpå planläggning eller planändring (t. ex. 15 och 35 §§ saml 109 >j förstastycket BL). En annan kategori av nybyggnadsförbud syftar till atl speciellaintressen skall tas tillvara vid tillåtlighelsprövning av byggnadsföretag (t.ex. 81, 82 och 86§fj BL).