prop · G00380 · 1976-12-31 00:00:00 — SÖ betonar att deursprungliga svenska minoriteternas historia och levnadsförhållanden bör få sinplats i läroplaner, läromedel och undervisning i . harsärskilt betonat behovet av en förstärkning när det gäller samordning och ledningav läromedelsarbetet. När det gäller utveckling av läromedel för gymnasie- ochuniversitetsutbildning bör ett arbetsledan-de ansvar naturligt ligga på densamiska avdelningen vid i . SSR anser för sin del attläromedelsproduktionen skall ledas av den av SSR föreslagna samiskaskolstyrelsen. Läromedelsarbetet bör vidare samordnas med motsvarande arbete iFinland och . Betydelsen av ett utvecklat nordiskt samarbete, bl.a. genomNordiskt samiskt institut, när det gäller samiska läromedel betonas också avSÖ, och hantverks- och industriorganisation. 4.13 Nordiskt samarbete i samefrågor Flera remissinstanser, bl. a. SSR och , framhåller allmänt betydelsen av nordiskt samarbete isamefrågor. SSR, Saminuorra, Same-Ätnam, och svenska sektion uttalar sitt särskilda stöd för Nordiska samerådetoch understryker att rådet måste få tillräckliga resurser för sin verksamhet. SSR anför att samerådet saknar resurser attfullgöra sina uppgifter och då inte minst som rådgivande organ för . Det måste enligt SSR vara en uppgift för regeringarna i ,och att lämna ekonomiskt stöd till samerådets verksamhet, så atti första hand ett kansli kan inrättas i enlighet med Nordiska rådetsrekommendation till regeringarna. Även Saminuorra förordar ekonomiskt stödtill samerådet för upprättande av ett kansli. Prop.1976/77: 80 105 Vidarebör man enligt Saminuorra på samnordisk nivå se till att de arbetsgrupper ochkommittéer som väljs av de nordiska samekonferenserna får ekonomiska resurserför att genomföra sina arbetsuppgifter. Same-Ätnam betonar att måste få nödvändiga ekonomiska anslag till sin verksamhet ochdärigenom få möjligheter att mer kraftfullt verka för samerna i för samernagemensamma frågor i . svenska sektion säger att samerådets sekretariat inte hartillräcklig kapacitet för att förbereda ärenden tillfredsställande. För etteffektivt arbetande sameråd behövs ett fast sekretariat med kapacitet attförbehandla ärenden och att ta initiativ i frågor som är aktuella. Samordnandetav de nationella organisationernas arbete måste också anses som mycket viktigtmot bakgrund av olikheterna i samemas situation i de olika staterna. , liksom även , föreslår också att det avsameutredningen föreslagna organisationsstödet räknas upp med erforderligt beloppför att täcka kostnaderna för samerådets svenska sektion och de avsamekonferensen tillsatta nämnderna. 55jR erinrarom att samefrågor är de mest "nordiska" av alla frågor för denordiska folken genom att samefolket är en nation som lever i , Finlandoch . Detta förhållande har även varit av betydelse för bl. a. handlande i skilda frågor och samerna har ofta kunnat notera den församerna välvilliga hållningen i . Mest förenhgt medsameutredningens bild av sameminoritetens nationella status finner SSR detvara att samerna får bli medlemmar av på samma sätt somfäröingarna och ålänningarna. Samerna kan i , och sägasha en organisation som bör motsvara det erforderliga måttet av självstyre. Saminuorrahar samma uppfattning. Nordiska samarbetsorganets funktion och roll bör enligtSSR omprövas. Samarbetet mellan regeringarna i samefrågor bör stärkas genomsamarbetsorganet och göras kontinuerhgt. Samarbetsorganet bör ha kontakt ochsamråd med andra nordiska samarbetsorgan i samefrågor och kontinuerligt samarbetamed de samiska organisationerna. De samiska ledamöterna i samarbetsorganet börenligt SSR utses på förslag av de samiska organisationerna genom . Flera remissinstanser uttalar sitt stöd förNordiskt samiskt institut och dess verksamhet. Nordiska samerådets svenskasektion framhåller institutets betydelse för samiskt kultur- ochforskningsarbete. Institutet måste få medel så att dess informationsverksamhetoch tilltänkta projekt kan genomföras utan ekonomiska inskränkningar. Statenskulturråd anser att institutet bör få ordentliga resurser för sitt arbete, dådet såväl socialt, ekonomiskt som kulturellt kan verka för de samiska frågornapå nordiskt plan genom samiskt direktinflytande. Prop.1976/77: 80 106 SSRoch Saminuorra bör institutet tilldelas tillräckUga resurser för att bedrivaforsknings-, projekt- och samordningsverksamhet. Församerna är det viktigt att samordna den utveckling som berör samerna i denordiska länderna, framhåller Nordiskt samiskt institut. Institutet fungerar idet sammanhanget som ett beredande och rådgivande organ åt de samiskaorganisationerna och främst åt Nordiska samerådet och dess underorgan.Institutet kan i vissa frågor, t. ex. språk-och utbildningsfrågor, fungera somsekretariat åt Nordiska samerådets underorgan. För samerna och för institutetsverksamhet är det också betydelsefullt att de nordiska myndigheternas åtgärderi samefrågor samordnas och att det finns ansvariga organ för denna samordning påcentralt, regionalt och lokalt plan. Det nordiska samarbetsorganet för same-och renskötselfrågor står enhgt institutet i blickpunkten för dennaverksamhet. Verksamheten genom berör och kan i mångafall tillämpas på samemas situation. Det är viktigt att institutet ifortsättningen har möjlighet att i samefrågor ta kontakt med ansvariga organoch etablera samarbete och uppnå samordning i olika sakfrågor på olikamyndighetsnivåer. har i annat saihmanhang bett regeringarna utse ledamöter i enfast nordisk samarbetsgrupp för gemensamma samiska utbildningsfrågor. SÖ haryttrat sig i ärendet i samband med sitt yttrande över sameutredningen. SÖifrågasätter om inte dessa frågor kan behandlas inom ramen för Nordiskt samisktinstituts verksamhet. Länsstyrelseni vill starkt understryka vikten av att åtgärder till stöd förde icke-renskötande samerna (självfallet också ifråga om renskötarbefolkningen)samplaneras i de nordiska länderna, eftersom det finns betydande risk för attövergripande nordiska bedömningsgrunder trängs i bakgrunden. Liksomi andra samiska sammanhang saknas enligt Saminuorra ekonomiska resurser föratt kunna bedriva ett aktivt och resulterande ungdomsarbete. Det måste inom ensnar framtid upprättas ett fast organ för samiskt ungdomsarbete över gränserna.Saminuorra föreslår att de samiska ungdomsorganisationerna får resurser att bl.a. upprätta ett gemensamt nordiskt sameungdomssekretariat någonstans inomsameområdet. SSRoch Saminuorra föreslår att en nordisk samisk kulturfond inrättas för stödtill musikutgivning, litteraturutgivning, teaterverksamhet, ungdomsarbete ochandra samiska aktiviteter. Prop.1976/77: 80 107 5.1 Samema som ursprunglig befolkning och etnisk minoriteti har haft i uppdrag att göra enutredning som kan läggas till grund för en samlad bedömning av vilkakompletterande åtgärder som kan och bör vidtas från samhällets sida till stödfrämst för samernas språk och kultur. I sitt slutbetänkande (SOU 1975: 99 och100) Samerna i redovisar utredningen ett omfattande faktaunderlag ochföreslår långtgående insatser i syfte att möjliggöra för landets samer att stärkasin existens som folkgrapp och att vårda och utveckla den samiska kultureni'vidaste mening. I likhet med åtskilliga remissinstanser vill jag framhållaatt utredningens undersökningar och analyser utgör en värdefull dokumentationoch belysning av samebefolkningens historiska förhållanden och nuvarandesituation. De förslag som sameutredningen lägger fram grandarsig på den principiella uppfattningen om värdet för ett demokratiskt samhälleav stöd för en pluralistisk kultur, där såväl samernas som andra minoriteterskulturer får goda möjligheter att göra sig gällande. Utredningen konstateraratt samerna utgör en urspranglig befolkning i , som är lika gammal someller äldre än landets majoritetsbefolkning. Samerna intar emellertid ensärskild ställning både gentemot majoritetsbefolkningen ochinvandrargrupperna. Samerna befinner sig i sitt eget land, men utgör en etniskminoritet inom landets samlade befolkning. Det finns enligt sameutredningenskäl att tillämpa delvis andra bedömningar för samernas del än för övrigaminoriteter i landet. Ett stort antal remissinstanser delarsameutredningens grundsyn. () framhåller attden redovisade grundsynen till alla delar kan sägas sammanfalla med vad samemasjälva har angivit om förutsättningama för sin egen framtid. SSR och Saminuorra,samernas , betonar att samerna av de dominerande samhällenamåste erkännas som urbefolkning i sitt eget bosättningsområde. Det är enligtSame-Ätnam viktigt att samerna trots sin geografiska spridning inom ochi behandlas som en folkgrapp. För egen del ansluter jag mig till den allmänna synbeträffande samerna som utredningen redovisar. Det bör således klart uttalasatt samerna utgör en etnisk minoritet i , som, i egenskap av ursprungligbefolkning i sitt eget land, intar en särskild ställning både gentemotmajoritetsbefolkningen och andra minoritetsgrupper. Vid utbyggnaden avsamhällets stöd till samekulturen måste man ge utrymme åt även andrabedömningar än de som kan göras beträffande övriga minoritetsgrupper i detsvenska samhället. Det ligger ett särskilt ansvar i att stödja Prop.1976/77: 80 108 samiskaorganisationer och institutioner, och i att hävda ett samiskt näringsunderlag,framför allt inom rennäringen, för att den samiska kulturen över huvud tagetskall kunna bestå. Mål och riktlinjer för invandrar- ochminoritetspolitiken antogs av riksdag (prop. 1975: 26, InU 1975: 6,rskr 1975: 160). Jag finner det naturligt att målen för samhällets insatser förden samiska minoriteten har sin utgångspunkt i de mål som har fastslagits förminoritetspolitiken i stort, nämligen jämlikhet, valfrihet och samverkan. Jämlikhetsmåletinnebär att skilda befolkningsgrupper skall ha samma möjligheter, rättigheteroch skyldigheter i det svenska samhället. Målet innebär vidare attminoritetsgrupper skall ha möjlighet att ge uttryck för en egen språklig ochkulturell identitet inom ramen för en intressegemenskap, som omfattar hela detsvenska samhället. Valfrihetsmålet innebär att medlemmar av minoriteter skallkunna välja i vilken grad de vill behålla och utveckla sin ursprangligaidentitet. För samernas vidkommande är viljan att bevara det egna kulturarvetväl manifesterad. Det tredje målet, samverkansmålet, innebär att en ömsesidigoch omfattande samverkan bör finnas mellan minoritetsgrupperna och majoritetsbefolkningen.Denna samverkan är för det mesta helt naturlig och förekommer sedan gammalt ibetydande utsträckning. kan man inte bortse från att samernassärskilda näringsfång, rennäringen, ställer samverkansviljan på prov såväl inomden samiska minoriteten som mellan denna och majoritetsbefolkningen. Det tordedock stå utom allt tvivel, att ett förtroendefullt och vidgat samarbete mellanskilda befolkningsgrupper är en nödvändig förutsättning för samekulturens fortbeståndi det svenska samhället. har genom i genomföra vissa studier av den samiska befolkningen. Syftet har varit attgenom jämförelser med tidigare undersökningar ge en bild av befolkningsutvecklingenför de renskötande samema. Med utgångspunkt i beskrivningen av den renskötandebefolkningen har en kompletterande undersökning genomförts beträffande desamer som inte är renskötande. Enligt utredningens studier utgör helasamebefolkningen i drygt 15 000 personer, varav en sjättedelrenskötande. Genom fortsatt bearbetning av äldre material skulle man enligtanvänd metod kunna få fram en samebefolkning på 17 000 personer och meden naturlig folkökning ca 20 000 personer . Remissinstansema finner befolkningsstudien i ochför sig intressant, men några instanser ifrågasätter användningen av renlängdensom utgångspunkt för beräkningen av den samiska befolkningsgruppen och görgällande att samerna är en större grapp än den redovisade. När det gäller samebefolkningens storlek ochbefolkningsutvecklingen inom grappen vill jag framhålla att det försameutredningens del inte har varit en huvuduppgift att genomföra en samiskfolkräkning. Prop.1976/77: 80 109 ningensbefolkningsstudier har tjänat syftet att utgöra ett av flera underlag förutredningens överväganden och förslag. Studierna har dock ett klart intresse,även om en annan uppläggning hade kunnat leda till en annan framräknadsamebefolkning. Jag vill i detta sammanhang erinra om att en tillarbetsmarknadsdepartementet knuten expertgrupp har regeringens uppdrag attutreda frågan om statistik över olika befolkningsgruppers språktillhörighet. Det kan inte uteslutas att det, såsom bl. a.Nordiska museet framhåller, kan finnas grapper av samer i de traditionelltsamiska bosättningsområdena, som inte omfattas av utredningens studier, mensom i sina näringar knyter an till ålderdomliga samiska näringstraditioner. Detkan enligt min mening finnas skäl att i annat sammanhang uppmärksamma dessagrappers problem. 5.2 Fortsatt utveckling av samhällets insatser till stödför samekulturen har, såsom sameutredningenuttrycker det, utvecklingen i det industrialiserade samhället inneburit enpress på den samiska grappen och starkt minskat antalet samer som kan livnärasig av renskötseln. Utredningen ser det som en avgörande föratsättning försträvandena att bevara den samiska kulturen att rennäringen kan fortleva somsamisk näring och att samer kan få sin utkomst inom rennäringeneller på annat sätt inom det geografiska bosättningsområde som av ålder harvarit samernas. Utredningen finner nu tiden mogen för mera långtgående insatsertill stöd för samernas strävanden att stärka och bevara sin samiskagrapptillhörighet. Desamiska frågorna i stort måste enligt utredningen bli ett naturligt inslag iden allmänna samhällsplaneringen, om det skall vara möjligt att för framtidenbehålla och utveckla en levande samisk kultur i vid bemärkelse. Det ärnödvändigt med ett betydande stöd från samhällets sida och viktigtatt samhällsinsatserna samordnas och att utvecklingen kan följas fortlöpande.Utredningen föreslår att en särskild arbetsgrapp upprättas inomstatsrådsberedningen, med berörda departement och ämbetsverk representerade isamverkan med företrädare för samerna och deras organisationer. Arbetsgrappenskall planlägga och leda utvecklingsarbetet i syfte att åstadkomma denönskvärda utbyggnaden av stödet åt samerna. Remissopinionenansluter sig till utredningens allmänna syn på förutsättningarna för ettutbyggt stöd för samekulturen. I något fall betonas att rennäringen inte utgörden enda granden för den samiska kulturen. I flera yttranden framhålls detangelägna i att man inom samhällsplane ringen fiimer lämpliga former församverkan mellan samer och myndigheter. Prop.1976/77: 80 110 Förslaget om en särskild arbetsgrupp för samefrågormottas positivt av flertalet av de remissinstanser som har uttalat sig ifrågan. Särskilt de samiska organisationerna SSR, Saminuorra, Same-Ätnam,och Storumangrappen understryker vikten av att ettledningsorgan för samefrågor inrättas på högsta nivå. SSR har i särskildskrivelse framhållit att tillskapandet av ledningsorganet inte bara ärhörnstenen i sameutredningens förslag utan också utgångspunkten för samernasallmänna anslutning till förslagen. Jagdelar uppfattningen att det är angeläget med åtgärder som kan . bidra till enbestående kulturell och ekonomisk trygghet för den samiska folkgruppen. I ensituation där rennäringen endast kan ge utkomst åt en mindre del av den samiskabefolkningen är omedelbara insatser nödvändiga. Åtgärder bör vidtas i närasamarbete med samerna själva och deras organisationer. I det följande kommerjag att föreslå regeringen att vidta en rad åtgärder för att stärka underlagetför samernas kultur inom olika områden såsom sysselsättning, allmänkulturellverksamhet, utbildning och organisationsliv. bör, såsom sameutredningenhar betonat, samhällets stöd till samerna anpassas till den övriga samhällsutvecklingenoch till samernas egna önskemål. För att de statliga insatserna för samerna istörsta möjliga utsträckning skall kunna förbättra den samiska minoritetenslivsvillkor måste åtgärderna samordnas och utvecklingen följas fortlöpande.Detta föratsätter i sin tur ett förstärkt samarbete mellan berörda departementoch myndigheter. Jag avser därför att i annat sammanhang föreslå regeringenatt tillsätta en permanent arbetsgrupp för samefrågor. Arbetsgruppenshuvuduppgift skall vara att samordna den fortsatta utbyggnaden av statens stödför samema och samekulturen. Verksamheten skall vara inriktad på att söka lösafrågor som berör skilda samhällsområden, t. ex. frågor om samiska näringar ochsysselsättning i sameområdena och fortsatt utveckling av en utbildningsväg församer. Jag vill särskilt betona att avsikten inte är att hos gruppen samla allasamefrågor oberoende av nuvarande departementstillhörighet. Syftet är attåstadkomma en effektivare samverkan vid beredningen av sådana samefrågor somberör flera departement och myndigheter. När det gäller gruppens sammansättning ocharbetsformer delar jag den principiella uppfattning som framförts av SSR ochSaminuorra, nämligen att representanter för samerna och deras organisationerinte skall ingå i det statliga organet. Arbetsgruppen skall vara ett renodlattjänstemannaorgan som regelbundet överlägger med samerna och sameorganisationernai konkreta frågor. Härigenom markeras en politisk åtskillnad och jämställdhetmellan arbetsgrappen och de samiska företrädarna i de återkommandeöverläggningarna. I arbetsgruppen bör ingå tjänstemän från statsrådsberedningenoch berörda departement. Verksamheten bör för övrigt inte bindas i stela formerutan präglas av flexibilitet och smidighet. Prop.1976/77: 80 111 Jag vill särskilt understryka nödvändigheten av attarbetsgruppen för samefrågor skaffar sig en överblick över de samiska frågorna ihela deras vidd. Detta förutsätter kontakter med såväl de samiska organisationernasom myndigheter, institutioner och organisationer på central, regional ochlokal nivå. Det bör också vara möjligt för arbetsgrappen att genomföraundersökningar och andra projekt i syfte att skaffa sig underlag i de frågorsom samerna bedömer som väsentliga. Jag kommer att föreslå regeringen, attarbetsgruppen knyts till och att kostnaderna förverksamheten får belasta kommittéanslaget under utbildningshuvudtiteln. 5.3 Samiska näringar och sysselsättning inom sameområdena övergången från naturahushållningens samhälle tilldagens industrisamhälle har, som tidigare antytts, inneburit särskildapåfrestningar för samebefolkningen. Dessa har bestått dels i växandesvårigheter att bereda alla sysselsättning inom rennäringen, dels i en ökadflyttning till tätorter med dess mera differentierade arbetsmarknad. Samtidigthar det stått klart att merparten av samerna själva hyser en mycket starkönskan att få leva och verka som en etnisk grupp. Eftersom denna strävan är ilinje med ambitionerna att bevara och utveckla den kulturella mångfalden i detsvenska samhället är det angeläget att särskilda åtgärder nu vidtas för atttrygga samekulturens fortbestånd. Efter samråd med cheferna för jordbruks-,arbetsmarknads- och industridepartementen vill jag anföra följande. En avgörande förutsättning, för att den samiskakulturen skall kunna bevaras är, som sameutredningen påpekar, att rennäringenkan fortleva som samisk näring och att ett rimligt antal samer kanfå sin utkomst inom rennäringen eller på annat sätt inom det geografiska bosättningsområdesom av ålder har varit samemas. Endast härigenom är det möjligt att utveckla enlevande samisk kultur och skapa en sammanhållning som kan bära uppden etniska grappen och dess strävanden. Rennäringen måste därför även ifortsättningen få statligt stöd som åtgärder måste vidtas för attskapa arbetstillfällen för samerna i näringar som kan anslutas till ochkomplettera rennäringen. Det är av stor betydelse att samekvinnor beredssysselsättning inom det samiska området. Detta motiveras dels utifrånsträvandena att främja jämställdheteri mellan kvinnor och män, dels av detförhållandet att den rådande könsfördelningen till följd av den kvinnhgautflyttningen hotar samebefolkningens fortbestånd i de samiska kärnområde na. Några remissinstanser har påtalat att det råderoklarhet beträffande vilken myndighet som har det långsiktiga ansvaret församernas sys- Prop.1976/77: 80 112 selsättning.Med anledning av beslut över förslag till rennäringslag m.m. (prop. 1971: 51, JoU 1971: 37, rskr 1971: 216) föreskrev Kungl. Maj:t attdet skulle ankomma på lantbruksnämnderna i , ochNorrbottens län att efter samråd med länsarbetsnämnderna och samerna vidtasysselsättningsskapande åtgärder inom renskötselområdet för de samer som intefår tillräcklig sysselsättning inom själva renskötseln. Det skulle vidareankomma på lantbraksstyrelsen att centralt följa nämndernas arbete på dettaområde och lägga fram de reformförslag som utvecklingen kunde leda till. Denav lantbruksstyrelsen tillsatta arbetsgrappen på rennäringens område,rennäringsgruppen, har tagit upp frågan om ansvarsfördelningen mellanberörda myndigheter när det gäller sysselsättningsskapande åtgärder blandsamerna. Lantbruksstyrelsen har i särskild skrivelse anslutit sig tillrennäringsgruppens ståndpunkt i frågan. Vidare har SSR föreslagit att statensansvar beträffande samernas sysselsättningsfrågor m. m. skall ligga hosarbetsmarknadsstyrelsen. Jag vill med anledning härav framhålla följande. Ensträvan i arbetet på en utbyggd sysselsättnings- och regionalpolitik har varitatt så långt detta är möjligt decentraUsera beslutsfattandet. Från statens sidahar man låtit länsmyndigheterna i inbördes samråd vidta åtgärder och fattabeslut rörande bl. a. sysselsättningen. När det gäller samernas sysselsättningskall sålunda gälla, att resp. regional myndighet skall ha samma ansvar fördenna grapp som för övriga grupper. Lantbruksnämndernas ansvar blir därvid avsamordnande och när så behövs av initiativtagande slag. Detta innebärsåledes, att exempelvis länsarbetsnämnderna skall vidta de sysselsättnings- ochövriga åtgärder som visar sig nödvändiga för att bereda samerna stadigvarandesysselsättning. Ilikhet med lantbruksstyrelsen och rennäringsgruppen anser jaglantbruksnämndernas befattning med de sysselsättningsskapande åtgärderna varaen angelägen uppgift. Lantbruksstyrelsen och lantbruksnämnderna kommer såledesliksom att aktivt verka för att lösa samemas sysselsättningsfrågor,som huvudansvaret centralt åvilar ochregionalt /länsarbetsnämnden. Med hänsyn till de speciellaproblem som råder beträffande samernas näringsfrågor bör lantbruksstyrelsensresurser förstärkas genom att en tjänst som konsulent för dessa frågorinrättas vid styrelsen. Chefen för har efter samråd medmig i årets budgetproposition beräknat medel för en sådan tjänst under anslagetLantbraksstyrelsen (prop. 1976/77: 100 bil. 13 s. 2023). I övrigt anser jagatt beslut om lantbruksstyrelsens och lantbraksnämn-dernas ansvar börstå fast. Detfinns i detta sammanhang anledning att uppmärksamma, att iNorrbottens län och lantbraksnämnden i länet f. n. ut- Prop.1976/77: 80 113 arbetarett mera fullständigt program för rennäringens utveckling och försysselsättningen ovan odlingsgränsen med sikte på en redovisning . har också framhållit vikten av attytterligare utkomstmöjligheter skapas för samema inom kärnområdet. Utredningennämner fiske, slöjd och verksamhet inom bl. a. turism och friluftsliv medspeciell inriktning på fjälltrakterna, men också sådan industrisysselsättningsom naturligt kan knytas till rennäringsbygden. Förutsättningar finns enligtutredningen för en omfattande utbyggnad av sameslöjden ochsamekonsthantverket, vilket också har uttalats i en av kommerskollegium utfördutredning samt av slöjdarna själva och deras organisationer. Åtskilligaremissinstanser instämmer i denna uppfattning och understryker sameslöjdenssärskilda betydelse för samekvinnornas sysselsättning. I anslutning härtill kanjag nämna att bildades det sameägda företaget och MaterialAB (jfr 5.8). Bolaget är ett exempel på initiativ från samerna själva tillnyföretagande med en av de samiska basnäringarna som grund. Verksamheten harkunnat komma till stånd bl. a. med hjälp av bidrag från det statliga glesbygdsstödet.