prop · G00363 · 1976-12-31 00:00:00 — Föratt fylla sitt ändamål måste den därför vara effektiv i den meningen atl densker på elt sådant sätt att de meddelanden den innehåller så långt möjligtverkligen når dem som behöver ta del av meddelandena. För att kungörelseannonsering skallutformas på ett så enkelt och så adekvat sätt som möjligt finnerutredningen nödvändigt att en systematisering sker med hänsyn till dem som manvill nå med bekant-görandel (målgrupperna) å ena sidan och ett begränsat antallämpliga medier å den andra. Målgrupperingen kan enligt utredningen ske genom följandemetoder: A. adressaternas geografiska spridning, B. sakens geografiska anknytning, C. sakens natur i övrigt(ekonomiskt eller ideellt intresse, meddelandet rör enskild persons rätt eller avses komma till allmän kännedom). Eftersom kungörelseannonseringensyftar till atl göra domstolars och myndigheters beslut kända för ett antalpersoner från en enda, t.ex. vid delgivning enligl delgivningslagen, till ettmycket slorl antal, t.ex. i fråga om tid och plats för allmänna val finneruiredningen övervägande skäl tala för alt målgrupp bestäms enligt metod A, ivissa fall med komplettering genom melod B. Målgrupperingen bör ocksåbestämmas med hänsyn till vilka medier som är tillgängliga och lämpliga. Utredningen föreslår följande indelning i målgrupper: 1. sådanagrupper som med hänsyn till del ämne beslutet avser eller eljest har en i alltväsentligt lokal anknytning (lokala målgrupper), 2. sådanagrupper vilkas medlemmar sannolikt har en relativt jämn spridning över landei;hit räknas också enstaka personer som domslol eller annan myndighel vill nåkontakt med (nationella målgrupper), 3. sådanagrupper där sannolikheten talar för att ett relativt stort antal medlemmar ärlokaliserade till viss ort eller vissl område men där ett antal kan återfinnasvar som helst i landet (blandade målgrupper), 4. de'exklusiva ' grupper vilkas behov av informalion kan tillgodoses genomspecialpublikationer (exklusiva målgrupper). Prop.1976/77:63 234 Utredningen anger följande exempelpå adressater inom de föreslagna målgrupperna: 1) intressenter i kommunala planfrågor,frågor om yrkesmässig biltrafik och frågor om fiskevärdsområden, 2) personer med ett konkret intresseav ärenden om omyndighetsförklaring, fordringspreskriplion eller kallelse åokända borgenärer, 3) personer som är intresserade avärenden om aktiebolag, handelsbolag och ekonomiska föreningar, andra ärendenenligt vattenlagen än sådana som har ett rem lokalt intresse, ärenden om vissaäktenskapsförord och boskillnad saml konkursärenden, 4) intressenter i patentärenden. Utredningen framhåller atl framförallt gränsen mellan blandade och exklusiva målgrupper är flytande. Nuvarande medier förförfattningsreglerad kungörelseannonsering är enligt utredningen följande. A. för landsomfattande kungörelseannonsering: 2. specialpublikationer, t.ex. i frågaom patent, släktnamn, sjöfynd, 3. centrala register, t.ex.äklenskapsregislret, 4. anslag på centralmyndighetsanslagstavla, B. för regional och lokal kungörelseannonsering: 1. ortstidning, 2. kungörande i kyrka, 3. anslag på domstols/myndighetsanslagstavla, 4. länskungörelserna, 5. anslag på kommuns anslagstavla, 6. anslag på annan lämplig plats ikommunen, 7. kungörelse 'på lämpligt sätt', 'påändamålsenligt sätt' o.dyl. Av dessa medier är mera sällan baraett enda föreskrivei. Kombinationerna av olika medier är talrika och tillkomna som de är för olika situationer, vid vilt skilda tidpunkter och utanmera påfallande systematisering påtagligt skiljaktiga sinsemellan. Utöver dessa medier är ocksåradio/TV i begränsad omfattning medium för kungörelseannonsering, dels enligtförfattning (l.ex. tillkännagivande om beredskapsiillstånd och beredskapslarmenligt beredskapskungörelsen), dels enligt gällande avtal mellan svenskastaten och om programverksamheten. Uiredningen föreslår inga nyamedier. Bland befintliga medier har uiredningen vall ut ett litet antal som varför sig eller i vissa kombinationer täcker de särskilda målgruppernas behov påell sätt som är tillfreds- Prop.1976/77:63 235 ställande för normalfallet. Dessa medier föreslås bliförfattningsbestämda. Härutöver kan finnas medier som är lämpliga såsomkomplement i vissa individuella situationer. Utredningen föreslår att del somhiuills skall vara domstol/myndighet obetagei all använda sådani medium närsärskilda skäl finns härför. Detla skall vara inte bara en rättighet utan ocksåen skyldighet om kostnaderna kan betraktas som rimliga. Sådana medier skalldock inte vara bestämda i författning. Utredningen föreslår atl för varjekungörelsesituation skall vara bestämda ett eller flera medier (obligatoriskamedier). Härutöver skall domstol/myndighet kunna skönsmässigl använda annateller andra medier som komplement (stödjande medier). Utredningen föreslår på grundval avdessa överväganden följande system när det gäller medier förkungörelseannonsering: Med generell användning: 1) för s.k.nationella och jämte medium A. 2) blandade målgrupper, 2) ortstidningar föf s.k. lokala och jämte medium A. I) blandademålgrupper. För speciella situationer: 1) specialpubUkationer för s.k.exklusiva målgrupper, 2) domstols/myndighets anslagstavlaför kungörande av tjänsl och andra 'inre förvaltningsärenden', 3) kommuns anslagstavla för vissakungörelser enligt vallagarna, kommunallagen, lagen om församlingsstyrelse och landstingslagen, 4) radio/TV för exceptionellasituationer, t.ex. försvarsberedskap, 5) vissa centrala och regionalaregister, t.ex. äklenskapsregislret. II Stödjande medier (samtliga föranvändning i andra fall än under I.B. 1) domstols/myndighetsanslagstavla, 2) kommuns anslagstavla, 3) radio/TV, 4) 'annat lämpligt sätt'. Två nuvarande medier, kungörande ikyrka och kungörande i länskungörelserna, föreslås utgå som obligatoriskamedier. Kungörande i kyrka som medium förkungörelseannonsering har genom lagen (1970:469) om kungörande i kyrka, somträtt i kraft ersatts med annat medium utom närkungörandet gäller kyrkliga angelägenheter. Om kungörande i länskungörelsernaanför uiredningen att sådana beslut eller besked som blir föremål förkungörelseannonsering numera når allmänheten betydligt effektivare genomannonsering i ortstidning än genom införande i länskungörelserna. Man börvidare i förenklingssyfte Prop.1976/77:63 236 sträva efter att minska medieslagen. 1 fråga om de medier som ingår isystemförslagel anför utredningen i huvudsak följande. Enda centralt medium 'är f.n. . Ett riksomfattande medium är ofrånkomligt för s.k.nationella målgrupper. Valet måste härvid slå mellan annonsering i tidning somär spridd i hela landei och radio/TV. Sisinämnda medium är varken särskiltägnat eller tillgängligt för sk. generell kungörelseannonsering. Då återstårendasl annonsering i dagstidning och annonseringen bör normalt begränsas enda sådan tidning. För den centrala generella kungörelseannonseringenbehövs alltjämt en officiell tidning. Endast härigenom skapas garanti för attså långt det står i mänsklig förmåga alla tillkännagivanden som författningsenligtskall införas t tidningen verkligen blir fuliständigl och korrekt införda. Allunder sådana förhållanden lägga ner Posl- och och samtidigtskapa en ny officiell tidning syns föga genomtänkt. För regional och lokal genereUkungörelseannonsering är ortstidning det ojämförligt bästa mediet. definieras avutredningen som lokal dagstidning. Med dagstidning avses publikation som ärinriktad på reguljär dagsaktuell nyhetsförmedling och/eller opinionsbildningoch utkommer med minst elt nummer . Vid bestämning om viss dagstidningbör betraktas som ortstidning för viss ort eller visst område måste hänsyn taslill tidningens spridning inom orten eller området. Praktiska hänsyn göremellertid att man härvid inte bör eller kan gå hur långl som helst.Uiredningen finner exempelvis alt och frånkungörelse-annonseringens synpunkl bör betraktas som ortstidningar inte baraför utan också för Storslockholmsområdei, däremol inte förkommuner ulanför detta område även om spridningen där är relativt stor. Sammabör gälla alla riksspridda storstadstidningar med morgon-eller kvällsutgivning,s.k. Det bör ankomma på producenterna av kungörelseannonseringalt beslämma vilka riksspridda dagstidningar som i olika kungörelsesammanhangskall anses vara ortstidningar. Vid lokal kungörelseannonsering bördenna utsträckas atl avse de ortstidningar vilkas spridning läcker en klarmajoritet av medborgarna i orten eller området inte bara totalt ulan även inomskilda samhällsgrupper. Normall innebär delta i praktiken altkungörelseannonsering bör ske i samtliga ortstidningar som har en spridning avnågon betydenhet. Kostnadshänsyn bör inte hindra en kungörelseannonsering iortstidningar av den omfattning som är angelägen från effektivitetssynpunkt. SpecialpubUkationer kan enligtutredningen indelas i tre grupper: 1) publikationer som ulgör exklusivi medium,t.ex. Prop.1976/77:63 237 om patent och varumärken, 2) publikationer som närmast ären sådan teknisk utbyggnad av mediet annonsering i Post- och Inrikes Tidningaratt detta blir praktiskt mera användbart, t.ex. veckobilagan och månadshäftetom anteckningar i bolags-, handels- och föreningsregisler och 3) publikationersom kompletterar annat medium. Utredningen föreslår atl befintligaspecialpublikationer som tillhör grupperna 1) och 2) i princip bibehålls sommedier för kungörelseannonsering men att publikationer som faller under grupp3) inte längre används som obligatoriska medier. Utredningen finner intetillräckligt starka skäl föreligga för att bibehålla domstols/myndighetsanslagstavla såsom obligatoriskt medium i andra fall än i ärenden omtjänstetillsättning och för att bekantgöra expeditionstider, domstolars sammanträdeno.dyl., s.k. inre förvaltningsärenden. Skälen för denna uppfattning är denbristande effektiviteten utanför myndigheten hos detta medium samt strävan attminska antalet obligatoriska medier. I anslulning lill anslag pådomstols/myndighets anslagstavla diskuterar utredningen mediets lämplighet isådana fall där kungörelseannonseringen uteslutande eller väsentligen användsför atl få en säker och lätt fastställbar utgångspunkt för beräkning avbesvärs- och andra fatalietider, men man däremot knappast räknar med atttillkännagivandet når adressaten (s.k. fiktionsfall). Utredningen framhållersom jämförbara medier för sådana fall anslag och annonsering i pressen. Frånsäkerhetssynpunkt finner utredningen dessa båda kungörelseformer fulltlikvärdiga. Besvärs-och andra fatalietider är alltså enligt utredningens meninginte något hållbart skäl för att bibehålla anslag på myndighets eller kommunsanslagstavla såsom mera generellt obligatoriskt medium. Anslag på primärkommunsanslagstavla är f.n. föreskrivet som medium för kungörelseannonsering irelativt sent meddelade bestämmelser i vallagarna och kommunallagstiftningen,l.ex. kommunallagen och lagen om församlingsslyrelse. Utredningen föreslåringen utökning härutöver av kommuntavlornas användning som obligatorisktmedium. Den författningsgrundadeanvändningen av radio/TV som kungörande medium, f.n. omfattandeberedskapstillstånd och beredskapslarm, bör enligt utredningen bestå. Värdet avradio/TV för kungörelseannonsering ligger främst i den snabbhet varmedmeddelanden med dess hjälp når en stor allmänhet. För normala förhållanden ärdetta särskilt betydelsefullt när meddelanden har varningskaraktär och i vissanödsituationer. Utredningen förutsätter atl radio/TV i fortsättningen liksomhittills skall stå till förfogande såsom värdefulll stödjande medium förkungörelseannonsering utan att delta behöver inskrivas i författning. Vissa centrala och regionalaregister, t.ex. äktenskapsregistret, är både lättillgängliga och värdefullaupplysningskällor inom sina rättsområden under förutsättning att den informationssökande har kännedom om Prop.1976/77:63 238 registrets existens och är aktiv for atl få behövligaupplysningar Utredningen föreslår därför att sådana regisler bibehålls somobligatoriskt medium. Om användningen av föreslagnastödjande med/eruttalar utredningen att det, när särskilda skäl föreligger,skall finnas inte bara möjlighet ut;in också skyldighet för myndigheten att taställning till frågan om komplettering av ett eller flera obligatoriska mediermed stödjande medier. Härvid skall avvägning ske mellan effektivitets- ochkostnadsaspekterna. 3.5 Kostnaderna för kungörelseannonsering Utredningen har gjorl vissauppskaUningar av vad en utökning enligt principförslaget av den statligakungörelseannonseringen i ortstidningar bortsett frän förenings- ochhandelsregister-, plats- och valannonsering skulle kosta. Dessa uppskaUningarvilka endast kan ge en uppfattning om storleksordningen innebär kostnadsökningmed . När det gäller annonseringen i ortstidningar avregistreringar i handels- och föreningsregistren räknar utredningen med enkostnadsökning av om utredningens principförslag lillämpas. Förplatsannonseringen föreslås ingen principiell ändring men förutses ett allmäntbehov av både kvantitativ utökning och kvalitativ förbättring. Härförerforderliga medel måste slå lill myndigheternas förfogande. Nämnda kostnadsökningar förannonsering balanseras delvis av vissa kostnadsminskningar. Om enligluiredningens förslag länskungörelserna inte längre kommer alt användas förkungörelseannonsering innebär detta sålunda en kostnadsbesparing av ett parhundra för staten och inemot för kommuner, bolag ochenskilda. Samtliga remissinstansertillstyrker i huvudsak uiredningens principförslag eller lämnar del utanerinran. Vissa instanser har begränsat sina uttalanden till de områdenmyndigheten eller organisationen har att bevaka eller företräda. Enligt .Svea hovrätts uppfattninglämnar principförslaget i det stora hela inte rum för erinran frånrättssäkerhetssynpunkt eller eljest. Nedansiljans domsagas häradsrätt anser atlutredningens grepp över ämnet gör ett förtroendeingivande intryck och altuiredningens resultat grundar sig på noggranna undersökningar.Lantmäteristyrelsen framhåller att förslagen är Prop.1976/77:63 239 ägnade att förbättra effektiviteten i sådan delgivning somskall ske i kollektiv form eller som skall ersätta personlig delgivning närsädan inte kan ske. Förslaget innebär därför fördelar frånrättssäkerhetssynpunkt. Som producent och konsument av kungörelseannonseringfinner förslaget väl lämpat som utgångspunkt förfrågans vidare behandling. i anser atl en ökadannonsering i tidningspressen av myndigheters beslut och tillkännagivanden ärönskvärd och i takt med tiden och samhällsutvecklingen. advokatsamfundbetecknar utredningens förslag till system som välmotiverade och tillstyrker. Bland de remissinstanser somuttryckligen i huvudsak tillstyrker utredningens principförslag eller lämnardet ulan erinran är och domsagas häradsrätt,, , statens vägverk,, statskontoret, , länsstyrelserna iUppsala, , , , och , Jämtlandsoch , stiftsnämnden i , expropriationsutredningen,stadsfullmäktige i , drätselkammaren i , , , och . 4.2 Ändamålet med kungörande Några remissinstanser tar uppfrågan om kungörelseannonsering som en juridisk fiktion, som inte ger den somberörs reella möjligheter att uppmärksamma meddelandet. rådhusrätt anser detvara en brist atl fiktionsbegreppet på skilda områden inte utretts närmare. Detär ur domslolarnas och andra myndigheters synvinkel av stor vikt att deltabegrepp blir föremål för närmare undersökning och analys. anser däremotatt utredningen på ett förtjänstfullt sätt belyst den från allmänhetenssynpunkt otillfredsställande effektiviteten på områdei. konstaterarmed tillfredsställelse atl utredningen arbetat med utgångspunkt i altkungörelseannonseringens primära uppgift är alt för vederbörande intressenterbekantgöra beslul i domslols-och förvaltningssammanhang i stället för att tjänaformelll-juridiska syften. Utredningen omförfattningspublicering konstaterar, att det finns ett behov av att avgränsakungörelseannonseringen inte bara från samhällsinformation i största allmänhetutan även från förfaltningspublicering. Prop.1976/77:63 240 har emellertid inte skett i betänkandet. Detla fårbetraktas som en brist, eftersom det därigenom förblir oklart vad som skallomfattas av betänkandets förslag rörande kungörelseannonseringen. Det enda somnämns i den vägen är atl kommunala generella bestämmelser som fastställs avlänsstyrelsen, t.ex. lokala hälsovårdsordningar, lokala livsmedelsföreskriftero.dyl., efter samråd med uiredningen om författningspublicering inte skallräknas till kungörelseannonsering. När det gäller lagar och andra av Kungl.Maj:l utfärdade föreskrifter till allmän efterrättelse torde det väl alllidvara klart all de inle omfattas av begreppet kungörelseannonsering. Sålundafaller tullavgifter och införselbestämmelser inle under kungörelseannonseringenulan under förfallningspubliceringen. Mera tveksamt blir del emellertid i frågaom vissa generella beslut som fattas av förvaltningsmyndighet, l.ex. beslut omfridlysning av viss växt. Enligl utredningen om förfaltningspublicering börockså ett sådant beslul räknas till författning, särskilt som det arstraffsanktionerat, och inte beröras av förslagen om kungörelseannonseringen.Detsamma synes också böra gälla kommunala taxor. 1 betänkandet lämnas en mängdexempel på kungörelseannonsering. Uiredningen om författningspublicering delaruppfattningen att dessa fall är att hänföra till kungörelseannonsering, utomnybyggnadsförbud och beslut om faststäUelse av arbetsplan för vägbyggnad. Medhänsyn till att det är belagt med straff att bygga i strid mot nybyggnadsförbudoch fastställd arbetsplan bör dessa fall närmast hänföras lill författningaroch inte till kungörelseannonsering. 4.4 Definitionen av ortstidning Utredningens förslag lämnas ulan erinran av samlligaremissinstanser. 4.5 Det uppsatta målet flertal remissinslanserunderstryker utredningens krav på alt kungörelseannonseringen skall varaeffektiv och att den skall kunna genomföras till rimliga koslnader. Stockholmsrådhusrätt framhåller särskilt vikten av att effektivitetskravet blirtillgodosett och föreslår att olika medier undersöks systematiskt i fråga om effektivitet. Liknande synpunkter har statenskonsumentråd som betonar all kungörelseannonseringens huvudändamål är altinformera samhällsmedborgare om domstolars och förvaltningsmyndigheters besluti konkreta ärenden. Effektiviteten är alltså avhängig av i vilken omfattningmeddelandena verkligen når fram till berörda personer. och domsagas häradsrättanser en systematisering för att effektivisera myndighets informationsynnerligen angelägen. Rådhusrätten i menar att rättssäkerheten kräveren så effektiv substi- 1976/77:63 241 lutsdelgivning att berörda parter ges en rimlig möjlighetall uppmärksamma ett tillkännagivande. Utredningens system tillgodoser dettakrav. Även kommerskollegium, i . och instämmer imålsättningen effektivitet till rimliga kostnader. Statskontoret pekar på att denmoderna datatekniken ger väsentliga möjligheter att samla in, lagra ochpresentera information. Utnyttjandet av denna teknik bör emellertidkompletteras med effektiv informationsgivning i vitt spridda medier för atlulgöra ett bältre alternativ till kungörelseannonsering i traditionell form.Statskontoret menar all formerna för kungörelseannonsering (i dess ursprungligaoch av uiredningen använda betydelse) bör bestämmas med utgångspunkt från dekungjorda ärendenas allmänna betydelse. På ena änden av skalan finns ärendensom kan tillkännages genom enkla noteringar i register, på den andra massivainformationsinsatser i samband med t.ex. allmänna val och betydelsefullalagändringar. En sådan lösning kan emellertid inte komma till stånd förrän mandels reviderat de nuvarande bestämmelserna rörande kungörelse-annonsering, delstagit slällning till den offentliga informationsverksamhetens omfattning,inriktning, organisation m.m. I avvaktan härpå har statskontoret ingenting atterinra mot att uiredningens förslag genomförs. Utredningens uppdelning avavnämarna av kungörelseannonsering i vissa målgrupper föranleder överlag ingenerinran från remissinstanserna. Hovrätten för Nedre konstaterar att,sett från ren effektivitetssynpunkt, de av utredningen angivna målgruppernasynes fullständigt angivna och ralionelll avgränsade från varandra. Dennaindelning kan dock endast tjäna som ett hjälpmedel och som ett av flerariktmärken vid utformningen av publiceringssystemet. Det bör också eftersträvasatt man vinner likformighet inom likartade rättsområden. Vidare bör beakias altkungörelseannonsering förekommer i varierande situationer med skilda syften ochmed olika angelägenhetsgrad. Om sådana praktiskt betydelsefulla synpunkter kanlillgodoses vid den närmare utformningen av bestämmelserna, vill hovrättenemellertid inte framställa någon erinran mol målgmppsindelningen i och för sig. och domsagas häradsrättanser att indelningen i målgrupper är lovvärd. Det måste dock konstaleras attutredningens målgruppering förefaller relativt vag och sådan alt den i flerafall inte ger tillräcklig ledning vid val av medium, exempelvis beträffandekungörelse-annonsering vid konkurs och dödande av förkommel skuldebrev. Svenska palentombudsföreningenmenar att uppdelningen i målgrupper torde vara ändamålsenlig. Det råder ingentvekan om att intressenter i 16 1976177.1 saml Nr 63 Prop.1976/77:63 242 patentärenden utgör en sådan exklusiv grupp, varsinformalion kan tillgodoses över en eller flera specialpublikationer. 4.7 Kungörandeformer (medier) Nästan samtliga remissinstansergodtar utredningens förslag i princip. Systemet för valet mellan obligatoriskaoch stödjande medier betecknas som rationellt och ändamålsenligt av försvaretscivilförvaltning och som väl avvägt av . Utredningens förslag om Posl- ochInrikes Tidningar som obligatoriskt medium för nationella och blandademålgrupper och ortstidningar för s.k. lokala och blandade målgrupper tillstyrksuttryckligen av bl.a. Norra domsagas häradsrätt, rådhusrätten iSundsvaU, östra domsagas häradsrätt, i länoch . påpekar atl informalionsutredningensförslag inte innebär någon förändring i förhållande till vad som gäller ochav gruvrättsutredningen föreslås gälla i gruvsammanhang. Lantmäteristyrelsenbetecknar övergången till tidningskungörande som en standardhöjning med hänsyntill verkningsgraden och som en förstärkning av sakägarnas rättsskydd. anser emellertidatl inom bergsstaten den personliga delgivningen bör bibehållas vid sidan avannonsering. Denna uppfattning har även bergmästarna. Sjölagskommiltén framhåller atl rimligortsanknytning ofta saknas i de situationer för vilka sjölagens specialreglergäller. Kommittén behöver därför handlingsfrihel ålminstone så lill vida attannonsering i ortstidning inte blir generellt obligatoriskt medium vid sidan avkungörelse i allmänna tidningarna. Några instanser, däriblandlänsstyrelsen i , framhåller särskilt atl delgivning genomannonsering i pressen är att föredra framför anslag i myndighetens lokal ellerpå kommunens anslagstavla. Det främsta skälet mot anslagsdelgivningen är denbristande effektiviteten av della medium. Elt slort antal remissinslanserinstämmer i eller har inle någon erinran mot utredningens förslag att slopakungörande i kyrka och länskungörelserna som medium för kungörelseannonsering.Bland inslanser med denna uppfattning kan nämnas och domsagashäradsrätt, rådhusrätten i , östra domsagas häradsrätt,länsstyrelserna i , , , ochJämtlands län, , . 1976/77:63 243 Utredningen om författningspublicering anser attlänskungörelserna inte ens bör vara fakultativt medium med tanke på att dessakan föreslås bli omgjorda till rena författningssamlingar. Flera remissinstanser tar även upp frågan omstödjande medier. Utredningens förslag tillstyrks eller lämnas utan erinran avde flesta remissinstanserna. Norra domsagas häradsrätt ansersålunda atl det är lämpligt att använda domstols och/eller kommuns anslagstavlasom stödjande medier. Även överlantmätaren i betonar särskillmöjligheten och skyldigheten att komplettera obligatoriska medier med stödjandemedier. Uttalanden av samma innebörd görs av patent-och registreringsverketsamt länsstyrelserna 1 och .