prop · G00390 · 1976-12-31 00:00:00 — Genom att denna kostnadförs över till en koUektivt finansierad fond minskar avgiftsunderlaget i sammamån. Kommittén anger att avgifterna bör ses över så att den inkomstminskningför statsverket som följer av det minskade avgiftsunderlaget kompenseras. Avslutningsvis erinrar kommittén om att denbegränsade riskfonden inte löser alla problem som tas upp i direktiven.Problemen att säkra semesterersättningen vid byte av anställning kvarstårliksom frågan om en förstärkt semesterlön, t. ex. i form av en i lag garanteradminimi- 5 1976/77.1 saml. 1976/77: 90 66 semesterlön.Vidare har kommittén kommit in på frågan om semesterrätten vid arbetslöshetoch arbetsmarknadsutbildning. Lösningen av dessa frågor kan enligt kommitténkräva en mer eller mindre långtgående ändring av den nu gällande ordningen förutbetalning av semesterlön, t. ex. genom att all semesterlön samlas i en fond. 11 Upphävande av den särskilda semesterlagen I fråga om huvuddragen i nu gällande bestämmelserhänvisas tUl avsnitt 2. Som framgår av den där lämnade redogörelsen skallarbetarskyddsstyrelsen på begäran av domstol eUer den som berörs avgöra omvisst arbete kan anses falla under den särskilda semesterlagen. Domstol skallhänskjuta mål där sådan fråga har betydelse till arbetarskyddsstyrelsen. Vidsådan prövning inhänitar ärbetarskyddsstyrelsen yttrande från statensstrålskyddsinstitut. Sedan tillkomsten av särskilda semesteilaghar arbetarskyddsstyrelsen prövat ett tjugotal ärenden om förlängd semester.Styrelsens beslut har alltid följt strålskyddsinstitutets yttrande. praxis tillstyrks förlängd semester på grund av radiologisktarbete då det gäller medicinskt radiologiskt arbete och liknande arbete, sommedför kontakter med patienter på sådant sätt att tillräckliga strålskyddsåtgärderinte kan vidtas. Institutet betraktar däremot inte tekniskt radiologiskt arbeteoch liknande arbete, som inte medför direkta personkontakter, somkvalificerande för förlängd semester. I sådana fall avstyrks förlängd semester.Ett skäl härtUl utgör institutets ståndpunkt att semesterförlängning inte fårvara ett surrogat för ett fullgott strålskydd. Antalet anställda som har' rätt till förlängdsemester på grund av radiologiskt arbete uppskattas i betänkandet till 3 5004000. Flertalet av dessa arbetstagare har semester på grundav avtal. I betänkandet anförs att särskildsemesteriagstiftning för vissa utsatta grupper har funnits . Denallmänna semestern var då , medan personer med radiologiskt arbeteredan från början fick rätt till sex veckors semester. Den längre semesterngrundades på medicinska skäl. De skador som följde av strålningen, vUka iblandkunde vara svåra, ansågs inte kunna förebyggas med tekniska eller andra åtgärder.De ansågs vara av betydande värde föratt läka strålskador. 1976/77: 90 67 Kommittén pekar vidare på att arbetstiden sedandess förkortats, som den allmänna semestem har förlängts i olikaetapper. Vidare har skyddet vid radiologiskt arbete förbättrats avsevärt. Huvudprincipenvid strålskyddsarbete bör enligt kommittén vara att ett fullgott skydd skallgå före varje annan åtgärd för arbetstagaren. En längre semester är inte detbästa sättet att förebygga strålningsskador och andra faror i arbetsmiljön.Radiologiskt arbete intar enligt kommittén inte någon särställning iarbetsmiljöhähseende. Hälsorisker finns på många andra områden av arbetslivetoch nya risker tillkommer ständigt, t. ex. i form av farliga kemiska ämnen.Faror i arbetsmiljön måste förebyggas genom skyddsåtgärder, vilket också gällerradiologiskt arbete. Kommittén åberopar vidare hl. a. ett avstrålskyddsinstitutet avgivet yttrande, i vilket institutet har anfört, attradiologiskt arbete numera bedrivs under så betryggande förhållanden att skälför en semesterförlängning inte längre föreligger. En extra semesterveckamåste vidare enligt institutet från medicinsk synpunkt anses sakna betydelsevid skydd mot strålningsrisker. En längre semester minskar endast riskerna pådet sättet att den kortare arbetstiden medför en något lägre årlig stråldos. Kommittén föreslår för sin del, mot bakgmnd av vadnu har nämnts, att den särskilda semesterlagen upphävs i samband méd att denfemte semesterveckan införs. Kommittén utgår därvid från att man genom andraåtgärder kan sörja för bästa möjliga strålskydd för berörd personal. För attingen enskild person skall behöva förlora den förmån som han har enligt densärskilda lägen föreslår kommittén en särskUd övergångsregel som skallgarantera, att de som redafi har längre semester med stöd av lagen får behållaförmånen, så länge de fortsätter med radiologiskt arbete. har arbetslivets villkor stått icentrum för reformpolitiken. Omfattande reformer har genomförts i syfte attstärka arbetstagarnas trygghet i anställningen och inflytande överförhåUandena på den egna arbetsplatsen. Jag kan i detta sammanhang nöja mig medatt peka på lagstiftningen angående anstäUningsskydd, anställningsfrämjandeåtgärder och facklig förtröendemaiis ställning på arbetsplatsen samt påriksdagens beslut att ge anstäUda ratt att vara representerade i företagensstyrelser. Ett nytt och betydelsefullt steg när det gäller attstärka arbetstagarnas ställning har tagits genom den av nyligenbeslutade lagen om medbestämmande i arbétsUvet. Genom den skapas degrundläggande förutsättningarna för ett vidgat ärbetstagariiiflytande inom helaarbets- 1976/77: 90 68 livet.Det bUr parterna på arbetsmarknaden som ytterst avgör i vilken takt de nyamöjUgheterna tUl medbestämmanderätt skall utnyttjas. På arbetsmiljöns område har viktiga steg tagitsgenom de lagändringar som trädde 1974 och som bl. innebar attden lokala skyddsverksamheten på arbetsplatserna gavs en mer framträdandeplats. Förslag till en ny arbetsmiljölag kommer att läggas fram inom en näraframtid. Rätten tUl betald ledighet för rekreation utgör enviktig del av arbetslivets viUkor. Semesterledigheten syftar främst tiU att gede anställda tid för vila och tiU att återhämta krafter och hälsa. Till dettakommer att arbetstagaren genom en årlig betald ledighet av viss längd gestill-fäUe att odla intressen som inte har direkt samband med yrkesverksamheten. Rätten till en lagstadgad semester med dessa syftenär inte särskilt gammal, vare sig i vårt land eller internationellt sett. Denfick sitt genombrott så sent som . I vårtland kom den första semesterlagen . Genom den lades fast de grundläggandeprinciper på vilka senare semesterlagar bygger. Bestämmelserna var i allmänhettvingande tiU arbetstagarens förmån. Genom semesterlag fickarbetstagarna en rätt till tolv dagars ledighet med full lön. Lagen omfattadeemellertid endast arbetstagare som under en längre, sammanhängande tid hadevarit anställd hos arbetsgivaren. Även i övrigt innehöll lagen olikabegränsningar i semesterrätten. scmesterlag ersattes fr. o. m. den 1januari 1946 av en ny semesterlag. Det främsta syftet med reform varatt bereda även korttidsanställda rätt tiU semester. Under lagens giltighetstidutökades semesterledigheten tUl . fick vi nugällande semesterlag (SemL). Genom denna infördesfyravec-korssemestem. I samband med 1965 årsreform av de offentliga tjänstemännens förhandlingsrätt gjordes lagentillämplig också på alla statsanställda. I korthet innebär nuvarandesemesterlag följande. Semester, dvs. ledighet med lön, utgår med tvådagar för varje kalendermånad av föregående år (kvalifikationsåret), undervilken arbetstagaren för arbetsgivarens räkning har arbetat minst 15 dagar.Har arbete under sådan månad utförts men under minst ,utgår semester med för den månaden. Full semester utgör alltså 24 dagar.Semestern skall tas ut under semesteråret och kan inte sparas till senaretiUfälle. Med arbetad tid jämställs s. k. privilegieradfrånvaro. Semesterrätt tjänas in vid frånvaro under kvalifikationsåret på gmndav semester, sjukdom, havandeskap eller bamsbörd och vissvärnpliktstjänstgöring, vapenfri tjänstgöring eller civUförsvarstjänst. Denkvalificerade frånvarotiden vid sjukdom som inte beror på yrkesskada och vidhavande- 1976/77: 90 69 skåpeller barnsbörd är begränsad tiU . I fråga om värnpliktstjänstgöringm. m. utgör begränsningen . I semestern räknas inte in men däremot iprincip helgdagar. För söndagsarbetande gäller särskilda regler. Arbetsgivarenbestämmer tiden för semestern, vilken anges böra förläggas tiU . Någotsamråd är inte föreskrivet. A andra sidan ges arbetstagaren en rätt att få utsemestern i ett sammanhang. får vecko- och månadsavlönadesin vanliga lön (sammalönsprincipen). Annan arbetstagares semesterlön motsvarar9 % av den sammanlagda arbetsinkomsten under kvalifikationsåret (procentregeln).Kombinationer förekommer enligt praxis. Upphör anställning innan arbetstagarenhar hunnit få ut semester, får han semesterersättning, motsvarande intjänadsemesterlön. SemL gäller inte beträffande medlem avarbetsgivarens familj eller den som avlönas enbart genom andel i vinst. S. k.okontrollerade arbetstagare har rätt endast tiU ekonomisk ersättning (särskildsemesterlön). Denna motsvarar av den sammanlagda arbetsinkomsten underkvalifikationsåret. Något krav på antal arbetade dagar finns inte idetta fall. Vid sidan av SemL gäller en särskild lag (1963:115) om förlängd semester för vissa arbetstagare med radiologiskt arbete. SemL utgör en social skyddslag och dessbestämmelser är därför i stor utsträckning tvingande till arbetstagarnasförmån. De rättigheter som lagen ger utgör sålunda minimiförmåner. Genom avtalkan bättre semesterförmåner tillförsäkras enskilda arbetstagare eUer gmpper avarbetstagare. Längre semesterledighet har också avtalats för stora gmpper avanställda. Inom det statliga området har merparten av de anställda fem veckorssemester eller mer. Avgörande för semesterns längd är i dessa fall ålder ochlönegradsplacering. Detsamma gäller på det kommunala området. På den privatasidan torde av tjänstemännen ha längre semester än ,medan arbetstagare tillhörande (LO:s) område i stort settutan undantag följer semesterlagen. a. denna bakgmnd begärde LO enallmän översyn av semesterlagstiftningen. Som angelägna reformer framhöUs,fömtom förlängning av semestern, bl. a. införande av garanterad minimisemesteroch förstärkt semesterlön. LO pekade på att avsevärda olikheter finns mellanolika grupper, när det gäUer semesterförmåner. Dessa kvarstående skillnaderborde av rättviseskäl utjämnas. LO föreslog att en femte semestervecka införsför alla. OUka lösningar av frågan hur den femte semesterveckan skall tas utborde utredas närmare. Vidare anförde LO att den nuvarande semesterlagen även iövrigt är behäftad med stora brister. Stora grupper utestängs från fullsemester genom att full semester tillkommer endast dem som har arbetat heladet föregående året el- 1976/77: 90 70 lersom har haft privilegierad frånvaro och inte har bytt arbetsgivare. Enligt LO:smening borde lagen ändras så att aUa anstäUda får den avsedda semestem och kananvända sig av den. Systemet för finansieringen måste enligt LO ändras. Dettavar f. ö. en förutsättning för införande av en allmän minimisemester. EnmöjUghet som LO i detta sammanhang pekade på var att införa ettsemesterkassesystem. () föreslogredan år 1972 i skrivelse tiU chefen för en omfattandeöversyn av SemL. Organisationen föreslog bl. a., med hänvisning tilldet hårda utnyttjandet av arbetskraften, att längre semesterledighet införs föräldre arbetstagare. Vidare föreslogs ändrade bestämmelser om semesternsförläggning. Semester som inte överstiger borde, om annat inte hadeöverenskommits, alltid förläggas till tiden majseptember ochsemesterförläggningen ske efter samråd med arbetstagarorgani-. sationerna.Vidare borde utredas huruvida det är möjligt att införa någon form av sanktioni de faU då arbetsgivaren ensidigt ändrar tiden för semesterns förläggning. Omsemestem skall uppfylla syftet att verka re-kreerande, borde det enligt TCOinte vara tUlåtet för arbetsgivaren att lägga ut semestern exempelvis underuppsägningstid eUer under tid då kvinna åtnjuter tjänstledighet förhavandeskap. TCO framhöll vidare att semesterbehovet kunde sägas vara en följdav den hårda arbetstakten, som hotar att förslita människorna. Med detsynsättet följde att semestern inte enbart borde ses som ett intresse för denenskilde individen att med bibehållen lön få möjlighet till rekreation ochvila, utan även som ett led i företagshälsovården och i den allmäntförebyggande hälsovården. I princip följde av detta att alla arbetstagare oavsett anställningstid och under kvalifikationsåret utfört arbete bordevara berättigade till en viss minsta betald ledighet. Även de deltidsanställdasproblem togs upp i skrivelsen. Eftersom rätt till semester förutsätter arbeteunder ett visst minsta antal dagar av kalendermånad under intjänandeåret, kandeltidsanställd till följd av arbetstidens förläggning gå miste omsemesterförmåner. Organisationen presenterade förslag tiU lösningar pähithörande problem. Beträffande semesterberäkningen för dessa grupperifrågasatte man också, om inte lagen borde ändras därhän att såsomsemesterdagar räknas endast dagar då arbete annars skulle ha utförts. Iskrivelsen togs även upp andra krav som rörde bestämmelserna om privUegieradfrånvaro, semesterlöneberäkningen och sanktionsbestämmelserna. Även i övrigt har från fackUgt håll i oUkasammanhang riktats kritik mot olika bestämmelser SemL, De framstäUdareformkraven rör i huvudsak de frågor som har nämnts. Kritik har vidareriktats mot arbetsgivarens rätt att ensam bestämma tiden för semestern och motbestämmelserna om varseltiden. Kraven har gått ut på att arbetstagarensinflytande på semesterns förläggning måste stärkas och varselti- 1976/77: 90 71 Krav har vidare rests på ändring i fråga om semesterlönensberäkning. som SemL har gällt har etttrettiotal riksdagsmotioner väckts med yrkande om ändringar i lagen. De flestamotionerna har gäUt krav på förbättringar av de deltids- och korttidsan-ställdassemestervUlkor. Yrkandena har i huvudsak gått ut på att kravet på för rätt till en semesterdag skall slopas. har iriksdagsmotioner tagits upp även frågor om förlängning av semestern,föreskrift om en bestämd semesterperiod, förlängning av varseltiden,beräkningen av semestern för arbetare i kontinuerlig skiftgång samt översyn avreglerna om privilegierad frånvaro. har i skrivelse till regeringen (rskr1971: 244) begärt översyn av reglerna om semesterförmåner för deltids- ochkorttidsanställda arbetstagare samt förlängning av varseltiden. Jag vill i detta sammanhang också nämna att frågorom en reformering av semesterlagen så tidigt som togs upp på nordisktplan. Vid 13:e session i detta år antog sålunda rådetpå förslag av socialpolitiska utskottet en rekommendation (nr 20/ 1965)angående samordning av semesterlagstiftningen. rekommenderaderegeringarna att vidta åtgärder för att så långt som möjligt samordna denordiska ländernas lagstiftningar om semester. beslöt tillsätta ett underutskott (ämbetsmannautskott) meduppgift att utreda möjligheterna tiU en sådan samordning avsemesterlagstiftningen som avses i rekommendationen. Sedan varje land hadeupprättat en rapport över situationen enligt gällande lagstiftning, har i entill Nordiska socialpolitiska kommittén avgiven rapport om samordning av denordiska ländernas semesterlagstiftning (Nordisk utredningsserie 15/71)närmare angetts vilka ändringar i lagstiftningen som borde tas underövervägande i första hand. Även inom internationella arbetsorganisationen() har semesterlagstiftningen nyUgen varit föremål för behandling. VidILO:s allmänna konferens antogs sålunda en konvention (nr 132) omsemester. Konventionen utgör en revision av konvention (nr 52) i sammaämne. Jag avser att i ett senare sammanhang ta upp frågan om ratifice-ring avkonventionen. reviderade konventionen(nr 91) om semester.för sjöfolk. Den nu reviderade konventionstexten kommerlikaså att anmälas i ett senare sammanhang. Mot bakgrund av de omfattande reformkrav ochönskemål som jag har berört i det föregående, tillkallade dåvarande chefen förarbetsmarknadsdepartementet , efter bemyndigande av regeringen,särskilda sakkunniga för en översyn av SemL. De sakkunniga, som därvidövertog vissa frågor, som tidigare överlämnats åt en särskild utredningsman,antog benämningen semesterkommitté. 1976/77: 90 72 tiventill utredningen fick de sakkunniga i uppdrag att utreda förutsättningarna attvid en lämplig tidpunkt förlänga den lagstadgade semestern från fyra till femveckor. I det sammanhanget togs också upp den från fackligt håll framfördatanken på att arbetstagaren bör ha möjlighet att spara en intjänad femtesemestervecka till en längre tids sammanhängande ledighet. At de sakkunniga uppdrogsatt undersöka olika lösningar med avseende på utformningen av enfemveckorssemester och i anslutning härtill överväga hela frågan om attförbättra arbetstagarnas möjligheter till inflytande när det gällersemesterförläggningen. Vidare hänvisades till de nackdelar nuvarandesemesterlagstiftning medför för deltids- och korttidsanstäUda samt förnyanstäUda arbetstagare. De sakkunniga fick som uppgift att närmare undersökabehovet av och möjligheterna att förbättra semesterrätten för de olika kategorierav arbetstagare som med gällande regler inte får semesterförmåner som svararmot vad de enligt nu rådande allmän uppfattning bör ha. Utredningen borde ocksåöverväga en årUg minimisemester för i princip alla arbetstagare. Även frågor ianslutning till semesterlönen borde övervägas. De sakkunniga skulle sålundanärmare kartlägga behovet av att förbättra arbetstagarnas ekonomiska möjligheter att utnyttja semesterledigheten. Frågan om en förstärkning avsemesterlönen borde dock ses i ett mera allmänt lönepolitiskt sammanhang och ienlighet med praxis i lönefrågor i vanlig ordning tas upp vid förhandUngmellan arbetsmarknadens parter. Slutligen uttalade departementschefen att detstod de sakkunniga fritt att ta upp sådana spörsmål som aktualiserades underarbetets gång och som låg inom ramen för en allmän översyn av semesterlagstiftningen. semesterkommitté har, som jag redan harnämnt, lagt fram betänkandet (SOU 1975: 88) Fem veckors semester med förslagtill en ny semesterlag. Betänkandet har remissbehandlats. Det framlagdaförslaget innefattar förutom förslag till en förlängning av den lagstadgadesemestern genomgripande ändringar i gällande semesterlagstiftning. Enligt kommittéförslaget bryts det hittillsvarandesambandet mellan semesterledighet och semesterlön. Rätten till ledighet skallinte längre förutsätta att arbetstagaren har utfört arbete hos arbetsgivaren, får varje arbetstagare rätt till full semesterledighet.Förslaget syftar i denna del främst till att förbättra situationen för deltids-och korttidsanställda. För rätt till semesterlön krävs däremot liksom , attlön har intjänats , det s, k, intjänandeåret. Avsärskild betydelse är att det för rätten till semesterlön inte skall krävas,att arbete har utförts under viss angiven minsta tid av kalendermånad underintjänandeåret. Detta förskjuts från att ha varit föregåendekalenderår till tiden den 1 maj30 april. Genom att intjänandeåret förläggsnärmare den normala semestertiden sommaren vill kom- 1976/77: 90 73 mittenuppnå att nyanställda får semester tidigare samt att löneförhöjningar underbörjan av ingår i semesterlöneunderlaget. En konsekvens av förslagetblir att arbetstagare kan ha rätt till såväl betald som obetaldsemesterledighet. Den privilegierade frånvarotiden av kommittén kallad semestergrundandefrånvarotid föreslås kraftigt utvidgad. Bestämmelserna i denna del fårbetydelse för semesterlönens beräkning och administration men däremot somnämnts inte för rätten tUl semesterledighet. Under semestergrundandefrånvarotid förvärvar arbetstagaren rätt tUl s. k. särskild semesterlön,vilken administreras och utbetalas av en särskild semesterlönefond. Enligtförslaget skall särskild semesterlön tjänas in vid ledighet på grund av sjukdomeller vård av barn, om ledigheten har berättigat till sjukpenning ellerföräldrapenning enUgt lagen (1962: 381) om allmän försäkring, AFL, (ändradsenast 1976: 622) eUer tiU sjukpenning enligt lagen (1954: 243) omyrkesskadeförsäkring, YFL, (ändrad : 619). Detsamma gäller närarbetstagare har varit ledig på grund av risk för smitta, om arbetstagaren harhaft rätt tiU ersättning enligt lagen (1956: 293) om ersättning åt smittbärare(ändrad : 469), En annan nyhet i kommittéförslaget är att ledighetför utbildning grundar rätt till semesterlön, om arbetstagaren har erhållittimstudiestöd, inkomstbidrag eller vuxenstudiebidrag enligt studiestödslagen(1973: 349, ändrad : 627) eller om utbildningen tiU väsentlig delhar avsett fackliga eller med facklig verksamhet sammanhängande frågor. Likasåföreslås all militärtjänst, vapenfri tjänst och civUförsvarstjänst blisemesterlönegmndande. Vid grundutbildning enligt vämpUkts-lagen ellermotsvarande vapenfri tjänst skall detta dock gälla endast under förutsättningatt arbetstagaren har haft rätt tiU sjukpenning på gmnd av inkomst avanställning närmast före inryckningsdagen. Allmäntgäller enligt förslaget att längre tids oavbruten frånvaro än inte gerrätt till semesterlön. I fråga om semesterledighetens beräkning byggerförslaget på 40-timmarsvecka under måndagfredag. och ingårnormalt inte i semesterledigheten. Det gör inte heller helgdagar eller ,och nyårsafton. Det föreslagna antalet semesterdagar motsvarar femveckors ledighet. Börjar semestern blir ledigheten . Enligtförslaget skall den som arbetar lördag eller söndag få rätt tUl ledighet sådandag före och efter semestern, om denna är längre än . Man hardärigenom velat tUlförsäkra sådan arbetstagare lika lång ledighet som ipraktiken tillkommer annan an-stäUd, dvs, . Kommittén utgår från att semesterledigheten normaltskall läggas ut efter överenskommelse mellan parterna och hänvisar i denna deltill den nyUgen antagna lagen om medbestämmande i arbetsUvet, Träffas inteöverenskommelse, skall arbetsgivaren liksom besluta om semes- 1976/77: 90 74 Han bUr dock skyldig att samråda med arbetstagaren eller dennesföreträdare. Underrättelse om ledigheten skall lämnas i förväg.Möter p. g. a. särskilda skäl hinder mot detta, får underrättelse lämnas senasten månad före ledigheten. Arbetsgivaren skall enUgt förslaget lägga ut bådebetald och obetald ledighet. Arbetstagaren kan emellertid med en månads varselfritt avstå från utlagd obetald semester. Även i fråga om semesterlönen föreslår kommitténstora ändringar. Semesterlön intjänas under tid då arbetstagaren uppbär löneller annan ersättning av arbetsgivaren. Den betalas av arbetsgivaren. Som jagredan har nämnt intjänas dessutom s. k. särskild semesterlön under semestergrundandefrånvaro. För den som vid semesterns början har vecko- eller månadslön skallenligt förslaget liksom nu den vanliga lönen utgå under semestern. Hararbetstagaren inte kvalificerat sig för full semester, reduceras antaletbetalda semesterdagar i motsvarande mån. På rörliga lönetillägg beräknasdärjämte semesterlön på underlaget. I två fall skall procentberäkningske även för arbetstagare med månads- eUer veckolön. Procentregeln skallsålunda tiUämpas när vecko-eller månadsavlönad under intjänandeåret hade tim-eUer ackordslön och procentberäkningen leder till högre semesterlön änsammalönsre-geln ger. Procentregeln skall vidare tillämpas i fall dåarbetstagare före semesterledigheten har övergått från exempelvis heltid tillhalvtidstjänst. Timavlönad arbetstagare får enUgt förslaget semesterlönmotsvarande av all inkomst under intjänandeåret. Den utvidgade privUegieringen förutsätter enligtkommittén ett försäk-ringsbaserat fördelningssystem. Med ett sådant systemavser man att undvika att enskilda arbetsgivare drabbas otillbörligt hårt genomden utvidgade privilegieringen och att motstånd uppkommer mot anställning avvissa grupper av arbetstagare. Kostnaderna föreslås jämnas ut genom enriskfond, som kopplas tUl sjukförsäkringens ADB-system och handhas avriksförsäkringsverket (RFV). Fonden beräknar och betalar ut all särskildsemesterlön. Den byggs upp med arbetsgivaravgifter.