prop · G00355 · 1976-12-31 00:00:00 — Utredningensförslag alt ett vidgat studium av hur inte r n a t s i t u a t i o ne n kanutnyttjas på bästa sätt bör komma till stånd inom ramen för det pedagogiskautvecklingsarbete SÖ bedriver tillstyrks av SFHL. SFHL anser också att det ärviktigt att en fortbildning av alla lärare och all annan personal i vilkasarbetsuppgift intematet ingår kommer tUl stånd. Rektorsnämndenvid i understryker behovet av ett fördjupat studiumav hur internatet blir en mer aktiv del av folkhögskolemiljön, inte minst medtanke på att vid mer fria arbetsformer internatets möjligheter måste tas nogatill vara. Om det visar sig lämpligt deltar lärarhögkolan gärna aktivt i ettsådant projekt. Samtligaremissinstanser som yttrat sig i frågan tillstyrker utredningens förslag omett bibehållande av 18-årsgränsen som huvudprincip för antagning tillfolkhögskola. Tillstyrker gör bl. SÖ, AMS, ,folkbildningsutredningen, /SR, SFHL, . ,, , , , , ,, , Vuxenskolan, Stensunds folkhögskola, Visingsöfolkhögskola, LRF, vuxenutbildningsnämnden i ochrektorsnämnden vid i . FolkuniversUetet och Visingsöfolkhögskola förordar dock alt skolan ges större frihet atl själv ta ställningtill uppkommande gränsfall. SHIOanser att det bör ankomma på vederbörande skolas organ att fastställaåldersgränsen för elevintagningen. Elever med avsevärd yrkeserfarenhet börenligt SHIO prioriteras vid intagning. Utredningensförslag att varje skola själv får ta ställning till antalet åldersdispenser omhögst i åldersgruppen av det totala antalet elever som antas vidkurser om minst 15 veckors längd tillstyrks av bl. a. brottsförebygganderådet, AMS, Svenska 1976/77: 55 79 kommunförbundet,, , , FolkuniversUetet och LRF. framhåller alt utredningens motiv för och förslag till förenkling avdispensförfarandet när det gäller ungdomars möjligheter tillfolkhögskolestudier är mycket tillfredsställande. AMS som ställer sig positivtill utredningens förslag anser dock att den föreslagna kvoten bör kunnaanpassas efter växlande förhållanden. Vid hög ungdomsarbetslöshet bör dennakvot kunna ökas. finner det inte vara motiverat atlskolorna själva skall kunna la slällning tiU åldersdispenser för ett begränsatantal elever. Folkhögskolan skall, menar utredningen, i första hand tiUgodosevuxna människors behov. hävdar med bestämdhet attden föreslagna 10 %-gränsen inte bör göras generell för alla skolor. För defolkhögskolor där man vill göra särskilda arrangemang för elever, som samtidigtmed sina studier vill satsa hårt på elitidrotlsträning, bör andra och generösaregler beträffande dispenser kunna få tillämpas. Förbundet föreslår attskolorna i varje enskilt fall får söka dispens härför hos SÖ. EFS anser detinte eftersträvansvärt alt sänka åldersgränsen för elever vid längre kurser ochuttrycker viss tveksamhet inför förslaget om 16-årsgränsen och en så högprocentsats som 10 av denna ålderskategori. ÄvenNBV är tveksam inför medgivandet av en så hög dispensfri kvot av 1618-åringarsom i längre kurser. SÖföreslår att de enskilda skolorna skall ha rätt att ge åldersdispens upp tillendast . I stället förordar SÖ att 23 av nu verksamma folkhögskolor, ilikhet med vad som gäller för , får övergå till arbetemed 1617-åringar. föreslår att antalet dispenser högstskall uppgå till av antalet elever, och att dispenser avgörs av skolanshuvudman. För vissa utbildningslinjer exempelvis elitidrott och studier, kandet bli aktuellt att antalet dispenser uppgår tUl fler än av antaletelever. Sådana dispenser bör enligt rådet avgöras av SÖ. SFHL redovisarsynpunkter som i viss utsträckning liknar SÖ:s. SFHL framhåller att allerfarenhet talar för att eleverna får ut mer av sina folkhögskolestudier om deär äldre och har egen kännedom om arbetslivet. Det kan enligt SFHL ifrågasättasom inte dispenser för yngre elever i vissa fall har sökts för att fyllaelevplatser, men en sådan lösning av rekryteringsproblem måste betraktas sommycket kortsiktig. Folkhögskolan måste enligt SFHL i första hand tillgodose devuxnas studiebehov. Skulle det av någon anledning visa sig behövligt med flerfolkhögskolor än Vårdinge för ungdomar i åldern kan SÖ initieratiUkomsten av sådana skolor. Dispens för yngre elever vid vanliga folkhögskolorbör ges med största restriktivitet och SÖ bör också fortsättningsvis bedöma omsärskilda skäl föreligger och alltså vara dispensgivare. 1976/77: 55 80 Utredningensförslag att personer som fyllt , efter SÖ:s medgivande, skall kunna antastill kurser av kortare varaktighet än utan att de räknas in iandelen om tUlstyrks av bl, a, AMS, SÖ, CUF, och . Utredningensförslag att skolorna får rätt att till kurser om högst tre veckors längd, förlagdai huvudsak till skolornas egna lokaler och anordnade i samarbete med barn-och , anta elever som fyllt minst tillstyrks av ettstort antal remissinstanser däribland SÖ, folkbildningsutredningen, , CUF,SSU, , , , , , , Vuxenskolan, Kjesäters folkhögskola och ledarinstUutsamt Stensunds folkhögskola. RIOanser att de parter som folkhögskolan kan samarbeta med bör kunna vidgas. De börenligt inte begränsas till ungdomsorganisationer utan omfatta alla, somhar med barn- och ungdomsverksamhet på programmet. SSU ser ingen anledning altskilja de kurser som anordnas tillsammans med barn- och ungdomsorganisationerifrån de andra samarbetande organisationer där eleverna är äldre. SSU föreslårdärför att inga specieUa undantag vad gäller utnyttjandet av skolans lokalerskall gälla för kurser som genomförs i samarbete med barn- och ungdomsorganisationer.Enligt Frikyrkliga studieförbundets mening ligger en sänkning av åldersgränsentill i linje med huvudtanken om vidgat samarbete med de folkrörelser somstår bakom folkhögskolorna. I bam- och ungdomsorganisationerna skerledamtbildning ofta från 1415-årsål-dern och det är ingen tvekan om attfolkhögskolan här kan göra en betydelsefuU insats. Även för andra former avmedlemsskolning inom folkrörelserna är det av vikt att detta förslag genomförs.Vidare anför alt man därigenom kan uppnåöverensstämmelse med åldersgränserna inom en annan gren av folkbUdningen, nämligenstudieförbunden. i föreslår att dennaåldersgräns sätts ända ner mot förskoleåldern för att barn och föräldrar skallkunna få möjlighet tiU exempelvis gemensamt skapande. Utredningensförslag att inte längre behålla årskursindelningen har berörts av fåremissinstanser. TiUstyrker gör bl. a. , Vuxenskolan ochVisingsö folkhögskola. Remissmstansemaär något splittrade i fråga om förslaget att varje skola skallorganisera minst en kurs om minst 15 veckors varaktighet och att 1976/77: 55 81 kursenskall omfatta minst 20 deltagare. Tillstyrker gör bl. a. ,, frikyrkoråd. SÖföreslår att varje skola skall anordna minst två ej samtidiga kurserom minst och med minst 20 deltagare per kurs. SFHL anser att delängre kurserna har en sådan betydelse för deltagarna alt varje folkhögskolamåste se dem som den mest centrala uppgiften, vilket också måste fastslås iförordningen. Självklart skall kursen enligt SFHL vara förlagd tillmoderskolan. Vad gäller kurslängd och antal deltagare delar föratom SFHL ävenBrunnsviks folkhögskolas lokalavdelning av SFHL SÖ:s uppfattning. Även RIOvill att minst två kurser anordnas och att dessa inte sammanfaUer i tid.Däremot förordar att minsta antalet elever på lång kurs skall vara 15. Remissinstansersom är kritiska mot utredningens förslag är bl, a, , ,, kyrkliga studieförbund. stifts folkhögskola och Stensundsfolkhögskola. Statensungdomsråd framhåUer att rådet har förståelse för utredningens motiv för enförändring av de s, k. vinterkurserna, men vUl ändå framhålla viklen av attlängre kurser än behålls. Det krävs, enligt rådet, en relativt långtid för att tillgodose elevernas behov av fortbildning och personligutveckling. Speciellt gäller detta de elever som har en kort grundutbildning. SFEFföreslår att den nuvarande förordningslexten behålls. stifts folkhögskolaframhåller bl, a, alt man i motsats till utredrungen anser atl verksamhetenstyngdpunkt också i fortsättningen bör Ugga på de långa vinterkurserna och attvinterkurs med mer än 22 veckors längd bör omfatta av skolans totalaverksamhet, Stensunds folkhögskola finner att internatets stora resurser attmedverka personlighetsutvecklande och fostrande inte kan tUlvaratas på såkorta kurser som . Ryggraden i folkhögskolan måste vara den långavinterkursen. Styrelsen för skolan förordar en minsta kurslängd på 30 veckor.UKÄ ställer sig, bl. a. med hänvisning tiU att folkhögskolan skall kunna geallmän behörighet till högskolestudier, tveksamt till en alltför stor satsningpå korta kurser. CSNanser det vara utomordentligt viktigt att den ökade friheten förulbildningsanordnarna inte i allt för hög grad försvårar studiestödshanteringenför de studiesociala myndigheterna. CSN hänvisar till att studiemedelsnämndeni i sitt yttrande tagit upp de här berörda problemen och uttryckersin oro för de administrativa konsekvenserna av förslaget när det gällerstudiestödsbeviljningen. AMS anser att de föreslagna långa kurserna om minst15 veckor bör kunna kombineras så att i enskilda fall full behörighet uppnåsför utbUdning på grandskolans eller gymnasieskolans kompetensområden. 6 Riksdr.gen 1976/77.1 sand. 1976/77: 55 82 Förslagetom minskning av tidsgränsen för kortare ämneskurser från fem till två dagartiUstyrks av samtliga remissinstanser som yttrat sig i frågan. utbildnitxgsnämnd, , , Vuxenskolan, LRF och vuxenutbildningsnämnden iÖstergötlands län. RemissinstansernatiUstyrker överlag utredningens förslag om s 1 o-pande av obligatoriska ämnen ifolkhögskolan. Således tiUstyrker bl.a. AMS, , , , ,, och . Statenskulturråd föratsätter dock att de enskilda skolorna beaktar önskvärdheten avatt de längre kurserna spänner över ett vitt fält och innehåller orienteringoch skapande inom ett eller flera konstområden. SAFsom inte har något att invända mot utredningens förslag i detta avseendeframhåUer dock att då många av de folkhögskolestuderande önskar få behörighetför högre utbUdning är det viktigt att folkhögskolan informerar om de krav somgäller för allmän behörighet och om de särskilda behörighetskrav som kan gällaför vissa ämnen eller studielinjer. Kriminalvårdsstyrelsenanser att de som är intagna på kriminalvårdsanstalt inte är hjälpta avutredningens förslag att slopa obligatoriska ämnen. Den bästa lösningen förkriminalvårdens del torde, enligt styrelsens uppfattning, vara en värvning avproblemcentrerad undervisning och mera renodlad undervisning i basämnen. noterar beträffande obligatoriska ämnen i folkhögskolan medtillfredsställelse utredningens åsikt att det är väsentligt att man vid allaslags kurser söker stimulera deltagarna till motion. Ettstort antal remissinstanser, t. ex. brottsförebyggande rådet, statenskulturråd, , folkbildningsutredningen, , SFHL, SFEF, CUF,SSU, , DHR, , utbildningsnämnd, EFS,kristna ungdomsråd, ABF, . Vuxenskolan,kyrkliga studieförbund. stifts folkhögskola, i delar utredningens uppfattningbeträffande rätten för en folkhögskola att profilera sig både ideologiskt ochi verksamheten. SFHL menar att ingen vill ifrågasätta folkhögskolornas rälttill profilering. Enligt SFHL talar ingenting för att folkhögskolomas rätt tUlprofilering skaU skrivas in i förordningen. Möjligheten att profilera en skolafinns redan. En författningstext kan locka till för långtgåendeprofUeringstendenser. SFHL menar att profileringen av en skola i högsta gradberör de anställda. Beslut om förändring av en skolas inriktning i kursutbudeller ideologi måste därför fattas i förhandlingar med de berördas fackligaorganisationer. 1976/77: 55 83 EnligtRlO:s mening är friheten till profilering en föralsättning såväl förhuvudmannens engagemang som för skolans möjligheter att fylla uppgifter inomden rörelse huvudmannen företräder. DHR uttalar att utvecklingen inte får ledatill att folkhögskolorna enbart ägnar sig åt specialsydda utbildningar förolika gruppers och organisationers behov. Det måste finnas utrymme för enskildakursdeltagare, som söker sig lill skolan i mera allmänbildande syfte. LRF villunderstryka utredningens syn på folkhögskolans rätt tiU ideologisk profUermg,kunskapsinriktad eller annan profilering. är det emellertid angelägetatt understryka att folkhögskoloma inte får bli högborgar för ensidigidémässig indoktrinering. LRF vill betona vikten av alt verksamheten bedrivs ien anda av tolerans och respekt för oliktänkande och att allsidighet i undervisningeneftersträvas. Det finns enligt LRF skäl att ta fasta på utredningenskonstaterande att idémässig ensidighet i undervisningen ofta får till följd altde studerande får ytliga kunskaper och lätt blir beroende av auktoriteler.Detta får inte bli resultatet av den långtgående friheten. villtill talet om folkhögskolans rätt till profilering foga en varning för attfolkhögskolan kan bli alltför präglad av huvudmannaintresset och menar attprofUeringen under inga omständigheter får innebära brist på allsidighet och sakligheti undervisningen. Någraav remissinstanserna, däribland folkbildningsutredningen, , SFEF, SSU och ABFframhåller att rätten tUl profUermg ställer stora krav på en fullödiginformation. Personer som söker sig till en folkhögskola som elever ellerpersonal eUer som på annat sätt får kontakt med den, bör inte sväva itvivelsmål om den ideologiska profil som skolan eventuellt har. Utredningensförslag rörande antal timmar per tidsenhet i folkhögskolekurser tillstyrks ihuvudsak av folkbildningsutredningen, , SSU, , och . tillstyrker föreslagnaminimitimtal att gälla endast tills vidare. nyligenpåbörjade studier av cirkelverksamhetens villkor och avgränsning mot övriga formerav vuxenutbildnmg kan föranleda utredningen att senare initiera vissaomprövningar. kan inte biträda kravet på minst vidkurser kortare än . En tvådagarskurs, förlagd exempelvis tillfredaglördag, bUr för arbetstyngd om och kväUen skaU fömtom öppnande och presentation innehålla . Eftersomsådana tvådagarskurser är ändamålsenliga för folkrörelsema och som inslag ikulturaktiviteter förordar en begränsning tiU under första dagenav en tvådagars-kurs. NBV hävdar att elever i långa kurser skaU varaheltidsstuderande. Kursverksamhet som omfattar och mindre per veckabör organiseras av studieförbund. 1976/77: 55 84 Iett särskilt avsnitt har utredningen tagit upp folkhögskolans roll i ett systemav återkommande utbildning. Tillstyrker utredningens synpunkter i huvudsak gört. ex. SÖ, , , folkbildningsutredningen, ,SFHL, SAF, SFEF, , kyrkliga studieförbund. SÖ anser dock att folkhögskolans rolli detta sammanhang inte helt kan överblickas och möjligen kankomma att påverkas av utredningen (U 1976:10) om den gymnasiala ulbildningen.Statens kulturråd menar atl folkhögskolorna i ett nätverk av vägar tillåterkommande utbildning kan komma att spela viss roll för vissa konstnärligayrkesutövare, pekar i sitt yttrande på alt sådana kurser, som föreslås i gymnasiegmppensrapport (Ds U 1975: 18) Utbildning m, m, för 1619-åringar, bör kunnaanordnas inom folkhögskolans ram, Eltstort antal remissinstanser, däribland , , statensungdomsråd, , LUT 74, LO, SFHL, SFEF, CUF, SSU, frikyrkoråd,, Vuxenskolan, folkhögskolas lokalavdelning av SFHL,LRF, rektorsnämnden vid i och kollegiet vidfolkhögskollärargrenen vid i har kommenteratutredningens överväganden om metodik för folkhögskolan. Remissinstansema delarhelt eller delvis de värderingar som ligger till gmnd för förslagen. ställer sig UKÄ positivt till en vidareutveckling av enproblemcentrerad pedagogik. Om som utredningen föreslår föreskrifter omobligatoriska ämnen inte skall ingå i den nya folkhögskoleförordningen kommerdock den problemcentrerade uppläggningen av undervisningen att medförasvårigheter när det gäller vissa baskunskaper i ämnesområden som inte så lättkan inordnas i problemområden såsom svenska, engelska, matematik ochnaturvetenskap. Enligt UKÄ:s mening bör de studerande i folkhögskolan kunna fåen utbUdning inom dessa ämnesområden som ger kunskaper som i stort motsvarardem som kan förvärvas på tvååriga linjer i gymnasieskolan. Statensungdomsråd framhåUer att folkhögskolan bör inriktas på att låta elevema få enså god bUd som möjligt av det samhälle de lever i. Därför är inriktningen påproblemcentrerade studier och fältstudier mycket viktig. a. att det krävs tålamod och kunskaper hos lärare och övrigpersonal för att ge invandrama en reeU möjUghet att ta aktiv del ifolkhögskolestudier. I utbyte kan skolor med både invandrare och svenskar få enrikare undervisning. Vidare kan tvåspråkiga lärare medverka tiU ett ökatsamarbete över språkgränserna. LUT 74 anser att en allmäntpersonUghetsutvecklande inriktning av utbUdningen är värdefull 1976/77: 55 85 ochhar räckvidd för skolan överhuvud taget. SFHL understryker utredningensbetonande av att aUa måste få vana att arbeta tillsammans i icke auktoritärasituationer. Det är i själva verket en förutsättning för att de övergripandemål som angivits för folkhögskolan skall kunna nås. Också i det här avseendetmåste hela skolan utgöra en inlärningsmUjö vid en auktoritärt styrd skola nårman inte längre än till skenmanövrer och när anstäUda och studerandeverkligen deltar i viktiga beslut och medverkar i skolans planering kan deviktiga frigörande kunskaperna förmedlas meningsfullt. vidlärarhögskolan i , delar utredningens allmänna pedagogiska grundsynoch vill kraftigt understryka vikten av att denna syn verkligen får prägla detvardagliga arbetet i folkhögskolan. Kollegietvid folkhögskollärargrenen vid i vill starkt poängteraatt olika former för inlärning främjar olika syften. Metodiken är ett budskap isig och det budskapet måste stå i samklang med den pedagogiska grundsynen.Folkhögskolan måste arbeta utifrån en vidgad uppfattning om vad som är attbetrakta som inlärningssituationer. Varje del av tUlvaron på skolan betraktassom en möjlig pedagogisk resurs. Inga skarpa gränser skall dras mellanlektionstid och annan tid i detta avseende. I samma mening skaU inga skarpagränser dras mellan skolan och samhäUet runtomkring. I konsekvens därmed måstefolkhögskolan vidga uppfattningen hos lärare och elever om vad som är attbetrakta som lärares och elevers funktion. I den vidare inlärningssituationenblir läraren med nödvändighet mer av handledare och en som ger verktyg förbearbetning men också en som tar emot från eleverna och lär sig med dem. Dettautesluter alls inte former som föreläsning och individuella studier. Detsätter bara in dem i ett nytt sammanhang. Folkhögskolan måste förändra läraresoch elevers uppfattning om vad som är att betrakta som redovisning. Ocksåredovisningsformerna måste stå i samklang med den pedagogiska gmndsynen.Folkhögskoloma måste lägga in kurser och delar av kurser, då man informerar omoch diskuterar aktuella pedagogisk-metodiska frågor. Det skall beredasmöjlighet för alla lärare på en skola att jobba i lag, så att man tUl viss deltjänstgör på samma lektionspass. Utredningen synes inte tillräckUgt ha beaktatatt ett studiearbete, bedrivet efler de principer utredningen förordar, fårkonsekvenser med avseende på utrustning av skollokaler, skolbibliotek,lärarutbUdning och lärarfortbUdning. Utredningenssyn på folkhögskolans kulturpolitiska möjligheter delas i huvudsak av nästanalla remissinstanser bl. SÖ, , ,folkbildningsutredningen, , . 1976/77: 55 86 Sverigesfrikyrkoråd, ABF, , , Stensundsfolkhögskola och länsbildningsförbundet i län. ansluter sig i princip till den uppfattning utredningen gettuttryck åt när det gäUer folkhögskolans kulturpolitiska möjligheter. i sin beskrivning av närsamhällets kulturverksamhet inte berört dekommunala kultumämndernas roll viU förbundet understryka nödvändigheten av attfolkhögskolan, det lokala föreningslivet och kulturnämnderna har ett gott ochförtroendefullt samarbete med planering och genomförande av olikakulturaktiviteter. Delta är, menar förbundet, inte minst viktigt med hänsyntill att kommunerna, direkt eller indirekt, huvudsakligen svarar förfinansieringen av den lokala kulturverksamheten medan landstingen och förövrigt även statens insatser för kulturverksamhet på lokal nivå är av förhållandevisbegränsad omfattning. Folkhögskolan har onekligen en viktig roll ikulturförmedlingen. Det gäller inte minst landstingsskolorna som i ökadutsträckning torde kunna svara för kulturaktiviteter vid landstingens egnainstitutioner, sjukhus, vårdhem etc. instämmer i utredningens konstaterande att pensionärsgruppenhar ett lågt deltagande i kulturella evenemang och att folkhögskolan kan göraviktiga kulturinsatser. Enligt riksorganisationen har detta tyvärr nästan heltundgått utredningen. Den har inte märkt det samarbete som har ägt och äger rummellan folkhögskolor och pensionärsorganisationer och som är väl etablerat påmånga platser. Pensionäremas riksorganisation anser att ett ökat samarbetemellan folkhögskoloma och de lokala och regionala pensionärsorganisa-tionemabör komma till stånd såväl vid planering av kurser och kursprogram som ifrågaom att erbjuda kursdeltagarna möjligheter tiU fortsatta aktiviteter. Samarbetebör även förekomma i fråga om kulturella evenemang på folkhögskolan, därkidturarbetare och lärare från folkhögskolan skulle kunna medverka. Ett sådantsamarbete borde också kunna ske vid föreningsmöten och pensionärsträffar. SIVanser att också folkhögskolan bör spela en viktig roU när det gällerinvandramas och minoritetemas möjUgheter att bevara och utveckla sin egenkultur. Detta kan ske bl, a, genom att folkhögskoloma, utöverutbildningsplatser i det ordinarie kursutbudet, erbjuder skildainvand-rargrapper kurser i hemspråk, hemlandets kultur och aktuella samhällsförhållanden.Genom de olika kulturella arrangemang, som utredningen föreslår bör ett vidgatkulturellt utbyte främjas också mellan svenskar och invandrare både inom skolanoch i det omgivande närsamhället. a, att folkhögskoloma kan ha en stor uppgift att tUlsammans medstudieförbunden och olika folkrörelser ta vara på och utveckla vårt kulturarv. 1976/77: 55 87 Samtiigaremissinstanser som yttrat sig i frågan tillstyrker utredningens förslag omatt det inom ramen för tillgängliga resurser för pedagogiskt forsknings- och utvecklingsarbetebör anvisas tillräckliga medel för elt relativt omfattande kulturpedagogisktutvecklingsarbete. Förslaget tillstyrks av SÖ, ,folkbildningsutredningen, , frikyrkoråd, ABF, Vuxenskolan, KRO,Stensunds folkhögskola och länsbildningsförbiindet i . SÖbedömer utvecklingsarbetet på detta område som angelägel, och menar att medelför sådant arbete i princip bör kunna utgå ur de anslag som står tillförfogande för SÖ och . Härvid bör samråd förekomma mellan debåda statliga organen i syfte att överblicka de totala behoven och samordnainsatserna. ABF vill betona att det forsknings- och utvecklingsarbete som iframtiden kan komma att bedrivas genom folkhögskolorna på det kulturpedagogiskaområdet, i hög grad måste kunna präglas av resp. skolors speciella karaktär ochideologiska särart. Samordningen får med andra ord enligt ABF inte leda tillstyrning och likriktning det skulle stå i strid mot den pluralistiskakultursyn, som samhällets nuvarande kulturpolitik förutsätter och som ABF heltansluter sig till. Utredningensuppfattning att utbildning av personer som yrkesmässigt eller på fritid skallarbeta med kulturförmedlande verksamhet bör kunna ske inom folkhögskolan delasav ett stort antal remissinstanser bl. a. UKÄ, ,folkbildningsutredningen, , , Sverigesfrikyrkoråd, ABF, NBV, KRO, Stensunds folkhögskola och länsbildningsförbundet iGävleborgs län. UKÄ,som tiUstyrker förslaget, vill dock liksom humanistiska fakultetens utbildningsnämndvid i framhålla att det för många kulturförmedlandearbetsuppgifter krävs mer omfattande kunskaper och en större överblick än vadsom kan ges inom folkhögskolan. För dessa arbetsuppgifter kan högskolan erbjudaen adekvat utbUdning inom sektom för utbUdning för kultur- ochinformationsyrken. a. att en kommandeyrkesförberedande högsko-leutbUdning för personer som ämnar arbeta medkulturförmedUng inte i någon slörre uisträckning torde påverka folkhögskolanskurser på området. erinrar om att utbUdning avkulturförmedlare kommer att erbjudas inom den nya högskolan.