prop · G003137 · 1976-12-31 00:00:00 — 1976/77:137 Regeringens proposition omändring i lagen (1976: 580) om medbestämmande i arbetslivet; Regeringen föreslår att antaga detförslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll ovannämndadag. Ipropositionen föreslås tillägg till 32 och 57 §§ och en ändring i 33 § lagen(1976: 580 om medbestämmande i arbetslivet (MBL). TiUägget till 32 § har tillsyfte att markera, att medbestämmandeavtal kan träffas om överlämnande avbeslutanderätt till arbetstagarföreträdare eller särskilt inrättadepartssammansatta organ i den utsträckning och med de verkningar som utvecklasnärmare i propositionen. Bakgrunden till förslaget är den diskussion som harförekommit rörande förhållandet mellan MBL och viss annan lagstiftning, främstden associationsrättsliga. Tillägget till 57 § är avsett att ge en lösning påvissa av de ansvarsfrågor som uppkommer vid utövande av beslutanderätt ipartssammansatta organ eller i övrigt av företrädare för arbetstagarna medstöd av medbestämmandeavtal. Ändringen i 33 § är en följdändring med anledningav tillägget till 32 §. 1 1976/77. 1 saml Nr 137 Lagom ändring i lagen (1976: 580) om medbestämmande i arbetslivet Härigenom föreskrives att 32, 33 och 57 §§ lagen(1976: 580) om medbestämmande i arbetslivet skall ha nedan angivna lydelse. Mellan parter som träffar kollektivavtal om löneroch allmänna anställningsvillkor bör, om arbetstagaiparten begär det, äventräffas kollektivavtal om medbestämmanderätt för arbetstagama i frågor somavser ingående och upphörande av anställningsavtal, ledningen och fördelningenav arbetet och verksamhetens bedrivande i övrigt. 7 kollektivavtal om medbestämmanderätt kanparterna, med beaktande av vad som föreskrives i 3 §, bestämma att beslut, somannars skulle fattas av arbetsgivaren, skall fattas av företrädare för arbetstagarnaeller av särskilt inrättat partssammansatt organ. Innehåller koUektivavtal före- Innehållerkollektivavtal före skrifter om medbestämmanderätt skrifter om medbestämmanderätt för arbetstagama i fråga som av- för arbetstagama i fråga som av ses i 32 § och uppkommer tvist ses i 32 § och uppkommer tvist om tillämpning i vissl fall av så- om tUlämpning i visst fall av så dan föreskrift eller av beslut som dan föreskrift eller av beslut som har fattats med stöd därav, gäller har fattats med stöd därav, gäller arbetstagarpartens mening till dess arbetstagarpartens mening till dess tvisten har slutligt prövats. Det- tvisten har slutligt prövats. Det samma gäller tvist om kollektiv- samma gäller tvist om kollektiv avtal rörande påföljd för arbets- avtal rörande påföljd för arbetsta- tagare som har begått avtalsbrott, gare som har begått avtalsbrott. Vad som har sagts ger dock ej Vad som har sagts ger dock ej arbetstagarparten rätt att fatta be- arbetstagarparten rätt att verkstäl- slut på arbetsgivarens vägnar. la beslut på arbetsgivarens vägnar. Intager två eller flera arbetstagarparteroförenliga ståndpunkter i sådan tvist som avses i första stycket, fårarbetsgivaren ej fatta eller verkställa beslut som beröres av tvisten förrändenna har slutiigt prövats. Arbetsgivaren behöver ej iakttaga vad som föreskrivesi första och andra styckena, om synnerliga skäl föreligger eller omarbetstagarparts mening är oriktig och parten har insett eller bort inse detta. 57 § skall ersättauppkommen skada, om den i tvist som avses i 33 eller 34 § har föranlett ellergodkänt felaktig tUl- Prop.1976/77:137 3 lämpningav avtal eller av denna lag och organisationen har saknat fog för sin ståndpunkti tvisten. Detsamma gäller om organisationen har saknat fog för förklaringenligt 39 §. svarar vidare för skada,som tillfogas arbetsgivaren genom att företrädare för organisationen iförhållande till honom missbrukar sin ställning som ledamot i särskilt genomavtal inrättat beslutsorgan eller i sådan ställning förfar grovt vårdslöst. Dennalag träder i kraft . Kollektivavtal, som har ingåtts före lagensikraftträdande och som innefattar avvikelse från 57 § andra stycket, gäller iden delen endast om avtalet har tillkommit för att utgöra sådan avvikelse. Närvarande:statsråden , ordförande, , , , ,, , , , Mundebo, Krönmark, , , , , Lagrådsremissmed förslag till ändringar i lagen (1976: 580) om medbestämmande i arbetslivet I samband med att lagen (1976: 580) ommedbestämmande i arbetslivet (MBL) antogs av tillsattes inomregeringskansliet en expertgrupp med uppgift att granska vissa frågor kringförhållandet mellan den nya lagen och redan befintlig lagstiftning på andraområden, främst det associationsrättsliga. Bakgmnden till granskningsarbetetvar vissa kritiska synpunkter som hade framförts av lagrådet, föredragandedepartementschefens uttalanden med anledning därav (prop. 1975/76: 105 bilaga 1s. 472 ff, 528 ff) och inrikesutskottets behandling av ämnet (InU 1975/76: 45s. 25 ff). Expertgruppen samrådde under sitt arbete med rättsvetenskapligexpertis och hade kontakt med arbetsmarknadens parter i den formen att gruppensarbete redovisades vid sammanträden med nya arbetsrättskommittén (A 1976: 02).Resultatet av gmppens arbete lades fram i promemorian (DsA1977: 2) Förhållandet mellan medbestämmandelagen och viss annan lagstiftning.Promemorian bör fogas till protokollet i deUa ärende som bilaga 1. I promemorian utvecklas expertgruppens syn påförhållandet mellan lagen om medbestämmande i arbetslivet och annanlagstiftning, varvid det gmndläggande problemet anges vara om andra regler, t.ex. aktiebolagslagen (1975: 1385) och den associationsrättsliga lagstiftningeni övrigt, lägger hinder i vägen för sådana medbestämmandeavtal som lagstiftareni 32 § MBL har uppmanat arbetsmarknadens parter att träffa. Expertgruppen beskriverde rättsliga fömtsättningama för medbestämmandeavtal och vUket utrymme somtorde finnas för sådana avtal. Vidare behandlar gruppen vissa frågor kringansvaret för beslut som fattas av företrädare för arbetstagarna i kraft avmedbestämmandeavtal. 1976/77:137 5 Promemorianutmynnar i förslag tUl ändring i 57 § MBL i syfte att klarlägga vissa sådanaansvarsfrågor. Efter remiss har yttranden över promemorian avgeltsav , arbetsdomstolen, utredningen (C 1970: 29) om den kommunala demokratin.Centralorganisationen /SR, Kooperationens förhandlingsorganisation (KFO),i (LO), , (), . () och ().Dessutom har yttrande avgetts av (). LO och TCO har i en skrivelse till mig den 20januari 1977 berört vissa aspekter på det ämne som behandlas i expertgruppenspromemoria och begärt viss ytterligare ändring i MBL. Vidare har nyaarbetsrättskommittén inkommil med en skrivelse , föranleddav den redovisning av expertgmppens arbete som hade förekommit vid sammanträdenmed kommittén. I denna del hänvisas till bilaga 1. Ensammanfattning av promemorian finns under punkt 1 i bilagan. ÅtskiUiga remissinstanser säger sig inte ha någonerinran, eller i huvudsak inte någon erinran, mot expertgruppens synpunkterrörande de allmänna rättsliga förutsättningama för medbestämmandeavtal varigenombeslutanderätt överlämnas till företrädare för arbetstagarna eller tillsärskilt inrättade partssammansatta organ. Hit hör , , , SAFoch SFO. Några av dessa instanser, och även vissa andra av remissinstanserna,menar emellertid att oklarheten beträffande rättsläget inte kan anses skingradgenom expertgruppens utredning. Detta omdöme fälls av bl. a. , kommunaldemokratiutred-ningenoch kommunförbundet. Från åtskilliga remissinstansers sida uttalas atttillfredsställande klarhet kan nås enbart genom lagstiftning, vare sig det skergenom tiUägg till MBL eller genom ändringar i den associationsrättsliga lagstiftningen.Till dem som rekommenderar sådana åtgärder hör kommunaldemokratiutredningen,/SR och JUS, KFO, LO, , kommunförbundet, SFO och TCO. Iallmänhet anges inte närmare i yttrandena hur de ifrågasatta 1976/77:137 6 tilläggsreglernai MBL eller den associationsrättsliga lagstiftningen bör vara utformad. LO ochTCO hänvisar dock till sin skrivelse och begär ett tilläggtill 3 § MBL, av innehåU att det utan hinder av vad som föreskrivs iaktiebolagslagen, lagen om ekonomiska föreningar eller annanassociationsrättslig lagstiftning skaU kunna genom avtal enligt 32 § MBLbestänunas att beslut i viss fråga eUer i viss gmpp av frågor i styrelsenseller verkställande direktörens ställe skall fattas av företrädare förarbetstagama eller av särskUt inom företaget upprättat partssammansatt organ.JUS rekommenderar att den associationsrättsliga lagstiftningen kompletterasmed en regel om att delegation inom styrelsens och verkställande direktörensbefogenhet får ske till arbetstagarrepresentanter. SAF erinrar om att expertgmppen inte har ansett sigha anledning att gå in på frågan om arbetsmarknadsorganisationemas egna befogenheteri förhållande till medlemmarna när det gäller slutande av medbestämmandeavtal. Arbetsdomstolen hänvisar till att domstolen kan isin dömande verksamhet när som helst komma att ställas inför dettolkningsproblem som har behandlats i expertgmppens promemoria. Under sådanaomständigheter säger sig domstolen inte vilja i detta sammanhang uttala någonuppfattning om innebörden av gällande rätt. Liksom vissa av de tidigare nämndaremissinstansema förklarar arbetsdomstolen emellertid att det mot bakgrund avvad som förekom i samband med antagandet av MBL är önskvärt att den ovisshetsom måste anses råda i fråga om rättsläget undanröjs genom lagstiftning. Dettasynes enligt domstolen kunna ske genom ett klargörande tillägg till 3 § ellermöjligen 32 § MBL. Arbetsdomstolen säger sig emellertid inte finna anledningatt ta ställning till hur lagtexten bör närmare utformas. De remissinstanser som yttrar sig närmare om denoffentliga sektorns förhållanden ställer sig skeptiska till uttalanden ipromemorian av innebörd att de resonemang som där förs är i princip tillämpligaäven i fråga om offentiiga arbetsgivare, i den utsträckning det över huvudfinns utrymme för medbestämmandeavtal. yttrarhärom att det inte utan vidare låter sig göra att överföra civilrättsligtgrundade tankegångar till den offentiiga sektorns förhållanden. Även omcivilrättsliga grundsatser är i stor omfattning normerande också för dekommunala organens handlande måste stor försiktighet iakttas vid försök tilljämförelser med privat verksamhet. Även om t. ex. återkaUelse av ettdelegationsbeslut enligt gällande kommunalrättsliga regler alltid kan ske, ärmotiven för denna huvudregel inte helt desamma som när det gäller återkallelseenligt reglerna för det privaträttsliga fullmaktsinstitutet. Utredningen tilläggeratt det ankommer på den att överväga olika möjligheter till fördjupatarbetstagarinflytande inom den kommunala sektorn. En deluppgift i dettasammanhang avser möjlig- Prop.1976/77:137 7 heternaatt överföra handläggningen av ärenden med påtagligt intresse för personalentill partssammansatta organ. Det är därvid ett centralt problem i vad mån ensådan uppgiftsöverföring kan förenas med den kommunala demokratin och i vad månförändringar i kommunallag-stiftningen i så fall erfordras. Utredningen kommervid sin genomgång av dessa frågor att ägna särskild uppmärksamhet åtåterkallelsefrågan. Den räknar med att lägga fram förslag på området undervåren 1977. och kommunförbundet hänvisar också båda tilldet pågående utrednmgsarbetet beträffande den konununala sektom. TCO betonaratt även andra arbetsgivare än aktiebolag och ekonomiska föreningar berörs avde i expertpromemorian behandlade problemen. Den av LO och TCO föreslagnatUläggsregeln i MBL bör emellertid uppfattas som analogt tillämplig på sådanaandra arbetsgivare. JUS betonar att det bör vara en utgångspunkt förden rättsUga analysen att aktiebolagslagens tvingande regler gäller framförMBL. Detta leder bl. a. tUl att medbestämmandeavtal som strider mot ettaktiebolags bolagsordning eller mot bolagsstämmans inslmktioner till styrelsenblir ogiltiga enligt aktiebolagslagen, om arbetstagarorganisationen är i ondtro om dessa inskränkningar och dessas oförenlighet med kollektivavtalet,vilket organisationen i allmänhet torde vara, alldeles oavsett registreringenav bolagsordningen. En annan sak i detta sammanhang är attarbetstagarorganisationen kan vidta stridsåtgärder för att få ett giltigt avtaltill stånd, dvs. för att få bolagsstämman att ändra bolagsordningen eller attåterkalla inskränkningama för styrelsen. JUS pekar också i anslutning tillvissa uttalanden i promemorian på att man torde i vissa fall kunnaoåterkalleligt överlåta egendom för medbestämmandeändamål och därmed stärkaarbetstagarrepresentanternas ställning i förhållandet till arbetsgivaren. Expertgruppen har även behandlat frågan om deträttsliga ansvaret för verksamhet som bedrivs och beslut som fattas ipartssammansatta organ eller eljest av arbetstagarföreträdare till följd avmedbestämmandeavtal. I det sammanhanget har gmppen föreslagit ett tillägg till57 § MBL, enligt vilket ansvaret för skada skall åvila inte de enskildaarbetstagarföreträdarna utan den fackliga organisation på vars uppdrag deutövar sina funktioner. Principen bakom detta förslag, vilken stämmer överensmed grunderna för redan gällande skadeståndsregler i MBL, giUas av de fackligaorganisationer som yttrat sig i frågan. LO och TCO uttalar sålunda båda, att definner det vara en riktig princip att ansvaret för enskild arbetstagareshandlande i egenskap av facklig förtroendeman skall bäras av hans organisation,och tillstyrker förslaget. I samma riktning uttalar sig JUS. hovrättförklarar att det föreslagna tiUägget tUl 57 § visserligen innebär ettförtydligande beträffande arbetstagarpartens ansvar gentemot arbetsgivaren ivissa fall. Med hänsyn till gäUande skadeståndsregler i MBL säger sighovrätten emellertid 1976/77:137 8 ifrågasättabehovet av tillägget. Arbetsdomstolen förklarar sig lämna det föreslagnatillägget utan erinran. KFO säger sig finna det lämpligt att 57 § MBLkompletteras på sätt som föreslagits. Enligt kommunförbundet har expertgruppeninte på ett tUlfredsställande sätt klargjort vad som skall gälla om ansvaretför beslut som fattas eller verksamhet som i övrigt bedrivs avarbetstagarparten med stöd av medbestämmandeavtal. /SR och JUS går mer idetalj in på vissa rättsfrågor kring ansvaret för beslut som fattas elleråtgärder som vidtas med stöd av medbestämmandeavtal. /SR ägnar därvidsärskild uppmärksamhet åt möjligheterna all tillämpa disciplinära påföljder närarbetstagarföreträdare handlar på sätt som strider mot träffade avtal ellerandra regler. Enligt organisationen bör disciplinpåföljd inte kunna komma ifråga när enligt det föreslagna tillägget tiU 57 § den fackliga organisationenhar att bära uppkommande skadeståndsansvar. En sådan samordning avpåföljdsreglema bör åstadkommas genom tiUägg till 62 § MBL. I sammanhangetpekar /SR även på de regler som hittUls har gällt i fråga om ansvaret förbeslut i partssammansatta organ inom den statliga sektorn, dvs. inom den s. k.DEFF-verksamheten. 1 den mån dessa regler är avsedda att gälla även fortsättningsvisi fråga om offentligrättsligt reglerade beslutsorgan, uppkommer en skillnad iförhållande till den åsyftade ordningen enligt . JUS sägersig hälsa med tillfredsställelse att skadeståndsansvaret gentemot arbetsgivarenför missgrepp av arbetstagarnas företrädare enligt förslaget läggs på denfackliga organisationen. JUS menar dock att lagregeln bör kunna utformasklarare och att det vidare bör framgå av regeln, att skadeståndsansvar inteskall komma i fråga när arbetsgivaren har haft möjlighet (information och tid)att förebygga skada. Enligt organisationens mening bör uppkommandeskadeståndsansvar mot tredje man också bäras av organisationen och inte av denenskilde arbetstagarrepresen-tanten. Detta måste klargöras i lag. Därigenomskulle undanröjas den oklarhet som åtminstone när det gällerarbetstagarrepresentanter som normalt inte har till uppgift atl fatta beslutav ifrågavarande slag måste anses råda, huruvida skadeståndsansvaret skallbedömas enligt 4 kap. 1 § skadeståndslagen eller regler i denassociationsrättsliga lagstiftningen eller om sysslomän. JUS pekar vidare påatt ansvarsfrågan kan ställa sig annorlunda när arbetstagarrepresentanter fåtti uppgift att förvalta särskUt avsatta medel för ändamål som bestämts imedbestämmandeavtal och framhåller att därmed sammanhängande problem förtjänaratt övervägas närmare. SlutUgen förklarar JUS att frågan om arbetstagarnasstraffansvar inte har lösts genom det föreslagna tillägget till 57 § MBL. Ävenden frågan bör enligt organisationen belysas närmare, lämpligen under detfortsatta utredningsarbete som förutsätts komma att följa. 1976/77:137 9 4.1Rättsliga förutsättningar för medbestämmandeavtal Lagen om medbestämmande i arbetslivet (MBL)innehåller en serie nya regler om förstärkt förhandlingsrätt, rätt tillinformation, tolkningsföreträde och facklig vetorätt som är avsedda att utgöraen grund för ett vidgat inflytande för arbetstagarna över deras arbetssituationi vidsträckt mening och över den verksamhet som bedrivs hos arbetsgivaren.Arbetsgivaren skall i viktigare frågor förhandla med arbetstagarnasorganisation innan beslut fattas (1113 §§) och han skall lämna information tillarbetstagarorganisationen i den utsträckning som behövs för att organisationenskall kunna ta tillvara sina medlemmars gemensamma intressen i förhållandettill arbetsgivaren (19 §). Uppstår det rättsliga tvister mellan arbetsgivareoch arbetstagare skall i åtskilliga viktiga fall den ståndpunkt somarbetstagarnas organisation intar gälla tUl dess tvisten har slutligt prövats(3335 §§). För den arbetsgivare som vill låta arbete utföras av annan än densom är anställd hos honom har förhandlingsskyldigheten preciserats ochförstärkts med rätt för arbetsgivarens fackliga motpart att under vissaförutsättningar inlägga veto (3839 §§). En grundläggande tanke bakom lagen är att det äveni fortsättningen skall vara en uppgift för de förhandlande parterna på arbetsmarknadenatt genom överenskommelser sinsemellan utveckla och närmare utformaarbetstagarinflytandet. Ett smidigt och väl fungerande inflytandesystem kaninte komma till stånd om parterna inte lämnas frihet att själva pröva sig framtill de lösningar som lämpar sig bäst och att anpassa sig efter de skiftandeförhållandena på olika håll i näringslivet och inom den offentligaverksamheten. Lagens uppgift är att ge stöd åt utvecklingen mot ett vidgatarbetstagarinflytande och att skapa utgångspunkter för partemas eget arbete pådenna utveckling. Detta synsätt har kommit till uttryck inte minst iatt de nya reglerna om förstärkt förhandlingsrätt m. m. har gjorts dispositivapå det sättet att de tUlåter avsteg och anpassning genom kollektivavtal. Mengrundsatsen att arbetstagarinflytandet skall utvecklas i första hand av arbetsmarknadensparter själva återspeglas framför allt i 32 § MBL. Lagstiftaren har däruppmanat parterna att träffa kollektivavtal om medbestämmanderätt förarbetstagarna i frågor som avser ingående och upphörande av anställningsavtal,ledningen och fördelningen av arbetet och verksamhetens bedrivande i övrigt. Lagrådet tog vid sin granskning av förslaget tillMBL upp en fråga av omedelbar betydelse för genomförandet av den tanke som liggerbakom 32 § i lagen, nämligen i vilken utsträckning associationsrättensförfattningsreglering, t. ex. aktiebolagslagen, medger träffande av kol- Prop.1976/77:137 10 lektivavtalom medbestämmanderätt i egentlig mening för arbetstagarrepresentanter, dvs. omdirekta beslutsbefogenheters överlämnande ät sådana representanter. Det varenligt lagrådets uppfattning oklart hur det rättsligt ligger till på dennapunkt. Lagrådet ställde sig för egen del, med reservation för att tiden intehade medgett en noggrann genomlysning av problemen, tveksamt till om gällanderätt lämnar annat än ett begränsat uttymme för sådana avtal. Vid riksdagensbehandling av lagförslaget pekade inrikesutskottet på den osäkerhet omrättsläget som hade blivit följden av att föredragande departementschefen ochlagrådet hade givit uttryck åt delvis skilda uppfattningar om möjligheternaatt träffa medbestämmandeavtal. Det var enligt utskottets mening angeläget attden osäkra situationen klarades ut, eftersom den annars skulle kunna bli etthinder i förhandlingarna om koUektivavtal på medbestämmanderättsområdet.Riksdagen anslöt sig härtill. Det arbete som har utförts av en expertgruppinom skall ses mot denna bakgrand. I den debatt som har förts i detta ämne, i sambandmed att MBL antogs och senare, förefaller problemen ibland ha vidgats på ettsätt som knappast är motiverat och som varken de förhandlande partema ellernågon annan kan vara betjänta av. Man har ställt sig frågan om det över huvudär möjligt att ttäffa medbestänraiandeavtal med gUtig verkan. Men det ärtydligt att omfattande och betydelsefulla sådana avtal kan träffas utan att manbehöver hysa några som helst tvivel om deras ställning av fullt bindandekollektivavtal. Kollektivavtal kan träffas om inflytande i de former som haranvisats av MBL själv, t. ex. om rätt till förhandlingar och om innebörden ochutformningen av förhandlingar, om rätt till information, om tolkningsföreträdeför den fackliga sidan i rättstvister, etc. Lagen hänvisar själv genom sindispositivitet parterna att träffa sådana avtal. De kan välja ut områden avsärskild betydelse för arbetstagarsidan och i de angivna formema bygga upp ettvidsträckt och betydelsefullt arbetstagarinflytande på de områdena. Ett exempelär det arbetsmiljöavtal som träffades mellan på ena sidan SAF och på den andraLO och PTK . Där finns regler som syftar till att stärka samverkanmellan arbetsgivare och arbetstagare för att uppnå en tillfredsställande arbetsmiljö.Det finns regler om skyddsombuds rätt till information och arbetsgivaresskyldighet att aktivt verka för att skaffa fram sådan och ställa den till förfogande,om rätt för skyddsombud att medverka vid planering och genomförande avundersökningar på arbetsmiljöområdet, om skyddskommittés rätt att ta emot ochföra vidare information på sitt verksamhetsområde, om dess rätt att medverka iallt arbetsmiljöarbete hos arbetsgivaren, etc. Ett annat exempel är denöverenskommelse om ekonomikommitté och arbetstagarkonsulter som träffadesmellan sam- Prop.1976/77:137 11 maparter och som innehöU ett omfattande system av regler i syfte attbereda arbetstagama och deras företrädare effektiv insyn i företagensekonomiska förhåUanden. Denfråga som togs upp av lagrådet gällde inte medbestämmandeavtal av det härsenast antydda slaget, där inflytandet består i rätt till samråd ellerförhandlingar, rätt att få delta vid planering av viss verksamhet, rätt tillinformation m. m. Som jag nämnde var det i stäUet möjlighetema att träffabindande avtal om överlåtande av beslutanderätt tUl företrädare förarbetstagarna som lagrådet satte i fråga. Och det var i det sammanhangetriskema för att företaget/arbetsgivaren skulle kunna åsamkas ekonomisk skadagenom arbetstagarföreträdamas förfoganden, utan att lagen anvisar några reglerom ansvaret för denna skada, som framstod som det centrala problemet. Innanjag går in på detta problem, som också har varit det centrala iexpertpromemorian, vill jag än en gång konstatera att de rättsliga frågor somhar ställts inte tar sikte på avtal om medbestämmande i andra former än genomdirekt beslutsdelegation. Detta torde innebära att det över huvud inte finnsanledning att sätta ifråga den fulla friheten för parterna att med bindandeverkan ttäffa avtal på grundval av många av de krav som redan har framställtseller som är att vänta från fackligt håll i förhandlingarna ommedbestämmanderätt. Sådana krav kan gälla personalpolitiken och gå ut på rätttill medverkan vid fastställande av riktlinjer och principer förpersonalarbetet, förbättring under facklig medverkan av personalplaneringen,inflytande över personalregistreringen, faststäUande av riktlinjer förnyrekryteringen och förfarandet vid nyanställningar, utformning av regler förintroduktion av nyanställda och andra utbildningsprogram och medverkan vidinternutbildning, inflytande över informationen tUl de anställda,fastställande av regler om exempelvis intyg och betyg vid avgång frånföretaget, etc.