prop · G003137 · 1976-12-31 00:00:00 — Arbetsgruppen, som har bestått av jurister frånarbetsmarknads-, justitie- och industridepartementen, har under sitt arbetesamrått med rättsvetenskaplig expertis och haft kontakt med arbetsmarknadensparter i den formen att gruppens arbete har redovisats vid sammanträden mednya arbetsrättskommittén (jfr InU s. 28). Resultatet av gruppens arbete läggsfram i denna promemoria. Det grundläggande problem som arbetsgruppen harbehandlat är huruviL'a andra regler, t. ex. aktiebolagslagen (1975; 1385) ochden asso- ciationsrättsliga lagstiftningen i övrigt, lägger hinder i vägen förträffandet med giltig verkan av sådana inedbcstämmanderättsavtal som lagstiftareni 32 § medbestämmandelagen har uppmanat arbetsmarknadens parter att träffa. Vadsom här har varit från rättslig synpunkt av störst intresse ärmedbestämmanderättsavtal i företagsledningsfrågor. Gruppens resultat är attdet inte finns några rättsliga hinder mot sådana avta;, vare sig i detassociationsrättsliga regelsystemet eller på andra håll. Det saknas alltsåanledning att i detta grundläggande avseende göra tn annan bedömning än den somgjordes i propositionen med förslaget tUl medbestämmandelag (prop. s. 529).Medbestämmanderättsavtal kan träffas, tillämpas och rättsligt upprätthållassåväl i t. ex. personalpolitiska frågor och frågor om arbetsorganisation ocharbetsledning som i företagsledningsfrågor. Ipropositionen framhölls att det uppenbarligen finns vissa gränser förmöjligheterna att träffa och genomdriva medbestämmanderättsavtal. Även om det iallmänhet finns ett avsevärt utrymme för sådana avtal och avtalen i allanormala fall kan upprätthållas kommer i en analys som den förevarande det juridiskaintresset att riktas på var gränsema går och, framför allt, i vad mån det finnsrättsliga möjligheter att komma till rätta med situationen närmedbestämmanderättsavtal utnyttjas på ett annat sätt än det av parternaavsedda. Den juridiska analysen kommer med andra ord att inriktas inte på devanliga och normala fallen, där medbestämmanderättsavtal träffas och tUlämpaspå ett riktigt sätt, utan på de avvikande fallen. Ipropositionen förklarade departementschefen med tanke pä undan- 1976/77:137 33 tagsfallen(s. 529) att det, om saken ställs på sin spets, kan bli nödvändigt att yttersträkna med en rätt för delegerande bolagsorgan att återta sin beslutanderätt(jfr även InU s. 28). Vad som här åsyftades var uppenbariigen inte attbolaget/arbetsgivaren skulle ha möjlighet att med hänvisning till vad somförekommit i ett eller annat enskUt fäll ensidigt befria sig frånmedbestämmanderättsavtalet i dess helhet. Detta skulle för övrigt strida mot 31§ medbestämmandelagen. Vad det gällde var i stället en möjlighet förarbetsgivaren att undvika skada om det i något särskilt fall skulle inträffaatt företrädare för arbetstagarparten söker utnyttja formella befogenheterenligt ett medbestämmanderättsavtal på ett sätt som inte har varit avsett.Denna rätt att i undantagsfall återkalla delegation sade sigdepartementschefen inte se som något stort problem. Han tillade attskadeståndsansvar skulle komma i fråga för arbetsgivare som utan tillräckligaskäl ingriper i arbetstagarföreträdamas verksamhet enligt ettmedbestämmanderättsavtal. Vad skadeståndsansvaret beträffar kan vidare erinrasom statsmakternas uttalanden (prop. s. 301 ff och 424 f; jfr InU s. 49) attdet behövs effektiva rättsliga sanktioner för att markera den vikt somlagstiftaren har fäst vid de nya handlingsmönster som har angivits i lagen ochatt det inte i något fall skall te sig lönsamt för en arbetsgivare att sättaarbetstagarnas rätt åt sidan till förmån för andra intressen. Arbetsgruppen har inte kommit fram till något annatsätt att se på de rättsliga förutsättningarna för medbestämmanderättsavtalen ändet som har kommit tUl uttryck i propositionen. Det är enligt gmppens meningväsentligt att komma ihåg att det här inte är fråga om att aktiebolagslageneller annan associationsrättslig lagstiftning skapar speciella begränsningar ieller särskUda förutsättningar för träffande av medbestämmanderättsavtal. Deregler på associationsrättens område som lagrådet har pekat på stämmer välöverens med vad som måste antagas gälla allmänt i fråga om avtalsrättsligaåtaganden, även om arbetsgivaren inte är ett bolag eller någon annansammanslutning utan en enskUd person eller ett offentligrättsligt subjekt somstaten eller en kommun. Ett medbestämmanderättsavtal som en arbetsgivareträffar blir liksom andra kollektivavtal bindande på det sättet attarbetsgivaren blir skadeståndsskyldig gentemot sin avtalsmotpart om han brytermot avtalet genom att ingripa i arbetstagarföreträdamas verksamhet enligtdetta. Möjlighet för arbetsgivaren att utan skadeståndspåföljd göra ett sådantingripande föreligger enbart när beslut som arbetstagarnas företrädare villfatta i sin tur strider mot avtalet. Liksom i andra fall när en part har bunditsig vid ett kollektivavtal är arbetsgivaren däremot förhindrad att medanledning av arbetstagarföreträdamas handlande ensidigt befria sig frånmedbestämmanderättsavtalet i dess helhet (jfr 31 § medbestämmandelagen). Likalitet som annars när någon som är rättsligt självständig har 3 1976/77. 1 saml Nr 137 1976/77:137 34 utsettannan att handla på sina vägnar kan däremot i detta sammanhang den utsedde göraanspråk på att mot sin huvudmans vilja få fortsätta att företräda denne i denmeningen, att huvudmannen även i fortsättningen kan bindas i förhållande tUlutomstående. En sådan verkan av ett mebestämmanderättsavtal skulle, bortsettmöjligen från mycket speciella fall, inte kunna förenas med allmännagrundsatser om självständiga personers och sammanslutningars rätt att ytterstsjälva råda över sin rättsliga ställning. Den kan med visst fog också sägasstrida mot själva utgångspunkten för medbestämmandelagen, dvs. att det är frågaom att i förhållandet mellan inbördes självständiga parter (arbetsgivare ocharbetstagare) ge den ena parten ett inflytande över beslut som rör den andresrättsliga förhållande till utomstående och som annars skulle fattas av honomsjälv. Ett frångående av denna utgångspunkt skulle innebära att man ficköverväga djupgående ingrepp i det gällande regelsystemet, t. ex. engenomgripande revision av aktiebolagslagen med inrättande av ett helt nyttsystem av regler om besluts- och ansvarsordningen m. m., och något sådant harinte varit avsikten med medbestämmandelagen. Det är inte heller på det sättetsom medbestämmanderättsavtalen skall upprätthällas juridiskt utan liksomannars inom avtalsrätten genom att den arbetsgivare som bryter mot ett träffatavtal blir skadeståndsskyldig för avtalsbrottet. Skadestånd är också den genomgåendesanktionsformen vid brott mot regler i medbestämmandelagen. Frågorna vilka gränser som närmare bestämt fårantas gälla för möjligheterna att träffa medbestämmanderättsavtal och undervUka omständigheter en arbetsgivare skall kunna utan att dra på sigskadeståndsansvar ingripa mot beslut som fattas av arbettstagarnasföreträdare, därför att besluten är avtalsstridiga, har i propositionenöverlämnats åt rättstUlämpningen och åt avtalsparterna själva. Det har intebedömts lämpligt eller ens möjligt att i lagen eller dess förarbeten taställning tUl vad som bör gälla vid olika avtal och skildatillämpningssituationer. Även på denna punkt har arbetsgmppen kommit tUl sammaresultat. Vissa gränser är givna, framför allt att medbestämmanderättsavtalinte kan träffas eller upprätthållas i den mån de skulle innebära hinder förarbetsgivaren att rätta sig efter tvingande lag eller offentlig myndighetsbeslut. Vid sidan härav är det inte möjligt att säga något generellt. Ytterstmåste det alltid vara en fråga om tolkning av avtalet att fastställa var dessgränser går. Därmed är det också i grunden avtalsparternas sak attkonkretisera sig och därigenom undvika tvister eller åtminstone ge ledning åtden rättstillämpande instans som får tUl uppgift att slita uppkommande tvister. En ytterligare central fråga som berördes avlagrådet är vad som skall gälla om ansvaret för beslut som fattas ellerverksamhet som i övrigt bedrivs av arbetstagarparten med stöd av medbestämmanderätts- 1976/77:137 35 avtal.Den problemariken var enligt lagrådet otillräckligt belyst under förarbetenatill medbestämmandelagen. Departementschefen förklarade för sin del attansvarsfrågorna borde lösas med tiUämpning av hittUls gällande regler omansvaret vid delegation av beslutanderätt och i övrigt avtalsvägen. På dennapunkt har arbetsgruppen sagt sig att det avgörande återigen måste varainnebörden av det medbestämmanderättsavtal saken gäller och den rättsligafunktion som arbetstagarnas företrädare skall fylla. Innebär avtalet attarbetstagarna skall genom sin fackliga organisation utse någon att i egenskapav anställd hos arbetsgivaren utöva funktioner hos denne, t. ex. påpersonalavdelningen, träder vanliga regler om arbetstagares ansvar iförhållande till arbetsgivaren och utomstående i tillämpning för den utsedde.Har avtalet inte en sådan innebörd får man i stället se arbetstagarnasföreträdare som representanter för arbetstagarna som grupp genom derasfackliga organisatioii. Ett rättsligt ansvar för ev. missbruk avarbetstagarinflytandet är då att uppfatta som ett ansvar för brott avarbetstagarparten mot medbestämmanderättsavtalet. Detta ansvar bör liksom iandra sammanhang enligt medbestämmandelagen bäras av den fackligaorganisationen och inte av den enskilde företrädaren personligen. Mot bakgmndbland annat av vad som har kunnat konstateras om arbetsgivarens möjligheter attgenom eget ingripande skydda sig mot skada till följd av motpartens överskridandeav sina befogenheter enligt medbestämmanderättsavtalet har arbetsgruppenansett, att skadeståndsansvaret för arbetstagarparten bör även i övrigt gessamma innebörd som ansvaret enligt medbestämmandelagen i jämförbarasituationer. Detta innebär framför allt att det även i dessa fall bör göras enbegränsning av det ansvar som skulle kunna följa enligt den allmänna regeln i54 § i lagen. Liksom i de fall som anges i 57 § bör skadeståndsansvar förarbetstagarparten komma i fråga enbart när den fackliga organisationensföreträdare har saknat fog för sitt avtalsstridiga handlande eller för denståndpunkt de drivit i strid mot avtalet. Detta bör enligt arbetsgruppensförslag uppnås genom ett tUlägg tUl 57 §. Enligt 32 § i den nya lagen (1976: 580) ommedbestämmande i arbetslivet (MBL) bör mellan parter som träffarkollektivavtal om löner och aUmänna anställningsvUlkor om arbetstagarpartenbegär det träffas kollektivavtal om medbestämmanderätt för arbetstagarna ifrågor som avser ingående och upphörande av anställningsavtal, ledningen ochfördelningen av arbetet och verksamhetens bedrivande i övrigt. Beskrivningenav ämnesområdet för sådana medbestämmanderättsavtal, som åsyftas i paragrafen,är avsedd att innebära en rekommendation till arbetsmarknadens parter attträffa medbestämmanderättsavtal även 1976/77:137 36 isådana frågor som översiktligt brukar betecknas som företagsledningsfrågor. Ianslutning tiU sin granskning av det remitterade förslaget i denna del toglagrådet upp frågan i vilken utsträckning associationsrättensförfattningsreglering har den innebörden att den medger träffande avkollektivavtal om medbestämmanderätt i egentlig mening förarbetstagarrepresentanter, dvs. om direkta beslutsbefogenheters överlämnandeåt sådana representanter (prop. 1975/76: 105 bUaga 1 s. 472). Lagrådet fanndetta ämne otillräckligt belyst i förslaget. Med hänsyn tUl den knappa tid somstod tUl buds förklarade sig lagrådet för egen del inte kunna bidra med någongrundligare utredning men ändå vUja framföra vissa tUl aktiebolagsrättsligafrågor begränsade synpunkter i ämnet. Vad lagrådet hade att säga föranledde isin tur föredragande departementschefen till vissa kompletterande uttalanden isamband med att lagrådets yttrande anmäldes vid regeringssammanträde (prop. s.528 ff). Han erinrade om att han redan vid remissen till lagrådet hadeförutskickat en särskild utredningsinsats i syfte att ägna hela det aktuellaproblemområdet en analys. Vid riksdagsbehandlingen förklarade inrikesutskottetatt den osäkra situation som blivit resultatet av att lagrådet ochdepartementschefen hade redovisat delvis olika uppfattningar om rättslägetborde ut, då den eljest kunde utgöra ett hinder i strävandenaatt få till stånd kollektivavtal på medbestämmanderättsområdet (InU 1975/76:45 s. 25 ff). Det utredningsarbete som departementschefen hade utlovat bordeenligt utskottet därför bedrivas skyndsamt och med sikte på att ge frågorna enallsidig belysning. Enligt utskottets uppfattning borde fömtomregeringskansliets expertis på lämpligt sätt anlitas sakkunskap från exempelvisrättsvetenskapligt håll och från parterna på arbetsmarknaden. Det var enligtutskottet önskvärt att arbetet bedrevs med inriktning på att lagändringar somkunde visa sig erforderliga skulle kunna genomföras före medbestämmandelagensikraftträdande. beslöt att som sin mening ge regeringen tUl kännavad utskottet anfört. Det här berörda frågekomplexet har behandlats av enarbetsgrupp inom sammansatt av jurister från arbetsmarknads-,justitie- och industridepartementen. Gmppen har i de rent juridiskt-tekniskafrågorna inhämtat råd från vetenskaplig expertis på bl. a. de associations- ocharbetsrättsliga områdena (professorerna ). Gmppen har också föredragit en promemoria med enpreliminär sammanfattning av resultaten inför nya arbetsrättskommittén ochberett kommitténs ledamöter tUlfälle att anlägga synpunkter på promemorian.Ledamöterna 1Utdrag ur förarbetena har fogats såsom bilaga till denna promemoria. Prop.1976/77:137 37 har framfört sådana synpunkter men betonat, attde inte har velat i detta sammanhang ta stäUning för egen del tUl debedömningar på skilda punkter som gjorts av arbetsgmppen. Kommittén har ställti utsikt en skrivelse till i ärendet. Resultatetav gruppens analys läggs fram i den nu föreliggande promemorian. Det ämne som togs upp av lagrådetrörde som framgått förhållandet mellan den associationsrättsligaförfattningsregleringen och kollektivavtal om medbestämmanderätt förarbetstagarna på i första hand företagsledningsområdet. Som en avslutning pådiskussionen av detta ämne anlade lagrådet också vissa allmänna synpunkter pågränserna för kollektivavtal om medbestämmanderätt för de anställda.Riksdagsutskottets uttalande om behovet av ytterligare utredning torde däremotvara inriktat på frågan om förhållandet mellan den associationsrättsliga lagstiftningenoch MBL. Som närmare utvecklas i detföljande torde den problematik som lagrådet har behandlat inom deaktiebolagsrättsliga reglemas ram på väsentliga punkter te sig likartad oavsettom arbetsgivaren är ett aktiebolag eller en annan juridisk eller fysiskperson. Ämnesområdet för arbetsgruppens arbete har vidgats i motsvarande mån.Arbetsgruppen har också funnit anledning att särskUt lägga tonvikten vid vissaaspekter på den här aktuella problematiken, vilka lagrådet har behandlat enbarthelt översiktligt. 2.2 Uttalanden om medbestämmanderättsavtal i förarbetena 2.2.1 Departementschefen vid remissen till lagrådet MBL innehåller, vid sidan möjligenav vissa regler om facklig vetorätt mot beslut av arbetsgivare att låta någonutföra arbete för hans räkning eller i hans verksamhet utan att denne därvidskall vara arbetstagare hos arbetsgivaren (3840 §§), inte några bestämmelsersom ger arbetstagarna rätt att direkt delta i beslut som skall fattas avarbetsgivaren eller på dennes vägnar. Lagens egna inflytanderegler inskränkersig tUl att tillförsäkra arbetstagarna rätt till förhandling förearbetsgivarens beslut, rätt till information om förhållanden av betydelse förbeslutsfattandet i arbetsgivarens verksamhet och rätt till visst företräde försin ståndpunkt i rättstvister av närmare angivet slag. Härutöver är det huvudtankenbakom lagen att ett mer utvecklat inflytande för arbetstagarna skall komma tUlstånd genom medbestämmanderättsavtal enligt 32 §. Inför remissen tUl lagrådetuttalade föredragande departementschefen som en allmän regel för lagenstillämpning att arbetstagamas medbestämmanderätt skall utövas inom ramen avannan lagstiftning, som reglerar företagens verksamhet ur andra synvinklar änförhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare. 1976/77:137 38 lingar,och överenskommelser mellan arbetsgivare och arbetstagare ommedbestämmanderätt, rubbar inte förpliktelser som åvilar företagen t. ex.enligt byggnadslagstiftningen, miljöskyddslagstiftningen, konkurrensbegränsningslagstiftningenoch annan näringsrättslig lagstiftning, skattelagstiftningen etc. Det sadesvara parternas sak att välja sådana former för avtalat medbestämmande, attarbetsgivaren fortfarande kan bära det ansvar av denna art som åvilar honom enligtlag eller offentlig myndighets beslut. En ram för utövandet av medbestämmanderätten bildasenligt departementschefen emellertid också av sådan lag som reglerar de rättsligaformer i vilka arbetsgivarens verksamhet bedrivs. I sådan lag, t. ex. i lagstiftningenom aktiebolag och ekonomiska föreningar, finns regler om av vem och i vilkenordning eller under vilka förutsättningar vissa beslut skall eller får fattas.I den mån sådana regler är tvingande, av hänsyn till utomstående ellerminoriteter, innefattar de begränsningar i möjligheterna att träffa avtal om enannan ordning än den i lagen angivna. I åtskilliga frågor, som tUlhörområdet för styrelsens och verkställande direktörens beslutanderätt, läggeremellertid enligt departementschefen aktiebolagslagstiftningen inte någrahinder i vägen för kollektivavtal varigenom beslutanderätten helt eller delvisförs över på de anställda eller på företrädare för dem. Även åtskilliga frågorpå företagslednings- och affärsledningsområdet är, förklarade departementschefenvidare, av den arten att denna möjlighet står öppen utan hinder avbolagslagstiftningen. I princip torde gälla att avtal kan träffas ommedbestämmanderätt i beslut som det enligt aktiebolagslagstiftningentillkommer styrelsen eller verkställande direktören att fatta, underförutsättning att medbestämmanderätten utformas så att frågan om det rättsligaansvaret gentemot samhället och tredje man blir löst. Beslut som iaktiebolagslagstiftningen har förbehåUits bolagsstämman torde enligt departementschefeninte kunna överflyttas på annat beslutande organ genom kollektivavtal. Frågorom ändring av bolagsordningen, höjning eller nedsättning av aktiekapitalet,likvidation och utseende av styrelse och revisor kan inte på grund av avtalavgöras av någon annan än bolagsstämman. Även om emellertid själva beslutanderätteni hithörande och vissa ytterligare exemplifierade frågor inte kan överlåtas påföreträdare för arbetstagarna, kan enligt departementschefen mindre ingripandeformer av medbestämmande tänkas (t. ex. primär förhandlingsrätt). De synpunkter som framfördes av lagrådet medanledning av denna framställning i remissprotokoUet kan sammanfattas påföljande sätt. Departementschefen hade uttalat som sin mening attkoUektivavtal borde kunna med gUtig verkan träffas om överflyttande av besluts- Prop.1976/77:137 39 befogenheteri åtskilliga frågor från ett bolags styrelse eller dess verkställande direktörtill de anställda eller till företrädare för dem. TUl detta uttalande hade dockfogats den reservationen, att beslutsdelegation inte utan åsidosättande avaktiebolagslagstiftningen kan ske i sådan utsträckning att styrelsen för ettbolag i realiteten måste anses ha från-trätt sin stäUning som sådan. Det hadeockså uttalats att de normala bolagsorganen alltid måste ha kvar sådanabefogenheter, att de kan förhindra att bolaget ådrages rättsliga sanktioner förbrott mot lag. En allmän förutsättning hade angivits vara attmedbestämmanderätten utformas så, att frågan om det rättsliga ansvaretgentemot samhället och tredje man blir löst. Lagrådetvände sig mot uttalandena i remissprotokollet om möjligheterna tillbeslutsdelegation i den mån de skulle innebära, att bolagets ordinariebeslutande organ (främst styrelsen och verkställande direktören) skulle kunnamed giltig verkan genom kollektivavtal förbinda sig att för avtaletsgiltighetstid (eller med andra ord oåterkalleligt ) låta bolagetföreträdas av ett särskilt inrättat organ med inslag av företrädare för deanställda. En sådan möjlighet får enligt lagrådet antas strida mot grundernaför författningsregleringen av aktiebolagets organisation. Lagrådetpekade på att den här aktuella problematiken inte torde ha varitföremål för någon mera ingående undersökning i vårt land. Visst stöd för sinuppfattning ansåg sig lagrådet emellertid finna i en utredning av idennes doktorsavhandling författning och dess yttrerättsförhållanden enligt svensk rätt (1922). hävdade där att detskulle få anses strida mot grunderna för aktiebolagets organisation (isynnerhet sådan denna kommit till uttryck i vissa angivna lagrum i 1910 årsaktiebolagslag) om bolaget skulle kunna gentemot en utomstående, i dennesintresse, rättsligt förplikta sig att låta honom utöva inflytande överbeslutsfattandet inom bolaget. Lagrådet menade att den aktiebolagsrättsligagrunden för bedömandet av hithörande problem torde vara i allt väsentligt densammai den nya aktiebolagslagen (1975: 1385) som lag; även den nya lagenutgår från föreställningen om aktieägarna som de i företagen beslutande ochkan sägas i första hand reglera aktieägarnas inbördes mellanhavanden.Kollektivavtalsbestämmelser om direkta beslutsbefogenheter förarbetstagarrepresentanter är enligt lagrådet närmast att hänföra till sådanaförpliktelser för bolaget i tredje mans intresse, mot vilka ställdesig avvisande. Vad kom fram till torde enligt lagrådet i det väsentligagälla även enligt den nya lagen, låt vara att det med ett modernt synsätt tersig naturligare än förr att beakta att arbetstagama har ett intresse av enframgångsrik utveckling för företaget på samma sätt som bolagsledningen hardet. kan även föreskrifterna i 8 kap. 11 § aktiebolagslagen. 1976/77:137 40 omstyrelsens upplåtande av rätt att teckna bolagets firma, utgöra grund för vissaslutsatser av intresse. Sådant bemyndigande att företräda bolaget och tecknadess firma, som åsyftas i 8 kap. 11 §, kan när som helst fritt återkallas. Detfår antas att bestämmelsen om denna fria återkallelserätt har tvingandekaraktär. Är detta riktigt kan det enligt lagrådet alltså inte komma i fråga atten bolagsstyrelse skulle kunna, ens med avseende på något slag avangelägenheter i bolagets verksamhet, med giltig verkan genom kollektivavtalförbinda sig att för avtalets giltighetstid låta ett särskilt organ medarbetstagarinslag företräda bolaget och teckna dess firma. Bolagsstyrelsen kanalllid återkalla en av styrelsen själv meddelad behörighet att företrädabolaget. Lagrummet kan enligt lagrådet möjligen också tillåta slutsatsen attdet inte är möjligt för styrelsen att oåterkalleligt upplåta befogenhet(gentemot bolaget självt) för annan att avgöra vilka beslut som skall fattas påbolagets vägnar. Styrelsen för ett bolag skulle inte kunna oåterkalleligtupplåta sådan befogenhet åt annan beträffande sitt förvaltningsområde i desshelhet, och möjligen inte heller kunna beträffande någon del av förvaltningsområdetvillkorslöst avhända sig sin beslutanderätt. Lagrådet hänvisade slutligen också till dendiskussion som fördes vid tillkomsten av den nya aktiebolagslagen om inrättandei bolag av ett nytt bolagsorgan, av aktiebolagsutredningen benämntförvaltningsrådet (jfr prop. 1975: 103 s. 234 f). Utredningsförslaget på denpunkten hade avvisats av föredragande statsrådet. Vad som uttalades i detsammanhanget är enligt lagrådet ägnat att understryka vilka komplikationer sommöter när det gäller att tillskapa nya bolagsorgan och passa in dem i detaktiebolagsrättsliga systemet. Lagrådet menade dock inte att det helt saknasutrymme för delegation till arbetstagare eller arbetstagarrepresentanter avbeslutsbefogenheter i ett aktiebolag. Delegation av beslutsbefogenheter tillbefattningshavare hos bolaget är en praktisk nödvändighet i många fall.