prop · G00332 · 1976-12-31 00:00:00 — finns del anledning all ifrågasätta om ell sådanl yttrande är nödvändigt,när fråga uppkommer om entledigande av god man som har förordnals atl ta lillvara omyndigs räll i dödsbo enligl 18 kap. 2§ första stycket FB. Föreningenframhåller all de fiesta dödsbon vari omyndig äger del avslutas med handlingsom kräver överförmyndares godkännande. Enligt föreningen torde del inleförekomma all gode män som har utsetts ali; vårda omyndigs räll i dödsboentledigas utan alt överförmyndare har avgetl ullålande om all godmansuppdrageiär av- Prop.1976/77:32 13 slutat.Elt sädant besked borde vara tillräcklig anledning att entlediga den godemannen. Att inhämta den omyndiges yttrande före entledigandet synes enliglföreningen mer innebära en fördröjning av ärendets behandling än en reellförbättring av den omyndiges rättsställning, eftersom elt dödsbos avveckling ärav så kvalificerad natur att det kan ifrågasättas ora en omyndig är kapabel attavgöra om den gode mannen har slutfört sitt uppdrag eller inle. Domstolsverketframhåller i sitt remissyttrande att de vidgade möjligheterna all förordna godman enligl 18 kap. 3 § FB lorde leda lill alt gode män i många fall kommer altfungera och att deras uppgifler blir likartade dem sora åvilaren förmyndare. Den gode mannen är skyldig all sörja också för huvudmannensperson i den män det kan anses erforderiigt. 1974:142 anfördesskyldigheten att svara för den omyndiges person som elt av skälen för atlöverförmyndare skall beredas tillfälle atl lämna förslag på förmyndare. synes del därför vara motiverat all låta beslämraelsen ora yttrande frånöverförrayndaren även orafatta förordnanden av god man. Emellertidframhåller verkel att del övervägande antalet förordnanden av god man lorde skeenligl 18 kap. 2 § förslå slyckel förslå punkten FB. 1 många sådana fallutfärdas förordnande först sedan bouppteckningen har getts in till rätten. Dengode mannen har dä redan fullgjort en av sina huvudsakliga uppgifter, nämligenalt företräda den omyndige vid boupp-leckningsförräliningen. Enligl verkelsmening barett sådant förfarande slora praktiska fördelar och del lorde ytterstsällan förekomma atl det finns anledning alt inle förordna den som har företrättden omyndige. Verket anser därför alt della fall bör undantas, om bestämmelsenom yttrande av överförmyndare ändras i enlighet med föreningens förslag. Vadbeträffar frågan om omyndigs rätl att yttra sig i ärende om entledigande avgod raan som har förordnats all värda omyndigs räll i dödsbo instämmer verkel iföreningens uttalande atl det inte torde förekomraa atl god raan entledigasutan atl överförmyndaren har hörts. Ett uttalande av överförmyndaren atl den godemannen har fullgjort sill uppdrag torde enligt verket utgöra tillräckligsäkerhet för all den omyndige inle skall lida nägon rällsföriust. Verkelförklarar sig därför dela uppfattningen all frågor om entledigande av god mansom har haft all värda omyndigs rätt i dödsbo bör undantas från bestämmelsen omomyndigs rätl atl yttra sig. Verkel tillägger dock att en förutsättning härförtorde vara atl hörande av överförmyndaren görs obligatoriskt. Prop.1976/77:32 14 4 Internationellarättsförhållanden rörande förmynderskap m. m. 4.1 Tillsyn över förmynderskap m. m. Ilagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskapoch förmynderskap (ändrad senast 1973:942) finns bestämmelser om att svensk lagom förmynderskap för underåriga och omyndigförklarade och omomyndighetsförklaring skall gälla för svenska raedborgare som inte har hemvisti (4 kap. 1 § första slyckel resp. 5 kap. 1 § första stycket). Domstolkan dock under närmare angivna omständigheter beslula att förmynderskapel inleskall vara anordnat enligl svensk lag. Har en svensk medborgare förklaratsomyndig i främmande stat kan omyndighetsförklaringen enligl 5 kap. 3 § förstastycket hävas ocksä i enligt svensk lag. 1förhållande lill , , och gäller särskilda bestämmelser,vilka har meddelats med stöd av bemyndigande i 7 kap. 5 §första stycket lag. Dessa bestämmelser har tagits in i förordningen (1931:429) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap, adoption och förmynderskap. Förordningen ansluter sig till nordiska konvention i ämnet. Somframgår av redogörelsen i avsnitt 3.1 trädde nya regler om förmynderskap m. m.i kraft (SFS 1974:1038). träder ytteriigare,omfattande ändringar i FB i kraft (SFS 1976:612). FB:s disposilion ändras och fiertaletbestämraelser av processuell natur fiyttas över lill de kapitel där demateriella reglema är intagna. De nya reglema på förmynderskapsrättens områdekommer, med smärre ändringar, att vara i sak oförändrade. Den i det följandelämnade redogörelsen för gällande räll utgår från FB i dess lydelse enligl SFS1976:612. Förmynderskapför underirig skall skrivas in vid domslol i särskilt angivna fall (12 kap. I §första stycket FB). Inskrivning skall som regel ske hos rätlen i den ort därden som utövar förmynderskapel har hemvist inom rikel. Om inskrivningen föranledsav atl förälder som ensam har utövat förmynderskapel har avlidit, skallinskrivningen dock ske där den avlidne senast haft sådanl hemvist. Om föräldramautövar förmynderskapel gemensaml och de har skilda hemvist, skallinskrivningen ske där fadern har hemvist eller, om det är fråga om allentlediga modern från hennes förmynderskap, där hon har hemvist. Finns det intenågon domslol som enligt huvudreglerna är behörig, skall inskrivningen ske vidStockholms tingsrätt (12 kap. 1 § andra slyckel FB). Dånågon som uppnått myndig ålder förklaras omyndig, skall förmynderskapelskrivas in vid den domslol där ansökningen om omyndighels-förklaring gjordes (12kap. 2 § FB). Behörig all ta upp ansökan om omyndighetsförklaring av sådanperson är domstolen i den ort där den som avses med ansökningen har sitthemvist eller, om sädan behörig domslol inte finns, (10kap. 9 § första stycket FB). Prop.1976/77:32 '5 ningenatl underårig skall förbli omyndig även efter det alt han uppnått myndighetsåldern,hör målet lill den domstol där förmynderskapel är inskrivet eller, ominskrivning inte har ägt rum, till den domslol där inskrivning skall ske (10kap. 9 § andra stycket FB). Fråga om hävande av omyndighetsförklaring prövas avden räll där förmynderskapel är inskrivet (10 kap. 9ij tredje slyckel FB). Enligt12 kap. 3 § FB kan domslol där förmynderskapel är inskrivet fiylta övertillsynen över förmynderskapel till annan domstol, om del finnes lämpligl. Överförmyndareutövar tillsammans med rätten tillsyn över förmynderskap (11 kap. 11 § FB).Överförmyndare väljs av kommunfullmäktige (19 kap. 5 § första stycket FB). 1vissa kommuner finns, efter kommunens bestäraraande, i stället föröverförmyndare en överförmyndarnämnd (19 kap. 2 § FB). Närförmynderskap skrivs in skall domstolen, om det behövs, ange vilkenöverförmyndare del tillkommer all ulöva tillsyn över förmynderskapel (12 kap. 4tjförsta stycket FB). Enligt4 kap. 1 ij andra stycket resp. 5 kap. I § andra stycket lag fårregeringen förordna svensk diplomatisk eller konsulär ämbetsman att varaöverförmyndare såvitt gäller förmynderskap för underåriga resp. orayndigförklaradesvenska medborgare, som har hemvist i främmande stat. Rättenhar enligl 19 kap. 18 tj FB skyldighel alt vaka över all överförmyndare och överförmyndarnämndfullgör sina åligganden enligl FB. 4.2Ersättning till överförmyndare och förmyndare Medden nya förmynderskapslagstiftningen (SFS 1974:1038) övertog kommunema detekonomiska ansvaret för överförmyndarorganisalionen och en stor del avkostnadsansvaret för förmyndare. hade ersättning helt och hålletutgått av de omyndigas medel. Enligl19 kap. 15 § FB (ändrad lydelse enligt prop. 1976/77:1) bestämmer kommunen i frägaom arvode och annan ersättning till överförmyndare. Närdel gäller förmyndare anges i 15 kap. 19 § FB alt han har rätt till arvodesåväl för förvaltningen av den omyndiges egendom som arbetet med den personligaomvårdnaden om myndlingen. Arvodet bestäms av överförmyndaren med ledning av degrunder som fastställs av kommunen. Förmyndaren har rätt också till ersättningför de utgifter som varil skäligen påkallade för uppdraget. Beslut omersättningen fallas av överförmyndaren. Arvode och ersättning för utgifterskall, efler överförmyndarens bestämmande, utgå av den omyndiges medel i denmån dennes beräknade årsinkomst det år förmyndaruppdraget avser överstiger tvågånger del basbelopp som gällt för årets sista månad eller, om inle särskildaomständigheter föranleder annal, han har tillgångar lill ett värdeöverstigande fyra basbelopp. 1 övrigt skall arvode och ersättning för utgifterbetalas av kommunen. Arvode tillkommer inte fader eller moder som är förmyndarepå grund av lag, såvida Prop.1976/77:32 16 inteöverförrayndaren med hänsyn lill särskilda omständigheter lämnar lillslånd tilldel. Dessa förmyndare har rätl till ersättning för utgifter endast omutgifterna hänför sig lill förvaltningen av den omyndiges egendom. Arvode ochersättning i nu nämnda fall ulgär alltid av den omyndiges medel. Särskilda föreskrifleri fråga om ersättning till överförmyndare och förmyndare har inle meddelats i1904 års lag. 5 Erkännandeoch verkställighet av schweizisk dom angående un derhållsskyldighet MellanSverige och gäller en konvention om erkännande ochverkställighet av domar på civilrättens område (SÖ 1936:10). Konventionen, somomfattar även avgöranden angående familjerättsligt underhåll, har införiivatsmed svensk rält genom lagen (1936:79) om erkännande och verkställighet av domsom meddelats i (ändrad senast 1965:724; jfr 1966:13). NärSverige och tillträdde Haagkonvenlion om erkännande ochverkställighet av avgöranden om underhäll till barn uppkom fråga humvida denbilaterala konventionen eller skulle liilämpas i förhällandetmellan de två länderna såvitt gäller underhållsavgöranden som omfattas av bådakonventionerna. Länderna enades om att Haagkonvenlionen skulle liilämpas isädana fall. Detta föranledde alt lag togs in en ny paragraf (13 §)vari klargjordes all särskilda beslämmelser gällde ora erkännande ochverkställighet av vissa doraar och beslut angående underhåll lill bam (jfr prop.1965:139 s. 26). Paragrafen syftar på bestämmelserna i den lag varigenom Haagkonvenlioneninföriivats med svensk rätl (SFS 1965:723). 6.1Preskription av rätt till arv efter bam vars föräldrar inte har varit gifta medvarandra DenI upphävdes de sista särbestämmelserna i svensk lag ora barnsarvsrätt. Genora lagen (1969:621) om ändring i infördes likaarvsrätt för alla barn, oavsett om dess föräldrar hade varit gifta med varandraeller inte. Arvsrätten är ömsesidig, dvs. barnel ärver sina föräldrar och derassläkt och vice versa. 1punkt 3 i övergångsbestämmelserna lill lag meddelades en särskildpreskriptionsregel för barn som fölls före lagens ikraftträdande, dvs. före denI , och som inte redan genom äldre lag hade arvsrätt efter fadern. Enliglbestämmelsernas nuvarande lydelse ärver barnel och dess bröstarvingar i angivnafall fadern och dennes släktingar bara under fömtsättning all "annandödsbodelägare, boutredningsman eller den som sitter i boet inom tre månaderfrån dödsfallet eller, om bouppteckningen förrättas senare, senast vidbouppteckningen lått kännedom om arvingen 1976/77:32 '/ elleranteckning om barnel före arvfallel gjorts i personakl för arvlålaren ellerannan frän vilken arvingen härieder sin arvsrätt". Anledningen lill denna särbeslämmelsevar alt del kunde vara svårt och ibland omöjligt atl utreda om en man hade bamutanför äktenskapet. Männens folkbokföringsuppgifter var nämligen tidigarebristfälliga på denna punkt. Däremot finns uppgifter om behörigen fastställdafaderskap antecknade i folkbokföringens uppgifter om barnel. Någonpreskriptionsregel motsvarande den nu nämnda finns inte för den arvsrätt somtillkommer ett barns far eller dennes släktingar, s. k. bakarv. Formellt sellärver fadern och fädernefränderna bamet eller dess bröstarvingar även omfadern vid barnets död skulle vara okänd. Möjlighet finns au i tvist om arvet fäfrågan om faderskapet prövad förulsällningsvis, när faderskapet inte har blivitfastställt tidigare. Medanledning av en motion log riksdag upp frågan om preskription av rätttill arv efter barn vars föräldrar inte varit gifta med varandra. Sedanriksdagen hos regeringen hemställl om en utredning av denna fräga, fick farailjelagssakkunnigai uppdrag att pröva frågan. De sakkunniga har redovisat sina överväganden ochförslag i promemorian Ds Ju 1976:4. Desakkunniga anser att del bör införas en begränsning av arvsrätten iföreliggande fall. Enligt de sakkunniga kunde det övervägas alt ställa upp denförutsättningen för faderns arvsrätt alt faderskapet är fastställt vid tiden fördödsfallet. Mol en sådan lösning talar dock enligl de sakkunniga alt del förrkunde förekomma - och även nu kan hända, om än i sällsynta fall -all en eller fieraav de aktuella personerna hade vetskap om faderskapet men alt del inlefastställts formellt. Vidare talar mol den diskuterade lösningen alt barnetsarvsrätt efter fadern inle har gjorts beroende av all faderskapet fastställts.En avvikande utformning av reglerna om faderns arvsrätt skulle strida mot denömsesidighet i arvsrätlsregleringen som annars eftersträvas. ge en raöjlighet att föra bevisning om faderskapet men ändå införa enpraktisk begränsning av arvsrätten, är del enligl de sakkunniga naturiigt attinföra en preskriptionsregel som i så fall innebär en väsentligt kortarepreskriptionslid än den allmänna arvsrätlspreskriplionen. De sakkunniga finnervalet slå mellan en preskriptionsregel avseende alla arvlätare för vilkafaderskapet ej har fastställts, oavsett arvlålarens födelsedatura, och enpreskriptionsregel bara för arvlätare ulan fastställt faderskap födda före den1 , eventuellt kombinerad med en regel för senare födda arvlätareall arvsrätt inte äger rum om faderskapet ej har fastställts. Med hänsyn tillalt det rör sig om ett litet antal fall åriigen anser de sakkunniga atl denenklare lösningen bör väljas, nämligen en preskriptionsregel oberoende av arvlålarensfödelsedatum. Sammanfattningsvis föreslär de sakkunniga en regel som innebäratt, om vid dödsfallet faderskapet lill arvlålaren inte är fastställt, fadernoch dennes släktingar ärver bara om annan dödsbodelägare, boutredningsmaneller den som sitter i boel fär kännedom om 2* 1976/77. 1976/77:32 18 arvingeninom från dödsfallet eller, om bouppteckningen förrättas senare,senast vid bouppteckningen. Regeln föreslås få sin plats i 16 kap. ÄB som en nyparagraf, 2a§. Desakkunnigas förslag har tillstyrkts eller lämnats utan erinran av samtligaremissinstanser. Kararaarkollegiet uttalar alt erfarenheterna från de senastetre åren talar för att den föreslagna lagändringen kommer att få avsevärt slörrebetydelse än vad kollegiet räknade raed. Del lorde sålunda enliglkollegiet komma all inträffa etl betydande antal fall då fadern eller fädernefrändernaej ger sig till känna inom den angivna tiden och på del sättet antingenarvingarna på mödernet eller arvsfonden skyddas mot arvs-anspråk. Motbakgrund främst av kammarkollegiets uttalande anser ocksä jag atl man börinföra en begränsning i faders och fädernefränders rätl till arv efler barnvars föräldrar inle har varil gifta med varandra. Är fadern okänd vid barnetsdöd, fär det anses rimligt atl släktingarna pä mödernesidan eller allmännaarvsfonden lår möjlighet alt efter viss kortare lid tillträda arvet eflerbarnet utan all senare behöva utsättas för arvsanspråk från fadern eller dennessläktingar. Närdet gäller den närmare ulformningen av en begränsningsregel delar jag familjelagssakkunnigasuppfattning alt den bör ta sikte på alla barn för vilka faderskapet inle harfastställts, oavsett barnets födelsedatum. Som huvudregel bör i så fall gälla atlfadern eller hans släktingar skall göra sin rätt till arv gällande inom visskortare lid efter dödsfallet. Det kan emellertid inträffa atl fadern underbarnets livstid har varil känd för någon av dödsbodelägarna eller annan somhar med dödsboförvaltningen alt göra, trots att faderskapet inle har blivitformellt fastställt. I den situationen kan del vara skäligt alt låta faderneller dennes släktingar ha pä sig att framställa arvsanspråk. Ärfadern känd vid dödsfallet, bör alltså inle den kortare preskriptionstidengälla ulan frågan om arvsrätt bör prövas enligl allmänna regler. Vidbestämningen av hur lång den särskilda lidsfrislen bör vara kan de nuvarandeövergångsreglerna lag lämpligen tjäna som förebild. Fadern eller fädernefrändernabör alltså framställa sina anspråk från dödsfallet eller, ombouppteckningen förrättas senare, senast vid bouppteckningen. Sammanfattningsvisföreslår jag alltså en regel som innebär atl om vid någons död faderskapet tillhonom ej är faslställl och fadern ej heller på annal sätt är känd för annandödsbodelägare, boutredningsman eller den som sitter i boel, så skall den somvill gmnda arvsrätt på faderskapet göra sin rätt gällande fråndödsfallet eller, om bouppteckningen förrättas senare, senast vidbouppteckningen. Regeln bör las in som en särskild paragraf i 16 kap. ÄB, efter3 §. Prop.1976/77:32 19 Närdel gäller frågan i vilka fall fadern skall anses ha varil känd vid barnelsdöd, anser jag inle all man bör ställa upp för stränga krav. Enligl min meningbör det vara lillräckligi all exempelvis fadern under bamels livstid har påslältför någon av dödsbodelägarna eller motsvarande alt han är far till barnel. Har dellaskett, bör fadern eller hans släktingar vara befriade från skyldigheten atlframställa arvsanspråk inom den förordade speciella tidsfristen. En fömtsättningför att arv skall gå till den sidan blir sedan alt faderskapet styrkseller ändå godtas av övriga arvingar. Spörsmåletom hur en arvinge skall gå till väga när han vill göra sin arvsrätt gällande ärreglerat i 16 kap. 6 § ÄB. Del sägs där alt om arvinge vill göra sin rällgällande ulan all tillträda kvariätenskapen eller sin lott däri, så skall hananmäla sill anspråk hos god man, ora sådan har förordnats atl bevaka hans räll,eller hos var dödsbodelägare sora har tillträtt kvarlåtenskapen eller ocksä,om skifte ej har skell, hos boutredningsman eller annan som sitter i boel.Anmälan kan också göras hos rätten. Dessa regler blir tillämpliga även i falldå den nu behandlade, särskilda tidsfristen för arvsanspråk gäller. Enligl16 kap. 8 § ÄB gäller atl arv som arvinge har gått föriustig genom underiålenhetall inom föreskriven lid tillträda arvet eller anmäla anspråk på det skalltillfalla dem som skulle varit berättigade därtill om arvingen avlidit före arvlålaren.Delta innebär all om arvsanspräk inle har gjorts gällande av fadern enligl dennya regel som har förordats, arvsrätten gär vidare till arvlålarens övrigadödsbodelägare. Som arvlålarens dödsbodelägare på fädernesidan kan därvidkomma ifråga endast den eller de fä-dernefränder som gjort gällande arvsanspråkinom den föreslagna speciella lidsfrislen. Denya reglerna bör enligl min mening träda i kraft . 1 fräga ombarn som har avlidit bör dock äldre bestämmelserfortfarande gälla. 6.2Förordnande och entledigande av god man Genomde ändringar i förmynderskapslagstiftningen sora beslöts är 1974 och som träddei kraft den har möjlighelerna atl förklara en person omyndigbegränsats. 1 gengäld har möjligheterna att förordna god man för den sombehöver bislånd i vården av sina angelägenheter ökats väsentligt. 3 § (FB) kan god man vid behov förordnas, om någon på grundav sjukdom, hämmad förståndsutveckling, försvagat hälsotillstånd ellerliknande förhållande behöver bistånd med atl bevaka sin rält, förvalla sinegendom eller sörja för sin person. Genom1974 års lagstiftning infördes en ny beslämmelse om att rätten i ärende omförordnande av förmyndare skall bereda överförmyndaren tillfälle all lämnaförslag på person som är lämplig för uppdraget. Prop.1976/77:32 20 svårighettill den beslämraelsen finns inle i fråga om förordnande av god raan.Föreningen har emellertid i en skrivelse till justitiedepartemenletföreslagit alt del införs en beslämmelse om skyldighel för domslol att beredaöverförmyndaren tillfälle all lämna förslag på lämplig person även när det gälleratl utse god man. Vidtillkomsten av bestämmelsen om överförmyndarens hörande i ärenden omförordnande av förmyndare anfördes bl. a. all det är angeläget att domstol ulanalltför slor omgång kan få lag på lämplig förmyndare och atl det är viktigt altdel finns tillgång till kvalificerade förmyndare inte minsl i fall dä denomyndige är i stort behov av personlig omvårdnad. Vidare framhölls delberättigade i alt ge överförmyndarna infiytande över personvalet med hänsyn lillalt del i övervägande antalet förmynderskap med särskilt förordnad förmyndareinte är förvaltningen av den omyndiges egendom utan den personliga omvårdnadenom myndlingen som kan sägas utgöra den väsentliga delen av förrayndarensuppdrag. 1 raoiiven påpekades också att överförrayndarna genora all engageras ivalet av förmyndare flr en god överblick över vilka personer som innehar förmyndamppdrag. Förmin del anser jag alt del i många fall kan vara av värde alt överförmyndarenlämnar förslag på lämplig person också när del gäller alt utse god man. Behovetav atl fä förslag från överförmyndaren har ökat genom de vidgade möjligheleralt förordna god man som gäller sedan den . Att det finns behovav en sådan möjlighet belyses också av atl domstolama enligt föreningensuppgift ofta inhämtar förslag till god man trots att det inte finns nägonuttrycklig föreskrift härom. Givetvisär det särskilt angeläget att fä ett förslag från överförmyndaren i sädana falldå godmanskapet kan beräknas bli av längre varaktighet och speciellt om dengode mannens uppdrag kan väntas få sin tyngdpunkt i den personliga omvårdnadenom myndlingen. Hit hör framför alll sådana fall då god man enligl 18 kap. 3 § FBskall förordnas för nägon sora behöver bislånd på gmnd av sjukdom, hämmadförståndsutveckling, försvagat hälsotillstånd e. d. Jag delar uppfattningenatt det för sådana fall är värdefullt om domstolarna bereder överförmyndaren lilirälleatl lämna förslag pä lämplig person. Detta bör också komma till uttryck ilagtexten. Däremotär behovet av etl förslag från överfönmyndaren betydligt mindre när det gälleralt förordna god man för en begränsad uppgift eller för kortare lid. har framhållit finns del sålunda knappast skäl atl begära förslagfrån överförmyndaren när det gäller alt förordna god man för att vårda omyndigsrält i dödsbo. Delsamma gäller beträffande andra fall då god man förördnas medstöd av 18 kap. 2 § FB. Än mindre finns del anledning att infordra yttrandefrån överförmyndaren i ärende om förordnande av god man för bortovarandearvinge e. d. enligl 18 kap. 4 §. Vad beträffar godmanskap enligt 18 kap. I § färbehovet av en möjlighet all fä förslag från överförmyndaren anses vara måltligli sädana fall då god man skall förordnas i stället för en förmyndare somtillfälligt är ur stånd 1976/77:32 21 Detsamma är fallet när god man enligt 18 kap. 1 § skallförordnas sedan förmyndaren har blivil skild från utövningen av förmynderskapelpå gmnd av försummelse e. d. I sådana situationer är del dessutom diskutabeltom en ovillkoriig skyldighel alt begära yttrande från överförrayndaren ärlämplig med hänsyn lill det angelägna i alt god man förordnas utan dröjsmål. Motbakgmnd av del anförda föreslår jag all det i 18 kap. FB införs en bestämmelseom att rätten i ärende om förordnande av god man skall bereda överförmyndarentillfälle att lämna förslag pä person som är lämplig för uppdraget men allbestämmelsen begränsas lill godmanskap enligt 18 kap 3§. Jagvill tillägga atl den angivna begränsningen inte hindrar atl yttrande från överförrayndarenvid behov inhämtas även i andra fall, t. ex. då god man skall förordnas på gmndav alt förmyndaren är ur stånd att utöva förmynderskapel. Enligl 1 § överförmyndarkungörelsen(1974:1047) skall överförmyndaren tillhandagå rätten med upplysningar och päbegäran av rätlen avge yttrande i frågor rörande förmynderskap och godmanskapsom slår under hans tillsyn.