prop · G003123 · 1976-12-31 00:00:00 — 24 § Erhåller konsumenten, när fråga ej är om kreditköp, kredil i form avlån, skall innan avtalet slutes kreditgivaren i tillämpliga delar lämna konsumentenskriftlig uppgift om kreditbeloppet, krediikostnaden, effektiva ränlan,skuldbeloppet, kredittiden samt de tidp.-nkter då delbetalningar skall göras. 25 § Avtalsvillkor, varigenom kreditgivaren förbehåin.- sig rätt attkräva betalning , får i fråga om lån som avses i 24 8 göras giiMandeendast om trygghet ej längre föreligger för låneförbindelsens fullgörande. 26 §Myndighet som regeringen bestämmer utövar tillsyn över efterievnaden av denna lag. Tillsynen skall utövas så, all den ej vållar slörrekostnad eller olägenhet än som är nödvändig. 27 §Tillsynsmyndigheten har rätt all förelaga inspektion hos näringsidkare som lämnar konsumentkredil i sin yrkesmässiga verksamhet och atl laga del av samtliga handlingar som rör verksamheten. Den som bedriver verksamheten skall lämnamyndigheten de upplysningar om verksamheten som myndigheten begär för sintillsyn. Underiåler den som bedriver verksamheten all lämnatillgång till handling eller att lämna upplysning i fall som avses i dennaparagraf fär myndigheten förelägga vite. 28 §Del ankommer på myndigheten, all meddela föreskrifter om hur upp giftsskyldighelen enligl 3, 9 och 24 88 skall fullgöras. Myndigheten har härutöver rätl att meddela deföreskrifter som föranleds av tillsynen. enligl detta stycke får förenasmed vite. Innan föreskrift meddelas skall företrädare förberörda näringsidkare beredas tillfölle alt yttra sig. 29 §Den som hos myndigheten tagit befallning med tillsynsärende enligl denna lag för ej obehörigen yppa vad han därvid fåll veta om enskilds personliga förhållanden eller om yrkes- eller afförshemlighei. 1976/77:123 203 30 § Till böter dömes den som uppsåtiigen eller av oaktsamhet bryter mot5, 7,21 eller 29 8 eller mot föreskrift som meddelats enligt 28 8 förstastyckel. 31 § Allmänt åtal för brott mot 29 8 för väckas endast om målsägandenanger brottet till åtal eller åtal är påkallat från allmän synpunkt. 32 § Talan mot tillsynsmyndighetens beslut föres hos regeringen genombesvär. Dennalag träder i kraft den får dock förenämnda dag meddela föreskrift enligt 28 8, såvitt avser tiden efter ikraftträdandet. Bestämmelserna i 5 och 7 88 om kreditbelopp ochkredittid gäller ej kreditköp som omfattas av förordningen (1959:575) medföreskrifter om vissa betalningsvillkor vid yrkesmässig försäljning av bilar. Lagmed särskilda bestämmelser om uthyrning av vara 1 §Denna lag gäller när konsument av näringsidkare hyr vara, som är avsedd huvudsakligen för enskilt bruk och som hyres ul i näringsidkarens yrkes mässiga verksamhet, Lagen gäller under motsvarande förutsättningar äveni fråga om uthyrning från annan än näringsidkare, om uthyrningen förmedlas avnäringsidkare som ombud för uthyraren. Avtalsvillkor som inskränker konsumentensbefogenheter eller förmåner enligt denna lag är ogiltigt. 2 §Överenskommer parterna om längre hyrestid än en månad, räknat från utgången av den månad då uthyrningen börjar, och överstiger varans kon tantpris det gränsvärde, son, regeringen beslutat med stöd av 6 8 konsu mentkredillagen, får ulhyraren ej överiämna varan lill konsumenten förrän denne hos ulhyraren deponerat ell belopp som molsvarar antingen 1. betalningför hela den avtalade hyrestiden eller 2, ljugofemprocent av varans kontantpris. Bestämmes ej hyrestiden och överstigerkontanlpriset gränsvärdet, får varan ej överlämnas förrän konsumenten deponeratdet belopp som angives i första stycket 2. Belopp som sålunda deponerats får ej utlämnas lillkonsumenten förrän hyresavtalet upphör att gälla. Vad nu sagts utgör ej hindermol alt kon- 1976/77:123 204 sumentenur det deponerade beloppet lar i anspråk medel för betalning av förfallen hyra. Det åligger uthyraren alt utan dröjsmål avskiljadeponerade medel från egna tillgångar. 3 §Uthyraren får då varans konlanlpris överstiger gränsvärdet ej medgiva sådan föriängning av hyrestiden alt den sammanlagda liden blir längre än en månad, räknat från utgången av den månad då uthyrningen började, i annat fall än att konsumenien deponerat del belopp som angives i 2 8 första slyckel 2. Med föriängning likställes nytt avtal belräffandevaran eller annan vara av samma slag. 4 §Som deposition enligl 2 eller 3 8 anses ej belopp vilkel konsumenten erhållit såsom lån av ulhyraren eller av kreditgivare som avses i I 8 kon sumentkredillagen på grund av överenskommelse mellan denne och ut hyraren. Med kontantpris avses det pris till vilkelulhyraren skulle ha varit villig att sälja varan mot kontant betalning. Kandelta pris ej beräknas skall såsom kontantpris anses varans gängsemarknadspris. 5 §Överstiger varans konlanlpris gränsvärdet och överenskommer parterna om längre hyrestid än en månad, räknat från utgången av den månad då uthyrningen börjar, eller bestämmes ej hyrestiden, skall uthyraren innan avtalet slutes i tillämpliga delar lämna konsumenien skriftlig uppgift om hyrestidens längd, vad konsumenten har att eriägga i betalning för hyres tiden, varans kontantpris, depositionsbeloppels sloriek, de särskilda hyres beloppens storiek och när dessa skall betalas, i vad mån hyresbelopp skall betalas ur deposilionsbeloppet samt tidpunklen för varans överlämnande. Har uthyraren genom utfästelse om underhåll, reparation eller liknande åtagit sig att svara för varan , skall uthyraren därjämte lämna uppgift om hur slor del av betalningen för hyrestiden eller av de särskilda hyresbeloppen som hänför sig till åtagandet. Har parterna överenskommit om hyrestid som ej ärlängre än en månad, räknat från utgången av den månad då uthyrningen börjar,och vill parterna föriänga hyrestiden dämlöver, skall vad som stadgas i förstastyckel iakttagas vid föriängningen, om varans kontantpris överstigergränsvärdet. 6 § Har hyresförhållandet varat än , fårkonsumenten göra sig fri från avtalet med en månads uppsägningslid. 7 § Vid hyrestidens ulgång eller när avtalet eljest upphör att gällaskall uthyraren genast ålerbära vad konsumenten deponerat jämte ränta, i denmån del deponerade beloppet ej lill följd av avtalei lagits i anspråk såsombetalning för den utnyttjade hyrestiden. 1976/77:123 205 8§ Konsumenten har, då hyresförhållandet varat längre lid än , rättalt köpa varan för elt pris som molsvarar skillnaden mellan vad som enligtandra stycket tillgodoräknas uthyraren och konsumenten, Uthyraren tillgodoräknas varans kontantpris vidhyrestidens början saml till skäligt belopp de kostnader han har haft för allfullgöra sådant åtagande som avses i 5 8 första slyckel andra punkten.Konsumenten tillgodoräknas vad han har eriagt i betalning för den utnyttjadehyrestiden. Konsumenten har rätl atl utan särskill vederlag bliägare till varan när konsumenten med tillämpning av andra styckettillgodoräknas ett större belopp än ulhyraren. 9§När särskilda förhållanden påkallar del, för regeringen beträffande uthyrningav viss vara föreskriva alt 2, 3, 6 och 8 88 ej skall äga tillämpning ellermeddela därifrån avvikande föreskrifterom deposition, uppsägningsräii och rättatt köpa varan, 10 §Myndighet som regeringen bestämmer utövar tillsyn över efterievnaden av denna lag. Tillsynen skall utövas så, atl den ej vållar störrekostnad eller olägenhet än som är nödvändig. 11 §Tillsynsmyndigheten har rätl att företaga inspektion hos näringsidkare som lämnar konsumentkredil i sin yrkesmässiga verksamhet och alt laga del av samtliga handlingar som rör verksamheten. Den som bedriver verksamheten skall lämnamyndigheten de upplysningar om verksamheten som myndigheten begär för sintillsyn. Underiåler den som bedriver verksamheten att lämnatillgång till handling eller alt lämna upplysning i fall som avses i dennaparagraf för myndigheten förelägga vite. 12 §Det ankommer på myndigheten att meddela föreskrifter om hur upp giftsskyldighelen enligt 5 8 skall fullgöras. Myndigheten har härutöver rätt att meddela deföreskrifter som föranleds av tillsynen. enligl della stycke förförenas med vite. Innan föreskrift meddelas skall företrädare förberörda näringsidkare beredas tillfälle att yttra sig. 13 § Den som hos myndigheten tagit befattning med tillsynsärende enligtdenna lag får ej obehörigen yppa vad han därvid fått veta om enskildspersonliga förhållanden eller om yrkes- eller affärshemlighet. 14 § Till böter dömes den som uppsåtiigen eller av oaktsamhet bryter mol2, 3 eller 13 8 eller mol föreskrift som meddelats enligt 12 8 första stycket, 15 § Allmänt åtal för brott mot 13 8 för väckas endast om målsägandenanger brottet till åtal eller åtal är påkallat från allmän synpunkt. 1976/77:123 206 16§ Talan mot tillsynsmyndighetens beslut föres hos regeringen genom besvär. Dennalag träder i kraft den . förenämnda dag meddela föreskrift enligt 12 8, såvitt avser tiden efter ikraftträdandet. Lagom ändring i lagen (1915:219) om avbetalningsköp Härigenom föreskrives atl 1 8 lagen (1915:219) omavbetalningsköp skall ha nedan angivna lydelse. Medavbetalningsköp--------- eriagd. Sammanlagdabeloppet--------- utgiva. / fråga om konsumentköp gäller beslämmelserna i konsumentkreditlagen. Dennalag träder i kraft den Äldre bestämmelser gäller dock i fråga omkonsumenlköp som ingåtts före lagens ikraftträdande. Lagom ändring i konsumentköplagen (1973:877) Härigenom föreskrives att 15,16 och 17 88konsumentköplagen (1973:877) skall upphöra all gälla vid utgången av . fortfarande i fråga om köpsom ingåtts före nämnda lidpunkt. 1976/77:123 207 Sammanställningav remissyttranden 1 Förslaget till konsumentkreditlag 1.1 Allmänna synpunkter RA anser alt kommitténs förslag innebär en värdefullförstärkning av konsumentskyddet och att de framlagda lagförslagen i allt väsentligtframstår som välmotiverade och ägnade att läggas till grund för lagstiftning.RÅ framhåller att inom kriminalpolitiken uppmärksamheten alltmer har kommit attriktas mot nya former av ekonomisk kriminalitet, bl. a. bedrägeriliknandebeteenden som riktar sig mol en slor'grupp medborgare, t. ex. konsumenter iallmänhet. Värdet i varje särskilt fall kan vara så begränsat att någon enskildmålsägande inle finner skäl att reagera med polisanmälan eller på annat sätt.RÅ anser alt det här som i andra fall är bättre att försöka förebygga sådanaföreteelser än all i efterhand ingripa med straffrättsliga påföljder. EnligtRÅ:s uppfattning utgör en civilrättslig reglering till skydd för konsumenternaett gott exempel på brottspreventiva insatser på detta område och de framlagdaförslagen kan enligt RÅ hälsas med tillfredsställelse även från denna speciellasynpunkt. ansluter sig till uppfattningen atlkonsumenternas ställning vid krediiköp behöver förbättras i vissa hänseenden.Hovrätten har emellerlid vissa invändningar mol förslaget, vilkel enliglhovrättens mening innebären relativt omfattande reglering av kreditköpen avdelvis straffrätlslig, delvis civilrättslig natur. Hovrätten vänder sigsärskilt mot tanken att införa en straffrätlslig reglering i fråga omniafknadsföring, kontantinsats, kredittid och upplysningsplikt, där deföreslagna bestämmelser som skall grunda straffansvar enligl hovrättens meningär mycket obestämda till sitt innehåll och inte tillgodoser de krav som frånrättssäkerhetssynpunkt måste ställas på Slraffsanktionerade lagbestämmelser.Hovrätten anser vidare att den föreslagna straffrättsliga regleringen kommerall kräva en betydande tillsynsorganisation, medföra belastning avrättsväsendet saml leda lill en stel och onyanserad reglering. Enligl hovrättenbör en i och för sig angelägen lösning av ifrågavarande konsumenlproblem intesökas inom ramen för en straffrättslig lagstiftning. Hovrätten avstyrker därförall kommitténs förslag läggs till grund för lagstiftning i denna del. Enligthovrättens mening bör i stället prövas en lösning genom näringsrällsligaregler, såsom inom ramen för marknadsföringslagen. Daiainspekiione/i anser alt belänkandet innehålleren rad förslag av positivt värde för ett förbättrat konsumentskydd inom sittområde. Flera bestämmelser i förslaget har emellertid enligt datainspektionensmening fått en utformning som innefattar ej avsedda begränsningar avkreditmöjligheterna. Datainspektionen framhåller atl ell väsentligt anspråk påen lagreglering inom förevarande område är att lagreglerna är entydiga ochläitillämpliga eftersom de skall lillämpas av personer ulan juridisksakkunskap. Enligt datainspektionens uppfattning uppfyller lagförslagen inledella anspråk. De föreskrifter som tillsynsmyndigheten utfärdar kan enligtdatainspektionen 1976/77:123 208 inlei alla avseenden tänkas lösa de tolkningsproblem som lagstiftningen lämnaröppna. Vidare anser dalainspektionen atl frågan om nordisk samordning av nylagstiftning på del aktuella sakområdet inte tillräckligt har belysts ibetänkandet. Bankinspektionen framhåller all den föreslagnalagen är tillämplig inle bara på krediter, som säljare av varor lämnar lillköpare, ulan även på bankkrediter som lämnas konsument för hans enskildabehov, däribland egnahemslån och andra lån till egen bostad. Lagen har sålundaen vid syftning och går in på viktiga delar av bankinspektionensverksamhetsområde. Den huvudsakliga regleringen avser emellerlid kreditköp(4-23 88) och berör bankerna i den mån de övertar fordringar från säljareeller lämnar lån till konsument för betalning av vara och detta sker på gmndav överenskommelse mellan bank och säljare. Bankinspektionen uppger att bankernas finansieringav avbelalningshan-del sker genom rörelsekrediter, som möjliggör för säljarnaalt själva lämna kundkrediler och behålla kundfordringarna i egen portfölj,och/eller genom rebelåning av fordringarna. Rörelsekrediterna lämnas motrealsäkerhet eller annan säkerhet, som inte innebär direkt belåning avkundfordringar. Denna kredilgivning berörs inte av bestämmelserna om kreditköppå annat sätt än genom den inverkan bestämmelserna kan få på bedömningen av företagels(säljarens) allmänna kredilvärdighet och värdet av företagsinteckning,beträffande vilken kundfordringsslocken i och för sig kan vara ell viktigtelement. Rebelåning av kundfordringar innebär vanligtvis att förelaget(säljaren) beviljas en kredit med villkoret alt del skall finnas visssäkerhetsmarginal - storieken beroende av beräknad förtuslrisk - mellandisponerat kreditbelopp och summan av de fordringar i vilka banken harsäkerhet. Det är inte fråga om ell regelrätt övertagande från bankens sida avfordringarna utan om en säkerhetsrätt, i vars konstruktion brukar förutsättasatt företaget (säljaren) återtar fordran som inte likvideras i förutsattordning. Sådan fordran kan i regel återlämnas av banken inom den förutnämndasäkerhetsmarginalen. Eftersom de föreslagna bestämmelserna talar om övertagandeav fordran, förtjänar del enligl bankinspektionen påpekas alt bank inle kanköpa eller definitivt utan regressrätt överta fordringar (jfr 54 8 banklagen).Bankinspektionen nämner vidare att för kreditengagemang generellt gällandehypoiek ofta är så beräknat alt det ger viss marginell täckning av kredit somhär avses. Bankinspektionen anser atl lagförslaget inte inågon avgörande grad lorde inverka på bankernas möjligheter att genom kredilerav förutnämnt slag finansiera avbetalningshandel. Den effekten bör dock inteuteslutas att bankerna med hänsyn lill principen om betryggande säkerhet kanfö anledning kräva ökade säkerhetsmarginaler eller nedskärning av krediternaberoende på hur man bedömer företags (säljares) allmänna kreditvärdighet.Särskild betydelse har därvid enligl bankinspektionen de genom lagförslagetstarkt begränsade möjligheterna atl återta vara vid bristande likvid. Bankinspektionen säger sig se de föreslagnabestämmelserna angående krediiköp främst med utgångspunkt från deras betydelse förbankverksamheten. Bankinspektionen går därför inle in på de allmäntkonsumenlpolitiska överväganden som bär upp förslaget och tar sålunda inteställning lill den enligl inspektionen svårbedömda frågan om det är eltkonsumentinlresse att som skydd mot förhastade kreditköp kräva kontantbetalning av minst en fjärdedel av kontanlpriset. Inte heller gårbankinspektionen närmare in 1976/77:123 209 påden tämligen invecklade reglering som föreslås eller på frågan, om dekostnadsökningar för kredilköpare som enligl inspeklionens mening lorde följadärav är motiverade med hänsyn till de avsedda fördelarna för konsumenterna.Utifrån de synpunkter som bankinspektionen främst har all beakta anser siginspektionen i huvudsak dock kunna lämna förslagels centrala delar utanväsentlig erinran, RSV delar kommitténs uppfattning altkonsumenlkrediter även kommer att fylla en viktig funktion förmånga konsumenter och att den enskilde konsumentens ställning på kreditmarknadendärför behöver förbättras, RSV anser att kommitténs förslag tillupplysningsplikt försäljaren om kreditvillkoren härvid har en särskilt viktigfunktion att fylla. Kronqfogdemyndigheien i disirikiframhåller atl den har mer mål om återtagande enligl lagen om avbelalningsköpall handlägga än någon annan kronofogdemyndighet i landet.Kronofogdemyndigheten anser inte att avbetalningshandelns verkningar har varitså negativa alt det är påkallat med en så genomgripande reform som kommitténhar föreslagit. Enligt kronofogdemyndighetens mening bör det räcka med enpartiell reform av avbelalningsköplagen. påpekar allendast en obetydlig del av alla krediiköp leder till handräckningsansökan. Iövriga fall slutförs köpet eller träffar parterna någon form av uppgörelse. framhåller all delvisseriigen får anses tillfredsställande all utvecklingen går mot andrakreditformer men atl vissa nackdelar dock är förbundna därmed. p, kommerdet atl finnas medborgare som saknar möjlighet alt erhålla andra former avkredil. Dessa har f n, möjlighet till inköp av arbeisbesparande hushållsredskapoch annan egendom genom all säljaren anser sig kunna lämna kredil mol säkerhet idet sålda godset på grund av äganderättsförbehåll. Om förslaget genomförs slårenligl kronofogdemyndigheten inte heller denna kreditmöjlighet öppen. Innanmöjligheterna till kreditköp så markant begränsas måste, framhåller kronofogdemyndigheten,frågan om alternativa kreditformer lösas. Elt grundläggande motiv för denföreslagna lagstiftningen är att förstärka konsumentens ställning. kan del på goda grunder befaras att konsumentensställning i flera avseenden försämras, Etl annat skäl som kronofogdemyndigheten anser talamot den föreslagna lagstiftningen är atl den avviker från den reglering avavbelalningshandeln som finns i övriga , trots att den stora röriighetenöver gränserna motiverar en enhetlig lagstiftning på området. i Marieslads distrikt delaruppfattningen atl de nuvarande bestämmelserna om avbetalningsköp börkompletteras med regler som stärker köpares/kredittagares ställning, men alt detraditionella avbelalningskrediterna inle kan avskaffas inom överskådligframtid. Det nuvarande systemet är enligtkronofogdemyndigheten förenat med vissa missförhållanden som bör rättas till.Detta bör ske utan alt man försvårar eller lägger hinder i vägen förden avbetalningshandel som fungerar väl, som framstår som konsumentvänlig ochsom omfattar 100 000-lals inkomsttagare. Allmänhetens förmåga att - när vissafakta är kända - kunna bedöma vad som är ekonomiskt vettigt i det särskildafallet bör inte förringas på etl sådant sätt som enligt kronofogdemyndighetensuppfattning präglar t, ex. 5, 7 och 24 88 i förslaget till konsumentkreditlag. Också kronqfogdemyndigheien i distriktanser alt konsumenternas ställning i kreditsammanhang behöver stärkas. 14Riksdagen 1976/77. Prop.1976/77:123 210 myndighetensynes den föreslagna konsumentkreditlagen i allt väsentligt ägnad atltillgodose delta syfte. I distrikt finnerlikaledes del framlagda förslaget i huvudsak väl ägnat atl ligga lill grund förlagstiftning. KronofogdemyndighetenI distrikt säger sig hysa i stort sett samma uppfattning som kommitténom nödvändigheten av en lagstiftning som stärker konsumentens ställning vidkreditköp. uppger att den i sin verksamhet ofta finneratt det är de ekonomiskt svaga och samlidigt okunniga om innebörden i denkredit som lämnas, som blir föremål för exekutiva åtgärder vilka än merförsvårar deras situation. Enligt kronofogdemyndighetens mening synes dentillämnade lagstiftningen därför i princip vara motiverad, även om den innebären hård styrning av konsumentens frihet all välja köpform och vara.Kronofogdemyndigheten anser dock all kommittén har överbelonatavbetalningshandelns negativa verkningar och förordat åtgärder som inle kanundanröja de menliga konsekvenserna av förhastade köp i allmänhel.Kronofogdemyndigheten anser vidare att vissa beslämmelser som i sista handberör kronofogdemyndighets verksamhet har fåll en utformning som kan bli lillviss nackdel för konsumenten. åsyftar härvid de enligtmyndighetens mening alltför stränga reglerna i 16 8 förslaget tillkonsumenlkreditlag om begränsning av återtaganderätten. Enligt konjunkiurinstitutei har kommittén settfrågan om kreditköpen som en social fråga och avsett att skydda de svagastekonsumenterna mot alt lockas till alltför stora kreditköp och - som kommitténanser - alltför dyra avbetalningsköp. Institutet menar att framför alltförslaget om inskränkningar i åleriaganderätten sannolikt leder utvecklingen iriktning mol mindre inslag av kreditköp finansierade av de säljande förelagen.Institutet framhåller emellertid atl kommillén inte har diskuterat hurfinansieringsproblemen skall lösas för de grupper som harsvårigheter alt erhålla andra krediler, främst personer med lägre inkomst.Enligt institutets uppfattning torde för dessa grupper kommitténs förslag ominskränkningar av återtaganderätten och om högre kontantinsatser närmast få deneffekten att köpen av varaktiga konsumtionsvaror minskar. Vill man bryta kombinationenkredit och köp utan all få alllför uttalade sådana effekler, ställer dettaenligl institutet krav på en ny typ av kredilgivning som troligen skulle fåbaseras på kreditförsäkring. Elt från sociala synpunkter godtagbart försäkringssystemsynes enligt institutet ulgöra ett behövligt komplement lill de av kommitténframlagda förslagen. Konjunkiurinstitutei framhåller vidare all kommitténtycks ha utgått från atl människor i allmänhet har låg planeringskapacilet ochalt man därför bör försvåra möjligheterna lill kreditköp, I den mån kommitténsbedömning av själva utgångsläget kan anses riktig är det enligl institutetingalunda självklart att slutsatsen måste bli den som dragits av kommittén.Just en låg planeringskapacitet skulle kunna göra det motiverat atl inte låtakreditköpen bli alllför svåråtkomliga för konsumenterna. Bristande möjligheterlill kreditköp skulle nämligen kunna leda till att inköpen i ökad grad riktasmot icke varaktiga nyttigheter. Det skulle enligt institutets mening kunnaifrågasättas om inle det "tvångssparande" som etl kreditköp oftaföranleder kan vara lämpligt för en del konsumenter som annars har storasvårigheter att göra etl större samlat köp. Prop.1976/77:123 211 Enligt institutet föreligger det vissa svårigheterall få etl begrepp om de aktuella problemens samhällsekonomiska betydelse ochom konsekvenserna av den föreslagna lagstiftningen. Konsumtionskrediternasomfattning är otillräckligt statistiskt belysta och den löpande informationenpä området är mycket ofullständig. Institutet menar atl del skulle vara avstort värde all få tillgång till en samlad total bild av samtligakonsumtionskrediier vid ålminslone någon lidpunkt , Enliglinslilulel kan förändringar i villkoren för avbetalningshandeln och annan formav kreditköps-verksamhet få effekter på efterfrågan på i första hand varaktigakonsumtionsvaror. Institutet påpekar att sådana förändringar därmed utgör elllänkbart medel atl använda i stabiliseringspoliliskl syfte. Villkoren förkonsumtionskrediterna kan också påverka konsumtionens fördelning mellan olikagmpper av varor och tjänster samt mellan särskilda inkomstgrupper. Denna typ aveffekter synes enligt institutet förtjäna uppmärksamhet även från de synpunktersom varit vägledande för kreditköpkommillén i dess arbele.