prop · G00359 · 1976-12-31 00:00:00 — Det bör emellertid rimligenbetraktas som något extraordinärt och betingat av alldeles speciellaomständigheter att utbildning på lägre nivå än högskoleutbildning anordnas vidhögskoleenhet, SFSanser att 6 § första stycket bör kompletteras enligt följande "UtbUdningenomfattar grundläggande högskoleutbildning, påbyggnadsutbildning ochforskarutbildning". Även organisationskommittén för Stockholmshögskoleregion skulle helst ha sett ett liknande tillägg men accepterar de skälH 75 anfört mot att , innan resultatet av FUN:s arbete föreligger, föra inett dylikt tillägg i lagtexten. BegreppetforskamtbUdning bör enligt i mening inrymmakonstnärligt-kreativa varianter, exempelvis utbildning all självständigtutforska ljudstrukturer, tolka noterade eller andra förlagor och gestaltamusik. Om denna tolkning ej är möjlig, bör 6 § omskrivas så att den ocksåinnefattar en konstnärlig motsvarighet lill forskarutbildningen. /SRförordar att begreppet "erfarenhet" i 7 § närmare preciseras isärskUda föreskrifter med ledning av vad som gäller för tillträde tillrespektive utbUdning, Seminariet för huslig utbildning i anserarbetslivserfarenhet vara så värdefull vid studier i högskola att krav på ettårs arbetslivserfarenhet helst bör uppstäUas i 7 §, Förskoleseminarieti föreslår följande tillägg till 9 § första stycket . () erinrar om att i beslut om den nya högskolan betonades alt allhögskoleutbildning bl, a, bör vara yrkesförberedande, I den mån tillträdettill viss högskoleutbildning avses bli begränsat, får det därför förutsättasatt arbetsmarknadens behov av utbildad arbetskraft inom berörda områden tiUmätsstor vikt vid dimensioneringen. Detta förhållande bör enUgt RRV komma tiU klarareuttryck i högskolelagen. 1 saml nr 59 1976/77: 59 34 Ianslutning till 9 § om eventuell antagningsbegränsning vill konsistoriet viduniversitetet i uttala som sin uppfattning att som huvudprincip fritttillträde bör bibehållas till utbildning inom den nuvarande fria fakulteternasområde. En självklar konsekvens är att anslagssystemet utformas så attytterligare medel utfaller med kort tidsutdräkt vid ökat studerandeantal. Konsistorietvill understryka att det är nödvändigt alt sådana extraresurser ställs tillförfogande så all utbildningens kvalitet inte påverkas. Detta uteslutergivetvis inte att den lokala styrelsen kan föreskriva antagningsbegränsning förviss kurs. Denna befogenhet bör framgå av författningen. Socialhögskolani anser att 9 § öppnar möjligheter till en totalspärrad högskola. Enspärr skulle med all sannolikhet få ogynnsamma effekter på den socialarekryteringen och innebära en inskränkning i rätlen att fritt fåstudera efter eget intresse. Paragrafen bör därför helt utgå. För mycketkostnadskrävande ulbildning bör dock ha rätt att besluta om begränsatinlag. Socialhögskolani föreslår att "inom ramen för de resurser som står tillförfogande" 9 § andra stycket strykes då denna formulering får ansesligga implicit i hela andra styckels formulering. I anslutning tiU dennaparagraf vill uttala som sin uppfattning att den motsätter sigen total spärr av hela högskolan. i anser atl det börklart anges i vilket fall högskolestyrelse får besluta om begränsning avstuderandeantalet. Uttrycket "om det behövs" i 9 § andra stycketbetecknas som en luddig formulering. i anser, att den s.k. 10 %-regeln beträffande utländskastuderande inte får tolkas snävt, vilket kunde innebära, att finländskastuderande som söker till i inte skulle få studera där.Socialhögskolan i förutsätter, att de särskilda föreskrifter varom dettalas i 9 § fjärde stycket icke kommer att strida mot intentionerna i prop.1975:9 om ökad internationalisering i utbildningen. För del skulle enbegränsning av antalet utländska studerande kunna komma att inverka menligt påutbildningsutbud och ett effektivt utnyttjande av befintliga resurser. SFSanser att samma principer som råder inom den nordiska arbetsmarknaden även börvara vägledande när det gäller nordiska medborgares rätt till högre studier iannat nordiskt land. SFS föreslår därför att 9 § fjärde stycket i stället fårföljande lydelse: "Regeringen kan meddela särskilda föreskrifter sombegränsar rätten att bli antagen som studerande i högskoleutbildning förutomnordisk medborgare som ej är bosatt i landet eller som har bosatt sig häri huvudsakligt syfte att få utbildning". Bl.a. förskoleseminariet i anser att 9 § fjärde stycket inte helt står i överensstämmelse med 2 § första stycket 1976/77: 59 35 ",,,samt förståelse för andra länder och för internationella förhållanden". SOanser att del i 11 § bör i enlighet med praxis anges avsedda ceniralamyndigheter UHÄ, styrelsen för jordbrukets högskolor och statensveterinärmedicinska anstalt och SÖ med ett tillägg om att regeringen skallge föreskrifter om arbetsfördelningen mellan dem. Lärarhögskolani framför betänkligheter mot den byråkralisering som kan bli enföljd av den föreslagna , men inser att en viss samordning ochsamverkan kan vara behövlig. viktigaste uppgift torde bli atlåstadkomma samplanering och även beslut i de fall då konkurrensförhållandeuppstår mellan regionens olika högskolor vid fördelning av sådan ulbildning somej kan anordnas på samtliga högskoleorter på grund av för litetstuderandeunderlag. Detta är elt slag av frågor som också kunde avgöras direktav UHÄ. I övrigt torde uppgifter inte behöva bli så omfattandeatt en så stor permanent organisation som den föreslagna skulle behövas. Socialhögskolani instämmer helt i tankarna om en decentralisering av den högreutbildningen, men kan inte finna annat än att förslaget om en ny nivå,, endast innebär att staten decentraliserar sin styming avhögskolan. Regionstyrelsernabör enligt Reftecs mening inte inrättas. Om de ändå inrättas bör de endast fåen rådgivande funktion med ett visst ansvar för planeringen och samordningenav högskoleutbildningen inom regionerna. Konsistoriet vid iStockholm föreslår att regionstyrelserna inte skall vara en beslutsfattandeinstans. Konsistoriet konstaterar med tillfredsställelse att bestämmelsen omutbildningsnämnder utgått ur lagförslaget. LOframhåller betydelsen av den regionala organisationen för högskolan. Enligt LOär regionstyrelserna en garanti för att den decentralisering avhögskoleutbildningen som tidigare beslutats också blir bestående. Ettregionalt organ har vida större möjligheter att planera och fördela en regionsutbildningsutbud än respektive högskola eller en central myndighet. Detta ärinte minst viktigt för de högskoleorter som är under uppbyggnad. Organisationskommitténför högskoleregion och konsistoriet i m. fl. föreslår att endefinition av begreppet högskoleenhet införs i högskolelagen. 1976/77: 59 36 SÖanser atl del, innan lagförslaget framläggs för , fullständigt börklarläggas om styrelse för /landstingskommunal folkhögskola är allanse som sådan (annan) /landstingskommunal nämnd, som avses ilagförslaget. Om styrelsen för folkhögskola inle är att anse somkommunal/landstingskommunal nämnd, anser SÖ det angeläget atl 1516 §§kompletteras på sådant säll, alt del bUr möjligl för kommun/landstingskommunatl beslula atl folkhögskolas styrelse skall utöva ledningen även avkommunens/landstingskommunens högskoleutbildning såvitt avser de slag avutbildningar som hittiUs hört till eller eljest avses böra anknytas tillfolkhögskolan (fritidsledarutbildning, ev. viss musikutbildning). Omanknytningen av viss högskoleutbildning till folkhögskola skall ha någon reellinnebörd, bör enligt SÖ:s mening alltså folkhögskolan och den aktuellahögskoleutbildningen regelmässigt ha en gemensam styrelse. Eljest innebär högskolereformeni själva verket att frilidsledareutbildning m.m, definitivt skiljs frånanknytningen till folkhögskolan i de fall då landstingskommun/kommun är huvudman.SÖ anser att det är angeläget atl högskolelagen från början utformas så altinte problem uppstår även om de aktuella folkhögskoleutbildningarna inte kanomvandlas till högskoleutbildning förrän än den 1 juli1977. Inriktningen i blivande författningsbestämmelser i här berörda avseendenbör vara den att formerna för den lokala ledningen av högskoleverksamheten blirlikartade, oavsett om folkhögskolan har enskild huvudman (t. ex. stiftelseeller förbund med anknytning till folkrörelse) eller harlandstingskommun/kommun som huvudman. Norrköpingskommun hälsar med tillfredsställelse förslagel, att det skall finnas möjlighetatt ersätta linjenämnd med annat organ. Socialhögskolornai och , /kommuner, (), (), SACOjSRm.fl. avvisar den i 18 § föreslagna möjligheten att inte inrätta linjenämnd. Organisationskommitténför högskoleregion konstaterar, att linjenämndernas uppgifter gettsen bestämning som täcker även enstaka kurser och påbyggnadsutbildning. Musikhögskolani finner att 18 och 19 §§ anger vilka organ som planerar grundläggandeutbildning respektive forskning. Som konsekvens av 1 § bör en motsvarandeparagraf skrivas om utvecklingsarbetet. Konsistoriernavid universiteten i , och KTH m.fl. 1976/77: 59 37 anseratt i 19 § även fakultets/sektionskollegier bör omnämnas. EnUgt sektionens forteknisk fysik vid KTH mening måsle samtliga ansvariga utövare av dennaverksamhet på ett effektivt och meningsfullt sätt kunna samverka med och utövainflytande på lärarföreträdarna i sektionsnämnderna. Denna närdemokrali synesså betydelsefull att den principiella formen härför bör lagfästas. Lärarhögskolani hävdar atl den i 20 § angivna beteckningen "institution"används i flera bemärkelser och att en entydig terminologi är Önskvärd. Jönköpingsläns landsting anser alt forsknings- och utvecklingsarbete bör kunna bedrivasäven vid landslingskommunala högskoleenheter för atl ulbildningen vid dessaskall bli Ukvärdig med den som bedrivs vid statliga enheter. Organisationskommitténför högskoleregion finner det värdefullt att begreppet "annanarbetsenhet" förts in i lagtexten parallellt med institution. Del blirhärigenom möjligl att organisera de konstnärliga högskolorna som i hög gradsjälvförvaltande arbetsenheter inom ramen för en högskoleenhet för konstnärligutbUdning i . Konsistorietvid universUetet i konstaterar att, oavsett vUken modell för institutionsstyrelsesbefogenheter som väljs, prefekten har viss egen beslutanderätt. Konsistorietanser därför att 21 § bör lyda: "Om ej regeringen ,.. föreskriver annat,leds institution av styrelse och prefekt, annan arbetsenhet... av styrelse ochföreståndare. Om särskilda skäl föreligger, kan ifrågavarande enheter ledas avenbart prefekt eller föreståndare". i föreslåratt 21 § kompletteras med "Om studerande och/eller lärare ej vill delta iinstitutionsstyrelsen kan den ledas av prefekten för institutionen", Sektionenför teknisk fysik vid KTH anser att andra och fjärde styckena i 22 § bör utgå,eftersom det knappast är lämpligt att i detalj lagfästa proportionen mellanolika kategorier i region- och högskolestyrelserna. Skaraborgsläns landsting och kommun noterar med tillfredsställelse att i 22 §klart anges att representanterna i skaU vara företrädare förolika grupper inom högskolan i hela regionen. Någraremissorgan anser att uttrycket "företrädare för verksamheten" äroprecist. Konstistoriet vid universUetet i och iFalun förordar att uttrycket utbyts mot "lärare som företrädare förverksamheten". Sektionen för teknisk fysik vid KTH föreslår att uttrycket"lärare och andra företrädare för verksamheten" används. 1976/77: 59 38 Sektionenför maskinteknik vid CTH och förskpleseminariet i ifrågasätterlämpligheten av att företrädare för allmänintressen skall utgöra en majoritet iregionstyrelsen. i och seminariet för huslig utbildningi m.fl. anser att företrädarna för allmänna intressen bör utgöra hälftenav ledamöter. i , SSEF och SLEF finnerdet lämpligt att de allmänna intressena har en tredjedel av platserna iregionstyrelsen, Reftec anser att företrädarna för de allmänna intressena börutgöra högst två tredjedelar av ledamöter. /SRföreslår att fjärde stycket i 22 § formuleras enligt följande: "Läraresom företrädare för verksamheten samt företrädare för de anställda och destuderande skall utgöra 3/4 av högskolestyrelsens ledamöter. "i och i förordar att dessagrupper skall ha minst två tredjedelar av platserna i högskolestyrelsen. Socialhögskolani anser att även jordbrukets högskolor bör omfattas av huvudregeln i 22 §fjärde stycket och förordar att lagtexten inom parentes i nämnda styckeborttages, Socialhögskolani understryker alt de nya linjenämndernas sammansättning och storlekinnebär en försämring jämfört med det inflytande som ges åt dem vidsocialhögskolan verksamma. kräver därför att de lärare m.fl.som inte kan ges ledamot-skap i de nya linjenämnderna adjungeras vidsammanträden som berör den utbildning där de verkar. Konstfackskolananför att i fråga om sammansättningen av linjenämnd företrädare för yrkeslivetbör kunna föreslås av en ganska vid krets av organisationer, Östergötlandsläns landsting betonar värdet av att i fakultets- och sektionsnämnden föreslåskunna ingå företrädare för verksamhet utanför högskolan. Genom att knytaföreträdare för annan verksamhet än högskolans till dessa organ borde, enligtlandstingets mening, möjligheterna för erfarenhetsutbyte, val avforskningsobjekt och fördelningen av forskningsresurser breddas, speciellt medavseende på den tillämpade forskningen. Socialhögskolani föreslår att det i 23 § föreskrivs att företrädama för de studerandeoch lärarna skall utgöra minst två tredjedelar av ledamölerna i de i paragrafenangivna nämnderna. Någraremissorgan framhåller att 24 § bör omarbetas med hänsyn tillställningstagandena till obligatoriekommitténs förslag. 1976/77: 59 39 SÖfinner det angeläget alt ett tillägg görs till 25 § som möjliggör förregeringen att på grund av särskilda (ev. synnerliga) skäl besluta om avvikelsefrån den angivna principen om riksrekrytering, SÖ motiverar detla mederfarenheter från lärarutbildningsområdet, där det ibland har förekommitspeciella situationer, då regeringen funnit det befogat alt meddela sådanaföreskrifter om antagning, som givit antagningsmyndigheten befogenheter attvid urval av sökande bl.a, ta hänsyn till olikheter ifråga om tillgången påbehöriga lärare (antalet anställda lärare utan behörighetsgivande utbildning) iskilda delar av landet och alltså gynna sökande från markerade bristområden.Värmlands läns landsting anser att bestämmelserna bör möjliggöra lokalrekrytering och antagning till allmän utbildningslinje inom vårdsektorn undervissa arbetsmarknadsmässiga förutsättningar, Östergötlandsläns landsting anser att beloppen för den interkommunala ersättningen måsteberäknas på ett sådant sätt att utbildningshu-vudniännen stimuleras att bedrivaoUka utbildningslinjer i högskolan respektive etablera nya. föreftergymnasial utbildning i anser det lämpligare att generellabestämmelser om ersättning för kostnader för utbildningen avtalas mellankommunförbundet, landstingsförbundet och staten och inte mellan berördakommuner. Iförslaget tiU högskolelag (27 §) bemyndigas regeringen att meddelaföreskrifter om organisation av kommuns och landstingskommunshögskoleutbildning. Enligt Svenska kommunförbundets mening måste detta avseutbildningens organisation, innehåll, behörighetskrav etc. Det kan inte gällafrågor som berör en kommuns organisatoriska uppbyggnad och därmed denidiologiska grunden för den kommunala självstyrelsen. Somjag redan har nämnt förordade föredraganden i prop. (1975:9) om reformering avhögskoleutbildningen m.m. att de grundläggande bestämmelserna om högskolanborde stadfästas i en särskUd högskolelag, I högskolelagen borde ingågrundläggande bestämmelser om den verksamhet som skall bedrivas inom högskolanoch om målen för högskoleutbildningen. Enligt föredraganden borde ocksåhuvuddragen i formerna för högskolans planering och ledning redovisas ihögskolelagen. Han ansåg också att högskolelagen borde innehålla eventuellabestämmelser grundade på obligatoriekommitténs då ännu ej avgivna betan- 1976/77: 59 40 kände(SOU 1976:14) och om riksrekrytering till högskoleutbildning ochdärmed sammanhängande regler om interkommunal ersättning. Förslag tillhögskolelag borde enligl föredraganden föreläggas vid senaretidpunkt. hade inte något att erinra mot att förslag till högskolelagsenare förelades (UbU 1975:17, rskr 1975:179). för högskolereformen (H 75) har på regeringensuppdrag utarbetat ett förslag till högskolelag. Förslaget bör fogas tillprotokollet i detla ärende som bilaga 1. I lagförslaget ingår i huvudsakföljande slag av föreskrifter. Förslaget inleds med föreskrifter om vilken typav verksamhet som skall bedrivas inom högskolan och om målen för dennaverksamhet (14 §§). Vidare finns föreskrifter om forskningens frihet (4 §),om principer för planering av utbildningen (5 §), om olika slag av utbildningoch om tillträde till utbildningen (69 §§) samt om att stal, kommun ochlandstingskommun kan vara huvudmän för högskolan (10 §). Därefter följer grundläggandeföreskrifter om central, regional och lokal organisation (11 21 §§), om hurskilda organ inom högskolan skall vara sammansatta och om hur vissa ledamöterskall utses (2224 §§) samt om riksrekrytering tiU högskoleutbildningoch interkommunal ersättning (25 och 26 §§). Till slut föreslås dels enföreskrift med bemyndigande för regeringen och förvaltningsmyndighet attmeddela föreskrifter om organisation av högskoleutbildning och omkommuners och landstingskommuners befattning med sådan utbildning, dels enföreskrifl av innebörd att regeringen eller myndighet, som regeringen utser,meddelar ytterligare föreskrifter om högskolan. Remissinstansernahar inte haft något att erinra mot att föreskrifter av det slag som H 75 harföreslagit förs in i en högskolelag. För egen del anser jag att innehållet ilagförslaget i stort är väl avvägt och förordar därför att ett förslag tillhögskolelag av i huvudsak det innehåll som H 75 har föreslagit föreläggsriksdagen till antagande. Jag vill i detta sammanhang stryka under att denhögskolelag som jag kommer att föreslå i det följande, bör innehålla endastvissa grundläggande föreskrifter på sätt som beslöts . Alla andraföreskrifter bör meddelas av regeringen eller i den ordning som regeringenföreskriver. I det följande kommer jag att behandla några av lagförslagelshuvuddrag. Till vissa andra frågor återkommer jag därefter i en specialmotivering. Förslagettill högskolelag bygger i allt väsentiigt på vad som har anförts avföredraganden i prop. 1975:9 och på beslut i anledning därav (UbU1975:17, rskr 1975:179), I mitt anförande kommer jag därför att i allmänhetutgå från detta bakgrundsmaterial utan att ånyo referera detsamma annat än närdetta behövs för sammanhangets 1976/77: 59 41 skulleller som bakgrund för förslag till förlydliganden, tillägg eller avvikelser. LiksomH 75 anser jag alt högskolelagen bör inledas med en föreskrift verksamhetsformerna inom högskolan anges. Det är viktigt att därvidockså nämna UtveckUngsarbetet som en uppgift jämställd med utbildningen ochforskningen, UtveckUngsarbetet är inte någon ny verksamhetsform. Den förekommersedan länge t.ex, vid läroanstalter med konstnärlig utbildning.Utvecklingsarbete förekommer emeUertid också inom andra områden än delkonstnärliga. Exempel kan hämtas även från de tekniska och pedagogiska områdena.Med vad jag nu har anfört om utvecklingsarbetet avser jag inle att förändra deninnebörd som begreppen forskning och utvecklingsarbete har givils i bl,a,Ijänsletillsättningsärenden. Måletför utbildningen, forskningen och utvecklingsarbetet inom högskolan bör enligtH 75 vara bl. a. att främja demokrati och välfärd, kulturell utveckling ochsocial förändring (2 § första stycket). H 75 har därvid utgått från vad som harföreslagils i prop. 1975:9 om målen för den grundläggandehögskoleutbildningen, vilka uttalanden har lämnat ulan erinran, H 75har ansett att de angivna målen för den grundläggande högskoleutbildningen börkunna gälla även för forskarutbildningen, forskningen och utvecklingsarbetet. H75:s förslag har mött kritik från många remissinstanser. Enligt universitets-och högskoleämbetet (UHÄ) bör lagtexten förtydligas. I lagtexten bör kommatill uttryck alt de uppställda målen såsom H 75 har förklarat i motiven tillsitt förslag är generella och att därför inte varje enskild komponent iutbildningen, forskningen och utvecklingsarbetet direki skall kunna relaterastill de angivna målen. Flera remissinstanser anser att den föreslagnaformuleringen bör utgå. Det hävdas också att den står i strid med forskningensfrihet. i (LO) anser däremot alt den föreslagnaparagrafen måste finnas oförändrad i den blivande högskolelagen, LO anser denockså vara fullt förenlig med forskningens frihet. Föregen del släller jag mig bakom de mål som godtog för dengrundläggande högskoleutbildningen. Jag vill i detta sammanhang betona vad H75 och UHÄ har anfört nämUgen att H 75:s förslag avser att ge uttryck förgenerella mål för högskoleverksamhetens inriktning i stort. Däremot kan detinle krävas att varje enskilt moment i verksamheten skall ha till syfte attförverkliga de angivna målen. Vad som sålunda bör gälla som mål förhögskoleverksamhetens inriktning i stort behöver emellertid numera inte kommatill uttryck i högskolelagen, eftersom 1 kap. 2 § regeringsformen, såsomjuridiska fakulteten och konsistoriet vid i påpekar,innehåller en allmän målsättningsparagraf för all 1976/77: 59 42 offenlligverksamhet, alltså även för högskoleverksamheten. Denna paragraf är avföljande lydelse: "Denoffentliga makten skall utövas med respekt för alla människors lika värde ochför den enskUda människans frihet och värdighet. Denenskildes personliga, ekonomiska och kulturella välfärd skall vara grundläggandemål för den offentliga verksamheten. Del skall särskilt åligga det allmännaall trygga rätten till arbete, bostad och utbildning samt att verka för socialomsorg och trygghet och för en god levnadsmiljö. Detallmänna skall verka för att demokratins idéer blir vägledande inom samhäUetsalla områden. Det allmänna skall tillförsäkra män och kvinnor lika rättighetersamt väma den enskildes privatUv och familjeliv. Etniska,språkliga och religiösa minoriteters möjligheter atl behålla och utveckla etteget kultur- och samfundsliv bör främjas." Högskolelagenbör såsom H 75 också har föreslagit innehåUa vissa grundläggande föreskrifterom utbildningen. Till en början bör slås fast att all utbildning skall bygga påvetenskaplig grund. Enligt H 75 bör syftet med utbildningen vara bl. a. att denstuderande skall få kunskaper, färdigheter och kritisk skolning. UtbUdningenskall också främja den enskUdes yrkesförberedelse eller vidareutveckling iyrket. Detta förslag har inte rönt någon kritik från remissinstanserna. Detbör också kunna ligga till grund för föreskrifter i högskolelagen. bör därvid ändras så att det tydligare framgår att utbUdningenbygger på en aktiv medverkan av de studerande. Vidare bör beaktas att destuderande inom underliggande utbildningsformer, särskilt ochgymnasieskolan, redan har förvärvat en förmåga att kritiskt bedöma företeelserav skilda slag. Vad det gäller är alltså att ytterligare utveckla dennaförmåga, H 75 har vidare föreslagit att utbildningen inom högskolan skall byggapå erfarenheter som har vunnits i arbetslivet. Detta förslag har kritiseratsav () och konsistoriet vid iUppsala. SFS menar att sådana erfarenheter bör beaktas i den mån de kan rymmasi begreppet vetenskaplig grund. Konsistoriet menar att det inte i alla lägenär rimligt att bygga på erfarenheter som har vunnits i arbetslivet. EnlämpUgare formulering skulle vara att man i utbildningen skall tillvaratagaobjektiv kunskap som har vunnits i arbetslivet. Enligt vad jag har anfört i detföregående bör högskoleutbildningen främja att de studerande förbereder sigför skilda yrken eller vidareutvecklar sig inom sina yrken. Detta kansjälvfaUet inte ske utan att man inom utbildningen tar tillvara kunskaper ochfärdigheter som har vunnits i arbetslivet. Även kunskaper och färdigheter somhar vunnits i samhällslivet i övrigt bör tas tiU vara. Därmed främjas också detsamspel mellan utbildning och arbetsmarknad som kan stimulera utveckling ochfömyelse av både utbild- 1976/77: 59 43