prop · G0031 · 1976-12-31 00:00:00 — Det gällernykterhetsnämnd (minst ledamöter), uttagningsnämnd (en förvarje ledamot), särskild arbetslöshetsnämnd (för ordföranden och minst halvaantalet ledamöter), semesierhemsnämnd (en för varje ledamot) och folkhögskolestyrelse(minst tre). 1 PM II -IV föreslås att de bestämmelser omminimiantal ledamöter och om suppleanter som gäller tor styrelsen enligtförslaget till ny kommunallag genom hänvisning görs tillämpliga på samtligaspecialreglerade nämnder. föreslås dock ingenändring. I PM och social centralnämnd, där förslaget innebären sänkning avminimiantalet, att avsikten inte är alt minska antalet förtroendevalda. Tvänomär det eti värde i sig att många förtroendevalda engageras i nämndarbetet. Meninga starka skäl lalar enligl promemorian för all föreskriva eit högreminimianlal ledamöter i dessa nämnder än i exempelvis kommunstyrelsen. Prop.1976/77:1 61 Förslagen tillstyrks av samtliga remissinstanserutom , som beträffande social centralnämnd anför attsocialutredningens förslag bör avvaktas. En remissinstans anser attbestämmelsen om minst fem ledamöter bör gälla också taxeringsnämnd,överförmyndarnämnd, irafiknämnd och sådant organ vid försäkringskassa som utsesav kommunen. Föregen del finner jag det lämpligt och praktiskt med enhetliga regler församtliga specialreglerade nämnder. Kommunallagens bestämmelser om styrelsen bördärvid vara normgivande. Även om jag är den förste alt stryka under värdet avatt fiera förtroendevalda engageras i det kommunala arbetet, anser jag inte altdet finns anledning att i speciallagstiftningen föreskriva högre minimiantalledamöter än vad som gäller för kommunstyrelsen. Jag förutsätter givetvis atldet förhållandet au minimiantalet ledamöter i ett par nämnder sänks inte kommeratt medföra atl antalet förtroendevalda i dessa nämnder minskar. Med hänsyntill att bl. a. socialuiredningen har tillstyrkt promemorieförslaget anser jagtill skillnad från att del inte finns anledning atl beträffandesociala centralnämnden avvakta en ny sociallagstiftning. Beträffande de nämnder som regleras i författningarsom har tillkommit under medverkan föreslår jag alltså attbestämmelserna om antalet ledamöter utformas i enlighet med vad jag haranfört. Beträffande de nämnder som regleras i annan författning kommer chefenför resp. departement alt senare föreslå regeringen motsvarande ändringar. En remissinstans har föreslagit att de enhetligareglerna skall gälla också sådant organ i allmän försäkringskassa som kommunenutser. I första hand torde försäkringsnämnd avses. Goda skäl talar för allantalet ledamöter och suppleanter i försäkringsnämnd följersammareglersomannars tillämpas i kommunerna. Jag har i samråd med chefen försocialdepartementet funnit att denna fråga bör prövas i annat sammanhang.Förslaget att samma minimianlal ledamöter skall gälla också för taxeringsnämndoch trafiknämnd far prövas i anslutning till det reformarbete som pågår pådessa områden. anser jag att det ännu inte finnsanledning alt överväga några ändringar i de nya bestämmelser som trädde i kraftden . I promemoriorna föreslås också atl de olikabestämmelserna i specialför-fattningarna om antalet suppleanter skall utgå. Jagbiträder detta förslag. Den bestämmelse som gäller för kommunstyrelsen ochförvallningsutskottet bör kunna gälla också för de specialreglerade nämnderna. Bestämmelserom valbarhet till resp. nämnd finns ipraktiskt taget samtliga specialförfattningar. I allmänhet gäller genomhänvisning bestämmelserna i resp. LL vid val också till de specialregleradenämnderna. 1 KL resp. LL föreskrivs valbarhetshinder för bl. a. kommunensledande tjänsteman Prop.1976/77:1 62 (7S KL, 8 S LL) samt - vid val till styrelsen eller annan kommunallags-regleradnämnd - resp. förvaltningschef (32 och 45 $$ KL, 43 och 54 $$ LL). I någraspecialförfaltningar undanias vid hänvisningen till KL valbarhetshindret förtjänstemännen i kommunen. Det gäller byggnadsstadgan (1959:612, omtryckt1972:776), barnavårdslagen (1960:97, omtryckt 1971:308) och hälsovårdsstadgan(1958:663). I ytterligare några specialförlåtlningar föreskrivsvalbarhetsregler som avviker från bestämmelserna i kommunallagarna. innebär i allmänhet att den krets som utesluts från valbarhetvidgas. 1 något fall föreskrivs särskilda kvalifikationer, medanvalbarhetsbestämmelser helt saknas i ett par författningar. IPM II - IVföreslås enhetligavalbarhetsbeslämmelser för samtliga specialreglerade nämnder. Förslagen, somhar utarbetats med utgångspunkt i kommunallagsuiredningens förslag tillenhetlig kommunallag, innebär au nuvarande valbarheishinder slopas förkommunens ledande tjänsteman liksom lor resp. förvaltningschef vid val till deolika nämnderna. Detta förslag har, liksom kommunallagsutredningens motsvarandeförslag (SOU 1974:99), väckt kritik hos ett betydande antal remissinstanser,även om fiertalet tillstyrker förslaget. De remissinstanser som har en negalivinställning pekar i allmänhet på svårigheterna att förena ett politiskt uppdragsom nämndledamot med ställningen som förvaltningschef hos samma nämnd.Åtskilliga erinrar om kommunallagskommitiéns ställningstagande (SOU 1952:14)1frågan och stryker under intresset av att förvaltningschefen intar en partipolitisktoberoende, självständig ställning. Minståndpunkt innebär att hittillsvarande regler far anses utgöra en godtagbarkompromiss mellan olika intressen. I propositionen med förslag till nykommunallag föreslås också att de nuvarande valbarhetshindren för den ledandetjänstemannen och för resp. förvaltningschef behålls. De nuvarandevalbarhetshindren kan inte anses ha vållat några större olägenheter beträffandede specialreglerade nämnderna. Jag anser därför att det inte finns anledningatt i fråga om dessa nämnder överväga någon annan lösning än den som föreslås iförslaget till ny kommunallag. De valbarhetsbestämmelser ispecialförfaiiningarna som stämmer överens med kommunallagarnas bör såledesinte ändras i annat än formellt hänseende. Förslageni PM 11 - IV innebär atl samtliga specialförfaltningar i frågaom valbarhet hänvisar till kommunallagen. Detta förslag har bemötts positivt avflertalet remissinstanser, också av sådana som har ställt sig tveksamma ellernegativa till de valbarhetsbestämmelser som kommunallagsuiredningen harföreslagit. Ock.så jag anser atl en sådan enhetlighet är lämplig. 1 ett parfall innebär den att ytterligare några kommunala chefstjänstemän utesluts frånvalbarhet. Vid val till byggnadsnämnd gälleratt tjänsteman hoskommun inte på grund av sin tjänst skall vara obehörig att vara ledamot ellersuppleant i nämnden (3 S tredje stycket byggnadsstadgan). Denna bestämmelse harersatt tidigare föreskrifter om att kommunalborgmästaren var självskriven Prop.1976/77:1 63 ledamotav nämnden eller att eller magistraten utsåg en ledamot.Bestämmelsen har motiverats av önskemålet att skapa möjligheter att knytafrämst juridisk sakkunskap till nämnden. Jag kan med hänvisning till vad jag har anfört ivalbarhetsfrågan i propositionen med förslag till ny kommunallag inte finnatillräckliga skäl att behålla en särreglering av frågan om valbarhet tillbyggnadsnämnd. Särregeln innebar i praktiken alt kommunens ledande tjänsteman(kanslichefen) och stadsarkitekten samt eventuellt stadsingenjören kan ingå somledamöter i nämnden. Detta är knappast nödvändigt för att nämnden skall fatillgång till deras sakkunskap och torde inte heller förekomma. Valbarhetsbestämmelserna för barnavårdsnämndinnehåller samma avvikelse från kommunallagarna som byggnadsstadgan (8 Sbarnavårdslagen). Också här har avvikelsen motiverats av intresset att nämndentillförs juridisk sakkunskap. Den äldre barnavårdslagen (1924:361) innehölldock inga bestämmelser om självskrivna ledamotskap för jurister (däremot förpräst, lärare och i vissa fall läkare). Det är av intresse i detta sammanhangatl lagen (1970:296) om social centralnämnd m. m. inte innehåller någonbestämmelse motsvarande den i 8 S barnavårdslagen. Vid val till social centralnämndgäller alltså valbarhetsbesiämmelserna i KL fullt ut. Med hänvisning härtilloch till vad jag har anfört i fråga om valbarhet till byggnadsnämndfinner jag övervägande skäl tala för att slopa särbestämmelsen i barnavårdslagen. Också för val till hälsovårdsnämnd finns enbegränsning i hänvisningen till KL. Begränsningen innebär atl tjänsteman hoskommunen inte pä grund av sitt tjänsteinnehav skall vara obehörig att väljastill ledamot eller suppleant. Bestämmelsen har i likhet med motsvarande regleri byggnadsstadgan och barnavårdslagen till syfte att göra val av särskiltsakkunniga ledamöter möjligt. Det kan gälla jurister, exempelvis kanslichef,eller nämndens förvaltningschef, som i de större kommunerna kan varastadsläkaren. 1 de allra minsta kommunerna utan undertag för egenhälsovårdsinspek-törsijänst har bestämmelsen haft betydelse för möjligheten attförena förtroendeuppdrag som exempelvis ordförande med tjänst som inspektör.Sådana lösningar förekommer enligt tillgängliga uppgifter numera i endast tvåkommuner i landet. Om den nya kommunallagens valbarhelsbesiäm-melse görstillämplig vid val av hälsovårdsnämnd, kan del sättas i fråga omvalbarhetshindret för verkschef utesluter sådan förening av uppdrag. Frågan böri allmänhet kunna besvaras nekande. Förvallningam;i hos hälsovårdsnämnder somtvingas tillgripa lösningar av det slag jag har beskrivit torde inte vara avsådan omfattning att hälsovårdsinspektören kan betraktas som verkschef Jag villdärför förorda att valbarheisbestämmelserna i kommunallagen i sin helhet görstillämpliga också på val till hälsovårdsnämnd. Bestämmelser om valbarhet till valnämnd finns i 3kap. 2 $ vallagen (1972:620, omtryckt 1976:404), som har formen ay enhänvisning till KL. har i sitt yttrande över PM 111förordat att val- 1976/77:1 64 barhetshindret för kommunens ledande tjänsteman och förverkschef inte skall gälla val till valnämnd. Förbundet framhåller att man imånga kommuner har ansett det lämpligt att i valnämnden välja in den personsom har varit förordnad av som valnämndens ordförande.Jag har föregen del svårt att se att detta motiverar en särreglering ivallagen. Om en kommun har behov av alt anlita sin kanslichef i valnämndensarbete, torde delta kunna ske utan att han ingår som ledamot i nämnden. Jag kandärför inte biträda förslaget om avvikande regler för val till valnämnd. Ledamot och ersättare iöverförmyndarnämnd skall enligt 19 kap. 8 S vara myndiga svenskamedborgare och kyrkobok-förda i kommunen. Konkurstillstånd utgörvalbarhetshinder liksom innehav av domartjänst inom domsagan.Valbarhetsbestämmelserna avviker alltså på fiera punkter från motsvarandebestämmelser i kommunallagarna. Bestämmelserna om överförmyndarnämnd är heltnya. I PM III framhålls all det inte är motiverat all överväga några mergenomgripande förändringar, förrän erfarenheter har vunnits av den nyaordningen. Denna uppfattning delas av det helt övervägande antaletremissinstanser. Endast kommun anser att bestämmelserna iföräldrabalken bör ses över . är inne på liknandetankegångar men finner del rimligt att en översyn av bestämmelserna anstår tillslutet av kommande mandatperiod. Också jag anser del lämpligt att inte nu göraandra ändringar i bestämmelserna om överförmyndarnämnd än de som kommunallagsreformenpåkallar. Denna bedömning gäller inte enbart frågan om valbarhet också deandra frågor som jag kommer atl ta upp i det följande. Jag är i princip positivtill möjligheten att, sedan erfarenheter har vunnits av den nya ordningen,yttertigare anpassa bestämmelserna till den nya kommunallagen. Jag vill dockpeka på de särskilda krav som det finns anledning att ställa på överförmyndareoch ledamot av överförmyndarnämnd och som också i fortsättningen torde motiveraviss särreglering. Bestämmelserna om val tillarbetslöshelsnämnd är knapphändiga. Valbarheishinder föreligger enligt 5 Skungörelsen (1966:369) med närmare föreskrifter om arbetslöshelsnämnd och dessverksamhet m. m. (ar-betslöshetsnämndskungörelsen) för tjänsteman som ärredovisningsskyldig inför nämnden samt - vid val av särskild nämnd - förledamot, suppleant eller tjänsteman i ellerlänsarbetsnämnden. I PM III föreslås att dessa valbarhetshinder slopas. Ingenremissinstans har haft något att invända mot förslaget. Även jag biträderförslaget. Något hinder att i stället tillämpa valbarhetsbestämmelserna i dennya kommunallagen kan jag inte finna. Till ledamot eller suppleant isjukhusdireklion kan endast väljas den som är valbar till sjukvårdsstyrelse(11 S 3 mom. sjukvårdslagen, 1962:242). För val till sjukvårdsstyrelse gäller bestämmelsernai LL. Härigenom undanias landstingskommunens ledande tjänsteman (landstingsdirektör)liksom sjukvårdsstyrelsens förvaltningschef (sjukvårdsdirektör). 1976/77:1 65 Valbarhetshinderföreskrivs vid val lill direktion också för ett antal ijäns-temän vid sjukhussom står under direktionen. Del gäller sjukhusdirektör, styresman, chefsläkare,den som leder den ekonomiska förvaltningen vid sjukhus med styresman ochsjukvårdsdireklör som är högste förvaltningschef för sådant sjukhus. Dessasenare tjänstemän kan däremot väljas till sjukvårdsstyrelse som utgördirektion, men de får i så fall inte delta i handläggning avdirektionsärendena. Föregen del kan jag inte finna att det ärnödvändigt att behålla särskilda valbarhetshinder för olika tjänstemän inomsjukhusledningen. Den personkrets som r n. utesluts från valbarhet lillsjukhusdireklion är ganska omfattande. Jag vill också peka på det förhållandetalt sjukvårdshuvudmännen har relativt sior frihet att organiserasjukhusledningen efter eget skön. Uppräkningen av vissa tjänstemän, som skallomfattas av valbarhetshinder, blir därför inte alltid meningsfull. Jag förordardärför atl frågan om valbarhet regleras genom en hänvisning till den nyakommunallagen. Därigenom utesluts tjänsteman som är chef för verk som hör tilldirektions förvaltningsområde från valbarhet till ledamot eller suppleant idirektion. Vad som är verk hos direktion (är, liksom i fråga om alla andrakommunala och landstingskommunala nämnder, bedömas med utgångspunkt i den organisationsformsom landstingskommunen resp. kommunen har vall. Vem eller vilka som skall varaatt anse som verkschef torde framgå av instruktion eller reglemente som resp.landstingskommun beslutar om. Någon särreglering för del fallsjukvårdsstyrelse utgör direktion anser jag inte nödvändig. Att den som inte ärvalbar till särskild direktion inte blir valbar till sjukvårdsstyrelse som ärdirektion förefaller tvärtom vara en rimlig konsekvens av en sådanorganisatorisk lösning. Detta avviker inte från vad som gäller i andra fall nären specialreglerad uppgift, som annars handhas av särskild nämnd, läggs på enredan befintlig nämnd. I PM III och IV behandlasnågra nämnder som regleras i författningar som har tillkommit utan riksdagensmedverkan. Del gäller uttagningsnämnd, för vars ledamöter särskildakvalifikationskrav ställs upp i uttagningskungörelsen samt handels- ochsjöfartsnämnd och semesierhemsnämnd, och styrelse för sjuksköterskeskola, förvilka valbarhetsbestämmelser saknas. Resp. departementschef kommer senare altföreslå regeringen alt även dessa nämnder regleras efter mönster av den nyakommunallagens bestämmelser om val till styrelsen, under förutsättning atlriksdagen godtar denna princip. Kommunallagarna innehåller liksom fiertaletspecialförfaltningar inga bestämmelser eller rekommendationer om hur nämndereller styrelser skall vara sammansaua. Det har ansetts böra ankomma påkommunfullmäktige och landsting att inom de ramar som valbarhetsreglerna gertill nämnd- 5 Riiisdagen 1976/77. Prop.1976/77:1 66 ledamötervälja de personer som de anser bäst skickade att fullgöra de olika uppdragen.Numera finns med något undantag inte heller några bestämmelser om självskrivnaledamöter eller om att statlig myndighet skall utse ordförande eller ledamöter. I några specialförfattningar finns dock fortfaranderekommendationer om hur nämnderna bör vara sammansatta. Lagstiftningen om desociala nämnderna innehåller rekommendationer om atl medicinsk och juridisksakkunskap bör vara företrädd i nämnderna. I nykterhetsnämnd skall både mänoch kvinnor vara representerade. I hälsovårdsnämnd bör läkare och veterinäringå. Bland de nämnder som regleras i regeringsförfattningar finns uttagningsnämnd,vars ledamöter bl. a. bör ha ingående kännedom om kommunens hästbestånd, ochfolkhögskolesiyrelse, i vilken tjänstgörande rektor skall ingå som ledamot ochsekreterare. I PM II - IV föreslåsatl samtliga föreskrifter och rekommendationer om nämndernas sammansättningslopas. Beträffande de sociala nämnderna erinras om au tidigare (2 LU1970:51, rskr 1970:285) hos regeringen har begärt att reglerna omexpertledamöler skall slopas. I promemoriorna framhålls också atl nämndernasmöjligheter att skaffa sig sakkunskap på andra vägar än genom särskilt utseddaledamöter allmänt sett torde vara goda. Det är främmande för modernademokratiska principer att specialdeslinera mandat i de politiskt sammansattanämnderna lill vissa yrkesgrupper. Del framhålls också all de särskildaföreskrifterna i ett par fall har utgjort hinder för att införa föreskrifter omproportionellt val av nämndledamölerna. Regeln om all nykterhetsnämnd skallbestå av såväl män som kvinnor betecknas i PM II somlika självklar som otidsenlig. Remissinstanserna har i allmänhet bedömtförslagen positivt. Del fåtal som avstyrker pekar på värdet av den medicinskaeller juridiska sakkunskap som experlledamöterna tillför nämnderna. För egen del kan jag inte finna attrekommendationerna om expertledamöter, som ett par remissinstanser harförutsatt, garanterar sådan medverkan. Helt visst har särskilt sakkunnigaledamöter - såväl ur de yrkesgrupper som anges i författningarna som ur andra- i alla lider berikat nämndarbetet. Detta torde emellertid ha skett oavsettrekommendationer i lagstiftningen och så kommer säkert att ske också ifortsättningen. Jag delar uppfattningen i promemoriorna att del är främmandeför ett modernt demokratiskt tänkesätt alt specialdeslinera platser i dekommunala nämnderna. Det fria politiska urvalssystemet är överlägset sådanaurvalssystem som skapas genom regler av denna typ och det är min uppfattningatt statsmakterna bör avhålla sig från pekpinnar av det här slaget. Regeln omatt nykterhetsnämnd skall bestå av både män och kvinnor torde inte längre hanågon uppgift alt fylla. I lagen om social centralnämnd finns en bestämmelseom alt minst en ledamot av varje distrikstnämnd bör vara ledamot också avcentralnämnden. Inte heller en sådan rekommendation anser jag ha sin plats ilagstiftningen. Prop.1976/77:1 67 Denär f ö. mindre väl förenlig med bestämmelsen om att social distrikts-nämnd kanväljas proportionellt. Jag förordar därför att föreskrifterna ochrekommendationerna om nämndernas sammansättning utgår ur lagen om socialcentralnämnd (jurist och läkare, ceniralnämndsledamot i social disiriktsnämnd),barnavårdslagen (jurist), nykterhelsvårdslagen (1954:579, omtryckt 1971:307)(läkare, båda könen) och hälsovårdsstadgan (läkare och veterinär). Beträffande de nämnder som regleras iregeringsförfattningar kommer resp. departementschef senare att föreslå regeringenmotsvarande ändringar, om godtar de förslag jag här lägger fram. samt några hamnslyrelser i vilka bl. a. regeringen ochhandelskammare tillsätter vissa ledamöter. I propositionen med förslag till ny kommunallagföreslås en bestämmelse (28 S) som innebär att samtliga kommunala nämnder skallkunna utses proportionelll. Detta har föreskrivits i KL och LL endastbeträffande val av kommunstyrelsen resp. förvaltningsutskottet och de kommunallags-regleradenämnderna. I fiertalet specialförfaltningar finns motsvarande bestämmelser.Några vikliga specialreglerade nämnder som t. ex. nykterhets-nämnd,hälsovårdsnämnd och sjukhusdireklion kan dock formellt inte utsesproportionellt. Förslaget att minoritetsskyddet skall stärkas genomen regel i den nya kommunallagen om att alla nämnder skall kunna väljasproportionellt är ett resultat av den översyn.av specialförfattningarna som hargjorts i PM II - IV.Förslaget förutsätter alt de förslagsom jag har lagt fram om att de olika bestämmelserna om nämndemassammansättning skall slopas (avsnitt 4.2.4) godtas av . Om förslaget ikommunallagspropositionen godtas av , blir specialförfailningarnasbestämmelser om proportionella val överfiödiga. Jag förordar att de tas bort. En remissinstans har förordat att äventaxeringsnämnd bör kunna väljas proportionelll. omfattas inte avbestämmelsen i den nya kommunallagen, eftersom den inte är en i egentlig meningkommunal nämnd. Taxeringen i första instans är f n. föremål för genomgripandeförändringar. lade fast riktlinjerna för denna reform(prop. 1975:87, SkU 1975:31, rskr 1975:229) och avsikten är attförfattningsförslag i enlighet med riktlinjerna senare skall läggas fram förriksdagen. Det finns därför inte anledning att i detta sammanhang föreslå någraändringar beträffande taxeringsnämnd. Jag anser emellertid att goda skäl talarför att de ledamöter som utses av kommunen skall kunna väljas proportionellt.Chefen för kommer senare alt föreslå en sådan ändring,under förutsättning att godtar principen att alla de kommunalanämnderna skall kunna väljas proportionellt. 1976/77:1 68 1 specialförfaiiningarna förekommerolika slag av bestämmelser om utomståendes medverkan vid nämndernas sammanträden. Med utomstående menar jag i detta sammanhang andra än ledamöteroch suppleanter i nämnden. Den medverkan av utomstående som föreskrivsi specialförfattningarna är av skiftande karaktär alltifrån rekommendationer till nämnderna om all anlita sakkunnigt biträde lill tvingande föreskrifter om närvarorätt, yttranderättoch rätt att anteckna avvikande meninglill protokollet (s. k. falsk reservationsrätt).I vissa författningar-exempelvis hälsovårdsstadgan -preciseras mycket noggrant vilken eller vilka utomstående som avses, medan i andra tonvikten läggs vid del särskildakunnande som av.ses -exempelvis juridisk eller medicinsk sakkunskap. I PM II - IV föreslås attspecialförfailningarnas olika bestämmelser om utomståendesmedverkan skall slopas. I stället skall nämnderna genom hänvisningtill en beslärnmelse i den nya kommunallagen gesmöjlighet att kalla in bl. Sådana beslut fallas med enkelmajoritet. I promemoriorna framhållsatt behovet av all tillföra nämnderna sakkunskap knappast har minskat men att del växlar frånuppgift till uppgift och kan tillgodoses påfiera olika säu. Rekommendationer eller föreskrifter atl expertkravet skall tillgodoses på visst sättkan därför medföra stelhet i till-lämpningen. Redan därför finns det, anförsi promemoriorna, anledning att undvika sådanabestämmelser. Den grundläggande utgångspunkteni promemoriorna är dock atl intresset av statligtillsyn och kontroll över nämndernas arbete inte utan tungt vägandeskäl flr inskränka nämndernasfrihet att själva välja sina arbetsformer. Jag vill inledningsvis förklara att jag ansluter mig till den grundläggande syn, som kommer till uttryck i promemoriorna,nämligen att nämnderna har förmåga atl självaavgöra vilka utomstående som skall kallas. I propositionen med förslag till ny kommunallag föreslås en bestämmelse (42 S) som ger kommunstyrelsen och förvaltningsutskottet rätt att kalla särskild sakkunnig att närvara vid sammanträde. Jag ämnar i det följande föreslå alt denna bestämmelseges motsvarande tillämpning i fråga om de specialreglerade nämnderna. Redan i anslutning till dettaprinciputtalande vill jag helt kort erinra om den verksamhet som pågår i syftealt finna nya former för vidgat perso-nalinfiyiande i denoffentliga förvaltningen. En omfattande försöksverksamhetpågår med närvarorätt för personalföreträdare ikommunala och landstingskommunala nämnderiSFS1972:271). a. med hänvisning härtill har ett par remissinstanser avstyrkt förslagen i promemoriorna all närvarorättenför förvaltningschefer och andra experter skall slopas. TCO anser sålunda att ett genomförande av förslagen skulle försämramedinfiyian-demöjligheterna för vissa personalkategorier. Jag vill bestämt avvisa ett sådantsynsätt. Den medverkan vid nämndsammanträdenasom föreskrivs