prop · G003100 · 1976-12-31 00:00:00 — Näranda anstalter och häkte har enlåg beläggning. Regeringen beslutade att kriminalvårdsanstalternaUlriksfors och , som frän kriminalvårdssynpunkt är olämpligt belägna,skall läggas ned. Dessa anstalter samt kriminalvårdsanslalten Sjöboda ärbyggnadsmässigt i särskilt dåligt skick. Såväl arbetsmiljön för personalen somförhåUandena för de intagna är otillfredsställande. I fråga omkriminalvårdsanstalterna Ulriksfors och kan dock situationen påarbetsmarknaden ställa speciella krav. Nedläggningarna av dessa anstalter skalldärför ske i samråd med och genomföras sä snart sommöjligt, dock . Övergången till det av statsmakterna beslutaderegionala syslemet som påbörjades under /75 fortsätter. Ett nytt aUmänt häkte kommer under budgelåret1977/78 att tas i bruk i , Frivården föreslås få ytteriigare 68 tjänster under /78. Ersättningen till de frivilliga övervakarna inomkriminalvården höjs . Genom beslut bemyndigade Kungl.Maj:t min företrädare att tillkalla en sakkunnig för alt utredaövervakningsnämndernas och de centrala nämndernas uppgifter och organisation.Den sakkunnige har överlämnat betänkandet (SOU 1975:16)Kriminalvårdens nämnder. Betänkandet har remissbehandlats. n, inom departementet. Personalens arbetsuppgifter vid kriminalvårdensanstalter är föremål för en översyn av en särskilt tillkallad sakkunnig (Ju1973:20). bemyndigade regeringen min företrädare atttillkalla en sakkunnig (Ju 1976:01) att utreda vissa frågor angåendemathållningen vid kriminalvårdens anstaher. Denne räknar med att kunna avlämnasitt förslag , Den andliga vården vid bl. a. kriminalvårdensanstalter är föremål för utredning av särskiU tillkallade sakkunniga (U1974:10). Frågan vUka disciplinmedel som kan behövas för att upprätthållaordning och säkerhet på kriminalvårdsanstaltema prövas f.n. av utredningen (Ju1976:07) om isolering inom kriminalvården. Enligt bemyndigande har minföreträdare tillkallat en koramitté (Ju 1976:06) med uppdrag att företa enöversyn av organisation. Prop.1976/77:100 Bilaga 5 63 Genom beslut bemyndigadesstatsrådet och chefen för att tillkalla en sakkunnig' meduppdrag att uireda indelningsfrågor och arbetsformer inom kriminalvårdensfrivärdsdistrikt i , och . Utredningen, som antog namnet Fri vårdensstorstadsutredning, avlämnade betänkandet (Ds Ju 1976: 9) Frivård istorstad. Efter remiss har yttranden över betänkandet avgettsav riksåklagaren, hovrätten för , ,, , övervakningsnämnden i (samtligaavdelningar), övervakningsnämnden i norra förorter, övervakningsnämndeni södra förorter, övervakningsnämnden i ,övervakningsnämnden i (samtliga avdelningar), övervakningsnämnden iGöteborgs förorter, övervakningsnämnden i , övervakningsnämnden iBorås, övervakningsnämnden i (första och andra avdelningarna),övervakningsnämnden i , statskontoret, (),i , i ,i , i , iMalmöhus län, brottsförebyggande rådet (BRÅ), socialutredningen, utredningen ompersonalens arbetsuppgifter vid kriminalvårdens anstalter, Landsorganisationeni (LO), (),Centralorganisationen /SR, . Skyddsvärnet i ,Skyddsvärnet i , Föreningen . samt ().Därjämte har yttranden avgetts av personal vid fri vårdsorganisationen iStockholm, skyddskonsulenten i norra förorters distrikt samtregionala företagsnämnden i kriminalvårdens . är indelad i femskyddskonsulentdistrikt. Stockholras norra distrikt för unga handlägger ärendenrörande personer, bosatta norrom , sora dömts till skyddstillsyn och somvid prövoti-dens början inte fyllt samt personer som överförts till vårdutom anstalt efter dom på ungdomsfängelse. södra distrikt för ungasvarar för samma klientkategorier söder om . 1976/77:100 Bilaga5 64 skyddstillsynsklientersom vid prövotidens början fyllt handläggs av norra distriktför äldre och södra distrikt för äldre. bildar gräns ävenmellan dessa båda distrikt. för internerade svarar förfrivården i hela kommunen av personer som överförts tiU vård ulom anstalt efterdom på internering. Föreningen i , som är en enskildförening med statsbidrag, handlägger på uppdrag av staten ärenden omövervakning inom hela av personer som villkorligt frigivitsefter dom på fängelse. norra förorters distrikt handlägger ärendenrörande samlliga klientkategorier inom kommunerna . Detsamma gör södraförorters distrikt inom koraraunerna , , , ,och . I omfattar samtliga tre distrikthela kommunen. för unga handlägger ärenden rörande personersom dömts till skyddstiUsyn och som vid prövotidens början inte fyUt ,till ungdomsfängelse dömda som överförts till vård utom anstalt samtviUkorligt frigivna som vid prövotidens början inte fyllt . för äldre under skyddstillsyn handlägger ärenden rörande personer somdömts till skyddstiUsyn och som vid prövotidens början fyUt . distriktför äldre viUkorligt frigivna handlägger ärenden rörande personer somvillkorligt frigivits och som vid prövotidens början fyllt saml personersom överförts till vård utom anstalt efter dom på internering. distrikthandlägger ärenden rörande samtliga klientkategorier inom och med undantag av , skyddskonsulentdistrikt handlägger allakaiegorier klientärenden i domkrets, d.v.s, kommunema Bara, ,och . I betänkandet (SOU 1972: 64) Kriminalvård riktadesanmärkningar mot bl.a. frivårdens organisation i storstäderna. Kritikensammanfattades i följande punkter: 1. behandlingskontinuiteten brytsnär klienterna byter ålders- eller påföljdskategori 2. samordningen med socialvårdenförsvåras 3. specialdistrikl föranstaUsklienter och recidivisler är diskriminerande och motverkaransträngningama att normalisera dessa klienters levnadsförhållanden 4. genom specialiseringen fårpersonalen begränsad erfarenhet av samtliga klientkalegorier Utredningen har i sitt förslag till nydistriktsindelning bl. a. beaktat denna kritik. De principer sora legat tiUgmnd för utredningens förslag är följande. 1976/77:100 Bilaga5 65 underlätta frivårdens samarbete med sam hällets övriga vård- och stödorgan, främst den kommunala socialvår den. Utredningen anför att nuvarande indelning ifrivärdsdistrikt i storstadsregionerna inte tar hänsyn till de indelningar somgäller inom andra näriig gande områden såsom socialvård samt hälso- ochsjukvård. Samarbetet med socialvården kan därför under nuvarande förhållandeninte utvecklas och intensifieras på det sätt som enligt utredningens mening ären förutsättning för att behandlingsinsatserna inom de båda vårdområdena skallge bästa möjliga effekt. Frivårdens organisation skaU i storstäderna, påsätt som redan gäller i övriga delar av landet, bestå av självständiga, fullt utbyggda distrikt utan gemensamma specialfunktioner. Utredningen har övervägt den organisationsstrukturför storstäderna som föreslogs av omkriminalvård i frihet (Ds Ju 1970:12). Enligt detta förslag skulle var och enav de tre storstadskommunerna utgöra ett enda frivärdsdistrikt med gemensammaspecialfunktioner för diarieföring, registrering, maskinskrivning,personal-och administration m, m. Fältarbetet skuUe enligt förslaget bedrivasfrån lokalkontor, vars arbetsområden anpassades lill socialvårdsdistrikten. föreligger inte längre flera av de skäl organisationsutredningenanförde till stöd för sina överväganden i indelningsfrågorna.Fältarbetsenheter som endast omfattar ett socialvårdsdistrikl skulle enligtutredningen i flertalet fall bli för små för att kunna fungera ralionelll.Kontakter och samarbete mellan centralkontoret och fältarbetsenhetema skulleenligt utredningen kompliceras och fördröjas till förfång för frivårds-arbetet.Vidare skulle enligt utredningen den långt drivna specialiseringen på fleraavgränsade delfunktioner göra kanslipersonalens arbete monotont och inte gemöjligheter tiU det lagarbete sora är grundläggande för allt fri-vårdsarbete. Frivårdsdistrikten skall vara integrerade,d.v.s. omfatta alla klient- kategorier och alla moment i frivärdsarbetet. Som ett huvudargument för att bibehålla nuvarandeindelning har anförts att frivårdsklienterna har stark flyllningsbenägenheloch all en indelning i ett stort antal integrerade distrikt skuHe medföraständiga avbrott i relationerna handläggare - övervakare - klient. Utredningenhar undersökt frivårdskiientemas flyttningsbenägenhet. Resultatet visar delsatt frivårdsklienterna i fråga om flyttningsbenägenhet knappast avviker frånbefolkningen i övrigi. dels att klienternas flyttningar inomstorstadsorarådena inte är av den orafattningen atl behandlingskontinuitetenskulle nämnvärt påverkas av att specialdistrikten avvecklades. Den begränsadestorleken på frivårdsdistrikten jämte de förstärkta personalresurser somutredningen föreslår innebär enligl utredningen så betydande fördelar förfrivärdsarbetet att de invändningar mot att sammanföra olika klientkategorier,som li- 5 1976/77. Prop.1976/77:100 Bilaga 5 66 digareframförts, nu har mist sin tyngd. Antalet handläggande tjänstemän i varjefrivärdsdistrikt bör om möjligt inte understiga fem och inle överstiga tio. En allvarlig brist i nuvarande frivårdsorganisationär enligt utredningen att frivårdsdistrikten i storstäderna utgör alltför storaarbetsenheter. Detta medför att kommunikationerna och informationsutbytetmellan befattningshavarna försvåras. De administrativa uppgifterna får enligtutredningen en sådan omfattning all skyddskonsulentema fjärmas frånklientar-betet och får svårigheter alt överblicka verksamheten. Utredningensförslag beträffande det lämpliga antalet handläggande tjänstemän vid frivårdsdistriktengrundar sig på fältarbetarnas praktiska erfarenheter och hänsynstagande tillfrivårdsarbetets speciella karaktär. 5, Indelningenskall anpassas till kollektivtrafiken. Utredningen påpekar att enUglkriminalvårdsreformens intentioner kommer frivårdens fältarbete atlbli mindre bundet vid expeditionerna och i större utsträckning än hittillspräglas av uppsökande verksamhet i klienternas boendemiljöer. En förutsättninghärför är enligt utredningen att distriktsindelningen tar största möjligahänsyn tiil förekomsten av goda kollektiva kommunikationer. Med tillämpning av dessa indelningsprinciperföreslår utredningen att indelas i sju distrikt i Stockholmskomraun, tre distrikt i de norra förorterna och fyra distrikt i de södraförorterna; i sex distrikt i , ett iförorterna och ett i UddevaUa samt i tre distrikt, omfattandesamtliga kommuner som ingår i skyddskonsulentdistrikt. Utredningens grundprinciper för en nydistriktsindelning möter instämmanden från en övervägande majoritet av deremissinstanser som tagit upp frågan. Utredningen kritiseras dock för att den iförslaget tUl ny distriktsindelning inte i alla delar tillämpat dessagmndprinciper. Således anser kri-minalvårdsstyrelsen atl del bör inrättasytterligare elt distrikt i vardera , och Malraö, /i , andra avdelningen, anser att två av deföreslagna distrikten i bör delas. i ; Malmökommun och SACOISR anser att del bör inrättas fyra distrikt i i ställetför föreslagna tre, Belräffande är bl, a,övervakningsnäinn-den i , andra och tredje avdelningarna, othpersonalen vidfri-vårdsorganisationen i av samma mening somkriminalvårdsstyrelsen. Förslaget atl skall ingå i detföreslagna distriktet för förorter avstyrks av iHallands län och av övervakningsnämnden i . Prop.1976/77:100 Bilaga 5 67 Beslutet alt inrätta frivärdens behandlingscentrali tillkom i första hand mot bakgrunden av att narkomanvårdenhade otillräckliga resurser och att frivårdsklienlema ofta inte kundetillgodogöra sig de vårdmöjligheter som fanns. Vid riksdagsbehandlingen (JuU1971: 5 sid. 28-29, rskr 1971: 101) av frågan om frivårdens behandlingscentraluttalades viss tveksamhet rörande huvudmannaskapet för institutionen. Enligtriksdagens uppfattning borde huvudmannafrågan närmare övervägas sedanverksamheten pågått någon tid. Byråföreständaren vid behandlingscentralenMärta Gabrielson har avgivit en redogörelse för verksamhetentill och hemställt, med tillstyrkan av , attbehandlingscentralen även i fortsättningen skall drivas i kriminalvårdsverketsregi. Till stöd för denna uppfattning anfördes bl.a. att behandlingssituationenför alkohol- och läkemedelsmissbrukare i inte i något väsentligtavseende hade förbättrats efler behandlingscentralens tillkomst. Vidare ansågsatt avvecklingen av tvångsinslagen inom nykterhets vården kompUceradecentralens arbete. Verksamheten angavs ha inslag från såväl det primär- somdel landstingskommunala ansvarsområdet. En kommunalisering skulle därförsannolikt leda till att verksamheten splittrades mellan oUka huvudmän, vilket idagsläget skulle påtagligt försämra frivårdskiientemas möjligheter att fåerforderlig vård. På skäl som angetts här ansluter sigstorstadsutredningen till förslaget att frivårdens behandlingscentral tillsvidare bör bedriva sin verksamhet under huvudmannaskap, De flesta remissinstanser som behandlat frågan omhuvudmannaskapet för behandlingscentralen har tillstyrkt utredningens förslag.Således anser att behandlingscentralen under överskådligtid inte kan föras över till de kommunala myndigheterna. Styrelsen uppger attdet klientel som tas emot på behandlingscentralen nästan uteslutande består avpersoner vars livssituation är särpräglad. Det rör sig enligt styrelsen omsvårt drogskadade personer som är märkta av långa anstaltsvistelser.Så länge den kommunala vården saknar resurser för att klara denna ytterstsvårhanterliga och arbetskrävande gmpp är det enligt styrelsen nödvändigt attde hjälpligt kan omhändertas av kriminalvården. har dock enavvikande mening i denna fråga. Styrelsen understryker att särvård avmissbrukare inom frivården bör undvikas och att missbrukarna inomfrivårdsklientelet bör kunna beredas erforderlig vård och behandling inom ramenför samhäUets allmänna sjuk- och socialvård. Om utredningsförslaget trots allt vinnergehör anser styrelsen att en utredning med uppgift att förbereda en förändringav huvudmannaskapsfrågan bör tiUsättas. 1976/77:100 Bilaga5 68 Skyddsvärnen är enskilda föreningar, som har sinverksamhel inriktad pä atl ge framför allt ekonomiskt stöd och social omvårdnadlill personer som är föremål för kriminalvård i frihet. Verksamheten bestridsraed hjälp av statsbidrag, medel från kommunerna samt i vissa fall genomavkastning från fonder. Skyddsvärnet i Slockholm svarar bl. a. förövervakning av villkorligt frigivna i alla åldrar i . Medhänsyn till den kraftiga utbyggnad av frivårdsorganisationen som pågår ochtill att de nya distrikten bör handlägga alla klientkategorier föreslårutredningen att Skyddsvärnet i befrias från sitt ansvar förövervakningsverksamhet i frivården. Utredningen föreslår inte någraförändringar beträffande övriga verksamhetsgrenarvid Skyddsvärnet i Slockholm. Skyddsvärnet i driver tvåinackorderingshem om vardera 12 platser samt en socialmedicinsk klinik.Inslitutionema betjänar samtiiga tre frivärdsdistrikt i kommunen. 1 föreningensverksamhet ingår även viss familjeterapi och fritidsverksamhet. Frivården i arbelar enligl utredningen medsarama psykiskt särpräglade och socialt utslagna, ofta alkohol- ochnarkotikaskadade klienter, som i . På grund härav och då de flesta avde aktiviteter Skyddsvärnet i bedriver är hotade p. g. a, brist påpersonella och ekonomiska resurser, föreslär utredningen att det befintligaavtalet mellan staten och Skyddsvärnet i sägs upp och att en statiigbehandlingscentral inrättas omfattande en socialmedicinsk klinik och tvåinackorderingshem. Skyddsvärnets klinik och inackorderingshem vid Kyrkogataföreslås få samma resurser som motsvarande enheter vid frivårdensbehandlingscentral i , För inackorderingshemmel i Sociala Husetföreslås samma personalförteckning som för kriminalvårdens inackor-deringshera.De av Skyddsvärnet förvaltade klientbostäderna bör enligt utredningen övertasav behandlingscentralen och stäUas till förfogande för alla frivärdsdistrikt iGöteborg. Beträffande den av Skyddsvärnet bedrivna fritidsverksamheten föreslåsatt avtal träffas med staten om denna. Om det från Skyddsvärnets sida intefinns intresse för att även i fortsättningen bedriva denna verksamhet är detenligt uiredningen önskvärt all i en eller annan form övertaransvaret för densamma. Som ett tredje altemativ kan det enligt utredningenövervägas att inordna fritidsverksamheten i den statliga behandlingscentralen. tillstyrker förslaget att denövervakningsverksamhet som bedrivs av Skyddsvärnet i förstatligas.Beträffande Skyddsvärnet i anser styrelsen det olyckligt att behållaen särskild administration för fritidsverksamheten, speciellt som denna fort- Prop.1976/77:100 Bilaga 5 69 farandeär av experimenlkaraktär. Styrelsen föreslår därför att Skyddsvärnetsverksamhet i helt förstatligas och att försöken med fritidsverksamhetövertas av distriktet i . anser attutredningens förstag beträffande Skyddsvärnen i och innebären kortsiktig lösning som inte får förhindra en mera långsiktig lösning. Detär enligt styrelsen önskvärt att avveckla "vårdsegregationen" avkriminalvårdens klienter genom att kommuner och landsting övertar defrivärdsinstitutioner av socialvårds- och sjukvårdskaraktär som drivs avstaten och enskilda föreningar. Skyddsvärnet i motsätter sig inteatt dess övervakningsverksamhet överförs till skyddskonsulentorganisationenmen förutsätter liksom utredningen att i övervakningsverksamheten sysselsattpersonal bereds likvärdiga anställningar i den nya organisationen. Skyddsvärneti uttalar som sin bestämda uppfattning att utredningen icke anförtövertygande och bärande skäl för förstatligande. Enligt föreningen skulleverksamheten främjas bäst om erforderiiga personella och ekonomiska resurserställs till föreningens förfogande, I övrigt tillstyrks utredningens förslagbeträffande skyddsvärnen i och av bl, a. Bristen på lämpligt belägna lokalanstalter iStockholm och medför enligt utredningen bl. a. att ett stort antalklienter, som vistas på anstalter långt från hemorten, hindras från attmedverka vid frigivningsförbere-delserna på det sätt och i den utsträckning somavses med kriminalvårdsreformen. På grund av de långa reseavstånden ikommunerna saknar fri-vårdspersonalen ocksä tillräckliga resurser att besökaanstalterna och tiUsammans med klienterna bearbeta frigivningsproblemen.Enligt utredningen kan kommunernas socialvärdspersonal inte på ort och ställedelta i behandlingsplaneringen på sätt som avses i kriminalvårdsreformen.Följden av dessa brister i anstaltsbehandlingen måste i många fall enligtutredningens mening bli iUa planerade frigivningar, försummadearbetstillfällen, mindre goda bostadslösningar, störda familjerelationer,återfall i kriminalitet, alkohol- och narkotikamissbruk samt kostnadskrävandesocialvård och sjukvård. Varje dröjsmål med att lösa lokalanstaltsfrågan iStockholm och medför således enligt utredningen höga och onödigakostnader för regionernas socialvård och sjukvård. Härtill kommer enligtutredningen de kostnader som förorsakas statsverket och samhället i sin helhetpå gmnd av klienternas återfall i brott och äterintagning i anstalt. Mot bakgrundav dessa oacceptabla förhållanden föreslår utredningen att fem nyalokalanstaller om vardera 40 platser uppförs i och en iMalmöregionen. 1976/77:100 Bilaga 5 70 Utredningens förslag om lokalanstaller i Stockholmoch biträds av en stark remissopinion. Således anserkriminalvårdsstyrelsen atl bristen på lokalanstalter medfört allvarliga problemför bl, a. frivården. Enligt styrelsen framstår det som alltmer klart, attfrivärdsarbetet inte kan bedrivas framgångsrikt utan det komplement somlokalanstalierna utgör. Dessa är genom sin utformning och arbetsmetodik allbetrakta som ett meUanled mellan institutions- och frivård. Lokalanstalternabidrar till ati underiätta klienternas övergång från de större anstaltemasslutenhet till det betydande mått av frihei som måste tillåtas dem varslivsföring kontrolleras med hjälp av övervakning. Enligt styrelsen är det medhänsyn härtill ytterst beklagligt atl bristen på lokalanstalter är i detnärmaste katastrofal på de orter där kriminalitetsproblemen är som störst ochdär möjligheterna att kontinuerligt följa klientemas förhållanden är somminsl. 'Er\\\gi övervakningsnämnden i , sjätte avdelningen, berederdet nuvarande tillståndet mycket stora svårigheier och det är helt omöjligtatl genomföra lagstiftningens intentioner. Statskontoret finnerdet angelägetatt det investeringsprogram som beslutat, modifieras till förmån fören skyndsam utbyggnad av lokalanstaller i Stockholms- och Malmöområdena. Eutillräckligt antal lokalanstallsplatser i storstadsdistrikten är enligtstatskontoret en nödvändig förutsättning för att kriminalvårdsreformen skallkunna förverkligas. Statskontoret påpekar alt del är angeläget att en nybyggnationav lokalanstalter följs av nedläggning av minst motsvarande antal platser vidanstalter som enligt reformens principer inte kan utnyttjas för vare sig riks-eller lokalanstaltsbehandling. RRV uppger att verket har i ett pågåendeprojekt om bl. a, beräkningsmetoder för kriminalvårdens anstaltsbehov bedömtStockholmsregionens behov av lokalanstaller till mer än 500 platser. Dettainnebär enligt RRV att det i regionen f. n. finns en brist på över 200lokalanstallsplatser. RRV har även konstaterat brisl på lokal-anstaltsplatser iMalmöregionen, Då tillgång på lämpliga lokalanstalter är en förutsättning föratt kriminalvården skall kunna bedrivas i enlighet med de principer somstatsmakterna beslutat tillstyrker RRV att utbyggnaden av lokalanstalter istorstadsregionerna tidigareläggs. RRV förutsätter att del sker ensuccessiv avveckling av den överkapacitet som finns i andra delar av landetinom andra anstaltstyper. Utredningen föreslår att lokala lekmannastyrelserinrättas för de av utredningen föreslagna skyddskonsulentdistrikten liksom förfrivårdens behandlingscentraler i och . Dessa styrelserskuUe enligt utredningen kunna få stor betydelse för kriminalvårdens förankringi en bredare medborgaropinion och som ett informations- och kontaktorgan 1976/77:100 Bilaga 5 71 mellanallmänheten och kriminalvården. Vidare skulle styrelserna enligt utredningenkunna fylla funktionen som offentligt kontrollorgan och som vädjoinstans förklienter som vill påkalla uppmärksamhet på verkliga eUer förmenta oförrätter ibehandlingen. Utredningen är medveten om att frågan om lekmannainflytande ikriminalvården är av komplicerad natur och delvis berör problemställningarutanför utredningens uppdrag. Av dessa skäl har utredningen inte ansett sigböra förelä någon ingående prövning eller framlägga konkreta förslagbeträffande lekmannastyrelsernas sammansättning, uppgifter och arbetsformer.Utredningen understryker att frågan om ökad lekraannamedverkan i kriminalvårdeninte får fördröja genomförandet av utredningens övriga förslag. Förslagel om ökad lekmannamedverkan ikriminalvärden får ett blandat mottagande. Ett fåtal remissinstanser anser att förslaget börgenomföras i detta sammanhang. anser sålunda att detär av största vikt att lekmannainflytandet utökas och ger därför utredningensförslag om inrättande av lekmannastyrelser i de tänktaskyddskonsulentdistrikten sitt fulla stöd. Några övervakningsnämnder avstyrker förslaget.Således anser över-vakningsnäinnden i , fjärde avdelningen, att mannumera synes ha en benägenhet att hysa överdrivna föreställningar om effektenav lekmannamedverkan. Av hänsyn till klienterna bör en sådan medverkan enligtnämnden avböjas. Enligt nämnden förhåller det sig så att klienterna i allmänhetaccepterar tjänstemäns inblandning i deras livsföring, men atl för demutomstående personer skall få insyn i deras privatliv uppfattas nog i allmänhetsom högst besvärande. i , tredje avdelningen,avstyrker bestämt förslaget, som enligt nämnden ej synes vara realistiskt ochej heller utvisar några förhållanden som talar för att ett sådant inflytandeskulle medföra en förbättrad handläggning av ärendena. Del stora flertalet remissinstanser anser altfrågan om ökal lekmannainflytande inle kan lösas utan ytterligare utredning.Eftersom frågan om lekmannainflytande inom kriminalvården är föremål föröverväganden inom andra utredningar föreslår således attställningstagande i frågan tills vidare uppskjuts för att senare behandlas isärskild ordning.