prop · G00388 · 1976-12-31 00:00:00 — 1976/77: 88 Regeringens proposition 1976/77: 88 Regeringen föreslår att antaga det förslagsom har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll. verksamhetsområde omfattar eneller flera allmänna underrätters domkrets. I propositionen föreslås attregeringen får möjlighet att om särskilda skäl föreligger bestämma annan indelning. 1 1976/77. 1 saml Nr 88 Lag om ändring i Härigenom föreskrives att 37 kap. 1§ skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 §1 verksam- verksam- hetsområde skall omfatta en eller hetsområde skall omfattaen eller flera allmänna underrätters dom- flera allmänna underrätters dom krets. För handläggning av aren- krets, om ej särskilda skäl förelig- den rörande personer som dömts ger till annan indelning. För hand till fängelse, ungdomsfängelse eller läggning av ärenden rörande per internering må dock tillsättas sär- söner som dömts till fängelse, skilda övervakningsnämnder. Över- ungdomsfängelse eller internering vakningsnämnds verksamhetsom- må tillsättas särskilda övervak- råda bestämmes av regeringen. Övervaknings nämnds verksamhetsområde be stämmes av regeringen. består av femledamöter, om ej regeringen förordnar att viss nämnd skall hava fleraledamöter. Nämnden är beslutför med ordförande och två ledamöter. I brådskandefall, så ock i ärenden av mindre vikt äger ordföranden ensam besluta å nämndensvägnar. Sådant beslut Skall anmälas vid nästa sammanträde med nämnden. Regeringen äger förordna attövervakningsnämnd skall arbeta å avdelningar. Om sådan avdelning skall itillämpliga delar gälla vad om nämnd är stadgat. Denna lag träder i kraft . Senaste lydelse 1974: 565. 1976/77: 88 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , Äsling, Söder, ,Mundebo, Krönmark, , , , , . Enligt 37 kap. 1 § skallövervakningsnämnds verksamhetsområde omfatta en eller flera allmännaunderrätters domkrets. För handläggning av ärenden rörande personer som dömtstill fängelse, ungdomsfängelse eller internering kan dock tillsättas särskildaövervakningsnämnder, vilka alltså inte får något, geografiskt avgränsat verksamhetsområde.Det ankommer ,på regeringen att bestämma övervakningsnämndernas verksamhetsområden.Så har skett genom kungörelsen (1972: 145) om övervakningsnämndernasverksamhetsområden m. m. (ändrat : 1051).. Antaletövervakningsnämnder uppgår numera till 48. består i regel av fem ledamöter.Ordförande och ersättare för denne förordnas av regeringen. Ordföranden skallvara jurist och erfaren i domarvärv. Ersättare för ordförande skall vara jurist.Övriga ledamöter och, ersättare utses av . De bör ha erfarenhet avungdomsvård eller arbetsförmedling eller annars i allmänna värv. Det ankommer på övervakningsnämnderna att ledakriminalvården i frihet. Detta innebär att övervakningsnämnd skall lämnaskyddskonsulenten anvisningar och,direktiv för hans verksamhet inom frivården.Till övervakningsnämndernas arbetsuppgifter hör vidare att förordna ochentlediga övervakare och att vid behov meddela särskilda föreskrifter för attfrämja den dömdes anpassning i samhället. Om den dömde inte iakttager sinaskyldigheter kan övervakningsnämnden besluta bl. a.att han skall meddelas varning. Vidare kan övervakningsnämnden förordna att dendömde skall på lämpligt sätt 1 1976/77. 1976/77: 88 4 omhändertasi avbidan på vidare förordnande, när fråga uppkommit om åtgärd i anledning avmisskötsamhet samt, beträffande den som efter dom på ungdomsfängelse ellerinternering vårdas utom anstalt, när fråga uppkommit om återintagning ianstalt. Beträffande anstaltsvården beslutarövervakningsnämnderna bl. a. om villkorlig frigivning av personer som dömtstill fängelse i högst , om frigivningspermission samt om vistelse utomanstalt enligt 34 § lagen (1974: 203) om kriminalvård i anstalt. tillkallades en sakkunnig' meduppdrag att bl. a. undersöka i vilken utsträckning beslutsfunktionen inomkriminalvården i vissa ärenden kunde delegeras till personal inom frivårdeneller på anstalterna eller överföras till andra myndigheter. Den sakkunnigeborde även överväga huruvida antalet nämnder kunde begränsas i samband med attarbetsuppgifterna för nämnderna förändrades. Den sakkunnige, som antog namnetövervakningsnämndutredningen, avlämnade betänkandet (SOU 1975: 16)Kriminalvårdens nämnder. Utredningens överväganden utmynnar i förslag om attövervaknings-nämnderna inte längre skall ha till uppgift att handhaövervakningen av frivårdsklientelet eller att leda frivården. Vidare föreslåsatt vissa av övervakningsnämndens beslutsfunktioner skall delegeras till skyddskonsulenten.Därigenom kommer enligt utredningen antalet frivårds-ärenden att minskakraftigt för så gott som samtliga nämnder. En följd därav blir enligtutredningen att vissa nämnder får ett så otillräckligt ar-betsunderlag att debör kunna helt undvaras. Utredningen föreslår sålunda att antaletövervakningsnämnder minskas från 48 till 33. Vid sin översyn fann utredningen också att dennuvarande principen om nämndernas anknytning till domkretsindelningen bör omprövas.Utredningen anser att sambandet mellan nämndernas och domstolarnas verksamhetinte kan anses vara av sådan art att det bör vara ett oeftergivligt krav attgränserna stämmer överens. Särskilt i storstadsområdena kan det enligtutredningen finnas behov av att låta nämndområden omfatta delar av olikadomkretsar. Sanimanfattningsvis anser utredningen att indelningen iverksamhetsområden för övervakningsnämnderna bör ske med tillämpning avföljande allmänna principer: 1) verksamhetsområdet bör omfatta en eller flerakommuner, 2) dess gränser får inte skära gräns för skyddskonsulentdistrikt, 3)det är inte något som hindrar att ett nämndområde omfattar två eller flerakonsulentdistrikt och inte heller att ett sådant distrikt omfattar tvä ellerflera nämndområden, 4) så långt som möjligt bör den nuvarande anknytningentill dom- 1916/11: 88 5 kretsindelningenbehållas, 5) gräns för nämndområde bör inte skära gräns för kriminalvårdsregionsamt 6) länsindelningen bör inte frångås annat än i rena undantagsfall. Utredningen föreslår därför att 37 kap. 1 §brottsbalken ges den ändrade innebörden att övervakningsnämndsverksamhetsområde skall omfatta en eller flera kommuner samt att regeringenbestämmer om de enskilda verksamhetsområdenas indelning. Under remissbehandlingen avövervakningsnämndutredningens betänkande har endast ett fåtal remissinstanseryttrat sig beträffande berörda frågor. Därvid ansluter sigkriminalvårdsstyrelsen, övervakningsnämnden i , första och andraavdelningarna, till utredningens principer. I motsats till utredningen anserdomstolsverket att sambandet mellan domstolarna och övervakningsnämnderna är såstarkt att den nuvarande lagstadgade indelningsprincipen med anknytning tilldomkretsindelningen bör behållas. För att komma till rätta med problemet istorstadsområdena kan man enligt verket i lagtexten införa en bestämmelse attregeringen kan bestämma annan indelning, om särskilda skäl föreligger. tillkallades en sakkunniga meduppdrag att utforma en ny, huvudsakligen geografiskt uppbyggd indelning avfrivårdsdistrik-ten i , och . Den sakkunnige bordeenligt sina direktiv särskilt beakta behovet av samordning mellan frivärdensoch de lokala stöd- och vårdorganens verksamhetsområden. Vidare borde densakkunnige vid prövningen av frivårdsdistriktens lokalisering eftersträva ensådan indelning att frivårdsarbetet i största möjliga utsträckning kundeförläggas till de övervakades levnadsmiljöer. Den sakkunnige skulle ocksåbeakta de förändringar i frivårdens arbetsformer som följer av genomförandetav kriminalvårdsreform. Den sakkunnige, som antog namnet frivårdensstorstadsutredning, överlämnade betänkandet (Ds Ju 1976: 9) Frivårdi storstad. Enligt utredningen bör följande principer varavägledande vid indelningen av skyddskonsulentdistrikten, nämligen 1. distriktsindelningen skall underlätta frivårdenssamarbete med samhällets övriga vård- och stödorgan, främst den kommunalasocialvården, 1976/77: 88 6 2. frivårdsorganisationen skall istorstäderna, på sätt som redan gäller i övriga delar av landet, bestå avsjälvständiga, fullt utbyggda distrikt utan gemensamma specialfunktioner, 3. frivårdsdistrikten skall varaintegrerade, dvs. omfatta alla klientkategorier och alla moment ifrivårdsarbetet, 4. antalet handläggande tjänstemäni varje distrikt bör om möjligt inte understiga fem och inte överstiga tio och (indelningen skall anpassastill kollektivtrafiken. Med tillämpning av dessa principer har utredningenföreslagit att indelas i sju distrikt i ,tre distrikt i de norra förorterna och fyra distrikt i de södra förortenia.Göteborgsområdet i sex distrikt i , ett i förorterna och ett iUddevalla samt i tre distrikt, omfattande samtliga i Malmöskyddskonsulentdistrikt ingående kommuner. Vad särskilt gäller frågan om sambandet mellanandra administrativa gränser konstaterar utredningen att det förekommer tätakontakter mellan domstolar och skyddskonsulenter, varför dét ligger ett visstvärde i att skyddskcynsulentdistrikten sammanfaller med domkretsarna.Emellertid har utredningen, framför allt i och Göteborgsförortsområden, mött oöverstigliga svårigheter i försöken att bilda väl-avvägdaskyddskonsulentdistrikt med bibehållen anknytning till domkretsarna. IStockholmsområdet är det i första hand domkretsarnas dåliga anpassning tillkommunikationsförhållandena som lägger hinder i vägen. I ärdet på grund av domkretsbindningen ogörligt att bilda ett frivårdsdistrikt avett antal förortskommuner som i ekonomiskt, administrativt, arbetsmarknads- ochkommunikationsmäs-sigt hänseende utgör en enhet. Utredningen konstaterar vidareatt domkretsindelningen består över långa tidsperioder och utgår från delvisandra förutsättningar och behov än dem som gäller för kriminalvården. Så längeövervakningsnämnderna och därmed skyddskonsulentorganisationen i fråga om sinaverksamhetsområden är knutna till domkrets-indelningen är enligt utredningen frivården förhindrad att följsamt anpassa sig till de ändringari storstadsonirådena som pågår när det gäller befolkningsstrukturen.De administrativa olägenheter som kan följa av att sambandet rtieddomkretsindelningen bryts väger enhgt utredningen lätt mot de stora fördelarsom på vissa håll kan vinnas genom att frivårdsdistrikten får bildasuteslutande med utgångspunkt från det praktiska fältarbetets krav. Utredningenföreslår därför att sambandet enligt 37 kap. 1 § mellan allmännaunderrätters dohi-kretsar och övervakningsnämndsområden upphävs. I likhet medövervakningsnämndutredningen anser utredningen att endast kommunindelningenbör vara bindande för indelningen i övervakningsnämndsområden ochskyddskonsulentdistrikt. 1976/77: 88 7 Samtliga remissinstanser som behandlat berördadelar av förslagen från frivårdens storstadsutredning är positiva till att enändring av sker på denna punkt. Således anser i Älvsborgslän att fördelarna med att kunna bilda frivårdsdistrikt med utgångspunkt i detpraktiska fältarbetets krav mer än väl uppväger de administrativa olägenhetersom kan följa av att sambandet med domkretsen bryts. iStockholm, andra och tredje avdelningarna, anser att det inte torde innebäranågra olägenheter att slopa frivårdsdistriktens och övervakningsnämndernasnuvarande anknytning till domkretsindelningen i syfte att bättre kunna anpassafrivårdens organisation till den kommunala socialvårdens. I stället för den avutredningen föreslagna lösningen föreslår att man i lagtexteninför en regel som ger regeringen möjlighet att bestämma annan indelning omsärskilda skäl föreligger. övervakningsnämnderna i nuvarande form började sinverksamhet då trädde i kraft. Nämnderna har viktigauppgifter bl. a. inom kriminalvårdens frivård. Till arbetsuppgifterna hörsålunda att förordna och entlediga övervakare samt att vid behov meddelasärskilda föreskrifter för att främja den dömdes anpassning i samhället. Omden dömde inte iakttar sina skyldigheter kanövervakningsnämnden meddela honom varning. Vidare får övervakningsnämndenförordna att den dömde skall på lämpligt sätt omhändertagas i avbidan på vidareförordnande, när fråga uppkommit om åtgärd i anledning av misskötsamhet. Sådantförordnande får också meddelas beträffande den som efter dom på ungdomsfängelseeller internering vårdas utom anstalt, när fråga uppkommit om återintagiwng ianstalt. Vid olika tillfällen har det hävdats att det behövsen översyn av nämndemas uppgifter och organisation. Är 1973 tillkallades ensakkunnig för att göra en sådan översyn. Den sakkunnige, som antog namnetövervakningsnämndutredningen, avgav betänkandet (SOU 1975: 16)Kriminalvårdens nämnder. Utredningens överväganden utmynnade bl. a. i förslag omändrade beslutsfunktioner och en ökad delegering av uppgifter tillskyddskonsulent. Utredningens förslag har i många delar fått ett blandatmottagande och jag är inte nu beredd att ta ställning till förslagen. I ettavseende behövs emellertid ett ställningstagande , nämligenbeträffande ett förslag om att bestämmelser omövervakningsnämndernas verksamhetsamråden skall ändras. 1916/11: 88 8 På kriminalvårdens område fattade riksdag(JuU 1973: 15, rskr 1973: 152) principbeslut om genomgripande förändringarbeträffande både anstaltsvården och frivården. En ökad satsning på kriminalvårdensfrivårdsorganisation skall göra det möjligt att kriminalvård i frihet blir dennormala straffrättsliga påföljdsformen. En viktig grundtanke i reformen är att dömda skallha samma rätt till samhällets stödtågärder och vårdinsatser som andra människori samället. Det förhållandet att kriminalvårdens klienter begått brott och harsärskilda problem när det gäller anpassning i samhället får inte medföra attandra samhälleliga stöd- och vårdorgan frånkänner sig ansvaret för dem.Konsekvensen av detta blir att samhällets normala service skall utnyttjas istörsta möjliga utsträckning även för kriminalvårdens klientel. En sådanordning förutsätter ett intimt samarbete mellan kriminalvårdens myndigheteroch de olika organ i samhället som har att svara för socialvård, sjukvård,utbildning etc. Kriminalvårdsreformen har medfört en kraftigsatsning på frivården. Under budgetåren 1973/741976/77 har frivården tillförtsca 300 tjänster. I samband med personalförstärkningarna har fri vården ocksåålagts nya och vidgade arbetsuppgifter. Genom resursförstärkningarna och de ändradearbetsuppgifterna har skyddskonsulentdistrikten efter hand förändrats för attkunna fylla de krav som enligt reformen ställs på frivårdsorganisationen. IStockholm, och har emellertid förhållandena inom frivårdsorganisationenvarit så komplicerade att en särskild utredning fått till uppgift att läggafram förslag till en ändrad organisation. Mot bakgrunden av grundtankarna ikriminalvårdsreformen har frivårdens storstadsutredning bl. a. lagt fram ettförslag till en genomgripande ändring av indelningen av skyddskonsulentdistrikteni de tre storstadsområdena. Utredningens förslag i denna del har mottagitsmycket positivt vid remissbehandlingen. I årets budgetproposition (1976/77: 100, bilaga 5,sid. 7375) har jag utvecklat mina synpunkter på förslaget och desskonsekvenser i resurshänseende. Jag skall därför här beröra utredningensförslag endast i begränsad utsträckning. I likhet med utredningen anser jag det synnerligenangeläget att frivårdsorganisationen i storstäderna anpassas bättre till denkommunala vårdorganisationen än som är fallet. Härigenom kan man få tillstånd en nödvändig samordning av insatserna. Vidare kan både ekonomiska ochjjersonella resurser utnyttjas mer rationellt. Det är också väsentligt att de nuvarande frivårdsdistrikteni de tre största kommunerna delas upp i mindre enheter. I enlighet med vad jag:förordat i budgetpropositionen bör den nya skyddskonsulentorganisationen istorstadsområdena omfatta sammanlagt 28 distrikt. Såsom det anfördes ibudgetpropositionen får det ankomma på regeringen att på 1976/77: 88 9 grundvalav utredningsförslaget bestämma den geografiska fördelningen .av de nyadistrikten. Som frivärdens storstadsutredning påpekat möter detemellertid stora svårigheter att genomföra den föreslagna distriktsindelningenom över-vakningsnämndemas verksamhetsområden även i fortsättningen skall.anknytas till domkretsarna. Både övervakningsnämndutredningen ochstorstadsutredniingen har föreslagit att övervakningsnämnds verksamhetsområdeskall omfatta en eller flera kommuner. För att tillgodose de praktiskaönskemålen bör man enligt min mening välja den lösning som harföreslagit i sina yttranden över förslagen från övervakningsnämndutredningenoch storstadsutredningen. Jag förordar alltså .att bestämmelsen i 37 kap. 1 §brottsbalken om att övervakningsnämnds verksamhetsområde skall omfatta en ellerflera allmänna underrätters domkretsfår ett tillägg av innebörd att regeringen kan bestämma annan indelning, omsärskilda skäl föreligger. Enligt 38 kap. 3 § andra stycket skalltalan om undanröjande av skyddstillsyn eller om anstaltsbehandling enligt 28kap. 3 § väckas vid allmän underrätt, inom vars område den övervakningsnämndsom handhar övervakningen av den dömde är verksam. Om övervakningsnämndsverksamhetsområde faller in under flera underrätters domkrets, ligger det isakens natur att talan skall väckas vid den av dessa domstolar inom vars domkrets den dömde är bosatt ellerannars mera varaktigt uppehåller sig (jfr prop. 1962: 10, del C, sid. 431). Med hänvisning till vad jag nu har anförthemställer jag att regeringen föreslår att antaga inom upprättatförslag till lag om ändring i . Regeringen ansluter sig till föredragandensöverväganden och beslutar att genom proposition föreslå att antagadet förslag som föredraganden har lagt fram.