prop · G00390 · 1976-12-31 00:00:00 — Nöjer man sig med att förskjuta intjänandeåret ett kvartal,varigenom det alltså kommer att omfatta tiden den 1 april31 mars, vinnerarbetsgivare och arbetstagare tid för faststäUande av vad som skall vara betaldresp. obetald semesterledighet och för beräkning av den semesterlön som skaUutgå. Bättre praktiska förutsättningar att uppnå en fungerandesemesterpianering skapas också med de jämkningar som jag föreslår i fråga omarbetstagarnas rätt att disponera över och lämna besked om sitt anspråk påobetald semesterledighet och beträffande underrättelsefristerna. Som jag angav inledningsvis är det också min meningatt man bör avstå från att genomföra kommitténs förslag om imättande av en begränsadriskfond för finansiering av semesterlön vid semestergmndande frånvaro. Det UrvisserUgen säkert riktigt att det behövs riskspridning genom något slagsförsäkringssystem vid en mer omfattande utvidgning av rätten till semester närarbetstagaren av skilda skäl inte har kunnat tjäna in semesterlön genom attuppbära lön i sm anstäUning. Av skäl som jag redan har redovisat (12.1) har jagdock funnit att nackdelarna med kommitténs förslag på denna punkt övervägerfördelarna. Hela den vidsträckta frågan om inrättande av ett fondsystem bör somjag förut har nämnt utredas ytterligare innan förändringar av den innebördengenomförs. Detta innebär att arbetsgivaren t. v. bör fortfara att svara försemesterlönen till arbetstagare som är frånvarande från arbetet av s. k.privUegierade skäl. Härigenom vinnes också en inte obetydlig förenkling ijämförelse med kommitténs förslag av reglerna om semesterlönens beräkning. Med dessa ställningstaganden är som jag ser det denväsentliga återstående frågan på detta område, vid sidan av procenttaletsbestämmande, om man bör behålla gällande lags båda beräkningsmetoder ihuvudsak oförändrade såsom metoder för beräkning av semesterlön eller om detkan vara motiverat att i lagen bygga enbart pä den ena, nämligen påprocentregeln. Vid valet mellan dessa alternativ bör man enligt min mening utgåfrån att det inte bör komma i fråga att vid ett bibehållande av båda metodernainföra motsvarigheter till de av kommittén föreslagna garantireglerna i 12 §.Remisskritiken har tUlräckligt tydligt visat att sådana regler leder tillsåpass omfattande komplikationer, att de åberopade rättvisesynpunkterna knappastkan få bli avgörande. Härtill kommer för övrigt som någon remissinstans harpåpekat, att ett fullständigt tillgodoseende av rättvisesynpunkterna skuUekräva en ytterligare, svårbemästrad utbyggnad av garantLreglerna tiU att täckaflera fall än 12 § i kommittéförslaget. De av kommittén föreslagna 1976/77: 90 118 garantireglernaavser nämligen endast arbetstagare med vecko- eller månadslön. Flera remissinstanser har uttalat sig tiU förmånför en övergång i semesterlagstiftningen tUl att bygga enbart på procentregelnsom metod för beräkning av semesterlönen. Som främsta skäl har åberopats denförenkling av regelsystemet som skulle uppnås. Ett ytterligare skäl skulle varaatt man inte längre skulle behöva lägga ned möda pä att i lagen säkerställa,att tillämpningen av två skUda beräkningsmetoder inte medför orättvisa förnågon kategori. Om beräkningsreglerna gjordes dispositiva skulle det varamöjligt att behåUa sammalönsregeln på avtalsområden där berörda parter finnerdetta vara önskvärt. En remissinstans, universitets juridiskafakultet, har närmare utvecklat sina skäl för en övergång till procentregelnsom der enda av lagen anvisade beräkningsmetoden. Det har därvid särskiltpekats på att utvecklingen även på tjänstemannaområdet har gått i riktning motmer sammansatta lönesystem med inslag av rörliga lönedelar. Med sådanalönesystem blir det i ett växande antal fall nödvändigt att åtminstone för endel av semesterlönen göra beräkningar med anlitande av procentregeln. Vid mitt övervägande av denna fråga har jag stannatför att föreslå att det i lagen skall föreskrivas enbart en metod försemesterlöneberäkningen, nämligen procentregeln. Härigenom kan man enligt minmening uppnå en inte obetydUg förenkling av regelsystemet och dettas praktiskatillämpning. Man kan för övrigt också med goda skäl hävda att lagens uppgift pådenna punkt bara bör vara att på ett enkelt och tydligt sätt ange vad som börvara gmndprincipen eUer med andra ord att arbetstagaren bör ha åtminstone sammalönestandard under sin betalda semesterledighet som när han är verksam i arbetehos arbetsgivaren. Detta kan uttryckas genom att lagen genomgående får byggapå procentregeln och genom att procenttalet avpassas så att arbetstagarna igemen garanteras bibehållen lön under denna sin ledighet. Det bör sedan utanolägenhet kunna överlåtas åt arbetsmarknadens parter att med utgångspunkt ilagens princip om bibehållen lön hitta de lösningar som bäst passar skUdaavtalsområden. En sådan lösning för områden med i huvudsak månadslöneberäkning som fallet är på de statliga och kommunala områdena kan vara att den undersemesteråret utgående semesterlönen beräknas efter sammalöneprincipen, medande korrigeringar som kan bU följden av att procentregeln leder till högresemesterlön sker . Lagens löneberäkningsregel börenligt min mening göras dispositiv på det sättet att avtal som medförlikvärdiga förmåner alltid kan träffas och att kollektivavtal på förbundsnivåutan någon sådan begränsning träder i stället för lagen. Med den utveckling som vi har uppnått iavtalsväsendet på arbetsmarknaden och med den fasta förankring som nutillkommer principen 1976/77: 90 119 omarbetstagarens rätt till ledighet med bibehållen lönestandard börsemesterlöneberäkningsnietoden kunna betraktas och behandlas i princip på sammasätt som varje annan lönefråga. När jag för fram detta förslag är jag dock medvetenom att det självfallet finns fall i vUka en strikt tiUämpning av procentregelnskulle te sig orättvis för den berörde arbetstagaren. Görs en jämförelse medden gällande lagen tänker man kanske främst på sådana fall där den vecko-ellermånadsavlönade arbetstagaren har genom befordran eller av andra skäl betydligtförbättrat sina inkomster under semesteråret i jämförelse med intjänandeåret.Det är emellertid som framgår inte minst av remissinstansernas påpekanden ipraktiken ogörligt att konstruera ett regelsystem på detta område som är bådei rimlig grad enkelt och lättiU-lämpat och helt rättvist i alla tänkbara fall.Man måste i själva verket röra sig med schabloner. Jag ser därför inte någothinder i de nu antydda rättvisesynpunkterna mot den lösning som jag förordar. Idet helt övervägande antalet enskilda fall kan man säkert räkna medtillfredsställande avtalslösningar för den händelse en strikt tillämpning avprocentregeln inte skulle leda till vad som bör vara lagens gmndprincip, nämligenatt arbetstagaren skall åtminstone vara bibehåUen vid sin lönestandard föreledigheten när han fått ut sin semester. Jag har i det föregående gett exempelpå en framkomstväg. Med den av mig förordade lösningen bör frågan omsemesterlönen vid frånvaro som är semesterlönegrundande lösas pä i principsamma sätt som vid tillämpning av procentregeln enligt nu gällande lag. Vissaändringar av i huvudsak teknisk natur föreslås dock. Jag har då fömtsatt attvederbörande arbetsgivare liksom bör bära ansvaret för semesterlön ihithörande fall (12.1). Detta innebär att man vid fastställandet av lönesummanunder intjänandeåret inte räknar med semesterlön, sjuklön eller annanersättning som har utgått vid privilegierad ledighet. Semesterlönen underintjänandeåret tillgodoräknas nämligen genom en motsvarande justering av dettillämpade procenttalet. När det gäller övrig hithörande ledighet skall förvarje dag då arbetstagaren helt eller delvis har varit ledig i stäUet görastillägg till lönesumman med ett belopp motsvarande arbetstagarensgenomsnittliga dagsinkomst i anställningen av intjänandeåret.Till skillnad från nu bör, för det fall då arbetstagaren inte under det närmastföregående intjänandeåret hade någon lön i anställningen, underlaget utgörasav den lön som det kan antagas att han skulle ha haft om han då hade arbetatför arbetsgivarens räkning. I denna del får jag i övrigt hänvisa till specialmotiveringen. Lönen vid uttag av sparad semesterledighet börkunna beräknas på i princip samma sätt, med det förbehållet att underlaget börvara inkomsten under intjänandeåret närmast före det semesterår under vilketden sparade ledigheten tas ut och med tillämpning av ett i lagen 1976/77: 90 120 angivetprocenttal för varje sparad semesterdag. Semesterersättning slutligen, kanberäknas på samma sätt som semesterlön. Till vissa enskildheter när det gällersemesterersättning och semesterlönen vid uttag av.sparad ledighet återkommerjag i avsnitt 12.6 och i specialmotiveringen. Lika med semesterkommittén anser jag att det börgöras en utvidgning av underlaget för semesterlöneberäkningen i jämförelse medgällande rätt på så sätt att alla lönebelopp som har erhåUits inräknas. Detinnebär att även lönetiUägg för arbete utöver den normala arbetstiden(övertidstillägg) skall beaktas. Gällande lags begränsning på den punkten ärinte grundad på rationella skäl. Jag återkommer tUl de tekniska aspekterna pådenna fråga i specialmotiveringcn. Det återstår då att i detta avsnitt ta upp fråganom vilka procenttal som bör ersätta den nu gällande lagens med anledning av attden lagstadgade arssemestern förlängs med . Kommittén har föreslagitatt det nu gällande talet skall höjas till 12. Detta tal är, somockså har påpekats av åtskilliga remissinstanser, något högre än vad som skulleföranledas av en ren uppräkning av nioprocenttalet. Kommittén har dock funnitdetta motiverat i syfte bl. a. att komma den aktuella lönen vidsemestertillfället så nära som möjligt och att genom avrundning komma fram tUlett lätthanterligt tal. Jag ansluter mig till kommitténs bedömning på dennapunkt. För egen del viU jag tillägga, att jag ser det som en fördel att detvalda procenttalet medför en viss, låt vara begränsad, förstärkning av den lönsom utgår under semesterledigheten. Semesterrätten är enligt SemL en förmånsom successivt tjänas in genom arbete . Från den principen haremellertid, som fömt angetts, gjorts undantag i lagen genom att undervilken arbete inte utförs jämställs med arbetad tid i fråga om rätt att intjänasemester (privilegierad frånvaro). Frånvaro gynnas i semesterhänseende om denberor på fömtom semester sjukdom, havandeskap eller barnsbörd samt vissmUitärtjänstgöring, vapenfri tjänst och tjänstgöring i civilförsvaret (7 §andra stycket). Det krävs vidare för att frånvaron skaU ge rätttill semester att arbetsgivaren skulle ha kunnat sätta arbetstagaren i arbete underfrånvarotiden. Detta gäller dock inte vid semesterstängning av företaget. Ävenandra lagar än SemL har bestämmelser som gör att semester kan tjänasin under viss frånvarotid. Det gäller ledighet för skyddsombud, fackligförtroendeman samt invandrare som deltar i svenskundervisning. EnligtanstäUningsskyddslagen skall tid då arbetstagare 1976/77: 90 121 harrätt till lön vid uppsägnmg och permittéring likställas med arbetad tid isemesterlagens mening. Anledningen till att semesterdagar enligt 1963 årsSemL skaU räknas som arbetsdagar när det gäller intjänande av semester för detkommande året är den att man annars inte skulle kunna nå upp till fullsemester påföljande år. En arbetstagare som inte kan arbeta på grund av sjukdomfår enligt lagen räkna frånvarotiden som arbetad tid under sammanlagt högst 90kalenderdagar. Det är likgiltigt om arbetstagaren har varit sjuk en eller fleragånger. Avgörande är den sammanlagda sjukdomstiden under kvalifikationsåret.Det saknar vidare betydelse om frånvaron från arbetet beror på olycksfall iarbete eller yrkessjukdom eller om frånvaron har orsakats av annan sjukdomeller skada. Sjukdom under tid som överstiger ger dock rätt tillsemester endast om sjukdomen beror på yrkesskada. Arbetstagarens rätt atttillgodoräkna sig frånvaro på grund av sjukdom som semestergrundande tid upphörunder alla förhållanden när frånvaron har varat oavbrutet under två hela kvalifikationsårefter insjuknandet. Av reglernas utformning följer att ordningsföljden mellanvanUg sjukdom och yrkesskada kan vara av betydelse. Det var först genom ändringi semesterlagstiftningen som arbetstagaren fick rätt att räkna ävenfrånvaro på grund av annan sjukdom än yrkesskada som semestergrundande.Ändringen hängde samman med samordningen av den allmänna sjukförsäkringen medyrkesskadeförsäkringen. Samordningen innebär att yrkesskador och vanligasjukdomar försäkringsmässigt behandlas huvudsakligen på samma sätt, nämligenefter sjukförsäkringens bestämmelser, av varjesjukdomsperiod. En kvinna som har varit ledig i samband medhavandeskap eUer barnsbörd får räkna av ledigheten som arbetadtid. Begränsningen hänför sig till själva havandeskapet och inte till kvalifikationsåret.Liksom vid sjukdom räknas kalenderdagar. har beslutat att fr.o. m. viss tids ledighet med föräldrapenning i samband med barnsfödelse eller adoption skall vara semestergrundande, oavsett om fadern ellermodern stannar hemma. Ändringen hade föreslagits i prop. 1976/77: 38. Som i semesterhänseende gynnad militärtjänst räknasfrämst repetitionsutbildning samt annan tjänstgöring om perkvaUfikationsår, vilken inte ansluter sig till första tjänstgöringen (grundutbildningen).MUitärtjänst som inte ger rätt till semester är grundutbildningen,beredskapsövningi-tjänstgöring , varje slag av utbildning somdirekt ansluter sig till grundutbildningen samt tjänstgöring enligt 28 § 1mom, värnpliktslagen. Med stöd av en lagändring kan den som fullgörvapenfri tjänst tillgodoräkna sig denna i semesterhänseende i sammautsträckning som värnpliktstjänstgöring. I SemL har såsom kvalificerandefrånvaroanledning vid sidan av mUi- 1976/77: 90 122 tärtjänstgöringinförts även viss tjänstgöring i civilförsvaret, som fuU-görs ändå civilförsvarsberedskap råder eller då beredskapsövning får anordnas vidkrigsmakten, fömtsatt att arbetstagaren föregående år har fyllt lägst 22 år.Privilegieringen avser även här av under varjekvalifikationsår. har föreslagit en betydandeutvidgning av den privilegierade eller, med kommitténs terminologi,semestergrundande frånvaron. Som redan har framgått får bestämmelsernabetydelse endast för rätten till semesterlön, eftersom varje arbetstagare utankrav på intjänande ges rätt till semesterledighet. Enligt förslaget skall s. k.särskild semesterlön tjänas in vid ledighet på grund av sjukdom, yrkesskadorinräknade, ledighet för smittbärare, föräldraledighet, viss utbildning samttjänstgöring enligt värnplikts-, vapenfri och civilförsvarslagarna. Genomförslaget utvidgas rätten att tjäna in semesterlön vid annan sjukdom änyrkesskada samt vid föräldraledighet och värnpliktstjänst kraftigt. Därtillkommer som har nämnts viss utbildningstid. Förslaget innebär bl. a. följande. Vid frånvaro pägrund av sjukdom knyts rätten till semesterlön samman med rätten tillsjukpenning enligt den allmänna sjukförsäkringen. Enligt föräldraförsäkringenutgår sjukpenning vidare vid ledighet för vård av sjukt barn. Vid olycksfall iarbetet m. m. utgår under en samordningstid sjukpenning enligt AFL. Eftersamordningstiden bestäms sjukpenningen enligt lagen om yrkesskadeförsäkring pågrundval av den skadades årliga arbetsförtjänst, beräknad efter särskildaregler. Enligt vissa författningar utgår ersättning enligt i huvudsak sammagrunder som enligt YFL. Även i dessa fall tjänas semester in enligt förslaget isamma mån som arbetstagaren uppbär skattepliktig sjukpenning. Kommitténföreslår också att särskUd semesterlön skall kunna tjänas in enarbetstagare är ledig frän arbetet på gmnd av risk för överförande av smitta.Semesterlön skall tjänas in ersättning utgår enligt lagen omersättning åt smittbärare. förslag innebär vidare attsärskild semesterlön skall utgå för tid då arbetstagare har varit ledig fränarbetet och haft rätt tiU föräldrapenning. All tid dåföräldrapenning utgår föreslås bli semestergrundande, oavsett om fadern ellermodern utnyttjar rätten till föräldraledighet. Kommittén föreslår även att semesterlönskall tjänas in arbetstagaren är ledig för utbUdning ochsamtidigt erhåUer timstudiestöd, dagstudiestöd i form av inkomstbidrag ellervuxenstudiebidrag. Dessutom föreslås att särskild semesterlön skall utgå tillarbetstagare som är ledig från arbetet för att genomgå facklig utbildning. Enförutsättning är att utbildningen till väsentlig del avser fackliga eller medfacklig verksamhet sammanhängande frågor. I fråga om värnplikt, vapenfri tjänstoch civUförsvarstjänst föreslås slutligen, att all sådan tjänstgöring skallgrunda rätt till semesterlön. 1976/77: 90 123 ningenligt värnpliktslagen eller motsvarande vapenfri tjänst föreslås dock denbegränsningen att arbetstagaren skall ha haft rätt tUl sjukpenning på gmnd avanställning före inryckningsdagen. Som jag har redogjort för anser kommitténatt den kraftiga utvidgningen av rätten att tjäna in semesterlön vid frånvaroförutsätter, att kostnaderna kan fördelas jämnt på alla arbetsgivare. Annarsskulle en enskild arbetsgivare drabbas orimligt hårt om en av hans anställdaråkade ut för t. ex. långvarig sjukdom eUer annan längre frånvaro som grundarrätt till semesterlön. En utvidgning anges inte heller få försvära ställningenför vissa grupper på arbetsmarknaden. Det gäller främst småbarnsföräldrar ochvärnpliktiga som ännu inte har gjort sin militära grundutbildning. Kommitténhar därför också föreslagit att kostnaderna för den semestergrundande frånvaronskall jämnas ut genom att en begränsad riskfond inrättas hos RFV, Vid remissbehandUngen har endast ett fätalremissinstanser gjort mera allmänna uttalanden angående den föreslagnautvidgningen av den semesterlönegrundande frånvaron. Detta får förutsättashänga samman med att uppfattningen i denna fråga beror på inställningen tilldet föreslagna fondsystemet. Jag har i tidigare sammanhang (12,1) behandlatremissyttrandena i denna senare del, I övrigt berörs förslaget om en utvidgningav den semestergrundande frånvaron i huvudsak endast såvitt avser den militäragmndutbildningen och ledighet för studier, Däratöver tas upp bl, a, frågan omintjänande av semesterlön vid arbetslöshet. Det övervägande antalet remissinstanser som harkommenterat privilegieringen av den militära grundutbildningen ställer sigavvisande till förslaget. Hit hör bl, a. hovrätten för ,postverket, (), de juridiska fakulteterna vid , en länsstyrelse. , ,SAF och Kooperationens förhandlingsorganisation (ELFO), I yttrandena framhållsbl. a., att de som kommer i åtnjutande av den föreslagna rätten skulle kommaatt erhålla dubbla förmåner samt att omotiverade skillnader i förmåner skulleuppkomma mellan dem som har utträtt i förvärvslivet före militärtjänstgöringenoch andra. Man framhåller också att det rör sig om en för medborgarna likartadskyldighet och att denna skyldighet bör fullgöras på samma sätt och få sammakonsekvenser vare sig vederbörande är arbetstagare eller inte och vare sig hansom arbetstagare har högre eller lägre anställningsinkomst. Fleraremissinstanser menar att frågan måste utredas vidare. Vissa av de remissinstanser som tar upp förslagetatt viss studieledighet skall vara semesterlönegrundande LO och centralastudiestödsnämnden (CSN) vill låta privilegieringen omfatta även andrastudier än sådana vid vUka vuxenstudiestöd utgår. 1976/77: 90 124 nadsstyrelsen(AMS) vUl att semesterlön skall kunna tjänas in även vidarbetsmarknadsutbildning. Några andra remissinstanser vUl begränsaprivilegieringen av studieledighet. och menar att kommittén inte har beaktat de utomordentligasvårigheter som föreligger att tolka och tyda begreppen facklig verksamhet ochfacklig utbildning. SAF anför att något skäl helt allmänt att låtaarbetsgivaren betala semesterlön för facklig utbildning, för vilkenarbetsgivaren icke till någon del är bidragspliktig, inte föreligger.Motsvarande kritik riktas av bl. a. dessa remissinstanser mot privilegieringenav utbUdning med vuxenstudiestöd. Förslaget anses gå längre än vad som ärpåkallat och medföra påtaglig risk för oklarhet i tillämpningen. Bland de övriga uttalanden som görs kan jag nämna,att säger sig sakna några viktiga grupper iutredningsförslaget om semestergrundande frånvaro, t. ex. de som uppbärarbetslöshetsersättning, arbetsmarknadsstöd och utbUdningsbidrag samt de somgenomgår bristyrkesutbildning. Även LO anser det vara beklagligt att kommitténinte nu har kunnat praktiskt lösa frågan om arbetslöshet som semestergrundandefrånvaro. I några yttranden berörs slutligen frågan omlängsta tid för semestergrundande frånvaro. anser attsemestergrundande sjukdomstid bör begränsas till . KFO föreslår att densemestergrundande frånvaron generellt begränsas under varjeintjänandeår med undantag av frånvaro på grund av yrkesskada. anser att en fördubbling av gällande lags bestämmelserom antalet semestergrundande frånvarodagar utgör en rimligförbättring av privilegiereglema. För egen del vill jag tiU en början anföraföljande. En utvidgning av de möjligheter som finns att tjäna m semesterunder vissa slag av frånvaro från arbetet är självfallet både önskvärd ochangelägen. står det emellertid klart att så betydande ändringar avprivUe-giereglerna som kommittén har föreslagit inte kan genomföras utan attkostnaderna fördelas på arbetsgivarkollektivet. Den föreslagna utvidgningenskulle särskilt för mindre arbetsgivare i vissa fall kunna bli starktbetungande. En viktig synpunkt som kommittén har fört fram är också, att riskkan uppkomma för ett motstånd bland arbetsgivarna mot att anställa vissa gmpperav arbetstagare, främst ungdomar som inte har fullgjort sin militära grundutbildningoch småbarnsföräldrar. Jag har redan i inledningen av mitt anförande(12.1) framhållit, att jag inte kan förorda att det föreslagna fondsystemetgenomförs. Jag viU hänvisa till de skäl för mitt ställningstagande som jag däanförde. I det sammanhanget nämnde jag emellertid också, att jag avser attåterkomma till frågan om förnyad utredning rörande tänkbara system för denkostnadsfördelning, som förutsätts vid en mera omfattande 1976/77: 90 125 Att jag anser en fortsatt utredning viktig hänger bl.a. samman med, att inte heller den av konunittén föreslagna konstruktionenskulle medföra fördelar för alla de gmpper som bör komma i fråga förförbättringar. Jag tänker då främst på dem som är arbetslösa eller genomgårarbetsmarknadsutbildning. Jag syftar också pä dem som inte kan utnyttja denföreslagna möjligheten att spara semester pä grund av att de byter arbetsgivareinnan det blir aktuellt att ta ut den samlade ledigheten. Även om sålunda förslaget att vidga rätten atttjäna in semester vid ledighet inte i sin helhet nu kan genomföras bör detemellertid vara möjligt att i flera hänseenden redan nu genomföra förbättringarför arbetstagarna. Jag vill i detta sammanhang hänvisa tiU att några remissinstanserpå arbetsgivarsidan har föreslagit att kommittéförslaget i detta hänseendegenomförs utan att något fondsystem införs (12.1). Utgångspunkten bör enligt min mening vara, attarbetsgivaren skall vara slcyldig att svara för semesterlönen för sådanfrånvaro från en anställning som arbetsgivaren normalt bör ha att räkna med.Med en sådan utgångspunkt bör utrymme finnas för att förbättra möjUgheterna atttjäna in semester vid sjukdom genom att i rimlig utsträckning förlängaprivilegietiden. Även när det gäller föräldraledighet finns anledning attförstärka arbetstagarnas rätt till semesterförmåner. Att ledighet försmittobärare inte grundar rätt tiU semester anser jag vara en brist sombör avhjälpas. Slutligen har jag den uppfattningen, att ledighet underbegränsad tid för studier som har samband med eller anknytning till denanställdes ställning som arbetstagare bör privilegieras i semesterhänseende, Ifråga om den militära grundutbUdningen och motsvarande vapenfri tjänst kan jagdäremot i huvudsak ansluta mig till den avvisande hållning som har intagits avflertalet av de remissinstanser som har uttalat sig i frågan. Även denna frågafår behandlas i samband med det fortsatta utredningsarbetet.