prop · G003149 · 1976-12-31 00:00:00 — dröjningari tillsynsarbetet och försvårat produktutredningar och meddelande avmärkningsbestämmelser, eftersom arbetarskyddsmyndigheterna varit nödsakade attföra över ärendet för handläggning inom produktkontrollnämnden.Tillämpningssvårigheter har enligt utredningen vidare föranletts av att lagenom hälso- och miljöfarliga varor i väsentlig mån tar sikte på andra områden änarbetarskyddet, vilket måste prägla bestämningen av begreppet hälso- ochmiljöfarlig vara. För arbetarskyddets del kan det finnas anledning att handlainom en betydligt vidare ram än som bestäms av detta begrepp såsom det hittillshar tolkats. I och för sig kunde lagen om hälso- ochmiljöfarliga varor utvecklas så att man inom derma lagstiftning tog upp allafrågor om kemiska risker och sålunda kompletterade lagstiftningen med särskildaregler för arbetarskyddets speciella behov. Utredningen konstaterar samtidigtatt tyngdpunkten i fråga om de omedelbara kemiska riskerna vid hantering avkemiska ämnen ligger i arbetsmiljön. Den övervägande delen av dessa förekommerförst och intensivast i arbetsmiljön. Det synes vara i hög grad önskvärt attundvika en uppsplittring av arbetsmiljölagstiftningen på olika lagkomplex. Förett bra arbetarskydd bör det enligt utredningens uppfattning vara engrundläggande strävan att skapa lokala skyddsorganisationer som med stöd avarbetarskyddsmyndigheterna bevakar arbetsmiljöfrågorna. Det är då väsentligtatt man underlättar orienteringen i författningstexterna och såvitt möjligtsamlar arbetsmiljölagstiftningen inom en klart överskådlig ram. I stället föratt utvidga lagstiftningen om hälso- och miljöfarliga varor anses det därförvara lämpligt att i vissa avseenden låta denna lagstiftning ocharbetsmiljölagen överlappa varandra. En utgångspunkt vid utformningen av en nyarbetarskyddslagstiftning bör enligt utredningen vara att arbetsmiljölagenskall ge utrymme för hela det ansvar för arbetsmiljöns beskaffenhet som vilarpå olika kategorier. Med sikte på arbetsmiljön bör arbetsmiljölagen innehållabestämmelser om att alla de åtgärder skall vidtas som behövs för att förebyggaatt kemisk produkt får skadeverkningar vid framställningen eller användningen.Vid bedömningen av denna fråga måste hänsyn tas till att redan mycket lågahalter av föroreningar kan vålla skador. En långtgående undersökningsplikt börgälla för de ansvariga vad avser produktens egenskaper. Med hänsyn till att detgäller ämnen för yrkesmässig användning, där man har att räkna med långvarigexposition och kombinationsverkningar av olika slag, måste stora krav ställaspå förebyggande undersökningar så att inte den osäkerhet som kan råda om riskengår ut över dem som utsätts för ämnet i arbetslivet. Så långt detta är vetenskapligtmöjligt skall klarläggas att avsedd användning ej medför risker. Det är enligtutredningen nödvändigt att myndigheterna härvid kan ingripa i det hanteringsled ofta tillverkningsledet be- 1976/77:149 100 träffandesåväl tekniska anordningar som hälsofarliga ämnen där ingripande sker mesteffektivt. Allmänna aktsamhets- och undersökningskrav på alla dem somyrkesmässigt använder eller tillverkar, importerar eller överlåter produkter,som kan föranleda ohälsa eller olycksfall i arbetslivet, innefattas därför iförslaget till arbetsmiljölag. Utredningensförslag i fråga om samordning mellan arbetsmiljölagstiftningen ochlagstiftningen om hälso- och miljöfarliga varor går mot denna bakgmnd ut på attarbetarskyddsstyrelsen skall kunna meddela generella föreskrifter om användningav farliga ämnen på arbetsplatserna. Härvid avses såväl föreskrifter omundersökning, rapportering och märkning som villkor för eller förbud motanvändningen. Arbetarskyddsmyndigheterna föreslås dessutom få möjlighet attmed stöd av arbetsmiljölagstiftningen rikta föreskrifter av olika slag gentemottillverkare och leverantörer när det gäller att i enskilda fall förebyggakemiska risker i arbetslivet. förutsätts att den centrala produktkontrollmyndighetenmeddelar generella föreskrifter som avser flera hanteringsled tillverkare,leverantörer, brukare osv. inom till-lämpningsområdet för lagen om hälso- ochmiljöfarliga varor. Utredningens förslag att arbetsmiljölagen skallomfatta även skyddsansvar för överlåtare av kemiska produkter i arbetslivethar fått ett positivt mottagande av remissinstanserna. LOkonstaterar att ett gmndläggande problem från arbetsmiljösynpunkt är begreppethälso- och miljöfarlig vara i lagen om sådana varor. Inom arbetsmiljöområdet ärriskerna mycket svårdefinierade och omfattande. Nästan alla kemiska ämnen kanunder vissa omständigheter vara hälsofarliga. Den definition som gäller inomdet allmänna produktkontrollområdet anses här alltför begränsad. Problematikenåskådliggörs av att i kungörelsen om hälso- och miljöfarliga varor kraven påtillverkare och importörer begränsas av en vägledande förteckning över gifteroch farliga ämnen. Denna förteckning tillgodoser inte behovet av den bredareövervakning som måste ske inom arbetsmiljöområdet. I arbetsmiljösammanhangär det nödvändigt ha en vidare syn på dessa frågor och utgå från under vilkaomständigheter man använder ett ämne i olika processer, under vilkaförutsättningar man hanterar det osv. Liknande synpunkter anförs avLandstingsförbundet. konstaterar att begreppet farligt ämne i den föreslagnaarbetsmiljölagen irmebär en utvidgning gentemot begreppet hälso- ochmiljöfarligt ämne enligt lagen om hälso- och miljöfarliga varor. En sådanutvidgning är enligt nämndens mening naturlig med hänsyn till syftet medarbetsmiljölagstiftningen och torde i praktiken inte behöva medföra någrasvårigheter när det gäller tillämp- 1976/77: 149 101 ningenav de båda lagarna. Lagförslaget innebär att arbetsmiljölagen skall upptabestämmelser om att alla de åtgärder skall vidtas som behövs för att förebyggaatt en viss produkt får skadeverkningar vid framställningen eller användningen.Breda kartläggnmgar som riktar sig mot samtliga produkter av visst slag av ämneeller produkt förbehålls dock i princip kompetensområdet för den centralaproduktkontrollmyndigheten. En samlad registrering och bedömning avses på såsätt kunna ske av verkningar inom olika miljösektorer. Denna utformning avarbetsmiljölagen måste enligt produktkontrollnämndens mening anses riktig, omarbetarskyddsmyndighetema skall få ett effektivt instrument mot ohälsa iarbetslivet. Det har för övrigt aldrig fömtsatts att lagen om hälso- ochmiljöfarliga varor skulle kunna ersätta en särskild arbetsmiljölagstiftning pådet kemiska området. Men innebär den dubbla lagstiftningen att detinte så sällan kan komma att råda tveksamhet om vilken lagstiftning som skalldllämpas och framför allt om vilken myndighet som skall agera i en visssituation produktkontrollnämnden eller arbetarskyddsmyndighetema. Genom ettallt mer utvecklat samarbete mellan berörda myndigheter bör dock enligtnämndens mening sådana kompetenskonflikter kunna undvikas. Naturvårdsverketanför liknande synpunkter. Inom ramen för ett utvecklat samarbete mellanberörda myndigheter kan med hjälp av de båda lagsystemen enligt verketsuppfattning riskerna med kemiska ämnen i den totala miljön bli beaktade på ettbättre sätt . Det finns emellertid några kritiska röster motlagförslagets utformning på det kemiska området. Enligt IVA innebär förslagetatt oklarhet uppstår om var gränsen går mellan produktkontrollnämnden ocharbetarskyddsstyrelsen beträffande ansvar och befogenheter. Det ansesväsentligt att själva lagtexten innehåller en passus om vilken myndighet somhar ansvaret för klassificerbg, anmälning, deklaration, förprövning,hanteringsanvisningar, märkning, varningstexter etc. beträffande kemiska ämnenoch produkter. I detta sammanhang nämns också som väsentligt att den somtillverkar, hanterar eller använder kemiska ämnen eller produkter inte börutsättas för icke samordnade ålägganden från två olika myndigheter.Kemikontoret anser att den av utredningen föreslagna överlappningen mellan tvålagstiftningar är förenad med påtagliga olägenheter. En fömtsättning för atttillämpningen skall kunna fungera är enligt Kemikontoret i vart fall attarbetarskyddsstyrelsen och produktkontrollnämnden intimt samarbetar och att denberörda industrin får tillfälle att aktivt medverka i arbetarskyddsstyrelsensverksstyrelse på samma sätt som sker i produktkontrollnämnden. Föreningenbekämpningsmedelsleverantörer menar att utredningens förslag vad gälleravgränsningen mellan lagen om hälso- och miljöfarliga varor ocharbetsmiljölagen innebär uppenbara risker för dubbelarbete såväl vidmyndigheterna som vid de företag som hanterar kemikalier. 1976/77:149 102 9 Förhandsbedömning m. m. Arbetarskyddslagens regler om skyddsombudens ochskyddskommittéernas deltagande vid planering av nya eller ändrade lokaler,anordningar och arbetsmetoder redovisas i avsnitt 13.1. reform ingår enarbetarskyddsprövning i byggnadslovsärenden. Enligt 56 § 1 mom. första stycketbyggnadsstadgan gäller sålunda numera att vid prövning av ansökan ombyggnadslov skall tillses även att byggnadsföretaget inte strider motarbetarskyddslagen eller med stöd därav meddelade föreskrifter. I 55 § 4 mom.byggnadsstadgan har förts in en bestämmelse om utlåtande från yrkesinspektionenrörande byggnadsföretagets lämplighet från arbetarskyddssynpunkt. Sådantutlåtande skall alltid företes i byggnadslovsärende som avser lokaler förverksamhet vari arbetstagare skall användas till arbete för arbetsgivarensräkning. Utlåtandet skall bl. a. ange om skyddsombud, skyddskommitté ellerorganisation som företräder arbetstagarna fått tillfälle att yttra sig överbyggnadsföretaget (6 a § arbetarskyddskungörelsen). Härtill knyter 56 § 1 mom.andra stycket byggnadsstadgan. För att byggnadslov i ärenden om arbetslokalereller personalrum skall kunna beviljas fordras enligt denna bestämmelse ibyggnadsstadgan att av yrkesinspektionens utlåtande framgår attarbetstagarsidan har fått tillfälle att yttra sig. Detta gäller dock inte omman vid tiden för byggnadslovsprövningen saknar kännedom om vilket slag avverksamhet som skall bedrivas i lokalerna. För sådana fall gäller särskildaregler om anmälan till yrkesinspektionen vilka redovisas i det följande. Enligt 55 § 4 mom. byggnadsstadgan skall tillansökan om byggnadslov också fogas behövlig beskrivning av den avseddaverksamheten. Kan sökanden inte ge besked om för vilket ändamål och hur arbetslokalernaskall användas hindrar detta inte byggnadslovs meddelande men byggnadslovetinnefattar då inte något godkännande av att lokalerna är lämpade att tas i bruk.I stället aktualiseras även här nyssnämnda särskilda regler om anmälan. som kräver byggnadslov harbyggnadsnämnden tillsyn. Genom besiktningar klarläggs om byggnadsföretagetutförs i enlighet med byggnadslovet. Enligt författningsändringarskall yrkesinspektionen kallas till slutbesiktning som avser arbetslokal ellerpersonalrum (64 § 4 mom. byggnadsstadgan). Vidare har yrkes- inspektionentillagts befogenhet att påkalla slutbesiktning (64 § I mom. byggnadsstadgan). Beträffande vissa industriområden kan dispens frånbyggnadslovsplikten medges av efter tillstyrkan avbyggnadsnämnden. För att yrkesinspektionen även i dispensfallen skall hamöjlighet att bevaka förhållandena infördes genom ändringar detvillkoret 1976/77:149 103 förbefrielse från skyldigheten att söka byggnadslov att tillstyrkan föreliggeräven från yrkesinspektionen (54 § 3 mom. byggnadsstadgan). Också i de fall då byggnadslovsplikt inteföreligger finns möjlighet till förhandsgranskning av arbetslokaler frånarbetarskyddsmyndigheternas sida. Enligt den vid reform avarbetarskyddslagstiftningen tillkomna 8 a § arbetarskyddslagen gäller nämligenför dessa situationer en särskild anmälningsskyldighet föi arbetsgivare. Ombyggnadslov ej behövs skall sålunda anmälan ske till yrkesinspektionen arbetslokal stadigvarande tas i bruk i verksamhet variarbetstagare används till arbete för arbetsgivares räkning (8 a § förstastycket). Har den arbetsmiljömässiga granskningen i byggnadslovsärendet intekunnat bli fullständig skall ytterligare kontroll ske i samband med anmälaninnan lokalerna tas i bruk. Anmälan från arbetsgivare till yrkesinspektionenskall därför göras också när sökanden i byggnadslovsärendet inte har kunnat gebesked om till vad och hur arbetslokalema skall användas (8 a § andra stycket).Erinran om anmälningsskyldigheten skall i dessa fall göras i beslutet ombyggnadslov (56 § 1 mom. tredje stycket byggnadsstadgan). I ytterligare tvåfall är arbetsgivare skyldig att göra anmälan enligt 8 a § stycket, nämligendels när arbetslokal skall tas i bruk för annan verksamhet än tidigare och delsnär arbetstagare skall anställas i företag som dittills ej har haft någonanställd. Vidare har införts speciella kontrollmöjligheter ivissa fall. Enligt 8 a § tredje stycket arbetarskyddslagen får regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer om det är påkallat med hänsyn till riskförhållandenai visst slag av verksamhet föreskriva att arbetslokal som är avsedd försådan verksamhet inte får tas i bruk förrän den besiktigats avyrkesinspektionen. Sådana föreskrifter meddelas enligt 9 §arbetarskyddskungörelsen av arbetarskyddsstyrelsen. Byggnadslovskravet omfattar inte byggnader somtillhör staten eller landsting. För sådana byggnader gäller i stället enligt 66§ byggnadsstadgan att anmälan skall göras hos innanbyggnaden påbörjas. För att öka yrkesinspektionens kontrollmöjligheter ävenvid detta slag av byggande har införts skyldighet för byggnadsnämnd attunderrätta yrkesinspektionen när anmälan inkommit om att byggnad, avsedd förarbetslokaler eller personalrum, skall påbörjas för statens eller landstingskommunsräkning (66 § tredje stycket byggnadsstadgan). Dessutom föreligger enligt denya bestämmelserna i byggnadsstadgan rätt för yrkesinspektionen att påkallaslutbesiktning också vid sådant byggande. Enligt riktlinjer för skyddsarbetet istatlig tjänst, utgivna av statens arbetsmiljönänmd, är det i förekommande fallbyggnadsstyrelsen eller fortifikationsförvaltningen som i stället förbyggnadsnämnden skall kontrollera att arbetarskyddsföreskrifterna till-lämpas. 1976/77:149 104 Bestämmelserna i 8 a § första och andra styckenaarbetarskyddslagen om anmälningsskyldighet för arbetsgivaren när arbetslokalertas i bruk m. m. är tillämpliga i fråga om byggnader som tillhör staten ellerlandsting, om anmälan ej erfordras enligt 66 § byggnadsstadgan. Likaså gäller 8a § tredje stycket arbetarskyddslagen även statlig och landstingskommunalverksamhet. Närdet gäller tekniska anordningar innehåller arbetarskyddslagstiftningen vissaföreskrifter som avser tillverknings- och överlåtelseledet. I 45 §arbetarskyddslagen finns bestämmelser om skyldighet för tillverkare,försäljare och upplåtare att tillse att maskin, redskap eller annan tekniskanordning är betryggande från skyddssynpunkt när den avlämnas för att tas ibruk eller ställs ut till försäljning eller i reklamsyfte. Därvid skall äventillhandahållas anvisningar om anordningens användning m. m.Arbelarskyddsstyrelsen kan när särskilda skäl föreligger föreskriva attmaskin, redskap eller annan teknisk anordning skall vara typgodkänd avstyrelsen innan den avlämnas för att tas i bruk eller utställs till försäljningeller i reklamsyfte. Arbetarskyddsstyrelsen kan också när särskilda skälföreligger föreskriva att teknisk anordning skall vara försedd med skylt ellerannan märkning upptagande tillverkarens namn och annan uppgift som styrelsenfinner erforderlig. 45 § arbetarskyddslagen föreskriver vidare att självständigföretagare, som utför installation av teknisk anordning, skall tillse att föreskrivnaskyddsanordningar sätts upp och att för installationen i övrigt gällandeföreskrifter iakttas. Åsidosätts bestämmelserna i 45 § arbetarskyddslagenkan arbetarskyddsstyrelsen ingripa med förbud eller vad avser installationsarbete föreskriva särskilda villkor (56 och 57 §§ arbetarskydds-lagen), överträdelseav sådan föreskrift är belagd med straff (63 § arbetarskyddslagen). Påanmodan av tillsynsmyndighet är arbetsgivare skyldig att föranstalta omundersökning av ämne eller material, som han använder eller framställer i sinverksamhet, eller tillhandahålla prov för sådan undersökning (59 §arbetarskyddslagen). Underlåter arbetsgivaren att efterankomma anmodan kanmyndigheten förelägga vite. Motsvarande föreskrivs beträffande tillverkare,försäljare och upplåtare av teknisk anordning. Särskilda bestämmelser finns i 33, 35, 36 och 39 §§arbetarskyddskungörelsen angående tryckkärl, lyftanordningar,transportanordningar och lyftredskap. Regleringen går ut på att sådanaanordningar skall underkastas besiktning och provning i den omfattning somarbetarskyddsstyrelsen föreskriver. De får vidare inte bmkas i strid mot vadstyrelsen föreskrivit om högsta tryck respektive belastning. Direkt verkandesanktioner finns i 72 § arbetarskyddskungörelsen för arbetsgivare somöverträder föreskrifterna. 1976/77: 149 105 24§ arbetarskyddskungörelsen också möjlighet att meddela föreskrift med direktstraffansvar angående undersökning av luftförhållandena på arbetsplatser därvisst slag av arbete medför särskild fara för ohälsa. Miljöskyddslagen (1969:387, ändrad senast 1975:727)avser skydd mot vattenföroreningar, luftföroreningar, buller, skakning, ljusoch andra störningar som kan uppstå vid användningen av mark, byggnad elleranläggning och ej är helt tillfälliga. Vad som skyddas enligt miljöskyddslagenanges i lagtexten med ordet omgivningen som härvid inte avses omfatta denstörande anläggningen. Miljöskyddslagen innehåller ett system av regler med bl.a. obligatorisk förprövning. Denna innebär att regeringen har bemyndigande attföreskriva att vissa slag av fabriker eller andra inrättningar inte fåranläggas eller på visst sätt ändras eller att avloppsvatten av visst slag intefår släppas ut utan att lämnat tillståndeller anmälan gjorts hos eller länsstyrelsen.Naturvårdsverket har getts befogenhet att meddela dispens från attsöka tillstånd. I miljöskyddskungörelsen (1969:388, ändrad senast1976:330) är förtecknade vilka slag av fabriker eller andra inrättningar som ejfår anläggas utan tillstånd eller dispens (2 §). Krav på tillstånd ellerdispens gäller i dessa fall även ändring av inrättning eller användning avinrättning om åtgärden kan medföra ökning av störning e. d., i de fall då detinte är uppenbart att verksamhet efter åtgärdens vidtagande kan ske utanstörning av betydelse (3 §). Ändring som inte är förenad medprövningsskyldighet men likväl är av väsentlig betydelse frånstörnings-synpunkt får ej vidtas utan anmälan hos . I kungörelsenär vidare förtecknade fabriker eller andra inrättningar som ej får anläggasutan att anmälan gjorts hos (8 §). Även härvidlag innefattasändringar av den art som angetts (9 §). Vid sidan av nämnda föreskrifterfinns i kungörelsen krav på tillstånd, dispens eller anmälan i fråga om utsläppav avloppsvatten. Regler om obligatorisk förhandsgranskning föreslåsav utredningen för fall där viktiga arbetsmiljöintressen påkallar det. Detframhålls att det är väsentligt att förhandsbedömning i första handkommer till stånd inom ramen för den lokala skyddsorganisationen. I fråga om arbetslokaler och personalrum anknyterförslaget till den arbetsmiljöprövning i byggnadslovsärende som infördes genom1973 års reform. Likaså bibehålls reglerna om anmälan till yrkesinspektionennär tillräcklig prövning i arbetarskyddshänseende inte kunnat ske ibyggnadslovsärende. Dessa regler utvidgas enligt förslaget till att gälla ävenpyersonalmm. Föratt samordna den särskilda miljöskyddslagstiftningen med arbets- 1976/77:149 106 miljölagstiftningenföreslås en bestämmelse i miljöskyddskungörelsen att miljöskyddsmyndigheten , eller länsstyrelse skall underrätta skyddsombud eller facklig organisation om ansökningar omtillstånd eller dispens enligt 2 eller 3 § kungörelsen eller anmälningar enligt8 § eller 9 § kungörelsen. Detta innebär enligt utredningen också en kontrollav atl arbetstagarna får tillfälle att medverka vid planeringen. De anställdasföreträdare har på detta sätt även möjlighet att bevaka att arbetarskyddsmyndigheternainformeras om planerade nyetableringar eller förändringar av betydelse frånarbetsmiljösynpunkt så snart en bedömning av dessa myndigheter behövs. Medhänsyn till samordningsbehovet är det enligt utredningen angeläget attmiljöskyddsmyndigheten beaktar framförda arbetsmiljösynpunkter. Utredningen anser att ett ansvar för egenskapernahos olika produkter och anordningar i första hand måste ligga på arbetsgivareoch producenter och att officiell förhandsprövning bör begränsas till fall därsärskild kontroll är påkallad. Innan tekniska anordningar och kemiska produktersläpps ut och används måste de ha noggrant prövats från skyddssynpunkt.Arbetsgivarens ansvar i detta avseende avses innefattat i tidigare (avsnitt7.2) nämnda huvudregel i förslaget till arbetsmiljölag. Den som tillverkar,importerar, överlåter eller upplåter maskin, redskap, skyddsutmstning ellerannan teknisk anordning skall enligt förslaget se till att anordningenerbjuder betryggande säkerhet mot ohälsa och olycksfall då den avlämnas för atttas i bruk eller ställs ut till försäljning eller i reklamsyfte. Vidare skallenligt lagförslaget den som tillverkar, importerar eller överlåter ämne som kanföranleda ohälsa eller olycksfall vidta de åtgärder som behövs för att hindra ellermotverka att ämnet vid avsedd användning innebär risk från skyddssynpunkt.Vid avlämnandet av anordning eller ämne skall de anvisningar medfölja sombehövs för hanteringen. Tydlig märkning skall ske med uppgifter av betydelseför att förebygga ohälsa och olycksfall. I följande fall föreslår utredningen befogenhet förarbetarskyddsstyrelsen att meddela generella föreskrifter i syfte attarbetsmiljömässiga synpunkter skall komma in på ett tidigt stadium. De föreskriftersom arbetarskyddsstyrelsen meddelar med stöd härav föreslås bli direktstraffsanktionerade. Ett allmänt bemyndigande föreslås förarbetarskyddsstyrelsen att föreskriva att arbetsprocess, arbetsmetod elleranläggning inte får användas förrän tillstånd lämnats på sätt styrelsenbestämmer. Med anläggning avses här såväl arbetslokal med inredning ochteknisk utrustning som komponenterna i verksamhet som bedrivs i det fria. Vidmeddelande av tillstånd skall villkor kunna föreskrivas för verksamheten. Föratt utmärka att sådan förhandsgranskning skall tillgripas för att förhindrapåtagliga olägenheter för arbetsmiljön anges i be- 1976/77:149 107 stämmeisen att föreskrift skall vara påkallad av riskförhållandena i den avseddaverksamheten. I fråga om tekniska anordningar ger de föreslagnabestämmelserna arbetarskyddsstyrelsen möjlighet att när det är påkallat frånskyddssynpunkt föreskriva att anordning skall vara antingen typgodkänd ellergodkänd vid individuell kontroll för att få brukas eller avlämnas för att tas ibruk. Som förutsättning för godkännande av endera slaget skall kunna angesvillkor i form av bl. a. tillverkningskontroll. I anslutning till föreskriftom godkännande skall även villkor för brukandet kunna fastställas av styrelsen.Krav på typgodkännande eller godkännande vid individuell kontroll och därmedförenade villkor kan riktas mot såväl leverantör som yrkesverksam brukare. När det gäller farliga ämnen finns enligt deföreslagna bestämmelserna möjlighet för arbetarskyddsstyrelsen att om det ärpåkallat från skyddssynpunkt föreskriva godkännande och särskilda villkor somförutsättning för att visst ämne skall få användas i yrkesmässig verksamhet.Det kan här gälla t. ex. krav på godkännande av visst slags produkt innan denfår användas i arbetslivet. Det kan också gälla att särskilda villkor skalliakttas i fråga om exempelvis ventilation, hygieniska anordningar ellermedverkan av person med särskild sakkunskap vid användning av produkt av visstslag. Däremot skall enligt förslaget generella föreskrifter om kemiska ämnensom avser överlåtelseledet meddelas inom ramen för lagstiftningen om hälso- ochmiljöfarliga varor. Utvidgning föreslås i olika avseenden avarbetarskyddsstyrelsens nuvarande befogenhet att meddela generellaföreskrifter om fortlöpande kontroll.