prop · G00376 · 1976-12-31 00:00:00 — Det är därför angeläget att vissa av de utbildningar som utredningenföreslår möjligt kommer till stånd. Vidareutbildning till lärare ipedagogik och metodik i förskollärar- och fritidspedagogutbildningarna börprioriteras hksom vidareutbildning till pedagogkonsulenttjänster och arbete somföreståndare. TCO betonar att en annan väsentlig vidareutbildning ärforskarutbildningen. utbildas forskare för barnomsorgen via andrautbildningsvägar än förskollärar- och fritidspedagogutbildningarna. Enhgt TCObör forskningen kunna bli betydligt mer verklighets-anknuten och dess resultatmer användbara om barnomsorgen och utbildningen för densamma får en direktforskningsanknytning. delar TCO:s synpunkter. Vad gällervidareutbildningen inom det pedagogiska området framhåller emellertidfacklärarförbundet att förbundet ser det som värdefullt att samma lärare skallkunna undervisa inom barnomsorgsområdet i såväl gymnasieskola som högskola.Facklärarförbundets principiella uppfattning är att för tjänstgöring sompedagogik/metodiklärare för förskollärare resp. fritidspedagoger bör gällagrundutbildning till förskollärare resp. fritidspedagog och yrkeserfarenhetfrån resp. område. delar således inte utredningensuppfattning att en förskollärare som vidareutbildar sig tillpedagogik/metodiklärare skall kunna undervisa blivande fritidspedagoger ochtvärtom. Förbundet pekar på ytterligare en vidareutbildning som bör komma tillstånd, nämligen en utbildning för fritidspedagoger som skall fungera somsamordnare för låg- och mellanstadieområdets resurser för fritid enligtintentionerna i och i barnstugeutredningens betänkande"Barns Fritid". Då det gäller den närmare utformningen av de oUkavidareutbildningarna förutsätter facklärarförbundet att denna sker i samarbetemed berörd personalorganisation. Förbundet tillstyrker slutligen att frågan omhandledarnas utbildning, kontinuerliga fortbildning och vidareutbildning skallutredas av förskoledelegation. /SR ansluter sig till att steg 3 organiseras som enpåbyggnad på steg 2 inom ramen för högskoleutbildningen. Organisationenunderstryker att en vidareutbildning av pedagogisk handledningspersonal ärangelägen i och med att förskoleverksamheten byggs ut kraftigt. Prop.1976/77: 76 58 förskolelagen innebär dessutom ett ökat behov avterapeutiskt inriktade psykologer i förskolan, främst därför att lagen åläggerkommunerna att erbjuda alla förskolebarn med speciella behov av stöd ochstimulans plats i förskoleverksamheten. Det har visat sig att andelen sådanabarn ökar och därmed också behovet av psykologinsatser. /SR ser det som enbrist att utredningen inte alls tar upp detta till diskussion i betänkandet.SFS framhåller att ett behov av vidareutbildning har påtalats frånstuderandehåll under en följd av år. De möjUgheter som finns ärbegränsade. SFS är mycket positiv till utredningens förslag tillvidareutbildningskurser. Kotnmunistisk ungdom anser att samtliga förskollärareoch fritidspedagoger bör erbjudas fortbildning om en termin inom steg 3 efterminst yrkesverksamhet. Kritiska till utredningens förslagi väsentliga delar är UKÄ, och kommun. UKÄ tillstyrker den av utredningenföreslagna samordningen av utbildningarna inom barnomsorgsområdet. Det ärpositivt att utbildningens uppläggning i tre steg möjliggör en etappvis avgångoch tillfälle till återkommande utbildning. UKÄ är dock kritiskt till att steg2 och steg 3 utformas så att de bildar en sammanhängande utbildning med mycketsmå möjligheter att välja en annan studieinriktning än den från början valda.Det bör enligt UKÄ:s mening finnas möjlighet till fortsatt utbildning eftergenomgången steg 3-utbildning till andra funktioner inom områden med direktmänniskovårdande och/eller pedagogisk anknytning. UKÄ syftar på funktioner sominnehas av t. ex. socionomer, socialpedagoger, psykologer och lärare. I ensådan fortsatt utbildning bör genomgången utbildning i tre steg för personal ibarnomsorgen räknas den studerande till godo. I ett system med återkommandeutbildning bör det vara naturligt att erbjuda förkortade studiegångar förstuderande som vill byta inriktning inom arbetsfältet. Svenska kommunförbundetunderstryker att bristen på lärare för barnomsorgen allvarligt kan äventyra denavsedda expansionen. Lärar-bristen måste därför täckas. Förbundettillstyrker därför en vidareutbildning till pedagogiklärare, till vilken skall rekryterasförskollärare och fritidspedagoger med fälterfarenhet. Däremot är förbundet inte berettatt oreserverat tillstyrka utredningens förslag till ytterligarevidareutbildningsmöjligheter för förskollärare och fritidspedagoger. Denutbildning till föreståndare etc. som föreslås är enligt förbundets mening försnävt inriktad. Den borde även kunna leda till befattningar som inspektörer,assistenter m. fl. Utbildningen måste således ävenvara en administrativ vidareutbildning. Förbundet är ense med utredningenom att den pedagogiska ledningsfunktionen är nödvändig men däremot inte om attspeciella pedagogkonsulenttjänster behöver inrättas härför. 1976/77: 76 59 steg 3-utbildningen så ofullständigt utredd att den måsteutredas ytterligare i direktkontakt med den verksamhet där de vidareutbildadeså småningom skall verka. Med anknytning till övrigahögskolestudier föreslås utbildningstiden i steg 3 omfatta , dvs. Utbildningen avser en kortarefördjupnings-Zvidareutbildning och inte en speciallärarutbildning av längreomfattning. Med hänsyn till den kraftiga utbyggnaden av barnomsorgen under denärmaste åren prioriterar utredningen det korta perspektivet och framförkonkreta förslag till 20-poängskurser dels för pedagogikläraruppgiftermotsvarande dem som nuvarande metodiklärare/seminarielärare, lärare ifritidskunskap samt lärare i barnkunskap/barn- och ungdomskunskap fullgör, delsför före-ståndar-Zpedagogkonsulentuppgifter och för funktioner i den uppsökandeverksamheten inom förskole- och fritidsområdet. Övervägande antaletremissinstanser, ett trettiotal, lämnar utredningens förslag utan erinraneller tillstyrker det allmänt. Av dessa kommenterar ett fåtal omfattningen avde olika vidareutbildningarna, nämligen SÖ, som behandlarpedagogiklärarutbildningen samt RRV, ochfacklärarförbundet som tar upp föreståndar-/peda-gogkonsulentutbildningen. SÖ framhåller att det framförtstvivel från lärarhögskolor och förskoleseminarier på att de föreslagna 20veckornas pedagogiklärarkurs är en tillräcklig studietid för att medgeförtrogenhet med det dialogpedagogiska arbetssättet och den förändradelärarrollen. SÖ delar i princip denna tveksamhet men anser att kursen måste seskompletterad med återkommande fortbildning för utbildande personal och anslutersig därför till utredningens förslag beträffande kursens längd. RRV anser att för att tillgodosebehovet av administrativt kunnande för föreståndarbefattningar och andra högrebefattningar med administrativa uppgifter inom barnomsorgen bör ökad betoningläggas vid administrativa ämnen i steg 3. uttalar attutbildningens längd om en termin, motsvarande 20 poäng, synes i och för sigvara tillfyllest för föreståndaruppgifter och möjligen för pedagog-konsultativverksamhet om man inte ställer alltför stora krav på deras tänkta roll som"pådrivare" i metodutvecklingen. Visserligen är det önskvärt attförskollärare och fritidspedagoger bereds möjligheter att fördjupa sinakunskaper i såväl psykologi som pedagogik och sociala processer. Men förfullödiga insatser på de psykologiska, pedagogiska och sociala områdena synesvidareutbildningen vara otillräcklig. Redan befintliga utbildningslinjer bör istället väljas för dem som skall handha mera professionellt psykologiska ochsociala uppgifter inom barnomsorgen. anser att vidareutbildningentill pedagogkonsulent eller motsvarande på lång sikt bör bli 40 studieveckor.Men efter- 1976/77: 76 60 somdenna för hela barnomsorgsområdet mycket betydelsefulla grupp till att börjamed relativt snabbt måste få någon form av utbildning, vill facklärarförbundetmed viss tvekan tillstyrka utredningens förslag om en vidareutbildning tillpedagogkonsulent som en lösning på kort sikt. Förbundettillstyrker oreserverat förslaget om att vidareutbildning till föreståndareskall omfatta . UKÄ, familjestödsutredningen, länslandstings sociala nämnd, facklärarförbundet, I SR samt SFS är negativatill utredningens förslag om utbildningstidens längd för pedagogiklärare. UKÄanser att utbildning för pedagogiklärare svårligen kan rymmas inom en20-poängskurs. För att integrera, bearbeta och pröva kunskaperna krävs enprocess än den föreslagna. Familjestödsutredningenredovisar en alternativ utbildningsmodell med ettårig barnskötarutbildningefter gymnasieskolan, ettårig förskollärar- och fritidspedagogutbildning samtovanpå detta en ettårig vidareutbildning till pedagogiklärar-, föreståndar-eller pedagogkonsulentkompetens. Utredningen ställer sig tveksam till attpedagogiklärare skulle få en lärarutbildning som endast omfattar en terminslängre utbildning än de studerande som de avses handleda. länslandstings sociala nämnd anser att pedagogiklärarkursens innehåll synesambitiöst upplagt. Nämnden ser positivt på de psykosodalt brett inriktadestudieområdena, där även bearbetning av den egna personligheten ingår i formav såväl gruppdynamiska övningar som kommunikationsövningar. Däremot är detmycket tveksamt om pedagogiklärarna skall kunna tillgodogöra sig mer än ytligorientering i de skisserade studieområdena under en termins studier.Facklärarförbundet hävdar att vidareutbildningen till lärare ipedagogik/metodik bör omfatta . För att dessa lärare skall kunnaundervisa på gymnasienivå krävs en bredd i utbildningen som ger inriktning motsåväl förskole- som fritidshems-verksamhet. För undervisning i förskollärar-eller fritidspedagogutbildningen krävs specialisering mot resp.verksamhetsområden. Detta ryms inte inom en 20-veckorsutbildning. Även /SRoch SFS framhåller att pedagogiklärarutbildningen skall vara lång.Den föreslagna 20-veckorskursen är enligt SFS för kort dels med hänsyn till attstor vikt bör läggas vid personlighetsutvecklingen som är en process ,dels till att praktiken bör vara längre för att personen i fråga skall kunnaväxa in i sin kommande lärarroll. UKÄ, landstings sociala nämnd,kommun samt /SR avstyrker den föreslagna utbildningstiden förföreståndar- / pedagogkonsulentutbildning. UKÄ uttalar att med betraktande av de förpedagogkonsulenter planerade arbetsuppgifterna, delvis av kvalificerad kliniskkaraktär, ter sig förslaget om en 20-poängskurs som alltför begränsad till sin omfattning. Prop.1976/77: 76 61 Vidare anför UKÄ att arbetslösa psykologer nu omskolastill förskollärare i en 40-veckorsutbildning. Ur arbetsmarknadssynpunkt terdet sig förvånande att förskollärare omskolas förarbetsuppgifter som kan anses tillhöra psykologernas arbetsområde.Stockholms läns landstings sociala nämnd anser likaledes att utbildningstidenslängd för förskolekonsulenter torde vara otillräcklig för att klara dessa svåraoch komplicerade arbetsuppgifter. Nämnden uttalar samma uppfattning som UKÄ omvidareutbildning av förskollärare kontra omskolning av arbetslösa psykologer.Malmö kommun ifrågasätter om en 20-veckors påbyggnadskurs över huvud börbetraktas som påbyggnad för förskollärare och fritidspedagoger. anser kommunen att redan befintliga utbildningslinjer hellrebör väljas för dem som skall handha mer professionellt psykologiska och socialauppgifter inom barnomsorgen. /SR anser att vidareutbildningen om 20 poängtill pedagogkonsulenter som föreslås bygga på ett tvärvetenskapligt samarbetemellan ämnesområdena pedagogik, psykologi och sociologi är otillfredsställandei sin föreslagna utformning. I sin strävan att vara så bred som möjligt blirutbildningen alltför ytlig. Förskoleverksamheten behöver personer medkompetens att ge handledning i pedagogiska frågor. Om kursen också skall syftatill att utbilda föreståndare för förskolorna bör dessutom en administrativutbildning läggas in. För tillträde tillvidareutbildningarna i steg 3 föreslår utredningen att krav om genomgångenbarnpedagogisk utbildning i steg 2 förskollärar/fritidspedagogutbildning eller genomgången nu gällande barnavårdslärarutbildning uppställs. För tillträdetill pedagogiklärarutbildning föreslås som särskilt krav gälla fyra årsyrkeserfarenhet inom förskole- resp. fritidsverksamhet. Detta krav bör dockinte uppställas för nuvarande barnavårdslärare, vilka i sin utbildning redanerhållit praktisk-pedagogisk utbildning. De flesta remissinstanserna lämnarutredningens förslag om behörighetsbestämmelser utan erinran eller tillstyrkeri allmänna ordalag. Följande remissinstansertillstyrker utredningens förslag till allmänna behörighetskrav med särskildakommentarer eller utvidgar i vissa delar förslagen, AMS,folkhögskoleutredningen, barnomsorgsgruppen, och länslandsting, kommun, LO samt . AMS anser att klasslärare ochsocialpedagoger redan har en utbildning som bör berättiga dem att ifrågakommaför vidareutbildning i steg 3. Om emellertid dessa kategorier för egen delfinner det önskvärt med en begränsad kompletterande utbildning har AMS intetatt erinra mot en sådan åtgärd. För socialpedagogerna gäller dessutom att derasarbetsmarknad tenderar att minska allt mer och nya vägar bör därför öppnas förderas sysselsättning. Prop.1976/77: 76 62 hänvisning till de betydande likheter som finns mellanfritidspedagogerna och fritidsledarna vad gäller såväl arbetsuppgifter somutbildningens omfattning, nivå och innehåll, att man närmare överväger om ocksåpersoner med tvåårig fritidsledarutbildning kan anses vara behöriga att genomgåutbildningen i steg 3. Barnomsorgsgruppen anser att steg 3 bör görastillgängligt också för andra yrkeskategorier som arbetar med barn ochfamiljefrågor. Främst bör denna utbildning vara värdefull för personal som harhandledningsfunktioner. läns landstingskommun framhåller attbarnavårdslärare och socialpedagoger bör komma ifråga också för denadministrativa vidareutbildningen. betonar vikten avatt utbildningskedjan får en logisk uppbyggnad och att behörighetskravenlikriktas med vad som gäller för övriga högskoleutbildningar. kommunframhåller att vad beträffar den administrativa vidareutbildningen borde dennautan problem kunna stå öppen även för andra än förskollärare ochfritidspedagoger. Behovet av administrativ påbyggnad för befattningshavare inomangränsande verksamhetsområden borde här på ett smidigt sätt kunna tillgodosesutan att särskilda administrativa kurser behöver anordnas för dem. LOifrågasätter om det är nödvändigt att genomgå steg 2 i sin helhet för samtligade funktioner som vidareutbildningen i steg 3 syftar till. Det bör för vissa avdem vara möjligt att gå direkt från steg 1 till steg 3 eller att i varje fallfå vissa avräkningar i steg 2. , ,facklärarförbundet och SFS vill skärpa de allmänna behörighetskraven. De anseratt som ett gemensamt inträdeskrav till samtliga vidareutbildningar bör gällaminst erfarenhet av arbete inom förskola eller fritidshem.Facklärarförbundet uttalar att om möjligt bör krav ställas på att dennaerfarenhet skall vara varierad, dvs. ha vunnits genom arbete inom olikaverksamhetsformer inom förskola eller fritidshem. Vidare hävdar facklärarförbundetatt socionomer inte skall kunna gå in i vidareutbildningen. Undantag kaneventuellt göras för att ge personer som innehar vissa tjänster inombarnomsorgen en lämplig utbildning för tjänsten, men börrekrytering endast ske från förskollärarnas och fritidspedagogernas ellerbarnavårdslärarnas led. SFS skärper de allmänna behörighetskraven genom attkräva tjänstgöring inom barnomsorgen. För att vidareutbildningen skallfylla någon funktion och vara meningsfull måste personen ifråga gå in iutbildningen med en gedigen yrkeserfarenhet inom barnomsorgen, menar SFS. , , ,facklärarförbundet och SFS har ytterligare tillägg till utredningens särskildabehörighetskrav. anser att det föreslagna kravet på fyraårs yrkesverksamhet för tillträde till pedagogisk lärarutbildning bör gällaäven för barnavårdslärare. När det gäller tillträde tillpedagogiklärarutbildningen bör erfarenhet från arbete inom förskole- ochfritidsverksamhet bland Prop.1976/77: 76 63 barnpå sjukhus och vid speciaUnstitutioner jämställas med erfarenhet av arbete inomannan förskole-/fritidsverksamhet. Lärare som har erfarenhet från olikaarbetsfält utgör en tillgång såväl inom arbetslagen som i samarbetet med t. ex.medicinsk personal vid integreringen av handikappade barn. SÖ vill ifrågasättaom inte även barnavårdslärare som avser att undervisa i steg 2 bör ha vissarbetslivserfarenhet före inträde i steg 3. SÖ är inte beredd att nu taställning till ett krav om sådan arbetslivserfarenhet eller dess utformning.Frågan bör bli föremål för behandling av lärarutbildningsutredningen, som itill-läggsdirektiv har att behandla utbildning av bl. a. lärare i barnkunskap.Statens ungdomsråd betonar att liksom som för tillträde till steg 1 bör gällaatt de föreslagna fyra årens yrkeserfarenhet skall kunna ha förvärvats ävengenom föreningsmedlemskap, förtroendeuppdrag i förening eller arbete somföreningsledare. föreslår som särskilt inträdeskrav tillpedagogik/metodiklärarutbildningen utöver yrkeserfarenhet minst tvåårs erfarenhet som handledare av kandidater iförskollärar/fritidspedagogutbildning, men anser att det på kort sikt i ettutbyggnadsskede skall ges vissa möjligheter till dispens från detta krav. Förbundetuttalar vidare att för barnavårdslärare som vill ha behörighet att undervisa iförskollärar- resp. fritidspedagogutbildning skall vid tillträde tillpedagogik/metodikläramtbild-ningen gälla samma krav på yrkesverksamhet inomförskola eller fritidshem som gäller för förskollärare resp. fritidspedagoger.Avsteg vad gäller tiden för yrkesverksamhet skall dock kunna göras under ettövergångsskede med hänsyn till de sökandes kvalifikationer. Facklärarförbundetförutsätter att berörd personalorganisation får medverka vid antagningen. SFSskärper kraven ytterligare för tillträde till pedagogiklärarutbildningen ochkräver tjänstgöring inom barnomsorgen varav tjänstgöring somhandledare. För den föreslagna utbildningen i steg 1,barnskötarutbildningen, bör enligt utredningens mening gälla debetygsbestämmelser som i övrigt kommer att tillämpas för gymnasieskolan.Möjligheterna att övergå till en betygsskala med färre antal skalsteg bör docktillvaratas. Med hänsyn till den utformning som föreslagits förutbildningarna i steg 2, förskollärar- och fritidspedagogutbildning, föreslårutredningen att den graderade betygsättningen slopas. Ett kompetensbevis kompletteratmed ett utbildningsbevis som anger utbildningens innehåll och omfattningföreslås i stallet införas. Utredningen betonar att den utformning somföreslagits för de bam-pedagogiska utbildningarna, särskilt i steg 2, bör kunnaunderlätta för lärare och studerande att tillsammans utvärdera studierna. 1976/77: 76 64 återkommande utvärdering kan också underlätta för destuderande att själva ta ställning till sin lämplighet för yrket. Utredningens förslag tillstyrks avfolkhögskoleutredningen, barnomsorgsgruppen, ,facklärarförbundet, SFS, . Kommunistisk ungdom samt avflera av UKÄ:s och SÖ:s underremissinstanser. hänvisartill ett förslag i sitt huvudbetänkande att på fritidsledarlinjernastudieomdömen inte skall ges utan endast ett intyg på genomgången kurs, vilketutförligt beskriver utbildningens innehåll och arbetsformer. framhåller attförbundets ställningstagande i betygsfrågan omfattar den rent pedagogiskaaspekten och att ett avskaffande av betygen i förskollärar- ochfritidspedagogutbildningarna inte får medföra att förskollärare ochfritidspedagoger missgynnas vid tjänstetillsättning eller vid ansökan tillutbildningar av olika slag. Några remissinstanser, t. ex. ettpar av UKÄ:s och SÖ:s underremissinstanser samt anseratt de graderade betygen bör avskaffas även i steg 1. Flera remissinstanser anser attändringar i betygssystemet inte bör ske fristående från det övriga skol- ochhögskolesystemet. och och Skola finner detolämpligt att företa några ändringar i utformningen av betygsskalan i steg 1 iavvaktan på betygsutredningens slutliga förslag till betygsättning i gymnasieskolan. och SÖ hänvisardels till betygsutredningen, dels till den kartläggning av betygsättningen ochbetygens användning för alla högskoleutbildningar som pågår inomutbildningsdepartementet med utgångspunkt i beslut om ny utformningav högskoleutbildningen. Även , Östergötlandsläns landsting och I SR anser att likartade regler bör gälla för de häraktuella utbildningama som för det övriga skol- och högskoleväsendet. Flera remissinstanser ansluter sigtill utredningens förslag om en återkommande utvärdering under utbildningensgång. SÖ understryker vikten av att de förslag till kontinuerligautvärderingsformer, som utredningen föreslår som ett led i själva undervisningen,skall beaktas och utnyttjas. ansluter sig till utredningenstankegångar om kunskap, kunskapstillväxt och kompetens och understryker attlärarna bör ges tidsmässiga resurser för studierådgivande samtal med destuderande. Förbundet anser också att man skall kunna skilja studerande som avolika anledningar bedöms olämpliga, för yrket från utbildningen. Ett par av UKÄ:sunderremissinstanser, nämligen samhällsvetenskapliga fakultetensutbildningsnämnd vid i och peda- 1976/77: 76 65 gogiska institutionen vid i vikten av att en kontinuerlig utvärdering redan från börjangenomförs för att utröna om utbildningen leder fram till de förväntade målen.Medicinska och sattihällsvetenskapliga fakultetens utbildningsnämnder viduniversitet i påpekar dock att om utbildningsbevisen skall ha någonfunktion måste målen vara bättre formulerade än vad som är fallet f. n. Utredningen föreslår en allmänfortbildningsverksamhet i form av en gemensam fortbildning för all personal iförskole-och fritidsverksamhet. Den allmänna fortbildningen föreslås i förstahand ges i små grupper i ett studiecirkelarbete som medger bearbetning av angelägnayrkesproblem och utvecklar lagarbetet. Utredningen rekommenderar huvudmännenatt genomföra en allmän fortbildning som drivs kontinuerligt i lokalstudieverksamhet, anordnad av den kommun där man innehar anställning. Som ettriktmärke för omfattningen rekommenderas 30 timmars deltagande, helst årligen.Krav bör ställas att fortbildningen förläggs till tid som är betald arbetstid.Deltagande bör vara obligatoriskt. Målgmpper för en kontinuerlig fortbildningsverksamhet ärförskole-och fritidsverksamhetens personal. Till dessa grupper räknas denpersonal som arbetar i den kompletterande förskoleverksamheten, dvs.bam-vårdare, dagbarnvårdare, lekplats- och lekparkspersonal, samt all personalsom är knuten till förskola och fritidshem som ekonomipersonal, lokalvårdare,vaktmästare samt den personal som huvudsakligen arbetar i barngrupperna.Utredningen anser det vidare angeläget att samtliga grupper av personal medrådgivande och/eller stödjande funktion i förskole- och fritidsverksamhetendeltar i fortbildningen liksom förvaltningspersonalen och de politiker som iegenskap av nämndledamöter beslutar i olika frågor som direkt berörbarnomsorgsverksamhetens inre och yttre arbetsvillkor. Det övergripande ansvaret för attden allmänna fortbildningen kommer till stånd vilar på huvudmannen oavsett omdenna är primärkommun, landstingskommun eller privat. UKÄ, ,familjestödsutredningen, lärarutbildningsutredningen, landstingen iJönköpings, , , , och , Göteborgsoch och och Skola tillstyrker iallmänna ordalag eller lämnar utredningens förslag utan erinran. , , , AMS,, , , folkhögskoleutredningen,barnomsorgsgruppen, och kommuner, TCO, facklärarförbundet, LO,HCK, SFS, 5 1976/77. 1976/77: 76 66 ungdomsförbund och Kommunistisk ungdom tillstyrker förslagetmed olika förstärkningar och understrykningar. Bland dessa instanser betonar RRV,TCO, facklärarförbundet, LO och SFS särskilt att den allmänna fortbildningenskall vara obligatorisk. RRV finner det tveksamt om enbart rekommendationertill kommunerna är tillräckliga för att tillförsäkra berörd personal enfortbildning .