prop · G003110 · 1976-12-31 00:00:00 — För atl undvika missförstånd villjag emellertid framhålla all om själva förmedlingsavtalet, dvs. avtalet mellanförmedlaren och uppdragsgivaren, innehåller Prop.1976/77:110 38 villkorsom är ogynnsamma för uppdragsgivaren dessa naluriiglvis kan angripas med slödav lagen. Del är ju här fråga om en tiänsl som erbjuds konsument. Somframgår av vad jag har sagt bör förbud kunna meddelas oberoende av vilkennyttighet som förmedlas. Förmedling som sker i verksamhet som står underlillsyn av bankinspektionen eller försäkringsinspektionen bör dock av skäl somhar angetts under 5.2 undantas från lagens tillämpningsområde. Enförutsättning för atl förbud enligt avialsvillkorslagen skall kunna meddelas ärf n. atl villkoret med hänsyn lill vederiaget och övriga omständigheter är allanse som oskäligt mol konsument. Därutöver krävs alt förbud är påkallat fränallmän synpunkt. De utvidgningar av lagens tillämpningsområde som jag harförordat i del föregående ger enligl min mening inle anledning att ändra dessaförutsättningar. Beträffandeprinciperna för skälighetsbedömningen kan jag i allt väsentligt hänvisa lillprop. 1971:15 och 1973:138 saml lill praxis (bilaga 1avsnitt 3). Med hänsyn till vad som förevarit under remissbehandlingen villjag emellertid därutöver anföra följande. Denskälighetsbedömning som skall göras vid tillämpningen av avialsvillkorslageninnefattar en samlad bedömning av avtalets verkningar för konsumenten. Härvidbör särskilt uppmärksammas alt ell enskilt villkor, som lösryckt ur sittsammanhang kan förefalla myckel ofördelaktigt, likväl kan böra godtas medhänsyn till alt konsumenten genom övriga villkor i avtalet har beretts förmånersom kan anses återställa balansen mellan parterna. Vidare är all märka atllagen inte är avsedd som ett instrument för priskonlroll. Vid bedömningen avandra villkor än nyitighetens pris måste emellertid, som framgår av lagtexten,hänsyn tas även lill vederiagel. Härav följer atl exempelvis ersättningen för ennyttianderält inte kan göras till föremål för direki prövning enligtavtalsvillkorslagen men att, om ett annat villkor rörande nyUjanderälten harsalts i fråga, detta kan komma atl anses som oskäligt när del bedöms i relationtill - bl. - ersättningens sloriek. Somanfördes i prop. 1971:15 (s. 71) får ell avtalsvillkor typiskt sett anses somotillbörligt mol konsumenten, om del med avvikelse från disposiiiva rättsreglerger näringsidkaren en förmån eller berövar konsumenten en rättighet ochdärigenom åstadkommer en sådan snedbelastning i fråga om parternas rättigheteroch skyldigheter enligt avtalet, all en genomsnittligt sell rimlig balansmellan parterna är för handen. Delsagda gäller alltså disposiiiva rättsregler, dvs. bestämmelser som i och försig kan åsidosättas genom avtal. Prop.1976/77:110 39 tvinganderäilsregler,exempelvisdeiiidigare berörda förbudei i 12 kap. 19 a § jordabalkenmoi rörlig hyra, bör naluriiglvis utan vidare utmönstras, om de förekommer ikonlraktsformulär. Detia utesluter givelvis inle alt ell avtalsvillkor som ioch för sig uppfyller krav som ställs i en tvingande ci vilrätlsliglagstiftning ändå kan vara atl anse som oskäligt vid en bedömning enliglavialsvillkorslagen. Även vid värderingen av ett sådant villkor måsle nämligenbedömningen grundas på en helheisbild av avtalssituationen Ofr-prop. Jagvill fästa uppmärksamheten på all ingripande med slöd av avialsvillkorslagenendast kan ske när förbud är påkallat från allmän synpunkt. Delta innebär alllagen i första hand lar sikte pä konlraktsformulär som används i förhållandelill ell siörre anlal konsumenier. Lagen gäller emellertid också avial som harulformals separat för enskilda fall. 1 sådana situationer bör dock ingripandeske endast under förulsäilning att ett avgörande kan få principiell betydelseeller på annat sätt kan fä verkningar för ett flertal konsumenter. Som exempelnämns i prop. 1971:15 (s. 82) det fallet att ell visst avtal eller villkor väntaskomma lill systematisk användning under liknande omständigheter också iförhållande lill andra konsumenier. Närdel gäller avtalsvillkor som används vid försäljning av småhus till konsumenterhar kommittén gjort uttalanden om olika enskilda villkors skälighet (bilaga 1avsnitt 8). par remissinstanser har kritiserat en del av kommitténsvärderingar och fört fram egna synpunkter (bilaga 3), Jagfinner inte anledning all närmare gå in på skälighelen av enskilda villkor. Jagvill emellertid något beröra ell par av de villkorsiyper som förekommer påsmåhusmarknaden. Somframgår av kommitténs material förekommer pä marknaden avtalsvillkor varigenomsäljare och entreprenörer friskriver sig från ansvar för fel och dröjsmål, s.k. friskrivningsklausuler. Vidde förhandlingar som med stöd av lagen förulsälls komma lill stånd mellankonsumentmyndigheterna och näringsidkarsidan bör man enligl min mening rentallmänt eftersträva en begränsning av användningen av friskrivningsklausuler, 1den män sädana klausuler godtas, bör deras närmare innebörd klargöras. Särskillbör man uppmärksamma klausuler varigenom uUryckliga lagregler åsidosätts.Liksom kommittén anserjag all villkor varigenom säljare friskriver sig frånansvar enligl 4 kap. 19 § jordabalken förs, k, dolda fel som regel inte börförekomma vid näringsidkares erbjudande av nya småhus till konsument förenskilt bruk. Ilikhei med kommittén anserjag all återhållsamhet bör iakttas också när detgäller all godta klausuler som innebär alt näringsidkaren friskriver sig frånansvar för dröjsmål med sin prestation. Vidarebör särskild uppmärksamhet ägnas besiktningsklausuler av den innebörden attbesiktningsmannens utlåtande blir avgörande för vad som Prop.1976/77:110 40 skallanses som fel eller brist i ett nybyggt hus. Inte minst gällerdetia i fall därdel är säljaren eller entreprenören som utser besiktningsman eller närkonsumenten annars inle kan påverka valet. del kontrakt finns särskilda bestämmelser som ger säljaren befogenhet atthäva köpet (hävningsklausuler) eller tillgripa andra stränga påföljder närköparen inle fullgör sina betalningsförpliktelser. saknas vanligtvisvarie antydan i koniraklei om moisvarande befogenhel för köparen när säljareninte fullgör sina skyldigheter enligl avtalet. Tvärtom förekommer i en delkontrakt klausuler som syftar lill all hindra köparen frän all häva avtalet, Ifråga om de kontrakt som jag nu har angett finns del skäl förkonsument-myndigheterna att ingripa med slöd av avtalsvillkorslagen, 1min inledande översikt över den konsumenlpolitiska lagstiftningen (2.1) har jagberört lagen (1974:8) om rättegången i tvistemål om mindre värden (ändrad1974:387). Lagen anvisar ett förenklai förfarande i smärre ivisler. Förfarandettillämpas när ivisleföremålels värde inte översiiger eil halvi basbelopp.Oavsett värdet skall förfarandet dock tillämpas om tvisten huvudsakligen rör enfråga som har prövats av allmänna reklamaiionsnämnden. Tanken bakom lagenärati förfarandet skall vara smidigt och atl parterna skall föra sin talan utanjuridiskt biträde. På det sättel skall koslnaderna kunna hållas nere. Genomavtalsvillkor av den innebörden atl eventuella tvister skall hänskjutas lillskiljemän (s, k. skiljeklausuler) skulle del förenklade rätiegångsförfarandetkunna sättas ål sidan. För all förhindra all så sker i smärre tvister mellankonsumenier och näringsidkare om varor och tjänster har i 3 a S lagen(1929:145)omskiljemän(3 a § införd 1974:9)införiselt förbud mol all göragällande skiljeklausuler, om tvistens värde inle överstiger del gränsvärde somgäller för del förenklade rätiegångsförfarandet. alltså ett halvt basbelopp. Kommitténhar föreslagit all vad som sålunda föreskrivs i skiljemannalagen om tvisterrörande varor och tjänster skall gälla även beiräffande tvister rörande fastegendom och tomträtt. En expert i kommiilén har dock tagit avstånd frånförslaget i denna del. Ocksåflertalet av de remissinstanser som närmare har berört kommitténs förslagbeiräffande skiljeklausuler ställer sig avvisande eller tveksamma lillförslaget. Härvid anförs bl. a. all förslaget inte har något direki sambandrned avialsvillkorslagen. Del åberopas ocksä olika omständigheter till förmånför skiljeförfarande i tvister som rör fast egendom. Förmin del vill jag lill en början erinra om att skiljeklausuler kan förbjudas medslöd av avtalsvillkorslagen, i den mån de befinns oskäliga. I marknadsdomstolenspraxis finns också exempel på alt skiljeklausul har träffats av Prop.1976/77:110 41 förbud(se bilaga 1 avsnitt 3.3.1). Om tillämpningsområdet för avtalsvillkorslagenvidgas i enlighet med vad jag har förordat, kommer skiljeklausuler iprincip alt kunna angripas oavsett vilket slag av nyttighet som avses medklausulen. Även exempelvis skiljeklausuler rörande fasiighelstvister kan alltsåangripas. 1kommitténs uppdrag ingår atl undersöka om skiljeförfarande över huvud tagel börfå användas i ivisler som rör konsumenters fastighelsförvärv. Detta kan i vissmån tala för all man i detta sammanhang avstår från atl göra någon ändring iskiljemannalagen och i stället avvaktar resultatet av kommitténs arbete.Övervägande skäl talar emellertid för alt man nu utvidgar förbudet mot all göragällande skiljeklausuler i konsumeniivister om mindre värden, så alt förbudet iprincip avseräven andra fall än dä tvisten rör vara eller tiänsl. Förbudeimotiveras av all del, om ivisleföremålels värde är lågt, finns särskill storrisk för atl konsumenten med tanke på eventuella skiljemannakostnåder avstårfrän att söka göra sin rätt gällande. Denna synpunkt bör tillmätas betydelseäven när del är fråga om en konsumenitvisl utanför varu- och tiänsteområdei. Sammanfattningsvisföreslår jag alltså alt förbudei i 3 a ij skiljemannalagen utvidgas lill all iprincip avse även annan nyttighel än vara och tiänsl. Vadjag har sagt i det föregående aktualiserar också en jämkning av 7 vj lagen omrättegången i tvistemål om mindre värden. I denna paragraf definieras begreppetkonsumenttvist såsom avseende tvist mellan näringsidkare och konsument rörandevara eller tiänsl som tillhandahållits för huvudsakligen enskilt bruk. Dennadefinition har lillkommil mol bakgrund av bl. a. nu gällande lydelse av 1 Savtalsvillkorslagen. En ulvidning av begreppet konsumenitvisl i lagen om rättegångeni tvistemål om mindre värden kräver dock ytterligare överväganden. a. börsambandet med allmänna reklamalionsnämndens framtida uppgifter beaktas. Ävenforumregeln i 11 v} bör uppmärksammas. Jag vill erinra om atl lagens innehålloch utformning kommer att studeras närmare av den utredning för översyn avrätiegångsförfarandet vid allmän domstol som har beslutats . 5.6Vissa processuella frågor m. m. Enligl3 a S avialsvillkorslagen är näringsidkare skyldig all på anmaning av KO inkommamed yttrande eller upplysning i ärende enligl lagen. Om sådana anmaning inteefterkoms, får KO förelägga näringsidkaren att fullgöra sin skyldighet vid viteav högsl . Marknadsföringslagen innehåller en moisvarande bestämmelse.Högsta vite enligt marknadsföringslagen (11 S) är dock sedan den . Idepartementspromemorian har föreslagits alt vitet enligl avtalsvillkors-lagenhöjs till samma belopp som enligl marknadsföringslagen. Förslaget hartillstyrkts eller lämnats utan erinran av remissinstanserna. Prop.1976/77:110 42 Underremissbehandlingen har förordat införandel av enordning enligt vilken avgöranden skulle kunna överklagas ihögsta domstolen. Fråganom instansordningen vid tillämpning av avialsvillkorslagen behandlades ingåendevid lagens tillkomst (prop. 1971:15 s. 76). Spörsmålet har ocksä varil uppe isamband med införandel av generalklausulen i 36 S avialslagen (prop. 1975/76:81s. Jag finner inle anledning aU nu föreslå någon ändring pä denna punkt. Som framgår av dentidigare redogörelsen (4.6) har även vissa andra processuella ändringarifrågasatts under remissbehandlingen. Inle heller härvidlag finner jag dockskäl alt nu lägga fram något förslag. Jag vill emellertid erinra om att del isamband med tillkomsten av marknadsföringslagen anfördes (prop. 1975/76:34 s.117) att organisation och arbetsformer längre fram kundekomma atl behöva ses över med anledning av de uppgifter som domstolentillfördes genom lagen. Uividningenav avialsvillkorslagens tillämpningsområde medför i viss män nyaarbetsuppgifter för konsumentmyndigheierna. Uppgifterna torde emellertid kunnalösas inom ramen för myndigheternas nuvarande resurser. Denya reglerna bör enligl min mening träda i kraft . Ienlighet med vad jag har anfört har inom upprättatsförslag lill 1. lag om ändring i lagen (1971:112) om förbud moloskäliga avtalsvillkor, 2. lag om ändring i lagen (1929:145) om skiljemän. Förslagenbör fogas lill regeringsprolokollet i detta ärende som bilaga 4. 7.1Förslaget till ändring i avtalsvillkorslagen Genomförslaget görs ändringar i 1 och 3 a iji? Iparagrafens första stycke finns liksom f n. lagens centrala bestämmelse,nämligen den generalklausul enligl vilken kan förbjudaforisall användande av avtalsvillkor som bedöms oskäligt, om förbud är påkallatfrån allmän synpunkt. Beiräffande bedömningen hänvisas lill avsniltel 5.4. Prop.1976/77:110 43 Somhar framgäll av del tidigare anförda är tillämpningsomrädel förgeneralklausulen f n. begränsat till villkor som används vid erbjudande avvissa angivna nytligheter, nämligen varor (lösöre) och tiänster.Departe-menisförslagel innebär atl generalklausulen i princip blir tillämpligoavseil vilket slag av nyttighet som erbjuds. Enligtförsta stycket i ändringsförslaget kan förbud meddelas i fråga om villkor som näringsidkarei sin yrkesmässiga verksamhet använder vid erbjudande av vara, tiänsl ellerannan nyttighel till konsument för huvudsakligen enskilt bruk. Mednäringsidkare avses liksom i annan konsumentpolitisk lagstiftning varje fysiskeller juridisk person som yrkesmässigt driver verksamhet av ekonomisk natur.Detta innebär bl. a. alt paragrafen är tillämplig på statliga och kommunalaorgan som idkar näring. Något vinstsyfte med verksamheten erfordras inle (jfrprop. 1971:15 s. 85). Som framgår av prop. 1970:57 (s. 91) bör förbud mol enstatlig myndighet inte förenas med vite. Något hinder mol all meddela kommunförbud vid vite föreligger däremot inle. Enperson som visseriigen är närringsidkare men som användereit oskäligt villkorutanför sin yrkesmässiga verksamhet träffas inte av lagen, lika lilel som enprivalperson. Förslaget i denna del innebär inle någon saklig ändring iförhållande till vad som gäller. Med"annan nyttighet" avses bl. a. fast egenom. Vidare innefattas ibegreppet sådan lös egendom som inte hänförs till lösöre och som således f n.ligger uianför lagens tillämpningsområde, exempelvis hus på annans mark ochrättigheter av olika slag. Lagenblir tillämplig inle bara när del gäller villkor som används vid försäljningeller annan överiålelse ulan också då fråga är om upplåtelse av rättigheter avolika slag. Sålunda gäller lagen såväl vid uthyrning av lösöre, exempelvisbilar och TV-apparater, som vid upplåtelse av nyttianderält till hus ellerjord, exempelvis hyra, arrende och tomträtt. Iprincip bör lagen, om övriga förutsättningar föreligger, kunna användas ävenför att förbjuda oskäliga bestämmelser i föreningsstadgar o. d. (jfr prop.1975/76:81 s. 112). På associationsrättens område finns emellertid åtskilligaregler som är speciellt inriktade på alt skydda den enskilde. Möjligheten atlmeddela förbud torde därför fä begränsad betydelse på della område. Detsammagäller villkor som används på bosladshyresområdet (se 5.2). Förbudkan endast meddelas beiräffande villkor som används vid erbjudande av nyttighelsom är avsedd huvudsakligen förenskilt bruk. Ordet huvudsakligen finns inle iden nuvarande bestämmelsen men väl i annan konsumentpolitisk lagstiftning.Tillägget har gjorts med tanke pä nytligheter som är avsedda såväl för enskiltbruk som för annan användning. Köper en privatperson en fastighet dels för altbereda sig själv bostad, dels för atl hyra ul någon del av fastigheten ochkommer uthyrningssyftet i andra hand, skall alliså lagen tillämpas. Enliglförsta stycket kan förbud meddelas även i fråga om villkor som Prop.1976/77:110 44 näringsidkarei sin yrkesmässiga verksamhet använder vid förmedling av erbjudande omnyttighet lill konsument. Förbudei rikias i fall som här avses mot denförmedlande näringsidkaren trots alt han inte själv står för erbjudandet.Bestämmelsen är tillämplig även om båda avtalsparterna är privatpersoner, såsomofta är fallet vid försäljning av småhus genom mäklare. Förbudmot förmedlande näringsidkare kan komma i fråga endast när villkoret verkligenanvänds av förmedlaren. Del bör alltså stå klart alt denne aktivt har medverkatlill ifrågavarande avialsinnehåll. Vidare krävs även i della sammanhang allförbud är påkallat från allmän synpunkt (se 5.4). Använder förmedlaren i flerafall samma villkor eller förekommer villkoret i förmedlarens standardformulär,lorde ingripande normall böra ske, om villkoret bedöms oskäligt. Eupar remissinstanser har anfört all villkor som enskilda byggherrar använder vidförsäljning av småhus lill konsumenter kan vara förestavade av kommun i ettbakomliggande exploateringsavtal. De har begärt eU förtydligande av lagenstillämplighet i sådana fall. Med anledning därav vill jag framhålla allbakomliggande avial i princip inle bör kunna åberopas av näringsidkare för atlundgå förbud mot villkor som i och för sig framstår som oskäligt inäringsidkarens avtal med konsument. I praktiken lorde det emellertid knappastbli aktuellt atl ingripa mot villkor som kan föras tillbaka påexploateringsavtal med kommun. Andrastycket i 1 i; har i förslaget slopats. Dess innehåll läcks av första slycket idess nya lydelse. Ienlighet med vad jag har anfört (5.6) har den ändringen gjorts iparagrafens första stycke all högsta viiesbelopp har höjts från 5 000 lill . 7.2Förslaget till ändring i skiljemannalagen Genomförslaget görs ändring i första slyckel 3 a i; lagen om skiljemän. styckeinnehåller f n. ett förbud mol all göra gällande skiljeavtal i smärre ivislermellan konsument och näringsidkare rörande vara eller tiänsl som hartillhandahällils huvudsakligen för enskilt bruk (se prop. 1973:87 s. 202). Somhar framgått av den allmänna motiveringen (5.5) anserjag del påkallat alluividga förbudei till atl gälla även konsumeniivister som rör andra nyttigheterän vara eller tiänsl. I enlighet härmed görs i första stycket-liksom iavtalsvillkorslagen - den ändringen alt uttrycket "vara eller tiänsl"ersätts med orden "vara, tjänst eller annan nyttighet". Prop.1976/77:110 45 Tillföljd av ändringen blir förbudei mol skiljeklausuler tillämpligt bl. a. pätvister rörande fast egendom. Bestämmelsen kommer ocksä au gälla sådan lösegendom som inte hänförs till varor (lösöre). Som exempel kan nämnas ivisler omhus på annans mark, värdepapper och rättigheter av olika slag. Såväl tvisterrörande försäljning eller annan överlåtelse som tvister om upplåtelse avrättigheter av olika slag omfattas i princip av bestämmelsen (jfr 7.1). Syftetmed förbudei mol skiljeklausuler är, som har framhållits, allförhindra all del förenklade rältegångsförfarandel sätts ur spel. Förbudei bördärför inle sträcka sig längre än lill atl omfatta tvister som, borisen fränskiljeavtalet, faller under tillämpningsomrädel för detta förfarande. Ienlighet härmed anges till en början i första stycket 3 a >; skiljemannalagenatl förbudei avser konsumenitvisl som kan prövas av tingsrätt. Skiljeavtal kansåledes åberopas i fråga om tvist vars prövning ankommer på arrendenämnd ellerhyresnämnd (jfr de särskilda reglerna om skiljeavtal i 15 S lagen omarrendenämnder och hyresnämnder). Däremot kan skiljeavtal inte åberopas vidprövning hos allmänna reklamaiionsnämnden, eftersom en sådan prövning intehindrar atl tvisten dras inför tingsrätt. Enligl3 § lagen om rättegången i tvistemål om mindre värden är lagen inle tillämpligbl. a. i fråga om mål som av tingsrätt handläggs i särskild sammansättning.Tingsrätt har särskild sammansättning bl. a. i mål som den handlägger iegenskap av fastighetsdomstol. Fastighetsdomstol upptar bl. a. hyrestvisier,arrendetvister och bosladsrällslvister som inte ankommer på arrendenämnds ellerhyresnämnds prövning. Här kan hänvisas till I ! ; andra stycket lagen (1969:246)om domstolar i fastighelsmål (omtryckt 1974:1064, 1 S ändrad 1975:1295)ochvidare till 8 kap. 32 §, 12 kap. 71 § och 13 kap. 23 ? ; jordabalken saml lagenom arrendenämnder och hyresnämnder. Tvister som enligt det sagda inle kanhandläggas i del förenklade rältegångsförfarandel har genom ett tillägg iförsta slyckel undanlagils från förbudei mot skiljeklausul. Liksomhittills aren förutsättning för att förbud mol skiljeavtal skall gälla atlivisleföremålels värde inle är högre än som anges i 1 vi lagen om rättegången itvistemål om mindre värden. Däremot krävs i och försig inle all tvistenverkligen kommer atl handläggas enligt lagen (jfr 1 S andra slycket i lagen).Det kan tilläggas atl konsumenten, sedan tvisten väl har uppkommit, medbindande verkan kan träffa skiljeavtal, om han skulle finna atlskiljeförfarandei är det lämpligaste sällel all sliia tvisten. Enligl3 a S andra slycket skiljemannalagen gäller förbudei i forsla slyckel inle omtvisten rör avtal mellan försäkringsgivare och försäkringstagare och inleheller om annal följer av internationella förpliktelser. Härvidlagföreslås inte någon ändring. Ändringeni lagen föreslås träda i kraft den I juli 1977.1 fråga om avtal som harträffats före ikraftlrädandel av ändringen av skiljemannalagen bör äldrebestämmelser gälla. 1976/77:110 " Jaghemställer atl lagrådets yurande inhämtas över förslagen lill 1. lagom ändring i lagen (1971:112) om förbud motavtalsvillkor, 2. lag om ändring i lagen (1929:145) om skiljemän. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. med förslag till lag om ändring i lagen (1971:112) omförbud mot oskäliga avtalsvillkor Prop.1976/77:110 49 Förslagtill lag om ändring i avtalsvillkorslagen 54Förslag till lag om ändring i skiljemannalsigen 56 3.3»'' Ilarknadsdomstolensavgöranden 68 4 LAGEH OII OTII,LBÖRLIG IIARIWADSPÖRIIIG OCH BEII OTA IIARiaJAIiSFÖnilTGSLAGEN 91 5 kejiitya generalklausulew i AVTALG- 5-2 Den nya generalklausulen i 36 § 6 FÖHSLAGTILL ÄIIDRINGAR I AVTALS- VILLIIORSLAGEII M M 102 avtal som gäller fast egendom 102 6.1.2 Avtalsvillkorslagen tillämplig vid köp där privatpersoner är säljare 103 6.2 om småhus 104 6.3 och konsiunentverkets- fastighets- reklamationsnämnd 104 4 1976/77. 1976/77:110 50 7 i'Oin:iT'ijiiE IA;cvTAGL:I,s:;? GEnOIIGÅIIG /.v .SiiÅHUSlCOIiTRAICT 109 7.2.1 Fri skrivningfrän ansvar enliot 4 ka? 11319 § jordabalken för g k dolda fel 7.2.2 Friskrivninc: i C''W'2.nti ",ta-anden frän ansvar för fel 115 7.2.3 Friskrivnins i tillträdes- och force majeure-klausuler fr£,n ansvar för 7.2.3.2 Force majeure-klauculer 120 7.5 Hävnings- och återgängsklauculer '29 8 KOWIITTEIIS ÖVERVÄGAIIBEH OCK FÖRSLAG 131 8.2.1 Friskrivning frän ansvar enligt 4 kap 19 § jordabalken för s k dolda fol 131 8.2.2 Friskrivningi garantiåtaganden frän ansvar för fel 139 8.2.3 Friskrivning i tillträdes- och force majeure-klausuler från ansvar för dröjsmål 8.3 Besiktningsklausuler 'ö 5.5 Hävnings- och återg-.ngsklausuler 8.6 Avtalsvillkorslagens tillämpning pä förmedlingsfall '57 8.7 Avtalsvillkorslagens tillämpning på erbjudandensom avser överlåtelse av tomträtt Prop.1976/77:110 51 9.1 1 och 2 §§ avtalsvillkorslagen 9.2 Den föreslagna utvidgningens tillämpning päavta.l med internationell anknytning 163 Prop.1976/77:110 52 Enligt regeringens bemyndigande tillkallade statsrådet sakkunniga med uppdragatt verkställa utredning angående förbättrat konsumentskydd vid förvärv av småhus m.m. (Ju 1975:02). De sakkunniga, som antagitnamnet småhusköpkommittén, utgörs av landstingsrådet , ordförande, och,såsom övriga ledamöter, professorn ,utredningssekreteraren samt riksdagsledamöterna . kand. , ,och projektsekreteraren , , att biträda kommitténsåsom experter. Till sekreterare åtkommittén utsågs hovrättsassessornBo Drangel. har funnit skäl att behandla den i utredningsuppdraget ingående fråganom en utvidgning av avtalsvillkorslagen med förtur.