prop · G00387 · 1976-12-31 00:00:00 — De statliga bidrag som kan utgåtill lokala folkbibliotek är av engångskaraktär och syftar till att stimuleraen utveckling som gör alt nya grupper nås samt till att utjämnabiblioteksstandarden mellan kommunema. Enligt de riktlinjer som ladefast (prop. 1975:20, KrU 1975:12, rskr 1975: 201) skallbidragen, som fördelas av , i huvudsak avse allmänupprustning, inköp av bokbussar, biblioteksverksamhet på arbetsplatser samtinköp av litteratur på invandrar- och minoritetsspråk. kan ocksåinom ramen för anvisade medel bevilja bidrag till andra ändamål som t. ex.verksamhet för handikappade. I sitt yttrande överhandikapputredningens betänkande framhåller att del med hänsyntill de stora skillnaderna mellan kommunerna är möjligt att del krävs statligastimulansbidrag till åtgärder för handikappade om handikapputredningens tankarskall kunna förverkligas. påpekar rådet, liksom flera andraremissinstanser, att den arbetsfördelning som tillämpas inomfolkbiblioleksväsendel mellan lokala bibliotek, länsbibliotek ochlånecentraler borde kunna vara en grund för en plan för bättrebiblioteksservice till handikappade. Länsbiblioteken bör kunna göra betydandeinsatser genom alt tillgodose varje läns behov av lättlästa böcker, talböckerm. m. redovisar att rådet i sin pågående översyn av det statligastödet till länsbiblioteks- och lånecentralsverksam-het har för avsikt attstudera vilka uppgifter länsbiblioteken kan ha inom delta område. Bl.a. kommertalboksförsörjningen i landet att.undersökas närmare. Jag delar uppfattningen altsamtliga led i vårt folkbiblioteksväsende måste finnas med i bilden när mandiskuterar hur servicen till olika handi- 1976/77:87 75 kappgrupper skall utvecklas. De lokala biblioteken har encentral roll genom den nära kontakt med berörda grupper som kan skapas interrrinst i den uppsökande verksamheten. Del är emellertid naturligt attbiblioteket i en liten kommun inte kan skaffa sig alla de olika medier som kankon'rma i fråga. Där bör i stället länsbiblioteket kunna fungera som en resurs.Jag finner det där'för glädjande att kullurTådet kommer att belysa dessafr'ågor i sitt pågående utredningsarbete. vill jag understryka attdel primära ansvaret för att en fungerande service byggs upp i varie länligger hos kommuner och landsting. Delta gäller såväl det ekonomiska ansvaretsom ansvarsfördelningen mellan de lokala biblioteken och länsbiblioteket. Påsamma sätt som man i många län diskuter-ar hur en teater- och musikverksamhetskall byggas upp inom regionen framstår det därför som angelägel att kommuneroch landsting gemensamt diskuterar hur biblioteksservicen till handikappadeskall organiseras. Detta är ett viktigt inslag i de diskussioner omuppgiftsfördelningen på biblioteksområdet som enligt min mening måste las uppi länen. En naturlig utgångspunkt för dessa överväganden är att basresursen ifolkbiblioteksväsendet är det lokala folkbiblioteket och alt det arbete somgörs på regional nivå främst bör vara av kompletterande karaktär. Vad gällerstatens roll i detta sammanhang räknar jag med att pågående utredningsarbeteinom skall ge underlag för ett ställningstagande. Av särskiltintresse är hur en fungerande talboksförsöri-ning skall kunna byggas upp ilandet. Jag återkommer till denna fråga i del följande. Rätt att låna talböcker som harframställts enligt bestämmelserna i 18 § upphovsrättslagen har dels läsblinda.dels personer som på grund av vanförhet är förhindrade att ta del av ettlitterärt verk i den form det har kommit ut i handeln. SÖ påböriade entvåårig försöksverksamhet med utlåning till andra handikappgrupper eftersomtalboken bedömdes vara av värde även för dem. Till formell grund för dettaförsök med utvidgad länerätt låg ett avtal mellan SÖ och . Försöksverksamheten genomfördes vid tre länsbibliotek, ettlokalt folkbibliotek samt två sjukhusbibliotek. De grupper som omfattades avförsöket var afatiker (personer med bristande förmåga att förstå eller begagnaspråkliga uttrycksmedel), dyslektiker (personer med läs- ochskrivsvårigheter), psykiskt utvecklingsstörda, rörelsehindrade,konvalescenter, långtidssjuka, vissa psykiskt sjuka m. fl. Erfarenheterna avförsöket visar alt talboken är ett värdefullt medium när det gäller alt väckaintresse för läsning och allmänt öka kontakten mellan de handikappade ochomgivningen. refererar tillSÖ:s försöksverksamhet och föratsätter att SÖ föreslår de åtgärder den börföranleda. SÖ har redovisat erfarenheter och förslag i sitt yttrande.Remissopinionen är genomgående po- Prop.1976/77:87 76 sitiv till en utvidgad rätt till lån av talböcker och iflera yttranden framhålls att tillämpningsföreskrifterna till upphovsrättslagenmåste ändras så all detta blir möjligt. Som alternativ nämns ell särskilt avtalmed upphovsmännen. SÖ:s försöksverksamhet har visat atttalboken kan vara till glädje även för andra grupper än de som har rätt attlåna. Enligt min mening bör denna rätt därför utvidgas. Såsom utredningen omupphovsrätt påpekar i sitt yttrande är detta emellertid en fråga som liggerinom den översyn av upphovsrättslagstiftningen som utredningen skall göra. Medhänsyn härtill är det enligt min mening inte lämpligt att nu ändra de aktuelladelarna av upphovsrättslagen och tillämpningsföreskrifterna till den.Upphovsmännen, företrädda av , är emellertid enligtvad jag har inhämtat positiva till att försöksvis utvidga lånerälten för vissagrupper till att gälla hela landet. Diskussioner pågår också enligt vad jag harerfarit mellan SÖ och om ett avtal med deninnebörden. Avtalet avses omfatta de grupper som har berörts av den tidigareförsöksverksamheten. Öm utvidgningen kommer till stånd, vilket jag utgår från,ankommer det på SÖ att hålla utredningen om upphovsrätt informerad omerfarenheterna av verksamheten eftersom dessa bör vara av värde för utredningensöverväganden i frågan. Vad gäller ersättning tillförfattarna för detta utvidgade nyttjande av deras verk är existerandeersättningsformer tillämpliga. Upphovsmännen har inte heller fört fram några kravpå nya ersättningsformer. 1 några remissyttranden, bl.a.SÖ:s. framhålls att med en vidgad låne-rätl följer alt de berörda gruppernamåste få bandspelare som fritt tekniskt hjälpmedel. Vidare måstebandspdarbrislen på vårdinstitutionerna avhjälpas. Enligt vad jag harerfar-ithar diskussioner om hjälpmedelstilldelningen inletts mellan handikappinstitutetoch . Vad gäller förhållandena på berörda vårdinstitutionerankommer det på huvudmännen att lösa den frågan. För vissa av de låntagargrupper somkommer att omfattas av en utvidgning behöver särskilda talböcker framställasframhåller bl. Det gäller t. ex. utvecklingsstörda för vilka böckernasinnehåll måste vara lätt att lyssna till. För dessa och andra grupper är del viktigtall böckerna är långsamt inlästa. Sådana särskilda talböcker har ocksåframställts i ett begränsat antal inom ramen för SÖ:s försöksverksamhet. Dennaframställning bör enligt min mening utvidgas. Jag återkommer till denna fråganär jag behandlar bidraget till SRF:s biblioteksverksamhet för nästa budgetår.De problem som är förknippade med framställning av lättlästa talböcker ärdelvis desamma som gäller för lättlästa böcker i svartskrift. 1 många fall kandet troligen bli fråga om en överföring av just sådana böcker. Del är därförnaturligt all talboksframställningen sker i direkt samarbete med denarbetsgrupp inom SÖ som har ansvaret för utvecklingen av lättlästa böcker. 1976/77:87 77 De särskilda talböckerna kommersåledes att framställas genom SRF:s biblioteks försorg. Det förefalleremellertid mindre lämpligt att skall ha det dir-ekta ansvaret förutlåningen av dessa talböcker. Erfarenheterna från SÖ:s försöksverksamhetvisar att den när-a och personliga kontakten är mycket viktig och därför synesdet vara naturligt alt utlåningen, såsom framhålls i yttranden från bl.a. SÖoch Svenska folkbibliolekarieförbundel. sker via de lokala folkbiblioteken somen del av deras uppsökande verksamhet. Det är också viktigt att information omden utvidgade lånerätlen lämnas i kommunernas allmänna uppsökande verksamhetbland handikappade. Jag vill i det här sammanhangetockså framhålla att den utvidgade rätt till lån av talböcker som jag räknar medskall komma till stånd även bör öka berörda gruppers möjligheter att få del avallmän information i form av t. ex. taltidningar. Vidare bör utvidgningen varaav vär-de i del studiearbete som folkbildningsorganisationerna svarar för. Synskadade kan genompunktskriftsböcker och talböcker la del av litteraturen. För att kunna läsapunktskrift någorlunda snabbt och med behållning behövs lång träning. Särskiltäldre har svårt att lära sig punktskrift. är därför det viktigastemediet när det gäller all ge synskadade tillgång till böcker. Innan jag övergår till att redovisahandikapputredningens förslag och mina egna ställningstaganden vill jag som enbakgrund kort redogöra för de aktuella förhållandena i fråga om punktskrifts-och lalboksförsöriningen. (),tidigare De blindas förening, bedriver en biblioteksverksamhetsom omfattar såväl punktskriftsböcker som talböcker. Till verksamheten utgårsedan år 1953 statsbidrag. Detla utgår från anslaget Bidrag till dehandikappades kulturella verksamhet och uppgår innevarande budgetår till 4.3milj. kr., vilket motsvarar av kostnaderna för verksamheten. Övrigaintäkter är gåvor och bidrag samt avkastning från olika fonder. Punktskrifisbiblioteket fungerarsom centralbibliotek och har låntagare i hela landet. Bokbeståndet uppgick år1975 till ca 4000 titlar. Antalet utlån var ca 2 500 och antalet aktivalåntagare drygt 250, varav ca en tredjedel inom . Låntagare vid talboksbiblioteket ärenskilda synskadade, bibliotek, sjukhus och andra vårdinstitutioner. Antalettitlar i var ca 9700 i drygt 61000 kopior. Antalet utlånvar ca 116500 med knappt 3 000 aktiva låntagare. Direktlånen till enskilda domineraroch utgjorde av lånen. Inlerurbanlånen och depositionerna tillandra bibliotek och vårdinstitutioner har ökat snabbare än direkllånen desenaste åren. Av den totala utlåningen avsåg vilket i Prop.1976/77:87 78 stor- irtsträckning förklaras av att Stockholmsstadsbibliotek liksom flera andr-a folkbibliotek i området inte har något egettalboksbestånd. Talböcker finns föruton-r vid SRF:sbibliotek, vid ett stort antal folkbibliotek. Talboksbestånden vid de 24länsbiblioteken uppgick till ca 60000 kopior. Utlåningen vid dessabibliotek och vid fem större stadsbibliotek uppgick till knappt290000 exemplar vari även ingår böcker som har lånats in från SRF:s bibliotek. Nästan samtliga talböcker som gesul i landet produceras av SRF:s lal-boksproduktion och . Ettvisst samarbete för-ekommer mellan producenterna såtillvida att man haröverenskommit att Bibliotekstjänst låter läsa in de böcker som förväntas fåden högsta lånefrekvensen och som därmed köps in av folkbiblioteken.Bibliotekstjänst säljer också vissa av de böcker SRF låter läsa in. Antalet nyatitlar som salufördes av Bibliotekstjänst varar 1975 knappt 200 varav drygt 60hade lästs in av SRF. Försäljningen uppgick till ca 7 800 exemplar vartillkommer ca 7 000 exemplar av ca 150 tidigare inlästa titlar. Antaletfolkbibliotek som mer regelbundet köper talböcker uppgår till drygt 100. SRF:sbibliotek lät läsa in drygt 210 titlar vilket var betydligt färre äntidigare år. 1 SRF:s biblioteksverksamhet ingåräven en studielitteratursektion. som producerar studiematerial för synskadadehögskolesluderande. och en folkbildningsseklion. som producerar material förfolkbildningsarbetet bland synskadade samt lorden internaorganisationsulbildningen. De böcker som produceras för studielitteratur- ochfolkbildningsseklionernas räkning tillför-s i viss utsträckning punktskr-ifts-och talboksbiblioteken och kan lånas som övriga böcker. Pä detta sätt harbeståndet av talböcker ökat med ca 300 titlar . Jag övergår nu till alt redogöraför handikapputredningens synpunkter och förslag. Utredningen erinr-ar om alt den ianslutning till sitt remissyttrande över litteraturutredningens slutbetänkande(SOU 1974:5) Boken i en särskild skrivelse till chefen förutbildningsdeparlementet föreslog att staten skulle överta dåvarande DBF:spunktskrifts- och talboksbibliotek samt ansvaret för driften och utvecklingenav dessa bibliotek. Synskadades tillgång till punktskrifisböcker och talböckermåste enligt ulr-edningen öka väsentligt. Ulr-edningen har begränsat sinaöverväganden beträffande litleraturförsörjningen till ftågan om nivån för SRF:sbiblioteks införskaffande av böcker. Med hänvisning till undersökningar somgjorts inom SÖ och SRF:s bibliotek konstaterar utredningen att av dentotala bokutgivningen i landet kan anses vara av intresse förgenomsnillsläsaren samt dessutom möjlig att läsa in som talbok. Utr-edningenanser det rimligt att synskadade skall ha möjlighet att i talboksform ta del avungefär denna andel av bokutgivningen vilket uttryckt utgivningmotsvar-ar ca 1 800 titlar. Denna ambitionsnivå för framställningen avtalböcker vid bör vara uppnådd . För /78r-äknar utr-ed- Prop.1976/77:87 79 ningen med att I 000 titlar ur den årsakluella utgivningenskall framställas, vartill bör läggas 200 titlar ur tidigare bokutgivning.Handikapputredningen framhåller i flera sammanhang att punktskriftensställning måste stärkas och föreslår en kraftig ökning av inköpen avpunktskrifisböcker. bör gesmöjligheter att förvärva 300 titlar i punktskrift . Synskadade barnsoch ungdomars behov av punktskriftsböcker bör särskilt uppmärksammas.Biblioteket bör bygga ul sin information till enskilda låntagare och bibliotek,betonar utredningen vidare. Den höjda ambitionsnivån beräknas komma att ökakostnaderna för med 2 milj. kr. under /78. Remissinstanserna delarutredningens uppfattning alt staten bör la över SRF:s bibliotek. De är ävengenomgående positiva till den föreslagna nivån för förvärv av talböcker ochpunktskrifisböcker. Någon enstaka instans anser att antalet titlar ipunktskrift bör ökas. I några yttranden framhålls att den höjda ambitionsnivånför med sig krav på mer personal, något som utredningen inte har beaktat i sinkostnadsberäkning. Inte heller har utredningen beräknat medel för kostnadernaför den utökade informationsverksamheten påpekar man. och allmänna biblioteksförening, tar uppfrågan om hur lalboksförsöriningen skall organiseras i landet som helhet ochkonstaterar att utredningen har valt att helt knyta sina förslag tillambitionsnivån för SRF:s bibliotek. För att en tillfredsställande service skalluppnås anser del rimligt att en upprustning av talboksbeståndelsker ute i landet som SRF:s bibliotek byggs ut. Upprustningen ilandet bör bygga på den arbetsfördelning som tillämpas inomfolkbiblioteksväsendet med lokala folkbibliotek, länsbibliotek och det somlånecentral fungerande SRF:s bibliotek. avser att behandla dessafrågor i sin översyn av det statliga stödet till länsbiblioteken ochlånecentralerna. 1 några yttranden framhålls att de lokala folkbiblioteken börsvara för den direkta utlåningen av talböcker. SRF:s bibliotek bör i förstahand fungera som lånecentral och depositionsbibliotek. I diskussionerna om de synskadadeslitteraturförsörining har frågan om en förändring av huvudmannaskapet för denav SRF bedrivna biblioteksverksamheten kommit att spela en relativtframträdande roll. Från de synskadades sida har hävdals att delta är enverksamhet som samhället och inte en enskild ideell förening måste ta ansvaretför. SÖ lade efter en särskild utredning fram ett förslag sominnebar att staten skulle överta ansvaret för biblioteksverksamheten. Dåvarandechefen för angav att han med hänsyn tillhandikapputredningens arbete inte var beredd att föreslå någon förändring avhuvudmannaskapet (prop. Därefter förde, som jag redanhar redovisat, handikapputredningen i en skrivelse fram ettförslag om ett statligt verlagande, vilket i allt väsentligt överensslän-idemed det förslag som SÖ hade presenterat. Prop.1976/77: 87 80 Frågan om det statligaansvarstagandet för SRF:s biblioteksverksamhet består enligt min mening av tvåolika delfrågor. Det är dels frågan om del ekonomiska ansvarstagandet, delsfrågan om organisationsform för . Vad gäller finansieringen avverksamheten har staten, som har framgått av min tidigare redovisnirrg, nästanhelt tagit på sig ansvaret. Valet av organisationsform för verksamheten börenligt min mening prövas förutsättningslöst. All låta en enskild organisationmed hjälp av statliga medel svara för en viss verksamhet är, som jag ser det, ivissa fall en bättre lösning än att låta ett statligt organ svara förverksamheten. En organisationsanknytning innebär t. ex. alt man kan skapa merdirekta och naturliga kontakter med de grupper man vänder sig till. Enligt minmening finns det därför inga principiella hinder för att SRF med statligabidrag även fortsäll-ningsvis svarar fören väsentlig del avbiblioteksverksamheten för synskadade. Samordningen med annanfolkbiblioleksverksamhet. förändringar av SRF:s organisationsstruktur samtutvidgningen av talboksullåningen till andra grupper än synskadade kan docktala för att andra associations- och huvudmannaskapsformer bör prövas. En förändring av huvudmannaskapet aktualiserar en radfrågor av praktisk karaktär som inte har belysts av vare sig SÖ ellerhandikapputredningen. Efter regeringens bemyndigande har jag därför i oktober1976 tillsatt en särskild arbetsgrupp med uppgifl att utföra det ytterligareutredningsarbete som erfordras för ett ställningstagande till förslaget om enändring av huvudmannaskapet för SRF:s bibliotek. I gruppen ingår bl. a. enföreträdare för och arbetet sker i nära kontakt med och SRF.Arbetsgruppen har i skrivelse anmält att det inte harvarit möjligt att lägga fram förslag om en förändring av huvudmannaskapet, somkan tas upp till behandling vid det nu aktuella tillfället, ulan att detta kräverytterligare en tids arbete. Detta innebär att biblioteksverksamheten även undernästa budgetår kommer att ligga kvar hos SRF. Vid de överläggningar medföreträdare för handikapporganisationer-na som har förekommit iberedningsarbetet har frågan behandlats, och man har från SRF:s sida inte haftnågot att erinra mot en sådan lösning. Arbetsgruppen räknar emellertid med attdet skall bli möjligt att lösa huvudmannaskapsfrågan till /79. Jag delar utredningens och remissinstansernas uppfattningatt synskadades tillgång till litteratur måste öka högst väsentligt. konstaterar i sitt yttrande har utredningen begränsat sinaöverväganden rörande litteratur-försörjningen för synskadade till att gällanyförvärvsnivån för SRF:s bibliotek. När det gäller punktskriftsböcker kan delenligt min mening vara rimligt att SRF:s bibliotek svararför förvärven och utlåningen bl. a. med tanke på det begränsade antalet låntagare.Däremot är en sådan begränsning inte lämplig när det gäller talböcker. Av deuppgifter om talboksullåningen i landet som jag tidigare redovisade framgåratt folkbiblioteken svarar för mer än två tredjedelar av \916/11:WI 81 den totala inlåningen. Enligt min mening måstetalboksförsörjningen i landet ses som en helhet. Två frågor är därvid avintr-esse. nämligen dels hur irtlåningsservicen skall byggas upp i landet, delshur stor andel av bokutgivningen som skall för-as över till talböcker. Jaganser i likhet med flera re-n-rissinstanser att san-rtliga nivåer' ifolkbiblioleksväsendel måste finnas med i bilden när man diskuterarutformningen av talboksutlåningen i landet som helhet. Statens kulturr-ådsutr-edningsarbele kan förväntas belysa denna fråga. Merparten av den direktautlåningen sker vid de lokala biblioteken. 1 likhet med flerar-emissinstanser anser jag detla vara riktigt inte minst eftersom lånlagarnadärmed också kan få del av bibliotekens övriga service såsom t. ex.inläsningstjänsten som jag återkomn-rer till i det följande. Enligt min meningbör man således sträva efter att i så stor utsträckning som möjligt låta delokala biblioteken svara för kontakten med talbokslåntagarna. Den naturiigarollen för SRF:s bibliotek blir därmed att fungera som lånecentral och depositionsbibliotek.Det är därför önskvärt all SRF:s bibliotek medverkar till att talbokslåntagarnai ökad utsträckning vänder sig till den egna kommunens bibliotek. En sådanförändring av verksamheten måste självfallet ske och i nära kontakt medsåväl låntagarna som de lokala biblioteken. När det gäller talboksproduktionensomfattning är det nödvändigt alt se SRF:soch Bibliotekstjänsts produktiontillsammans. Antalet titlar som Bibliotekstjänst producerar bestäms av vilkenbenägenhet folkbiblioteken har att köpa in talböcker. Med den ökadeuppmärksamhet som jag utgår från att kommuner och landsting kommer att ägnalitteraturbehovet bland synskadade kan man anta att Bibliotekstjänstsproduktion av talböcker kommer all öka. Ett nära samarbete mellan SRF:sbibliotek och Bibliotekstjänst kommer i ett sådant läge att bli än merangeläget än det är . Vad jag här har sagt innebär att talboksförsörjningenför synskadade inte endast är en statlig angelägenhet utan i lika hög grad enfråga för vilken kommuner och landsting har ett stort ansvar. Tillsammans med de uppgifter omfolkbibliotekens insatser för handikappade som erhålls i statistiskacentralbyråns pågående undersökning av folkbibliotekens verksamhet börresultatet av statens kulturråds utredningsarbete rörande länsbiblioteken ochlånecentralerna ge en värdefull lo-talbild av lalboksförsöriningen i landet.Frånvaron av sådana uppgifter i handikapputredningens material har varit enpåtaglig brist när det har gällt att ta ställning till hur de statligainsatserna lämpligast bör utformas. tionen i fråga omlitteratur-tillgången för synskadade är emellertid sådan all resultatet avöverväganden av antytt slag inte kan avvaktas. Jag anser därför att en kraftigupprustning bör ske av talboks- och punktskriftsbeståndet vid SRF:s biblioteki huvudsak i enlighet med handikapputredningens förslag. Den särskildaarbetsgruppen har under hand redovisat att SRF:s punktskrifts- ochtalboksproduklion har förutsättningar att svara för en produktion av dennaomfattning. SRF:s bibliotek bör således under 6 1976/77. \916lll: 87 82 nästa budgetår erhålla ett bidr-ag som gör det möjligt förbiblioteket att förvärva drygt 1 200 nya titlar i talboksform. Min beräkningav medelsbeho-vel grundar sig på alt inom denna ram bör hamöjlighet alt låta läsa in ca 700 nyutgivna böcker, förvärva ca 300 titlar avBibliotekstjänsts och studielitteraturseklionens produktioner samtdärutöver köpa in ca 200 titlar av Bibliotekstjänsts tidigaretalboksproduklion. bör därutöver kunna framställa ca 20 titlar somär avsedda för den utvidgade talboksullåning som jag har berört.Ställningstagandet till omfattningen av nyförvärven samt sammansättningen harskett i nära samråd med SRF. Den redovisade tolalnivån för förvärven samtsammansättningen skall ses som riktmärken. När det gäller framställningen avpunktskriftsböcker har jag i likhet med handikapputredningen räknat med attbiblioteket skall ha möjlighet att förvärva ca 300 titlar. bör,som framhålls av utredningen och flera remissinstanser, särskilt beakta barnsoch ungdomars behov vid valet av böcker som skall föras över dll punktskriftoch band. Med hänvisning till vad jag har anfört om behovet av entotalbild av lalboksförsöriningen i landet är jag inte beredd att nu taställning till den plan för en successivt höjd nivå för SRF:s biblioteksförvärv av talböcker som handikapputredningen har presenterat. Jag räknar dockmed all den nivå som /78 kommer all uppnås givetvis skall kunnavidmakthållas och även höjas. Medelsbehovet vid den angivna nyför-värvsnivånöverstiger kraftigt vad som handikapputredningen har redovisat. Därutöver bör,som flera remissinstanser påpekar, erhålla ökade resurser tillpersonal och informationsverksamhet. Jag återkommer till detta under anslagetBidrag till de handikappades kulturella verksamhet. Sammantaget beräknar jagmedelsbehovet för SRF:s biblioteksverksamhet under /78 till9800000 kr., vilket aren höjning med 5 535 000 kr.jämfört med innevarandebudgetår eller mer än en fördubbling av det statliga bidraget.