prop · G00363 · 1976-12-31 00:00:00 — Styrelsen anser del vara rimligare atl förutsätta eller fordraatl fastighetsägare och nyttjanderättshavare i den nationella målgruppen följermed i den lokala pressen för den ort där fastigheten är belägen än alt ulgåfrån atl de mera allmänl läser ell så specielll organ som Posl- och InrikesTidningar. Den föreslagna breda principen för kungörande iortspress godtas ålminstone som grundregel av en klar majoritet avremissinsianserna. förklarar sig dela uppfattningenatt samhällsinformation och kungörelseannonsering inte är att se som en formav presstöd och understryker att informationens effektivitet måste vara denstyrande principen på detla område. I de fall då del av olika skäl ansespåkallal att annonsera i ortstidning är del emellertid enligl utredningensåsikt nödvändigt att annonsera i samtliga ortstidningar som har en spridning avnågon betydenhet. Principen i dessa sammanhang måste vara att medborgare inteskall diskrimineras i informations-hänseende pä grund av sitl tidningsval. Klart positiv tiU förslagel är vidare bl.a. NSI,som emellertid förordar alt man, för att undvika tolkningsproblem rörandeuttrycket "spridning av betydenhet inom orten" bör inskrivaformuleringen atl "annonsering skaU ske i samlliga ortstidningar medspridning inom orten" i likhei med vad som gäller vid riksomfattandeannonsering i dagspress. Också 5* anser att vid lokal/regionalinformationsspridning, som även förekommer inom RSV:s verksamhetsområde vidl.ex. exekutiv auktion eller försäljning, i regel bör annonseras i allortspress. Attden föreslagna omfattningen av ortslidningskungörandet skulle ge en motsvarandeökning av spridningseffekten ifrågasätts dock från vissa håll, främstStockholms tingsrätt, , RRV och konkurslagskommittén. tingsrättanser, när det gäUer domstolamas och förmodligen också vissaförvaltningsmyndigheters kungörande, att målgrupperna ofta är så specieUa ochså begränsade att den breda annonsering som följer av huvudprincipen knappastsynes vara praktiskt moliverad. Den föreslagna principen för mycket långt förStockholms del och kommer att medföra radikala kostnadsökningar. För Stockholmsdel är förslaget därför ägnat att inge betänkligheter. ÄÄ f ifrågasätter ominte det befogade i en utvidgning av den för samhällsinformation antagna bredaprincipen ull att också gälla kungö- Prop.1976/77:63 108 relseannonseringbör övervägas ytterligare. Slörre möjligheter atl begränsa obligatorisktortslidningskungörande än som föreslås i promemorian vill JK, ,, och tingsrätter och i länha införda. JK anser alt utrymme för begränsning bör finnas dels när det gällerinformation som riktar sig lill banker, advokater, affärsföretag och vissaandra särskilda grupper inom samhället men som ägnas ringa intresse avallmänheten i övrigi, dels i andra faU med hänsyn till informationensangelägcnhetsgrad, mätt l.ex. i värdet av vad saken gäller. JK vitsordarsamtidigt all del givetvis är av värde för den kungörande atl slippa atl självgöra en kanske svår bedömning in casu. Begränsningen av den breda principenstillämpningsområde till obligatoriskt kungörande betecknar JK som självklar.Svea hovrätt ser vidgade begränsningsmöjligheter som en av flera tänkbarametoder all nedbringa kostnadsökningarna utan molsvarande effektivitetssänkningar.Stockholms och tingsrätter ifrågasätter om inte kostnadseffekterna förenskild av den föreslagna breda principen borde utredas ytterligare. Stockholmslingsrätt förordar att myndigheterna ges frihei all avgöra annonseringensomfattning i fråga om antalet ortstidningar och hänvisar härvidlag till 9 §andra siyckei delgivningskun-görelsen (1970:467). Tingsrätten påpekar atl manockså måste beakta all annonsering i dagspressen ibland har negativakonsekvenser för den enskilde, t.ex. kan annonsering i konkurs,kungörelsedelgivning i brottmål och liknande skada den berördes anseende.Sådana nackdelar bör enligt tingsrättens mening undvikas i den mån del kan skeulan all andra betydelsefulla intressen behöver offras. lingsrällpåpekar alt några erfarenheter av rättsförluster pä grund av icke tillräckligtbred annonsering i vart fall inte har redovisats och ser som ett alternativ atti stället för föreskriften om den breda ortstidningsannonseringen det överlåtsåt vederbörande myndighet alt liksom nu avgöra omfattningen avortstidningsannonsering i de fall sådan skaU ske. 1 vart fall bör, ansertingsrätten, ges möjlighet att för särskilda fall göra undantag från den bredaprincipen. föreslår att den breda principen föreskrivs"endast i den mån kostnaden för kungörandet icke blir större än som ärförsvarligt med hänsyn till det intresse tillkännagivandet skaUtillgodose" eller, som en annan lösning, atl uttrycket "spridning avnågon betydenhet" ändras till "spridning av större betydenhet",eller alt antalet ortstidningar i vilka kungörelse skall införas begränsas tiUhögst visst antal (två eller tre). Också i länförordar av kostnadsskäl en avsevärt mindre kategorisk formulering än denföreslagna. , och tingsrättoch i understryker behovet av anvisningaroch riktlinjer för den praktiska tillämpningen av den föreslagna principen.NSI påpekar att viss service av denna arl på den allmänna samhällsinforma- tionensområde redan nu ingår i NSI:s verksamhel. All principens lillämpning kommer atl medföraadministrativt merarbele för kungörande myndigheier befarar bl.a. , somockså menar all de rättsliga konsekvenserna av ett uteblivet kungörande i eneller flera ortstidningar bör belysas i lagstiftningsärendet. Förslagel i denna del har fått ell i alltövervägande positivt mottagande. Mol förslagets bedömning i denna del vändersig dock JK saml och tingsrätter. JK anser alt promemorian i viss mån harunderskattat effektiviteten av kungörande på myndighels anslagstavla, särskillunderrätts tavla, som enligt hans mening i prakiiken torde ulgöra en ickeoväsentlig kunskapskälla för främsl advokater och andra ombud men ocksä förgemene man. Tavlan som kungörandeform är dessulom förenad med en ytterst ringakostnad. JK kan myckel väl tänka sig situationer, dä kungörande på myndighetsanslagstavla kan förväntas ha lika god (eller dålig) effekt som föreskrivenkostnadskrävande tidningsannonsering. Att i sådana fall ovUlkorligl kräva l.ex.annonsering i ortstidning i dess breda bemärkelse anser JK inle vara rimligl,ulan valmöjlighet bör föreligga. Han anser det också länkbart alt kombinerakungörande på anslagstavla med införande i bara en lokaltidning. Också Ljungbytingsrätt ifrågasätter om inte anslag bör vara obligatorisk form i slörreutsträckning än enligt förslaget. anser all frågan om anslag påmyndighets anslagstavla bör övervägas ytterligare. Pä grund av sinaerfarenheter finner sig tingsrätten inle kunna anse att anslag på rättensanslagstavla inte främjar syftet med ett tillkännagivande genom kungörelse iärende om l.ex. dödande av förkommen inteckning eller om lagfartssammanträde. Iflera orter kan frågan om en kungörelse skall anslås som stödjande kungörande bliföremål för delade meningar. Tingsrätten ser risk för atl rättstillämpningeninte blir enhellig t.ex. inom domstolarna. Möre och , som i princip godtarförslaget, påpekar tavelkungörandets - liU skillnad från tidningskungörandets -perdurerande verkan. Enligl tingsrättens mening är del vidare från principiellsynpunkt inte tillfredsställande om informalionen så gott som hell vore knutentill media, för vilka allmänheten måsle erlägga avgift (dvs. förtidningsprenumeration eller för lösnummerköp) för att få del av. Tingsrättenoch ser anslagstavlan som en billig och lämplig stödjande form ielt flertal fall. Förslaget till användningsområde för kommunalanslagstavla har lämnats utan erinran. Promemoriansståndpunkt i fråga om användningen av radio/TV har 1976/77:63 110 intemött någon gensaga. radio AB förklarar alt dess syn på sin roll i detstora komplex som gäller samhällsinformation uppenbarligen sammanfaller med dekonstateranden som i det avseendet - särskill med sikte påkungörelseannonsering - har gjorts i promemorian. När del gäller kungörande genom alt uppgifler hällstillgängliga hos myndighet i regislerform eller på annat sätt framför vissaorganisatoriska synpunkter. föreslår att det i administrativ ordningmeddelas föreskrifter för domstolarnas del - och alltså inle endast görsmotivuttalanden - i vilka fall och hur kungörelsemalerial skall hållas sammanvid sidan av de obligatoriska media. 1 föreskrifterna bör också anges förolika fall under hur lång lid en kungörelse skall förvaras i det sammanhållnamaterialet så atl man undviker all, som understundom sker, inaktuellakungörelser - l.ex. om lösöreköp - för säkerhels skull sitter kvar under långalider. Behovet av former för kungörande till ickesvensktalande personer understryker invandrarverket. Verkei erinrar om altinvandrarnas rätt till en med svenskar likvärdig behandling har slagits fasl iprop. 1968:142 om riktlinjer för den svenska invandringspolitiken. Verket anseratt denna rätt måsle innefatta också rätt lill informalion. 1 enlighet med defastslagna riktlinjerna i fråga om samhällsinformation (prop. 1971:56) börprincipen vara all alla berörda medborgare -svenskar likaväl som i förekommandefall utlänningar - skall ges informalion som är differentierad med hänsyn tillmedborgarnas olika förutsättningar all tillgodogöra sig informalionen. Moldenna bakgrund föreslår verket atl den som beslutar om kungörande ges frihetinle bara atl välja stödjande former ulan också alt på samma viUkor besluta omkungörande på ett eller flera utländska språk och att delta kommer till uttrycki lag. Enligt verkels mening bör myndighelerna vid val av kungörandeform ha iåtanke den veckotidning för invandrare som stiftelsen medstatliga medel ger ul i sex språkversioner för invandrare. 4.4Allmänna grundregler i särskild lag Förslagets uppbyggnad i denna del godtas med ett undantagav remissinstanserna. Lösningen beiecknas av statskontoret som förtjänstfull,av planverket som angelägen, av överlantmätarmyndigheten i som denmest rationella och av överlantmätarmyndigheten i som acceptabelsåsom innebärande en defini-tionsmässig och supplementär stabilisering. Lantmäteristyrelsen anser atl lagen bör ges enbredare uppläggning än enligt promemorieförslaget och i högre grad ingripa i dekungörelseregler som finns i olika speciallagar. Bl.a. bör enhetligariktlinjer för kungörelses utformning förankras i denna lag. Detsamma gällerden viktiga regeln om avvägning mellan kostnad och kungörande- 1976/77:63 111 inlresse(2 § andra punkten) saml principen om i vilka tidningar orls-pressannonseringskall ske i fall då sådan annonsering över huvud taget skall äga rum. Förslagel i denna del avslyrks avnamnlagsulredningen. Utredningen förordar alt syftet med lagförslaget i ställettillgodoses genom erforderliga ändringar i de särskild författningar som nuinnehåller föreskrifter om kungörande. Om man emellertid ändå vill samla vissaallmänna grundregler i en särskild lag för atl fä en central författning iämnet, förordar utredningen en lag med ett fylligare innehåll, utformad som enmotsvarighet lill delgivningslagen. Uiredningens anmärkningar mot denföreslagna kungörandelagen är i huvudsak följande. Lagen innehåller inle enenda regel av rättslig betydelse. Den centrala frågan, när kungörande skallanses ha skett, besvaras nämligen i 4 § med atl så är fallet när kungörelse hartillkännagivils i den form eller de former som anges i den författning därkungörandet är föreskrivet, säiunda närmast en renvoibestämmelse. Regeln i 3 §om bredden av ortstidningsannonsering ger intryck av att utgöra en bestämningav vad kungörande i ortstidning är. Huruvida regeln skaU tillerkännas rättsligbetydelse sålunda, att den skall ligga tiU grund för besvarandet i varjesärskilt fall av frågan, om kungörande i ortstidning kan anses ha skett ivederbörlig ordning eller ej, förefaller dock oklart I motiven till 3 § talasendast om en princip "om bredden av ortstidningsannonsering". Medtanke på de rättsverkningar som ofta är knutna till ell kungörande ivederbörlig ordning utgör den föreslagna lydelsen en alldeles för vagbestämning för att kunna tillerkännas rättslig betydelse. Om regeln är avseddalt ulgöra en bestämning som sagts, bör den därför ges elt klarareinnehåll. Exempelvis kan anföras alt inte ens ordet dagstidning, som ilagförslaget har en särskild innebörd, finns förklarat i förslagel. Regeln ärtill följd av sin oklara innebörd också ägnad alt ådra rällssökande parteronödiga kostnader genom att myndigheterna kan anlas komma atl känna sigtvingade till ett kungörande i vidast möjliga utsträckning för atl undvikarisken atl kungörande inte skall anses ha skett i vederbörlig ordning. Förslagels lösning atl från den föreslagnakungörandelagens lillämpningsområde undanla kungörande av normbeslut godtasgenomgående i de remissyttranden där frågan berörs. Statskontoret underslrykernödvändigheten av en helhetssyn på samhällsinformationen och en samlad lösningav hithörande problem med utgångspunkt i atl formerna för kungörande börbeslämmas efler de kungjorda ärendenas aUmänna betydelse. iStockholms län anser all med den föreslagna avgränsningen av kungörandelagenstillämpningsområde bör utfärdas någon definition på vad som avses mednormbeslut för att man därmed skall komma ifrån tolkningssvårigheter. Länsstyrelseni län beklagar atl normbeslulen har undantagits. Enligtlänsstyrelsens erfarenhet har nämligen i praktiken jusl kungörandet avnormbeslut. Prop.1976/77:63 112 därtillkännagivandet dels är en förutsättning för beslutets giltighet, dels bildarutgångspunkt för besvärsliden, visal sig innebära speciella problem. Denuteblivna regleringen av normbeslul i delta sammanhang medför också altlidpunkten för anförande av besvär blir olika för normbeslul och de beslutvilkas kungörande regleras i kungörande-lagen. Enligl mening kandet inte anses tillfredsställande all dessa båda typer av beslut betraktasolika i en besvärssiluation beroende pä kungörandebestämmelser i skildaförfattningar. Normbeslulen har inte heller del "riksintresse", somnödvändiggör atl de behandlas i samband med frågan om publicering av lagar ochandra författningar. En enig remissopinion bedömer att en effekl av denföreslagna reformen, särskill den s.k. breda orlslidningsprincipen, skulle bliicke obetydliga ökningar av kungörelsekostnaderna. RRV anser kostnadsfrågan så väsentlig atl förslagetenligt RRV:s mening inte bör genomföras, innan hållbara beräkningar av de ekonomiskaverkningarna har tagils fram. Om förslaget ändå skulle genomföras påföreliggande material anser RRV all kungörandelagen bör tidsbegränsas med enuppföljning under dess giltighetstid av kostnadseffekterna, både för samhälletoch för enskilda, som kan bilda grund för en eventuell omprövning av beslutet. Åtskilliga remissinstanser, däribland , anseratt kostnadsökningarna fär accepteras både för enskilda och för del allmännamed hänsyn till den ökade rättssäkerhet och effektivitet vid kungörande som svarardäremol. Lantmäteristyrelsen ser som ofrånkomligt all enlagstiftning på detla område ger möjlighel till en rimlig avvägning avkostnadsinsatsen med beaklande av både förrätlningsobjektets värde eller nyttanav förrättningen och den ifrågavarande kungörandeformens effektivitet. Några remissinstanser påpekar alt reformen kommeralt medföra sådana ökningar av del allmännas kostnader alt höjda anslag kommeratt behövas. i antyder atl l.ex.lantmäleritaxan kan komma att behöva höjas till följd av ökade kostnader fördelgivning. förutser ökad arbetsbelastninghos myndigheterna genom reformen med kostnadsfördyringar som följd. Elt betydande antal remissinslanser understrykeratt aUa möjligheter måste tas till vara att begränsa kostnadsökningarna,framför allt för enskilda. Som ett viktigt område, där åtgärder kan vidtas föratt begränsa kostnadema, anges allmänt kungörelselextens utformning ochredigering. förordar en särskild undersökning av möjligheterna att pressaannonskoslnaderna genom överenskommelse med 1976/77:63 113 NSI påpekar all kostnadsökningarna kan mötas genom beskärningar ikungörelsens innehåll. anger som ett annat medel ett meraallmänt nedbringande av aktivt kungörande efler modell promemorians förslagbeträffande svenska juridiska personer och anser atl en sådan utveckUng ärlämplig i första hand inom familjerätten. För en övergång till ett system, där ersättning avenskild för myndighets kungörande tas ut efler fasl taxa uttalar sig , Götahovräti, kammarrätten i , domareförbundet, TCO och ett flertal tingsrätterKammarrätten anför lill stöd för denna åsikt, förutom de lidigare berördalokala kostnadsvarialionerna, dessutom praktiska skäl. Hos många myndighetertorde uttagande av kungörelsekostnader innebära mycket tidskrävande och därmedmyckel dyrbara handläggningsrutiner, inle minsl när kostnader för kungörandeskall fördelas på flera enskilda och när kungörandet har skell i fleratidningar. Enligt kammarrättens mening är del uppenbart att det finns belydandeadministrativa vinster alt hämla genom en övergäng tiU elt syslem därmyndighel tar ut ersättning för kungörandekostnader av enskild enligl fastataxor. Särskilt slora rationaliseringsvinster lorde uppnås om systemet kanutformas så, att ersättningen tas ut redan i samband med ärendetsanhängiggörande. Delta kan l.ex. i de ärenden där kungörelse regelmässigtförekommer ske på så sätt alt ersättning för kungörelsekostnader bakas in ieventuell ansökningsavgift. Också TCO framhåller som angeläget att förfarandetvid uttagande av kungörelsekostnader av enskild part blir föremål för översyn,syftande till förenkling. I de faU där enskild part är betalningsskyldig förkungörelse bör enligl TCO:s synsätt kostnaderna inbakas i expeditionsavgiften. Atl en omprövning av kostnadsansvaret bör göras isamband med den föreslagna reformen och statens ansvarsområde härvidlag vidgasanser bl.a. , , i , Ljungbytingsrätt och domareförbundet. Genomgående åberopas de för den enskildeslumpartade lokala variationerna i kostnad som blir en följd av dagspressensojämna förekomst och spridning i landet. Från åtskilliga håll anförs exempel påextrema förhållanden härvidlag. , som ansluter sig lillståndpunkten ökat kostnadsansvar för staten, anför som ett exempel pä lösningatl enskild vid ortslidningskungörande belastas med kostnaden för kungörande iendast en tidning. Likartade tankegångar framför . , som ansersig kunna konsiatera alt den s.k. breda ortstidnings-principen är ett uttryckför statsmakternas vilja, ifrågasätter om denna princip verkligen är nödvändigför att få ett effektivt lokalt och regionalt kungörande och om det inte isjälva verket bakom kravet på iakttagande av principen ligger tanken på ettouttalat presstöd. Detta talar enligt DON:s mening för att staten borde ta påsig kungörande-kostnader i större utsträckning än som förutses i förslaget. 8 7976/77. 1976/77:63 114 4.6Genomgång av gällande kungöranderegler Allmänna omdömen om förslagel i denna del ärpositiva eller neutrala. 1 det följande redovisas sådana synpunkler somuttryckligen berör de olika delavsnitlen. Allmänl positiva omdömen om förslagenhar dock i regel utelämnats. 4.6.2.1 Införskaffandeav upplysning!utredning anser att kungörandet i dessafrågor lämpligen kan uiformas på sätt som föreslagils och ser det som enförbättring alt kungörelseförfarande i tidningar görs obligatoriskt också vidäganderättsutredning och enligt lagen (1932:169) om uppläggande av nya fastighetsböcker. 1 fräga om äganderättsutredning och legaliseringavstyrker lantmäteristyrelsen samt överlantmätarmyndigheten i länförslagel alt kungörelse obligatoriskt skall ske i påpekar alt äganderättsutredning numera kan komma i frågaockså för mindre objekt med begränsad sakägar-krels. Kungörandefastighetsbildningsmyndighel bör ges möjlighet atl bedöma frän fall till fall ivilka tidningar annonsering skall ske. Den tidigare gällande föreskriften i Post- och överfördes inle till1971 års lag om äganderättsutredning och legalisering.Överlantmätarmyndigheten i anser däremot atl förslaget ärgodtagbart men vill ha bort tre-månadersregeln för annonsering i Posl- ochInrikes Tidningar enligt jordabalken liksom begränsningen av annonseringen lillförsta numret i kvartalet. i anser försin del att de föreslagna reglerna om annonsering i Post- och Inrikes Tidningari fräga om äganderättsutredning för större objekt är ändamålsenligare ännuvarande regler. Förslaget atl samla hithörande uppgifter i registerkommenteras positivt av lantbruksstyrelsen och länsstyrelserna i ,, och . 4.6.2.3 Kallelserinom vissa sammanslutningar nämner den åtskillnad som hargjorts mellan kungörande enligt vattenlagen (1918:523), lagen (1933:269) omägofred och lagen (1939:608) om enskilda vägar, å ena sidan, samt jaktstadgan(1938:279), å andra sidan, som ett gott exempel pä den differentiering som böreftersträvas med hänsyn till ändamålet med delgivningen. 1976/77:63 115 I fråga om vattenlagen, ägofredslagen och lagen omenskilda vägar avstyrker NSI förslaget om ortslidningsannonsering och föreslårall den också i dessa fall anknyts till den breda principen. A-pressen nämnersamma kungörandefall som exempel på områden, där enligl dess allmännabetraktelsesätt (närmare redovisai i avsnitt 4.1) kungörande i dagspress börske i ökad omfattning. Förslaget i fråga om kungörande enliglfiskeförfatlningarna godlas av liksom av iKristianstads län, som dock anser att det inte generellt behövs atlhandlingarna vid kungörande enligt fiskeristadgan (1954:607) finns tiUgängligai varje församling och i stället förordar att frågan var förslag lill bestämmelserskall finnas tillgängligt får prövas fritt efter övervägande i varje särskillfall. Vad gäller byggnadslagstiftningen godtas förslageti sak av i och av planverket, somuttalar atl del är av slort samhällsinformativt värde att berörda målgrupperbereds möjlighet att genom dagspressannonser ta del av pågående planeringsaktiviteter.Länsstyrelsen anser att de särskilda reglerna i byggnadsstadgan (1959:612) omkungörandeproceduren för underrättelse till samfällighet ulan styrelse ellerförvaltare i stället bör vara infogade i central författning (jfr 10 och 16 §§delgivningslagen). och planverket erinrar om bygglagutredningensprincipbetänkande (SOU 1974:21) Markanvändning och byggande, vari föreslåsbl.a. en utvidgning av sakägarbegreppet som kan komma all leda lill alt kungörandebör ske också i Post- och . När det gäller kungörande enliglmiljöskyddslagstiflningen uttalas, av i att det ärfördelaktigt all kungörandet inte låses till viss eller vissa tidningar, avlänsstyrelsen i län att det är angeläget att kungörandetbegränsas i möjligasle män så att sökanden inte åsamkas oskälig kosinad, avlänsstyrelsen i att sakägarbegreppet bör bestämmas medledning av resultatet av pågående utredning därom och av koncessionsnämnden atlortstidningsannonsering enligt den föreslagna breda principen redan tillämpasav nämnden med stöd av Kungl. Maj:ts cirkulär (1971:507). Naturvårdsverketgodtar förslaget i alla delar inom verkets tillämpningsområde. NSI och A-pressen förordar atlortslidningskungörande enligl 1, 10 och 11 kap. vattenlagen anknyts till denbreda principen. Mol förslaget i fråga om lagen (1971:1037) omäganderättsutredning och legalisering invänder lantmäteristyrelsen attföreläggande att anmäla äganderättsanspråk eUer lämna upplysningar här inte haren så grundläggande uppgift frän rättssäkerhetssynpunkt - vid sidan av deunderrättelser som skall ulgå om förrättningens inledande och om sammanträde -att det finns anledning alt obligatoriskt kungöra sådant Prop.1976/77:63 116 1 stället bör del överlämnas lill faslighelsbildningsmyndighetenatt välja del förfarande som är lämpligasi i det enskilda fallet. 4.6.2.5 Beslutmed anledning av förrättning