prop · G0031 · 1976-12-31 00:00:00 — 1 dessa fall gäller del ocksåatt åstadkomma en samlad bedömning av landets resurser och dess fördelning,varvid målsättningen att skapa regional balans intar en central plats liksomåtgärder för att bereda medborgarna i olika delar av landet en så långt möjligtlikvärdig service. I regeringsformen anges att den svenskafolkstyrelsen bl. a. förverkligas genom självstyrelse (RF 1 S)- I lagaroch andra författningar reglerar statsmakterna den kommunala självstyrelsensform och innehåll. Av kommunallagarna framgår exempelvis kommunernas kompetensoch i speciallagstiftning anges kommunernas ansvar på olika områden såsombostadsförsörjning, socialvård, undervisning och hälsovård. Prop.1976/77:1 126 Det statliga infiytandet och kontrollen överkommunerna kan utövas på i princip följande fyra sätt: Det vidsträcktaste tillämpningsområdet härdenstatskontroll, som utlöses på enskilds initiativ genom besvär över ettkommunalt beslut. Syftet med besvärsprövningen är atl få lill stånd en kontrollav atl kommunen använder sina maktbefogenheter i enlighet med dessas ändamåloch inte i strid med allmänna eller andra berättigade intressen. Besvär, somanförs med stöd av kommunallagarna [(76-78 §§ kommunallagen, 1953:753, omtryckt1969:765 (KL); 80-82 §§ kommunallagen för , 1957:50, omtryckt 1969:766(KLS); 89-92 §§ lag om församlingsstyrelse, 1961:436, omtryckt 1972:228 (LFS);78 § landstingslagen, 1954:319, omtryckt 1972:101 (LL); 20 § lag omkommunalförbud, 1957:281 (LKF); 23 och 43 §§ lag om ändring i ochecklesiastik indelning, 1919:293, omtryckt 1969:770 (LKl)] s. k. kommunalbesvär,är den kontrollform som innebär det minsta ingreppet i den kommunalasjälvstyrelsen. En mer ingående kontroll kommer till stånd genom s. k.förvaltningsbesvär, som anförs med stöd av specialförfaltningar. Kommunfullmäktiges beslut överklagas alltid genomkommunalbesvär (76 S 1 mom. KL). Detsamma gäller för beslut av kommunstyrelseneller annan nämnd, om inte annat är särskilt föreskrivet, (76 S 2mom.). Prövningen av sådant kommunalt beslut ankommer på (76 S 1mom.) och beslut kan överklagas till regeringsrätten (78 S).Bara den som är medlem av kommunen kan anföra kommunalbesvär (76 S 1 mom.). Vid kommunalbesvär kan som grund för talan åberopasendast att beslutet inte har tillkommit i laga ordning, står i strid mot allmänlag eller författning, annorledes överskrider deras befogenhet som har fattatbeslutet, kränker klagandens enskilda rätt eller eljest vilar på orättvis grund(76 S 1 mom). Om besvärsmyndigheten finner att någon av dessa besvärsgrunder ärtillämplig, upphävs det överklagade beslutet. Myndigheten kan däremot inte,som vid förvaltningsbesvär, ändra beslutets innehåll. 1 princip föreliggeringet hinder att verkställa ett kommunalt organs beslut även om detöverklagats. I den mån specialförfattningarna innehållersärskilda beslämmelser om besvär mot beslut av gäller inte reglerna om kommunalbesvär. I stället blir de allmännareglerna om förvaltningsbesvär tillämpliga. Detta innebär bl. a. att besvärsrälttillkommer den som beslutet angår, om det gått honom emot, attbesvärsprövningen är allsidig och inte begränsad till laglighetsfrågan och attbesvärsmyndigheten kan göra ändringar i det överklagade beslutets innehåll. Prop.1976/77:1 127 Vissa kommunala beslul måste för atl bli gällandeunderställas regeringen eller statlig myndighet för prövning ochfastslällelse. Initiativet lill fastslällelseprövningen tillkommer detkommunala organet. Beslämmelser om underslällning finns både i kommunallagarnaoch i olika specialförfaltningar. Enligl kommunallagarna skall underställningbl. a. ske av vissa finansiella beslut, såsom låne-, borgens- och fondärenden.Enligl olika specialförfattningar krävs fastslällelse av beslutom antagande av kommunala stadgor, t. ex. lokala ordningsstadgor (23 S allmännaordningsstadgan, 1956:617), hamnordningar (förordningen, 1874:26 s. 11,angående hamnordningar och andra ordningsföreskrifter för allmänna hamnarne iriket), brandordningar (2 S brandsiadgan, 1962:91) och hälsovårdsordningar (68S hälsovårdsstadgan, 1958:663). Vissa beslut om kommunala avgifter t. ex. taxorför gatumarksupplåtelser skall fastställas av . Vidare krävs statligmyndighets fastslällelse av flertalet kommunala planläggningsbeslut enligtbyggnadsla gen (1947:385). I ett underställningsmål skall en allsidig prövningav del underställda beslutet företas. Prövningen avser inte bara beslutetslaglighet utan även dess lämplighet, ändamålsenlighet och skälighet.Underställningsmyn-dighelen skall antingen fastställa eller ogilla detunderställda beslutet och den kan i regel inle ändra beslutets innehåll. Rentformella ändringar utan saklig innebörd är dock tillåtna. har enligt någraspecialförfattningar rätt alt besluta i kommunens ställe. Om fullmäktige inteantar lokal ordningsstadga med innehåll som anser nödvändigt,kan själv besluta om lokal ordningsstadga för kommunen.Länsstyrelsens beslul skall i sådant fall underställas regeringen. Motsvarandegäller i fråga om hamnordning, brandordning och hälsovårdsordning. Ett underställt kommunalt beslut bör i princip intefastställas förrän det har vunnit laga kraft, eftersom fastställelsen skulleföriora sitt objekt, om del kommunala beslutet upphävs efter besvär. Vidunderslällning enligl kommunallagarna har endast kommunen rätt att besvära sigöver beslut atl vägra fastslällelse (75 S KL, 79 S KLS, 88 SLFS). Vid underställning enligt specialförfatining gäller enligt 11 Sförvaltningslagen (1971:290) atl den som beslutet angår har rätt atl besvärasig över beslut att meddela eller vägra fastslällelse, ombeslutet har gått honom emot. I fråga om rätlen all överklagafastställelsebeslul enligl kommunallagarna råder viss oklarhet. Sådan rätt kanmöjligen anses tillkomma kommunmedlem. Besvär över beslut i underställningsmålprövas av regeringen. Prop.1976/77:1 " 128 Kommunallagarna medger i princip inte någrapositiva statliga ingrepp i den kommunala självstyrelsen. Effekiiviietskonlrolläger däremot rum med stöd av olika specialförfattningar som ålägger kommunernaatt svara för vissa förvaltningsuppgifter och föreskriver statlig tillsyn överatt uppgifterna fullgörs på ett tillfredsställande sätt. Exempel på sådanreglering erbjuder allmänna ordningsstadgan (23 S). hälsovårdsstadgan (3, 68och 81 SS) och brandstadgan (2 och 24 SS). Tillsynen kan utövas genom att enstatlig myndighet ges befogenhet att lämna råd och anvisningar, påkallarättelse, förelägga kommunen atl förfara på visst sätt eller besluta ikommunens ställe. Den omedelbara kontrollen ligger främst på samtandra regionala statliga myndigheter. I länsstyrelseinstruklionen (5 S) angesatt inom sitt verksamhetsområde skall övervaka att vad somenligt lag eller annan författning åligger bl. a. kommunerna blir fullgjort.Sedan år 1957 har vidare ombudsmän () vissa lillsynsbefogenheteröver kommunerna. JO:s tillsyn omfattar förtroendemän med fullständigtämbetsansvar och tjänstemän med självständiga uppgifter. Till åtskilliga kommunala förvaltningsgrenar, såvälobligatoriska som fakultativa, utgår statsbidrag. Stalsbidragsförfattningarnabrukar föreskriva, alt statsbidrag lår beviljas endast om vissa villkor äruppfyllda, och att bidraget skall upphöra eller återbetalas om villkoren inleuppfylls. En styrning av kommunernas handhavande av åtskilliga angelägenheterutövas på detta sätt genom statlig bidragsgivning. Genom lagstiftningen anger statsmakternahuvudmålsättningarna för den verksamhel, som är föremål för reglering. Merpreciserade målangivelser redovisas i olika författningar, som regeringenutfärdar. 1 detta sammanhang ges ofta centrala ämbetsverk befogenhet attutfärda till-lämpningsföreskrifter. Denna anvisningsverksamhet är på vissaområden av betydande omfattning och utgör ett väsentligt statligtstyrinstrument över kommunerna. En begränsning av myndigheternas rätt härvidlaghar införts genom en särskild kungörelse (1970:641). I denna föreskrivs, attmyndighet inte utan regeringens medgivande får ge ändrade eller nyaföreskrifter, anvisningar eller råd, som kan påverka gällande standard ellertillämpade normer och som i väsentlig grad kan leda till direkta ellerindirekta kostnadsökningar. Ett myckel långtgående styrningsinstrument utgörstatens möjlighet alt inom vissa verksamhetsgrenar bestämma överresurstilldelningen lill kommunerna. Syftet med dessa åtgärder är bl. a)alt motverka säsongssvängningar i investeringsaktiviteten i över- Prop.1976/77:1 129 ensslämmelsemed samhällets sysseisätlningspolitiska mål {säsongssiyr-ning), b) alt påverka investeringarna ikonjunklurstabiliserande riktning i överensstämmelse med allmäntstabiliseringspolitiska mål (konjunkturstyrning), c) att påverka investeringarnas geografiska fördelningi överensstämmelse med målen för samhällets regionalpolitik (regionalstyrning), samt d) att påverka investeringarnas fördelning påskilda sektorer i över ensstämmelse med samhällets ekonomiska och allmänt välfärdspoliliska mål (sektorsstyrning). För alt uppnå de nämnda målen används såväladministrativa som ekonomiska styrmedel. Till den första gruppen hör bl. a.lagen (1971:1204) om byggnadstillstånd m. m. Exempel på ekonomiska styrmedelutgör investeringsavgifter, statsbidrag till kommunalt byggande ochfastställda ramar för vissa byggnadsinvesteringar såsom sjukvårdsbyggnader,ålderdomshem och icke statsbelånade bostadshus exkl. fritidshus. En ekonomisk styrning från statens sida sker ocksågenom atl vissa kommunala borgens-, låne- och fondbeslul måste underställasregeringen. Ett annat ekonomiskt styrinstrument utgör de statsbidrag som hartill syfte att stimulera tillkomsten av viss verksamhet. 2.Några genomförda reformer innebärande minskad statlig tillsyn och kontroll Begränsningar i statens tillsyns- ochkontrolluppgifter har gjorts i samband med beslut om reformerpå olika områden. I det följande skall några exempel redovisas. 2.1Ändringar i kommunallagen m. m. Vid 1969 och riksdagar fattades beslut omatt begränsa kommuns underslällningsskyldighel i vissa ärenden. Vid delförstnämnda tillfället gavs kommunerna rätt att själva anta reglemente förandra kommunala nämnder än besvärsnämnder och plan belräffande hushållning medstads donationsjord (prop. 1969:63, KU 1969:44, rskr (1969:405). Det underställningspliktiga området reduceradesytteriigare . På grundval av bl. a. kommunalrättskommitténs betänkandeXIII (Ds C 1970:2) Kommuns och andra kommunala menigheters skyldighet att underställastatlig myndighet vissa beslut beslutade statsmakterna, atl slopaunderställningsskyldigheten i fråga om reglemente förbesvärsnämnd och kommuns beslut om placering av penningmedel, som inte behövsför nära förestående utbetalningar, samt beträffande vissa offentligrätisligaavgifter, nämligen torgavgifter, gatuhandelsavgifter m. m., 9 Riiisdagen 1976/77. Prop.1976/77:1 130 parkeringsavgifteroch sotningsavgifter (prop. 1972:12, KU 1972:11, rskr 1972:45). En successiv utveckling har ägt rum som medfört attkommunerna i större utsträckning själva bestämmer belräffande förhållanden somrör den lokala irafikverksamheten. Delta har delvis skett ulan författningsåtgärdersom ett led i det ökade kommunala engagemanget i fråga om lokal trafikplaneringoch kollekliv trafikförsörjning. Kommunerna har fått vidgademöjligheter att med hjälp av förordningen (1940:910) ang. yrkesmässigautomobiltrafik m. m. (YTF) påverka trafikförsörjningen inom kommunen. Genomförfattningsändringar erhöll kommun, landstingskommun eller kommunalltrafikföretag viss företrädesrätt beträffande tillstånd lill linjetrafik medbuss (12 § tredje stycket). Härtill kopplades bestämmelser om ålerkallelse avtidigare meddelade tillstånd (19 § 2 mom. första stycket). Genom ändringar iYTF som trädde i kraft fick kommunerna också möjlighet attmera direkt påverka uppläggningen av laxitrafiken inom kommunerna och vid behovsjälva engagera sig i den (5 S tredje stycket). 1 fråga om den lokala trafiken har kommunerna iökad utsträckning själva vidtagit åtgärder för alt åstadkomma en tillfredsställandetrafikförsörjning. Vidare åligger del kommunerna a't upprätta trafikförsörjningsplanerenligt kungörelsen (1973:639) om statligt stöd till lokal landsbygdstrafik.Planerna skall tjäna som underlag för bedömning av kommunala ekonomiskaengagemang i den kollektiva trafiken. Flera genomgripande reformer har under de senastedecennierna genomförts rörande den obligatoriska skolan och gymnasieskolan. Ettgemensamt drag för denna omdaning är, att kommunerna fåll ökat ansvar förverksamheten. Vid olika tillfällen har också förändringar vidtagits för atlvidga kommunernas handlingsfrihet. Ett uttryck för detta är statsmakternasbeslul om grunder för en förenklad siatsbidragsgivning (prop. 1957:112,SlU 1957:91, rskr 1957:239). Ett betydande antal speciella driftbidrag ersattesdå av två, nämligen ett lärarbidrag och ett högre skol-bidrag. För beräkning avde båda nya gemensamma statsbidragen infördes förenklade regler. En avlösningav vissa statsbidrag på skolans område vidtogs också i samband medbeslut om reformerad skalteuijämning (prop. 1965:43, SlU 1965:78, rskr1965:319). Vid utformningen av statsbidragssystemet till de gymnasialaskolformerna (SFS 1966:115) beaktades i hög grad önskemålet omett enkelt Prop.1976/77:1 131 bidragssystem.Till de kommunala huvudmännen utgår sålunda ett allmänt driftbidrag med 100procent av ett bidragsunderiag som utgör de faktiska lönekostnaderna. Kommunkan för hos rekvirera statsbidrag som utan dröjsmålskall utbetalas. Kommunen svarar själv för revisionen av räkenskaperna. Förändringar i syfte atl ge kommunerna ökat ansvaroch ökad frihet har vidare gjorts i bestämmelserna rörande det fritt valdaarbetet och systemet med resurstimmar inom ramen för verksamhet(prop. 1968:129, SlU 1968:179 och LU 1968:71, rskr 1968:336). De lokalaskolstyrelserna har härigenom fått större frihet alt välja medel och metoderför att nä de uppställda utbildningsmålen. Andra exempel på utvecklingen motminskad statlig styrning utgör de ändringar som senare gjorts i skolstadgan.Kommunerna kan numera själva dels besluta om skolfastighelernas förvaltning (KU1969:30, rskr 1969:314), dels om per-sonalljänstens organisation belräffandeviss skolpersonal (prop. 1972:14, UbU 1972:8, rskr 1972:97). På skolområdetskall slutligen erinras om statsmakternas beslut om förenkladhandläggning av skolbyggnadsärenden (prop. 1973:174, UbU 1973:55, rskr1973:332). Denna reform innebar bl. a. all lokalbehovsprövningen förgrundskolan numera är en angelägenhet, alt självahandläggningsförfarandet förenklats och att den statliga avsyningen slopats. Kommunernas insatser på socialvårdsområdet harunder senare år kännetecknats av en stark utbyggnad. Det gäller i särskilt höggrad barntillsyn, färdtjänst, hemtjänst och rådgivande verksamhet. Samtidigthar arbetsformerna inom socialvården successivt förändrats. Särskilt betonasnumera behovet av samordning och helhetssyn. Bakom dessa önskemål liggeruppfattningen, att den hjälpsökandes svårigheter och problem mås-le bedömas isin helhet och inte utifrån enstaka symptom. För att möjliggöra en sådanutveckling har kommunernas handlingsfrihet vidgats när det gällerförtroendemannaorganisalionens uppbyggnad. Genom lagen (1970:296) om socialcentralnämnd kan kommun numera inrätta social handlägga deuppgifter som enligt gällande författningar ankommer på ,nykterhetsnämnd och socialnämnd. Den nämnda lagen ger också kommun rätt atttillskapa sociala distriktsnämnder. På barnomsorgens område har lättnader i denstatliga tillsynen åstadkommits. Den nya statsbidragskungörelsen (1973:1207)till förskolor och fritidshem innebär bl. a., att den statligaritningsgranskningen slopas vid prövning av statsbidrag till barnstugebyggande.Den statliga kontrollen omfattar i fortsättningen endast en allmän bedömningav lokalernas lämplighet för förskoleändamål och alt vissa krav på minimiylorär uppfyllda. Prop.1976/77:1 132 Den så kallade balansregeln i kungörelsen(1968:236) om statsbidrag till familjedaghemsverksamhel har slopats isyfte att ge kommunerna frihet all utan statsbidragsstyrning bestämma formernafor barnomsorgens utbyggnad. Ytterligare ett steg mot produktionsneutral siatsbidragsgivningpå detta område togs i och med statsmakternas beslut om statsbidragtill bl. a. familjedaghemsverksamhet, varvid den så skållade kvolregelnslopades (prop. 1974:141, SoU 1974:41, rskr 1974:345). 2.5Förändringar på naturvårds- och miljövårdsområdena Kommunernas ställning inom naturvården har genombeslul av riksdag stärkts (prop. 1974:166, JoU 1974:52, rskr1974:405). I propositionen framhöll departementschefen att kommunernasengagemang på detta område ökat kraftigt och atl dennautveckling låg i linje med kommunindelningsreformens syfte och den fysiska riksplaneringensutformning. De ökade kommunala insatserna på naturvårdsområdet motiveradeenligt departementschefens mening en bättre samordning och samstämmighetmellan de statliga och de kommunala organens ställningstaganden saml attkommunerna i ökad utsträckning får direkt inflytande på handläggningen avnaturvårdsärenden. Departementschefen förordade därför att betydelsen häravmarkerades genom en uttrycklig lagbestämmelse av innehåll atl länsstyrelsenskall samråda med vederbörande kommun, innan den fattar beslut om bildande avnaturreservat eller naturvårdsområde eller avgör annat nalurvårdsärende avvikt. biföll regeringens förslag om ändring av 43 S naturvårdslagen(1964:822). Ändringen i 43 S naturvårdslagen innebär också all regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer får förordna att vissa närmare angivnabefogenheter som ankommer på länsstyrelse skall ankomma på myndighet.I 21 S nalurvårdskungörelsen (1974:1028) har regeringen angetl delegeringensnärmare innehåll. De ärenden som kan delegeras är befogenheteratl medge undantag från strandskydd (16 S), ge föreläggande om borttagande avstängsel (17 S) eller rivning av förfallen byggnad (21 S), meddela dispens frånföreskrifter för naturvårdsområde (19 S) samt meddela tillstånd ochföreläggande belräffande utomhusreklam (22 S). Därjämte kan delegation attmeddela föreläggande även inbegripa befogenhet att förena detta med vite (39 stycket). Statsmakterna har vidare vid riksdagbeslutat (prop. 1974:163, JoU 1974:50, rskr 1974:395) om ändring i kommunalarenhållningslagen (1970:892). Härigenom får kommunerna i fortsättningen störremöjlighet alt själva bestämma den närmare utformningen av renhållningsverksamheteni glesbygd. I propositionen framhåller departementschefen, att problemen meddet obligatoriska kommunala renhållningsmonopolet främst gällt tillämpningeninom glesbygds- och fritidsområden. Prop.1976/77:1 133 derför atl underiäiia för kommunerna att tillämpa renhållningslagen har därföransetts motiverade. Med stöd av bemyndigande i renhållningslagen harregeringen i renhållningskungörelsen (1974:1024) utfärdattill-lämpningsbestämmelser som närmare reglerar renhållningsskyldighetensutövande av kommunen. 1975:32 om återvinning och omhändertagande avavfall föreslås bl. a. vissa ändringar i kommunala renhållningslagen somsyftar till ökad återvinning och bättre omhändertagande av avfall. Sålundaavses att kommunen skall kunna utfärda vissa föreskrifter i dessa hänseenden. Regeringen fastställde fram till den 1 oktober 1973kommunala vapen. Genom fastställelsebeslul blev vapnet skyddat mot obehöriganvändning i näringsverksamhet i enlighet med bestämmelserna i lagen (1970:498)om skydd för vapen och vissa andra officiella beteckningar. Sådant skyddtillkom med säkerhet bara vapen som använts av ålder och otvetydigt vunnithävd. Statsmakterna beslutade är 1973 att slopa fastslällelsesy-stemet (prop.1973:69, LU 1973:17, rskr 1973:186). Detta ersattes genom lag (1973:405) omändring i ovan nämnda lag av ett syslem med registrering av kommunala vapen.Den enda förutsättning för registrering, som lagen uppställer, är attriksarkivets heraldiska sektion skall ha avgivit yttrande i ärendet innankommunen beslutar anta vapnet. Regeringen har i proposition (1975:37) framlagtförslag om nytt förmänssystem för värnpliktiga m. fi. och ändringar ifamiljebidragsförordningen (1946:99) m. m. 1 propositionen föreslås, attadministrationen av ersättningar ål bl. a. värnpliktiga underrepetitionstjänstgöring förs över till försäkringskassorna. Dit förs också denlokala administrationen av det familjesociala stödet över. Genom reformenavlastas kommunerna vissa administrativa uppgifter och därmed försvinnerstatlig kontroll. Av intresse i detta sammanhang är förslaget till nyaktiebolagslag. Enligt 75 a S aktiebolagslagen (1944:705) kan aktiebolag intelåna ut medel till bl. a. aktieägare. Regeln innehåller.vissa undanlag menomfattar också kommunägt bolags lån till kommun. I förslaget till nyaktiebolagslag föreslår regeringen, att kommun och landstingskommun skallundanias från låneförbudet (12 kap. 7 S), Föredragande departementschefen framhåller,att det finns starka skäl för att en kommun bör ha möjlighet att tillgodose etttillfälligt behov av likvida medel genom lån från kom-munägda bolag. 3.Förslag från några statliga kommittéer rörande förhållandet stat - kommun Flera statliga kommittéer har lagt fram förslag somberör den kommunala verksamheten i olika avseenden. I del följande behandlasnågra Prop.1976/77:1 134 sådana utredningsförslag varvid särskilt intresse ägnas frågor avseendeuppgiftsfördelning och statlig reglering. Länsberedningens uppdrag har varit alt i anslutningtill vissa tidigare verkställda utredningar, nämligenlänsförvaltningsutredningen, landskontorsutredningen och länsindelningsutredningen(SOU 1967:20-23) saml länsdemokratiutredningen (SOU 1968:47) göra ensammanfattande bedömning rörande den regionala samhällsförvaltningens uppgifteroch organisation. Därvid skulle bl. a. fördelningen i stort avsamhällsuppgifter mellan stat och kommun övervägas. De förslag som beredningen lagt fram i betänkandet(SOU 1974:84) Stat och kommun i samverkan innefattar huvudsakligen principiellaställningstaganden. Beredningen konstaterar därvid, att staten och kommunernadelar ansvaret för utvecklingen av den offentliga sektorn. Allmänt gäller attstaten och kommunerna samverkar på skilda områden och i olika former för attuppnå gemensamma samhälleliga mål. Det är därför enligl beredningen varkenlämpligt eller möjligt alt en gång för alla dra orubbliga och preciseradegränser kring en självslyrelsesektor. Arbets- ochbefogenhetsfördelningen mellan stat och kommun måste i stället i ganska vidomfattning kunna ändras i takt med samhällsutvecklingen. Med denna bakgrundhar beredningen gått igenom flertalet samhällssektorer för att se om ansvaretbör vara statligt eller kommunalt. Resultatet av genomgången är, attuppgiftsfördelningen i stort sett är väl avvägd när det gäller huvudmannaskapetför olika verksamhetsområden. 1 betänkandet framhålls alt statens tillsyn ochkontroll över den kommunala verksamheten har stor betydelse för den faktiskakompetensfördelningen mellan stal och kommun. Beredningen uttalar, alt direktivensintentioner, att staten skall påverka inriktningen i stort av den kommunalaverksamheten men lämna en betydande frihet för kommunerna vid den praktiskautformningen, kan förverkligas genom alt kommunerna i större utsträckning ännu får disponera statsbidrag ulan ingående författningsreglering. Genomtillkomsten av större och bärkraftigare kommuner bör del vidare vara möjligtatt minska den statliga tillsynen och kontrollen över den kommunalaverksamheten. Den centrala kommunallagstiftningen - kommunallagen(1953:753), kommunallagen (1957:50) för , landstingslagen (1954:319)och lagen (1957:281) om kommunalförbund - har övervägts av kommunallagsutredningen(C 1970:30). Översynen har gjorts med syfte att göra lagstiftningen enklare ochmer enhetlig samt i förekommande fall anpassa Prop.1976/77:1 135 bestämmelsernatill utvecklingen av praxis. betänkande (SOU1974:99) Enhetlig kommunallag innehåller olika förslag som ökar kommunernashandlingsfrihet. Uiredningen föreslår bl. a. atl rättatt förordna om sammanträde med kommunfullmäktige slopas.