prop · G003118 · 1976-12-31 00:00:00 — 1976/77:118 Regeringens proposition omutvidgning av den svenska fiskezonen; Regeringen föreslär att antaga detförslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll. I propositionen läggs fram förslag tUl lagstiftningsom gör det möjligt alt flytta ut fiskegräns längs alla kuster fråntolv nautiska mil ut till mittlinjen i förhållande till främmande stat ellertill annan överenskommen gränslinje. Enligt förslaget skall det ankomma påregeringen att avgöra när en utflyttning skall ske liksom också vilka områdenden skall omfatta. Förslaget är främst föranlett av att ochEG-staterna har flyttat ut sina fiskegränser i ,vilket har medfört svårigheter för svenska fiskare. 1 1976/77.1 saml. Lagom ändring i lagen (1950: 596) om rätt till fiske Härigenom föreskrives att 1 § lagen (1950:596) omrätt lill fiske skall ha nedan angivna lydelse. 1 § Denna lag avser rätten till fiske inom Sverigessjöterritorium och svensk fiskezon. I fall som särskilt angivas gäller lagenäven svenskt havsfiske utanför fiskezonen. Fiskezonenomfattar det havs- Fiskezonen omfattar det havs- områdeintill eller område utanför territorialgränsen utanför territorial- vid Sveriges kuster som regeringen gränsen vid Sveriges kuster som re- bestämmer. Den får dock ej ut- geringen bestämmer. sträckas över mittlinjen i förhål- lande till annan stat eller annan linje varom överenskommelse träffasmed annan stat. Vad i lagen föreskrives om fiske i allmänt vattengäller även i fiskezonen, dock med de begränsningar som föranledas av lagen omkontinentalsockeln. Dennalag träder i kratt . 1Senaste lydelse 1975:176. Närvarande:statsministem , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , AsHng, Söder, ,Mundebo, Krönmark, , , , , Propositionom utvidgning av den svenska fiskezonen (FN:s) generalförsamling beslöti att sammankalla en allmän havsrättskonferens. Konferensen harhittills hållit fem sessioner. Det har inte varit möjligt för konferensen attnå enighet om en havsrättskonvention. I slutet på konferensens fjärde session,som hölls , presenterades ett reviderat utkast tillkonventionstext. Enligt utkastet skall kuststaterna ha exklusiv rätt tillfisket i en ekonomisk zon om högst från kusten. Möjligheternaför andra stater att utan avtal med kuststat fiska i zonen är enligt utkastetmycket begränsade. har en rad stater utvidgat sinfiskejurisdiktion utan att avvakta havsrättskonferensens slutresultat. Underhänvisning till hotet mot fiskbestånden flyttade ut sin fiskegräns till200 nautiska mil . Med samma motivering har de europeiskagemenskapernas (EG:s) medlemsländer och inrättat zoner om fr. o. m. . EG:s utvidgning av fiske-jurisdiktionen avserbara och . har i avvaktan påhavsrättskonferensens slutresultat beslutat utvidga sin fiskejurisdiktion till200 nautiska mil i , , , ,och . Även andra stater har beslutat att imättafiskezoner om . 1976/77:118 4 har i framstäUningden , under åberopande av främst de utvidgade fiskezonerna iNordsjön, hemställt att regeringen vidtar de åtgärder som behövs föratt utvidga den svenska fiskezonen i efter den s. k. mittlinjeprincipen. Efter remiss har yttranden över riksförbundetsframstäUning avgetts av , överbefälhavaren, ,generaltullstyrelsen, och statens industriverk. 2 Nuvarande förhållanden 2.1 Gällande bestämmelser, m. m. Enligt 1 § lagen (1966:374) om Sverigessjöterritorium omfattar Sveriges sjöterritorium inre vatten ochterritorialhavet. Sjöterritoriet begränsas mot det fria havet eUer annan statsterritorium av territorialgränsen. Till inre vatten räknas enligt 2 § i regelinsjöar, vattendrag och kanaler, vid kusterna belägna hamnar, bukter och vikarsamt vattenområden innanför och mellan öar, och skär intill räta linjersom regeringen bestämmer. TUI territorialhavet räknas enligt 3 § första stycketdet utanför landområden och inre vatten belägna vattenområdet med enbredd av fyra nautiska mU eller . I 3 § andra stycket finnssärskilda regler om territorialhavets utsträckning i området närmast gränsenmot , i , i och i området närmast gränsen mot Finland.Vid landområden beräknas enligt 4 § territorialhavet från strandlinjen vid lågtvattenstånd. Från skär beräknas dock territorialhav endast om skäret ligger påett avstånd av högst fyra nautiska mU från närmaste till hörandelandområde som höjer sig över vattenytan vid medelvattenstånd. Vid inre vattenutmed kusterna beräknas territorialhavet från dessa vattenområdensytter-gränser (räta baslinjer). Ytterligare bestämmelser om sjöterritorietfinns i kungörelsen (1966: 375) med närmare bestämmelser om beräkningen avSveriges sjöterritorium. I kungörelsen (1973: 829) om den svenskafiskezonens omfattning (ändrad 1975:1237) fitms närmare bestämmelser omfiskezonen. Den omfattar havsområdet utanför territorialgränsen intill åttanautiska mil eller från denna gräns. Fiskezonen sträcker sig dockinte utöver främmande stats territorialgräns eller i området närmast gränsenmot inte utöver räta linjer mellan den västligaste punkten' på den yttregränsen för Sveriges sjöterritorium mot , punkten 58°53'34,0"N,10°38'25,0"O och punkten 58°45'41,3"N, 10°35'40,0"O. I Kattegattsträcker sig fiskezonen längst intill en linje på vilken samtliga punkterligger på samma avstånd från närmaste punkter på lågvattenlinjerna vid densvenska och den danska kusten. Prop.1976/77:118 5 fiskezonen inte utöver den linje i sundets längdriktningsom anges i deklarationen med angående vissa gränsförhållandeni . I med , och sträcker sigfiskezonen längst intill en linje på vilken samtliga punkter ligger på sammaavstånd från närmaste punkter på de baslinjer från vUka bredden av Sverigesoch främmande stats territorialhav räknas. Lagen (1950: 596) om rätt tillfiske (ändrad senast 1975:1312) avser enligt 1 § rätten till fiske inomSveriges sjöterritorium och svensk fiskezon. I särskUt angivna fall gällerlagen även svenskt havsfiske utanför fiskezonen. Enligt 1 § andra stycketomfattar fiskezonen det havsområde intill eller 14 816 meterutanför territorialgränsen vid Sveriges kuster som regeringen bestämmer.Fisket i aUmänt vatten i havet är i princip förbehållet svenska medborgare.Utlänning som är stadigvarande bosatt i är dockenligt 4 § första stycket likstäUd med svensk medborgare i fråga om fiske iallmänt vatten. I övrigt gäller enligt 4 § andra stycket som huvudregel att densom inte är svensk medborgare får fiska i allmänt vatten endast i den månregeringen eller myndighet som regeringen bestämmer medger det. Medgivande kanlämnas till gmpper av personer, t. ex. medborgare i visst land. Medgivande kanavse allt fiske eller visst slags fiske. Enligt 33 f § får regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om fiskets vård ochbedrivande bl. a. inom den svenska fiskezonen. Bestämmelsen ger regeringenmöjlighet att föreskriva inskränkning i fiske, om det behövs t. ex. för attbevara fiskbestånd eller annars för att främja fisket. Fiskeristadgan (1954:607, omtryckt1973:150, ändrad : 743) innehåUer bestämmelser om fiskets vård ochbedrivande inom rikets vattenområden. Dess huvudsyfte är att bevara och förbättrafiskbeståndet. Vissa bestämmelser i stadgan gäller även vid fiske från svensktfartyg på internationellt vatten. I förordningen (1975:1234) om utlännings rättatt fiska inom Sveriges sjöterritorium och den svenska fiskezonen har i denomfattning som närmare framgår av 1 § medgetts fiske i den svenska fiskezonenfrån danskt, finskt, norskt och polskt fiskefartyg i enlighet med de avtalSverige har slutit. I förordningen finns även bestämmelser om fritidsfiske. Ifråga om rätt att från danskt fiskefartyg bedriva fiske inom vissa delar avSveriges sjöterritorium gäller även kungörelsen (1933: 282) med vissabestämmelser rörande fiskeriförhållandena i de till och Danmarkgränsande farvattnen (ändrad senast 1975:179). Enligt kungörelsen (1955:275) angåendeskyldighet för befattningshavare vid kust- och gränsbevakning attutöva jakt- och fisketillsyn m. m. (ändrad : 838) skallbefattningshavare vid kustbevakning utöva tUlsyn över efterlevnadenav fiskeri- 1976/77:118 6 stadganoch av föreskrifter om fiskets vård och bedrivande som har utfärdats med stödav stadgan. Övervakningen avser också sådana överträdelser av fiskerättslagensom sker i vatten där varje svensk medborgare får fiska.Kustbevakningstjänstemännens skyldigheter regleras närmare i instruktionen(1955: 274) för fisketillsynsmän (ändrad : 29). Lagen (1966: 314) om kontinentalsockeln (ändradsenast 1975:723) avser havsbottnen och dess underlag inom aUmänt vattenområdeoch inom det havsområde utanför territorialgräns som regeringenbestämmer i enlighet med Genévekonvention om kontinentalsockeln (1 §första stycket). Lagen reglerar främst eftersökande och tillgodogörande avmineraliska och andra icke levande tillgångar på havsbottnen. Tillkontinentalsockelns tillgångar räknas enligt 1 § andra stycket även levandeorganismer som i det utvecklingsskede, då de kan bli föremål för fångst, ärantingen orörliga på havsbottnen eller därunder eller oförmögna till rörelseannat än i ständig beröring med havsbottnen eller dess underlag. Inom aUmäntvattenområde är lagen emellertid inte tillämplig på fångst av sådana levandenaturtillgångar som omfattas av svensk lagstiftning angående fiske. Rätten attutforska kontinentalsockeln och utvinna dess tillgångar tillkommer enligt 2 §staten. Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer kan meddelatillstånd för annan än staten att genom geofysiska mätningar, borrning eller påannat sätt utforska kontinentalsockeln för att utvinna naturtillgångar fråndenna. Tillstånd skall avse bestämt område och och kan förenas medolika slags föreskrifter som är påkallade från allmän synpunkt. Havsbottenområdena runt utgörs helt avkontinentalsockel. Gränsdragningen på kontinentalsockeln, har vid olikatillfällen varit föremål för förhandlingar med berörda stater. Med haravtalats om sockelns delning i (prop. 1968: 152, UU 1968: 14, rskr1968: 413, SÖ 1969: 3) och med har en överenskommelse nåtts omgränsdragningen i (prop. 1972: 123, UU 1972: 21, rskr 1972:324, SÖ 1973: 1). Gränsdragningen mellan och söder om ärdäremot inte klar. Förhandlingarna med , och harinte resulterat i överenskommelser främst därför att enighet inte har uppnåttsom vilken betydelse öar har för gränsdragningen. Med Tyska demokratiskarepubliken har förhandlingar ännu inte upptagils. Vid diskuteras vilkaprinciper som skall tillämpas vid avgränsningar av den ekonomiska zonen ochkontinentalsockeln gentemot motliggande eller angränsande stater. Enligt detsenaste utkastet tUl konventionstext skall avgränsningen ske genom avtalgrundat på skälighet och med iakttagande av alla relevanta omständigheter. Därså är lämpligt skall mittlinjen användas. 1976/77:118 7 2.2Viktigare konventioner och andra överenskommelser beträffande fisket I slöts en fiskerikonvention (prop.1964: 167, UU 1964: 9, rskr 1964: 367, SÖ 1966: 29) som bl. a. gav anslutnastater rätt att inrätta särskilda fiskezoner utanför territorialgränserna.Konventionen tillkom under medverkan av sexton europeiska stater, däriblandSverige. Avtalsslutande parts rätt att inrätta fiskezoner avser två zoner meden bredd av vardera, räknat från baslinjerna. I den inre avzonerna har kuststaten uteslutande rätt att fiska och även uteslutandejurisdiktion i fiskefrågor. I den yttre zonen har kuststaten rätt att reglerafisket. Där får emellertid fiske bedrivas också av annan konventionsstat varsfiskefartyg vanligen har utnyttjat dessa fiskevatten.Konventionen är utanför Sveriges kuster tilllämplig endast beträffandevästkusten norr om en linje mellan Kullen och Gilbjerg Hoved. lyckadesinte göra troligt att svenskt fiske hade bedrivits i någotav de områden mellan sex och som var aktueUa. Däremot erhöllFörbundsrepubliken på grundval av konvention vissa fiskerättigheteri den svenska fiskezonen genom beslut av Kungl. I och i en mindre del av norra överenskommelse mellan , och om ömsesidigrätt till fiske i och , den s. k.Skagerraksöverens-kommelsen (prop. 1967: 117, UU 1967: 8, rskr 1967: 258, SÖ1967: 13). I överenskommelsen föreskrivs att var och en av de fördragsslutandestaterna skall utan hänsyn till de fiskegränser som må fastställas i framtidentUlåta fartyg från de båda andra staterna alt bedriva fiske intiU ett avståndav från baslinjerna. De båda andra staternas fiskefartyg ärdärvid inte underkastade kuststatens jurisdiktion. I överenskommelsenförpliktar sig vidare staterna att söka faststäUa så enhetliga regler sommöjligt för fiskets utövning inom överenskommelsens geografiskatillämpningsområde. Överenskommelsen har en första gUtig-hetstid av 35 år.Först därefter kan den sägas upp. Om överenskommelsen inte sägs upp av någonav staterna, förlängs den automatiskt med åt gången. I överenskommelsen omavgränsningen av och fiskeområden i nordöstra (prop.1967: 118, UU 1967: 9, rskr 1967: 259, SÖ 1967: 14) föreskrivs att svensktfiske får fritt bedrivas inom ett visst område i nordöstra även efterutgången av Skagerraksöverenskommelsens giltighetstid och även om Norgeutsträcker sin fiskejurisdiktion. Denna rätt upphör tidigast efterutgången av Skagerraksöverenskommelsens giltighetstid. IKattegatt och i en del av södra gäUer mellan och 1976/77:118 8 Danmarkkonventionen angående fiskeriförhållandena i de tUlSverige och gränsande farvattnen (SÖ 1933: 13, 1956: 19). I Kattegattär enligt konventionen vartdera landels fiskare berättigade att fiska intillett avstånd av från det andra landets kust. I skallfiske överallt vara gemensamt för båda ländemas fiskare. Detta gäller dock inteutan inskränkning. Innanför ett djup invid stranden av får nämligendet andra landets fiskare inte bedriva annat fiske än sUlfiske med garn ochunder månaderna juli, augusti, även krokfiske. I fråga omÖstersjön omfattar konventionen den svenska kusten från fyr tUlSimrishamns fyr samt och ögmppen Kristiansös kuster. Inom dessaområden skall sUlfisket med drivgarn vara gemensamt för de båda ländernasfiskare fr. o. m. t. o. m. . Konventionen innehållerockså föreskrifter för fiskets bedrivande inom de områden konventionen avser.Överträdelser av föreskrifterna skall beivras i det land där fartyget hörhemma. Konventionen kan sägas upp med 6 månaders varsel. I samband med att den 1 januari 1976utvidgade sin fiskejurisdiktion i från fyra till tolv nautiska milingicks ömsesidiga fiskeöverenskommelser med , och . Ett avtal i form av ministeriell noteväxlingingicks mellan och (SÖ 1975:2). Inoteväxlingen fastslås att inrättandet av en svensk fiskezon om tolv nautiska milinte föranleder ändring i svenska och danska fiskares rätt att bedriva fiskeutanför resp. stats kuster. Avtalet har en uppsägningstid . Med ingicks ett avtal(SÖ 1975: 57) som innebär att fiskefartyg hemmahörande i eller Finlandskall ha rätt att bedriva traditionellt fiske i väsentligen samma omfattningsom tidigare i det andra landets fiskezon i . Även detta avtal har enuppsägningstid . Med ingicks en överenskommelseom ömsesidigt beviljande av fiskerättigheter i resp. fiskezoner (SÖ 1976: 20).Polska fiskare har enligt denna överenskommelse rätt att fiska i den svenskafiskezonen mellan sex och inom området mellan Utklippan ochKapelludden. Svenska fiskare äger rätt till fiske mellan sex och tolv nautiskamil i en till ytan motsvarande del av den polska fiskezonen, överenskommelsenupphör inte att gälla förrän tidigast . Mot bakgrund av beslut att inrätta en ekonomiskzon om 200 nautiska mU med verkan fr.o.m. ingicks den 9december 1976 en överenskommelse mellan om fiske (prop.1976/77:62). överenskommelsen garanterar ett fortsatt svenskt fiske i dennorska ekonomiska zonen i . Hur stora fångster de svenska fiskarna fårta upp skall bestämmas efter särskilda 1976/77:118 9 överläggningar.Omfattningen av och formerna för det svenska fisket skall då beaktas,överenskommelsen gäller i första hand men förlängs automatiskt åt gången om den inte sägs upp av någondera parten. Med EG föreligger en preliminär överenskommelse omömsesidig rätt till fiske. Regeringen har beslutat attöverenskommelsen skall undertecknas för del. I likhet med den norskaöverenskommelsen är avtalet med ett ramavtal, vilket betyder att kvoter ochandra bestämmelser kommer att fastställas vid separata överläggningar. Avtaletger svenska fiskare rätt till fortsatt fiske i EG-staternas fiskezoner ochdessa stater får motsvarande rätt i en utvidgad svensk zon. Vidkvotförhandlingama är målsättningen att det svenska fisket i EG-staternas zonerskall motsvara EG:s fiske i den svenska utvidgade fiskezonen. När det gälleravtalsperiodens längd finns samma konstruktion som i avtalet med . Fisket i Nordostatlanten har hittiUs regleratsgenom den i ingångna nordostatlantiskafiskerikonventionen (SÖ 1960: 5). Med stöd av konventionen har inrättats enkommission inom vars ram har förhandlats fram vissa fiskereglerande åtgärder iform av redskapsbestämmelser, fredningstider, fångstminimimått m. m. samtnationella kvoter för olika fiskarter. Med anledning avfiskegräns-utflyttningarna i och i har arbetet på en revisionav konventionen inletts. Enligt det förslag som är framlagt avsesnordostallantiska få en i huvudsak rådgivande roll. I , , undertecknade samtligaöstersjöstater en konvention om fisket och bevarandet avde levande tillgångarna i och Bälten, den s. k. Gdanskkonventionen,(prop. 1974: 9, JoU 1974:4, rskr 1974: 17, SÖ 1974: 24). Konventionen, somsedan också har ratificerats av östersjöstaterna med undantag avFörbundsrepubliken , omfattar och Bälten, däri inbegripetÖresund. De fördragsslutande staterna har åtagit sig att nära samarbeta i syfteatt bevara och föröka de levande tillgångarna och att få bästa möjligaavkastning av dem. Enligt konventionen har en särskild kommission(för ) inrättats i vilken alla fördragsslutandestater är representerade. Kommissionen har till uppgift att ge konventionen ettmateriellt innehåll. Det är vid dess sammanträden som man vid behov fastställertotalt tillåten fångstmängd av olika fiskarter och fördelar denna mellanstatema i form av nationella kvoter. Kommissionen utfärdar även regler förfiskets bedrivande och övervakning samt fattar beslut om andra åtgärder tillfrämjande av konventionens syfte. I konventionen anges att ingen av dess bestämmelserberör fördragsslutande stats rättigheter, anspråk eller uppfattning i fråga omterritorialvattengränsen eller utsträckning av fiskerijurisdik-tionen enligtfolkrätten. I konventionens slutakt antecknades emeUertid 1976/77:118 10 attde fördragsslutande staterna var överens om att konventionen bör ses över fördet fall någon av dem kommer att hävda en vidare jurisdiktion äntolv nautiska mil. När det gäller laxfisket i finnsöverenskommelsen mellan , ochFörbundsrepubliken angående skydd för beståndet av lax i (prop. 1963: 7, UU 1963: 1, rskr 1963: 77, SÖ 1963: 13, 1972: 2). TiU dennaöverenskommelse har också anslutit sig. Genom beslut vid andra sessionenmed för beslöts att de fiskeregler som finns i1962 års laxfiskeöverenskommelse skall inarbetas i Gdansk-konventionensbestämmelser. har i framställningtill regeringen begärt att åtgärder vidtas för attutvidga den svenska fiskezonen i till mittlinjen i förhållande tUlfrämmande stat. Som motivering till förslaget anför riksförbundetatt allt fler stater har utvidgat eller planerar att utvidga sinfiskejurisdiktion intill 200 nautiska mit. Det gäller bl. a. ländema runtNordsjön. Detta kommer att få svåra konsekvenser för det svenska fisket iNordsjön. Enligt riksförbundet blir det mot denna bakgrund nödvändigt att alltmer koncentrera det svenska fisket till . Med hänsyn till den långakuststräcka som har i och de ännu så länge relativt godabestånden av sill, strömming och torsk som finns där är det enligtriksförbundet absolut nödvändigt att tillvaratar sinaintressen i . Samtliga remissinstanser tillstyrker riksförbundetsframställning eller lämnar den utan erinran. framhåller att det förhållandetatt andra stater utvidgar sina fiskegränser kommer att påverka det svenskafisket inte bara direkt utan också indirekt genom att det finns risk för attandra länders fiskeansträngningar ökar i områden som inte omfattas av deutvidgade nationella zonerna. Vidare påpekar att förhandlingsposition,bl. a. vid fastställandet av fångstkvoter i de havsområden som omfattas avandra länders fiskejurisdiktion, skulle stärkas om det finns möjlighet attsnabbt utvidga även den svenska zonen. framhåller att det svenskafisket är av avgörande betydelse för den svenska fiskberedningsindustrin,främst i , och . En nedskärning av fisket skulle enligtindustriver- 1976/77:118 11 ketkunna medföra att industrin får vidkännas ökade transportkostnader för råvaranoch att möjligheterna att erhålla färsk fisk försämras. Mot denna bakgrundanser industriverket att det ur fiskberedningsindustrins synpunkt är angelägetatt säkerställa förutsättningarna för ett svenskt fiske i antingenvia kvoteringar eller via en utvidgning av den svenska fiskezonen.Industriverket anser vidare att förhandlingarna om avgränsning av fiskezonenbör samordnas med förhandlingar om en avgränsning av kontinentalsockeln. och rikspolisstyrelsenframhåller att tillräckliga resurser måste stå till förfogande för övervakningav en utvidgad fiskezon. Enligt generaltullstyrelsen är den nuvarandekustbevakningsorganisationen en god grund för upprätthållandet av enacceptabel bevakningsnivå i en svensk zon i med ochBottniska viken samt . Vissa resursförstärkningar i fråga ommateriel och personal måste dock enligt generaltullstyrelsen tillföras organisationerna. Överbefälhavaren tillstyrker riksförbundetsframställning om en gränsdragning efter mittlinjeprincipen. anför att verket har full förståelseför de intressen som har föranlett framställningen. Verket framhåller attförslaget aktualiserar principiella och praktiska frågor av skilda slag somkan visa sig svårlösta. Verket pekar bl. a. på att mittlinjeprincipen, enligtvilken avgränsningen av fiskezonen skall ske, inte av alla stater ansesentydig och framhåller vikten av att yttergränserna för en svensk fiskezon blirnoga preciserade. förordar därför att förhandlingarna om mittlinjeprincipensinnebörd påskyndas. fanns ca 5 000 yrkesfiskare här i landet.Omkring 2 500 personer hade fiske som binäring. Fiskberedningsindustrin hade år1974 drygt 2 700 anställda. Den är främst lokaliserad till , Skåneoch . Det svenska saltsjöfiskets samlade fångster var år1975 omkring och hade ett värde av drygt 250 milj. kr. Däravfångades i och återstoden i , och Kattegatt.Fiskberedningsindustrin omsatte ca 400 milj. kr. Den är för sinråvaruförsörjning till allra största delen beroende av svenskt fiske. har fiskbestånden i ,och successivt minskat. Detta har lett till allt hårdareinternationella fångstbegränsningar för att förhindra en utfiskning av viktigaarter. SärskUt kännbara har begränsningarna i sillfisket och1976 varit. Den försämrade tillgången på sill i har lett till att maninom europeiska gemenskaperna (EG) och i har 1976/77:118 12 beslutatatt införa ett totalstopp för sillfiske. Något fritt fiskevatten finns iNordsjön. har fr. o. m. inrättat en ekonomisk zon om200 nautiska mil kring det norska fastlandet. EG-staterna har från sammatidpunkt gemensamt utvidgat sina fiskegränser i och till200 nautiska mU. Även på många andra håU i världen har olika stater inrättat zonerom 200 nautiska mU. Bland dessa kan nämnas , och USA.Utvidgningarna har skett trots att den allmänna havsrättskonferens som FN:sgeneralförsamling sammankallade inte har avslutat sitt arbete.Sovjetunionen har i avvaktan på havsrättskonferensens slutresultat beslutatutvidga sin fiskejurisdiktion till 200 nautiska mU i vissa vattenområden. Det svenska fisket drabbas i första hand avEG-staternas och åtgärder. Utvidgningarna berör fångstplatser som sedanmycket tillbaka har utnyttjats av svenska fiskare från västkusten.Visserligen har avtal träffats med och EG om ett fortsatt svenskt fiske iNordsjön, men avtalen förutsätter årliga förhandlingar om hur stora fångstersom de svenska fiskarna skall få ta upp.