prop · G0031 · 1976-12-31 00:00:00 — Den betydande begränsning i protokollsskyldighetensom finns i fiertalet specialförfattningar infördes ursprungligen isocialhjälpslagen (1956:2) på förslag av andra lagutskottet (2LU 1955:29).Motiven var dels alt man ville avlasta nämnden onödigt betungande skrivarbete,dels att det på grund av ärendenas känsliga naiur ansågs kunna vara lill merskada än nytta med en fullständig redovisning i protokollet. Socialhjälpslagensprotokolls-bestämmelse har sedan bildat mönster för en radspecialförfattningar, ofta utan att skälen härför närmare har redovisats iförarbetena. I PM II och III framhålls att 17 Sförvaltningslagen innehåller föreskrifter om skyldighet atl motivera beslut.Dessa föreskrifter, som avser de fall när part kan förutsättas ha behov av enbeslutsmotivering, bedöms i promemoriorna vara fullt tillräckliga för despecialreglerade nämndernas verksamhet. Bestämmelserna ispecialförfattningarna om att i protokoll skall redovisas skälen för allabeslut föreslås därför utgå. I stället skall en erinran tas in omförvaltningslagens motsvarande bestämmelse. I PM IV anförs att de skäl påvilka begränsningen i protokollsskyldigheien grundas knappast har sammagiltighet i fråga om sjukvårdsstyrelse, sjukhusdirektion, tandvårdsnämnd elleromsorgsstyrelse. Dessa nämnder vidtar sällan åtgärder eller ingripanden motenskild. All den prolokollsskyldighet som är acceptabel förförvallningsutskottet kan betraktas som alltför betungande för despecialreglerade nämnderna är enligt promemorian tveksamt. Vidare pekas på dekomplikationer som uppslår, när förvaltningsutskottet eller annan nämnd medfullständig prolokollföring far i uppdrag att vara exempelvis sjukvårdsstyrelseeller omsorgssiyrelse, för vilka protokollen kan begränsas. Övervägande skältalar enligl promemorian för att slopa begränsningarna iprotokollsskyldigheten, vilken skulle regleras uteslutande genom en hänvisningtill den nya kommunallagen. Remissinstanserna är nära nog genomgående positivalill förslagen i promemoriorna. avstyrker och vill behålla dengenerella moiive-ringsskyldigheten. Verket framhåller alt byggnadsnämnds besluti fiera fall fordrar särskilda skäl, vilka bör redovisas i protokollet, ävennär detta inte 1976/77:1 78 krävsenligt 17 S förvaltningslagen. anser det onödigt all ispecialförfaiiningarna erinra om förvaliningslagens bestämmelser. För egen del anser jag att frågan om nämndernasprotokoll bör bedömas med utgångspunkt i bestämmelserna i den föreslagna nyakommunallagen, som i huvudsak tar upp nu gällande principer i LL och KL. Möjlighetenalt begränsa protokollen lill en redovisning av de närvarande och beslutet ivarje ärende tillkom ursprungligen för de sociala nämnderna. En sådan ordningkan knappast anses motiverad beträffande övriga specialreglerade nämnder. Jagförordar därför atl de minimikrav på protokoll som ställs upp i den föreslagnanya kommunallagen och som har lillkommii främst i kommunmedlemmarnas intresseskall gälla i alla andra nämnder än de sociala. Härutöver gäller givetvis ulanall detta särskilt behöver anges bestämmelserna i förvaltningslagen ommotivering av beslut. Vad planverket anför om atl byggnadsnämnds beslut i fierafall fordrar särskilda skäl, som bör redovisas i protokollet även när dettainte krävs enligl 17 S förvaltningslagen utgör enligl min mening inte skäl fören beslämmel.seom generell moliveringsskyldighel för byggnadsnämnd. I de fallsom verket avser är det naturligtvis önskvärt att nämnden motiverar sitt beslutoch detta torde också oftast ske även utan uttrycklig föreskrift. För statligaförvaltningsmyndigheter saknas regelmässigt andra föreskrifter ommotiveringsskyldighet än 17 S förvaltningslagen. Ocksåbeträffande de sociala nämnderna - social centralnämnd, social distriktsnämnd,socialnämnd, , nyklerhetsnämnd, familjebidragsnämnd ochkrigshjälpsnämnd - kan enligt min mening sättas i fråga om tillräckliga skälföreliggerkIU behålla den begränsningsom gäller i fråga om prolokollsskyldighet. Jag är emellertid inie beredd alt idetta sammanhang föreslå all de nuvarande begränsningarna slopas. Jag förordardock att det föreskrivs att protokollen i de sociala nämnderna skall innehållainte bara uppgift om närvarande ledamöter och beslutet i varje ärende utanockså uppgift om reservation som avses i 31 S förslaget till ny kommunallag.För social centralnämnd bör begränsningen i protokollsskyldigheien gälla endasti kommun utan disirikisnämndsorganisaiion. Där sociala distrikts-nämnder harinräilais, är det ju dessa som handlägger de känsliga ärenden som påkallarbegränsningarna i protokollen. Jag förordar vidare att de särskildaföreskrifterna om skyldighet atl redovisa skälen för besluiei i varje ärendeslopas också i fråga om de sociala nämnderna. Moliveringsskyldig-heien enligl17 S förvallningslagen är som anförs i promemoriorna lillräcklig. Med hänsyntill den utformning socialförfaitningarnas bestämmelser om protokoll har anserjag lill skillnad från att det är nödvändigt atl iförfatiningstexien erinra om bestämmelserna i förvaltningslagen. Denna laggäller nämligen bara i den utsträckning avvikande bestämmelser inte harmeddelats i annan förfaiining (1 S andra stycket). Specialförfailningarnasbestämmelser om att protokoll inte behöver innehålla annat än uppgift om denärvarande och beslutet i varje ärende samt, enligl milt förslag, uppgift Prop.1976/77:1 79 omreservation skulle kunna uppläiias som uttömmande. En erinran om bestämmelsernai ämnet i förvallningslagen markerar all dessa bcslämmelser gäller. Kommunstyrelsen skall enligl 30 S KL vårda ochförteckna de kommunala arkiven i den mån arkivvården ej ankommer på annan. Deandra kommunallagsreglerade nämnderna flr enligt 45 S överiämna sinahandlingar lill kommunstyrelsen. tillkommer enligt 41 SLL att vårda och förteckna och nämndernas protokoll och övrigatill dess arkiv hörande handlingar i den mån de för sådant ändamål har överlämnatslill ulskotlet. Enligt 50 S, som genom hänvisning gäller också dekommunallagsreglerade nämnderna, skall utskottets arkivhandlingar vårdas ochförtecknas på det sätt som utskottet har bestämt. I den föreslagna nyakommunallagen finns en bestämmelse (45 S andra stycket) om atl kommunstyrelsensoch förvaltningsutskottets protokoll och övriga arkivhandlingar skall vårdasenligt föreskrifter som meddelas av kommunfullmäktige resp. landstinget.Bestämmelsen i 45 S föreslås gälla också för övriga kommunallagsregleradenämnder. I specialförfaiiningarna finns varierandebestämmelser. , skolstyrelse, socialnämnd, slakthusstyrelse,sjukvårdsstyrelse, direktion, tandvårdsnämnd, omsorgsstyrelse ochregionplanenämnd gäller genom uttrycklig föreskrift eller genom hänvisninglill bestämmelserna i resp. LL samma bestämmelser som förkommunallagsreglerade nämnder. Övriga specialförfattningar saknar uttryckligaregler. 1 PM 11 - IV konstateras alt fierakommuner numera har byggt upp gemensamma arkiv för hela den kommunalaförvaltningen. Den nya kommunallagens bestämmelser om arkivvård bör enliglpromemoriorna gälla också för de specialreglerade nämnderna. Särskilda föreskrifteri special-författningama blir därmed onödiga. Flertalet remissinstanser tillstyrker förslagen ipromemoriorna. anser dock all huvudregeln bör vara attordföranden ansvarar för nämndens arkiv men att nämnden skall ha rätt att lämnaöver sina arkivhandlingar till kommunstyrelsen. , som förutsätteratt den nya kommunallagen fSr bestämmelser som leder till en betryggande arkivvård,har inget att invända mot en enhetlig reglering för samtliga nämnder. För egen del förordar jag att förslagen att despecialreglerade nämndernas arkivvård skall regleras genom en hänvisning tillden nya kommunallagens bestämmelse i ämnet genomförs. En sådan lösningunderlättar utvecklingen mot alt bygga upp arkiv som är gemensamma för hela denkommunala förvaltningen. En sådan utveckling torde också vara den som på siktger den mest betryggande arkivvården. 1976/77:1 80 Jag vill i sammanhanget erinra om atl landslingensarkivulredning har lagt fram förslag rörande vård och gallring avlandstingskommunernas arkiv. Betänkandet (SOU 1975:71) arkivbereds f n. inom kommundepartementet. Bestämmelser om delegation av nämnds ellerstyrelses beslutanderätt finns i KL och LL. 1 den föreslagna nya kommunallagenhar dessa bestämmelser förts samman lill 47 S. Enligt denna bestämmelse frbeslutanderätt med fullmäktiges medgivande överlåtas på en eller fieraledamöter eller suppleanter eller på tjänsteman hos den egna kommunen ellerlandstingskommunen. Framställning eller yurande till fullmäktige elleryttrande över besvär far ej delegeras. De specialreglerade nämndernas möjlighet atldelegera beslutanderätt framgår av resp. specialförfatining. I allmänhet gällerungefär samma bestämmelser som i kommunallagarna. Avvikelserna är dock fiera.För byggnadsnämnd gäller enligt 7 S byggnadsstadgan att beslut omdelegations-bemyndigande skall underställas . Motsvarande gällerenligt 12 S hälsovårdsstadgan beträffande hälsovårdsnämnd. Fullmäktiges medgivandefordras inte för delegation i byggnadsnämnd eller hälsovårdsnämnd. Vidaregäller alt beslutanderätt får delegeras till tjänsteman endast om han eller honär anställd hos resp. nämnd. Vissa kvalificerade ärendegrupper undanias ibyggnadsstadgan och hälsovårdsstadgan liksom i fiera andra författningar fråndelegation, däribland framställning eller yttrande till regeringen ellerlänsstyrelsen. får enligt 8 S nykterhelsvårdslagendelegera endast en ärendegrupp, nämligen yttranden i körkortsärenden ochfullmäktiges medgivande behövs inte. Enligl 12 S barnavårdslagen undanias fråndelegation bl. a. vissa beslut om förebyggande åtgärder och om omhändertagandeför samhällsvård. fSr enligl 7 S lagen om social centralnämnddelegera endast socialhjälps-, barnavårds-, eller nyklerhetsvårdsärenden. Ibarnavårdsärenden gäller de begränsningar som anges i barnavårdslagen.Liknande begränsningar gäller i fråga om delegation i nyklerhetsvårdsärenden.I socialhjälpslagen och barnavårdslagen förekommer utöver delegation också attordföranden i vissa angelägna ärendegrupper fSr besluta i avbidan på nämndensprövning. Denna beslutanderätt, som fär utövas endast när nämndens beslut inteutan olägenhet kan avvaktas, regleras direkt i lagstiftningen och fordrarvarken fullmäktiges eller nämndens medgivande. Sjukvårdsstyrelse kan enligt 14 S andra stycketsjukvårdslagen och 7S sjukvårdskungörelsen (1972:676) utan atl landstingetsmedgivande fordras uppdra åt sjukvårdsdireklör att svara för vissa uppgiftersom ankommer på direktion. 1 6 S sjukvårdskungörelsen finns en regel omyttranderätt vid Prop.1976/77:1 81 fattandeav beslut på sjukhusdirektionens vägnar. Den som skulle ha haft närvarorätt omärendet hade avgjorts av direktionen samfällt skall ges tillfälle att yttrasig, om han begär det. Bestämmelser om delegation saknas för valnämnd,uttagningsnämnd, handels- och sjöfartsnämnd, semesierhemsnämnd,folkhögskolesiyrelse och styrelse för sjukskölerskeskola. 1 PM II - IV föreslåsatt delegalionsbestämmelsen (47 S) i den föreslagna nya kommunallagen görstillämplig på samtliga specialreglerade nämnder. Undantagen för särskiltkvalificerade ärendegrupper skall dock behällas liksom den möjlighet tillordförandebeslul i brådskande fall som finns i socialvårdslagarna. Förslagen tillstyrks av praktiskt taget samtligaremissinstanser. Ett par instanser pekar på de särskilda överväganden som kan behövasbeträffande möjlighet för byggnadsnämnd att vidaredelegera beslutanderätt somnämnden enligt 67 S byggnadsstadgan har fött delegerad till sig avlänsstyrelsen. Några remissinstanser anser att tjänstemannadelegat bör varaanställd hos resp. nämnd och inte endast hos kommunen resp. landstingskommunen.Ett par instanser vill beträffande hälsovårdsnämnd avvakta förslag frånhäl-sovårdsstadgeulredningen. föreslår att delegation skall blimöjlig i ytteriigare en grupp av nyklerhetsvårdsärenden. Det gäller beslut omverkställighet av ivångsintagning av person som redan tidigare enligt 58 Sfrivilligt vårdas på allmän vårdanstalt. förordar attdel skall vara möjligt för kommunstyrelse som är specialreglerad nämnd atl delegeraalla nämndens uppgifter lill avdelning inom kommunstyrelsen. I likhet med nästan samtliga remissinstanser finnerjag förslagen i promemoriorna lämpliga och väl avvägda. Jag förordar alltsåalt även delegation i de specialreglerade nämnderna skall ske enligt de reglersom anges i den föreslagna nya kommunallagen. Det innebär bl. a. alt beslut omdelegation alltid fordrar fullmäktiges medgivande, när delegationsbemyndigandelinte lämnas direkt i lagstiftningen. Nuvarande underställningsförfarande hoslänsstyrelsen beträffande byggnadsnämnds och hälsovårdsnämnds beslut attdelegera slopas alltså. Jag anser det inte nödvändigt atl på denna punktavvakta förslag från hälsovårdsstadgeutredningen. Den begränsning i möjlighetenatt delegera beslut eller yttrande till regeringen eller somföreskrivs i byggnadsstadgan och hälsovårdsstadgan saknas i övrigaspecialförfatiningar liksom i kommunallagarna, som däremot utesluter delegationi fråga om framställning till fullmäktige resp. landsting och i fråga omyttrande i besvärsärende. Jag förordar att den särskilda begränsningen ibyggnadsstadgan och hälsovårdsstadgan tas bort. Av allmänna grunder följer ändåatt delegation i allmänhet inte kommer i fråga i de fall som avses medbegränsningen, eftersom det som regel inte rör sig om rutinärenden. Enenhetlig reglering innebär vidare att den begränsning till socialhjälps-, 6 1976/77. Prop.1976/77:1 82 barnavårds-och nyklerhetsvårdsärenden som - i varje fall formellt - gäller i fråga omsocial centralnämnds möjlighet alt delegera slopas. De nämnder som saknarmöjlighet att delegera beslutanderätt kan efter fullmäktiges medgivande fä ensådan möjlighet. Detta är enligt fiera remissinstanser särskilt angeläget ivalnämndernas arbete. I enlighet med vad som föreslås i PM II förordarjag atl nyklerhetsnämnds delegationsrätt vidgas så att den kommer atl få sammaomfattning som social centralnämnds delegationsrätt i nyklerhetsvårdsärenden.Jag biträder vidare förslag atl delegation skall fl ske avbeslut om verkställighet av tvångsintagning av person som enligl 58 Snykterhelsvårdslagen är frivilligt inlagen på allmän vårdanstalt. Densärskilda regeln i 6 § sjukvårdskungörelsen om vissa tjänstemäns rätt att yttrasig, innan beslut fattas med stöd av delegation, saknar motsvarighet i övrigaspecialförfattningar. Med hänvisning till att jag (avsnitt 4.2.6) harföreslagit all närvarorätten för dessa tjänstemän skall slopas, förordar jagatt bestämmelsen om yttranderätt upphävs. Ettpar remissinstanser har tagit upp frågan om vidaredelegalion av sådanbeslutanderätt enligt 67 S byggnadsstadgan som byggnadsnämnd har fött genomdelegation från . Problemen torde vara enahanda i fråga ombeslutanderätt som har delegerats från länsstyrelse till byggnadsnämnd enligl 3kap. 2 § fastighetsbildningslagen (1970:988) och till myndighet medstöd av 43 § naturvårdslagen (1964:822, omtryckt 1974:1025) och 21 S naturvårdskungörelsen(1974:1028). Jag har i propositionen om demokrati, ny kommunallag m.m. redovisat min syn på delegationsinstitutets syfte och användning (prop. s.260 och 466). Möjligheten att delegera beslutanderätt syftar till att avlasta nämndernarutinbeslut. Även om antalet ärenden ökar, bör delegalionsinsiitutet av hänsynlill intresset av ett starkt och bevarat förtroendemannainfiytande enligt minmening användas med återhållsamhet. De byggnads- och naturvårdsärenden som kandelegeras från länsstyrelse lill byggnadsnämnd eller annan myndighetär i allmänhet av sådan karaktär att vidaredelegalion inte bör komma i fråga.Ett undantag kan vara beslut att i fråga om yttre och inre anordnandemedge mindre avvikelse från vad härom har föreskrivits i byggnadsstadgan ellermed stöd av stadgan. För återhållsamhet i fråga om delegation i dessaärendegrupper talar också det förhållandet alt fråga är om au utöva enbeslutanderätt som tillkommer nämnden först efter prövning och iallmänhet endast om vissa villkor beträffande tillgång till personal,planberedskap etc. är uppfyllda. har genomunderslällningsförfarandel haft möjlighet alt pröva beslut om vidaredelegalionfrån byggnadsnämnd. Någon motsvarande kontrollmöjlighet finns inte beträffandesådan beslutanderätt i naturvårdsärenden som har överlåtit påexempelvis kommunstyrelsen (underställningsskyldigheten beträffande reglementeför kommunstyrelse slopades , prop. 1969:63, KU 1969:44, rskr 1969:405). Prop.1976/77:1 83 Jag anser mig kunna utgå från att kommunernaiakttar den återhållsamhet ifråga om utnyttjandet av delegationsinstitutet somfrån allmänna synpunkter är påkallad. Om vidaredelegalion skulle förekomma ibetydligt större utsträckning än vad som är lämpligt från allmänna synpunkteroch från de utgångspunkter som gällde när övertalbeslutanderätten, kan återkalla sin delegation. Mot dennabakgrund anser jag det inte vara nödvändigt att i författningstexten närmarereglera möjligheten till vidaredelegalion. Enligt ett par specialförfattningar,byggnadsstadgan och hälsovårdsstadgan, skall tjänsteman vara anställd kunna bli delegat, Om bestämmelserna ersätts med en hänvisningtill den föreslagna nya kommunallagens delegalionsbeslämmelse, bortfallerdetta krav. Mot detta har ett par remissinstanser riktat kritik. Jag kan förmin del inte se att förhållandena i byggnadsnämnd eller hälsovårdsnämnd skullevara så speciella all en särreglering skulle vara nödvändig. Självfallet är deti allmänhet det naturligaste och lämpligaste att delegation till tjänstemanavser tjänsteman hos nämnden. I vissa fall kan skäl finnas alt delegerabeslutanderätt i ärenden om inköp eller andra ärenden som inte ärspecialreglerade till tjänsteman som inte är anställd hos nämnden. Någonanledning att förhindra sådana lösningar finns inte. Fullmäktige har de bästaförutsättningarna att bedöma om särskilda begränsningar i valet av delegatbehövs i något fall. har i sill remissyttrandepekat på del vanliga förhållandet atl kommunstyrelsen utgör specialregleradnämnd, exempelvis beredskapsnämnd. Förbundet önskar att det klariäggs attstyrelsen i sådana fall till avdelning av styrelsen kan delegera hela denspecialreglerade uppgiften. Jag ställer mig avvisande till en sådan lösning,som innebär att såväl principfrågor som rutinärenden utan egentlig urskillningdelegeras, vilket stämmer dåligt överens med delegationsinstitutels syfte. Villkommunen avlasta kommunstyrelsen uppgifter av detta slag, föreligger alltidmöjligheten att inrätta en särskild nämnd eller alt uppdra uppgifterna åt enannan nämnd. 4.2.12Gemensam personaladministration och egendomsföiyahning I propositionen om demokrati, nykommunallag m. m. föreslås en ny bestämmelse (49 S) som innebär attkommunfullmäktige resp. får besluta alt styrelsen eller annannämnd skall ta över egendoms-förvaltning eller personaladministration, somannars ankommer på andra nämnder. Sådant beslut skall fl fattas om annat inteär föreskrivet i lag eller annan författning. Bakgrunden till förslaget är ikorthet den att många kommuner anser det angeläget att inrätta för helakommunen gemensamma organ för dessa funktioner och alt del inte kan ansesnödvändigt att lagstiftaren föreskriver någon bestämd organisatorisk lösning. Den nya kommunallagsbestämmelsen, som föreslogs iPM II, tar sikte på egendomsförvaltning ochpersonaladministration hos främst de special- Prop.1976/77:1 84 Som framgår av promemorian är det särskilt i specialförfattningarnasom hinder har funnits för fullmäktige eller landsting att besluta om hur dessafunktioner skall organiseras. I PM II - IV föreslåsdärför utöver den nya kommunallagsbestämmelsen en rad ändringar i specialförfattningarna.Ändringarna innebär i huvudsak att hindren i lagstiftningen för fullmäktige ellerlandsting att besluta om en centraliserad egendomsförvaltning undanröjs.Detsamma gäller gemensam personaladministration beträffande icke statligtreglerad personal. Föregen del vill jag än en gång stryka under vad jag anförde i kommunallagspropositioneni dessa frågor (prop. s. 479). Att en möjlighet öppnas i lagstiftningen attinföra gemensam egendomsförvaltning och personaladministration, motiveras avbedömningen att statsmakterna inte har anledning att närmare reglera hurkommunerna och landstingskommunema organiserar dessa uppgifter. En sådanändring skall därför på intet sätt uppfattas som ett ställningstagande för encentralisering. Ställningstagandet innebär endast att denna fråga bäst ochlämpligast löses på den kommunala nivån.' Förslagen i promemoriorna finner jagväl avvägda. Principen atl gemensam personaladministration skall avse endast iegentlig mening personal är rimlig. Jag förordar alltså att förslagen i promemoriornaom ändringar i specialförfattningarna genomförs. Det innebär att despecialförfattningar där nämnden ges ett allmänt förvaltningsansvar ändras såatt det framgår att detta inte utesluter att fullmäktige eller landstingetbeslutar att annan nämnd skall ha hand om uppgifter som avseregendomsförvaltning eller personaladministration. De särskilda bestämmelser omtjänstetillsättning som finns i socialvårdslagarna upphävs. På skolområdetfinns redan möjlighet att genomföra gemensam egendomsförvaltning och gemensampersonaladministration i fråga om annan personal än lärare och skolledare. 1 hälsovårdsstadgan och folkhögskoleförordningensaml i sjukvårds-, folktandvårds- och omsorgsförfattningarna finnsbestämmelser om att resp. nämnd tillsätter specialiserade tjänstemän somstadsläkare, sjukvårdsadministratörer, läkare, tandläkare och lärare. Dessabestämmelser är i regel knutna till andra bestämmelser omtillsättningsförfarande m. m. Om de skall behållas, bör prövas inom ramen fören översyn av resp. förvaltningsområde. Eftersom en sådan översyn pågår på flertaletområden, avstår jag från atl lägga fram några förslag. Övrig personal inom vårddelen avomsorgsverksamheten skall enligt 105 S omsorgsstadgan tillsättas avomsorgsstyrelsen, och annan personal än rektor och lärare vidsjukskölerskeskola skall tillsättas av skolans styrelse enligt 40 S brevet den30 med vissa bestämmelser angående sjuksköterskeskola m. m. Chefenför och chefen för kommer senareatt föreslå att dessa bestämmelser upphävs. Prop.1976/77:1 85 4.2.13Rätt an väcka ärende hos fullmäktige har enligt 21 S LL och 18 S KL rätt aUanhängiggöra ärende hos resp. kommunfullmäktige. gäller dock ett undantag från denna regel. Distriktsnämndsbegränsade arbetsuppgifter och underordnade karaktär har ansetts motivera atträtten att väcka ärende hos kommunfullmäktige förbehålls sociala centralnämnden(lOS lagen om social centralnämnd). En bestämmelse med i huvudsak sammainnehåll som 21 S LLoch 18 S KL har tagits in i 20 S förslaget lill nykommunallag. I PM II föreslås au förbudet försocial distriktsnämnd att ge in framställning till fullmäktige slopas. Delanförs au denna fråga bör regleras av fullmäktige. Förslaget har i allmänhet inte kommenterats avremissinstanserna. Bland dem som uttryckligen tillstyrker finnssocialstyrelsen, medan ett par länsstyrelser och Svenska kommunförbundetavstyrker förslaget, främst med hänvisning till social distriktsnämndsbegränsade arbetsuppgifter. Förbundet anser också att konsekvenserna av altflera distriktsnämnder oberoende av varandra kan göra framställningar tillfullmäktige är otillräckligt belysta. För egen del vill jag främst ta fasta på atlförslaget i promemorian innebär att social disiriktsnämnd ges en annanställning än den som ursprungligen har avsetts. Innebörden eller konsekvensernaav detta har inte närmare klarlagts. Jag vill därför inte i detta sammanhangansluta mig till förslaget. Frågan om distrikisnämndernas ställning bör istället bedömas från samma utgångspunkter som motsvarande problem på andrakommunala områden, exempelvis skolans. Det kommer därför att finnas anledningall återkomma till denna fråga. De förslag som jag har lagt fram i det föregåendeinnebär att special-författningarnas särbestämmelser om nämndernas organisationoch arbetsformer begränsas till ett minimum.