prop · G00374 · 1976-12-31 00:00:00 — Det ekonomiska försvaret skallsäkerställa alt samhället kan uthärda en avspärrning under rimlig lid.Därigenom undviks även att landei i försörjningshänseende kommer i sådaniberoendeförhållande till främmande makt att detta kan utnyttjas för atl krävapolitiska eller militära favörer. Vid krig i vårt närområde måste stora delar av vårttotalförsvar mobiliseras. En krigförande part måste vara övertygad om atlvarken han eller molparten utan slora insatser kan skaffa sig fördelar genomatt utnyttja svenskt territorium. 1 överensstämmelse med de förpliktelser somneutralitetsrätten föreskriver skall om en krigförande kränker ellerförsöker kränka svenskt territorium motverka detta med tillgängliga medel. Detmilitära försvaret skall förhindra all svenskt territorium blir skådeplats förkrigshandlingar mellan främmande makter, bas för deras militära operationereller genomgångsområde för tmpp och materiel. Befolkningen skall ges skydd mot verkningarna iSverige av i omväriden insatta stridsmedel. 1976/77:74 30 Man kan enligl försvarsulredningens uppfattninginte bortse från möjligheten av att , trots alla ansträngningar för allslå utanför, kan bli indraget i ell framlida krig. I en sådan silualion har vårpolitik misslyckats. Alla tillgängliga resurser måste härvid koncentreras påell kraftfullt försvar och på en politik som leder lill att landels friheibevaras. Även under elt krigstillstånd måste de politiskamedlen utnyttjas för att bidra lill att kriget kan föras lill ell sådani slutalt vår frihei bevaras. Försvarels förmåga att hindra angriparen från alt nåsina syften blir då av väsentlig betydelse för möjligheterna att nå framgång. Ett krig kommer alt innebära svåra påfrestningaroch umbäranden för hela befolkningen. Särskill svår blir situationen omkärnvapen eller bakteriologiska (biologiska) och kemiska stridsmedel skullekomma till användning. Dessa stridsmedel ger sådana möjigheler tillförstörelse atl statsledningen skulle kunna ställas inför situationen atl vägalandets självständighet mot befolkningens överlevnad. Även om delar av landei skulle gå föriorade anseruiredningen att motståndet skall fortsättas så atl angriparen så långl möjligtförhindras atl utnyttia landet för sina syften. Detta motstånd är elt uttryckför folkels levande vilja till självförsvar och lill försvar av rätten allfortleva i ell fritt land. En angripare skall alllid ivingas räkna med ettaktivt motstånd i olika former. Detta kan vara av betydelse redan i angriparensöverväganden om fördelar och uppoffringar i samband med ett angrepp motSverige. Motståndets yttersta mål är landels fullständiga befrielse ochfortbestånd som fri nation. Försvarsuiredningen föreslår alt den avstatsmakterna fastställda målsättningen för totalförsvaret alUjämt bör gällasom en allmän politisk manifestation. Den har följande lydelse. Totalförsvaret är en hela svenskafolkets angelägenhet och skall bygga på medborgarnas personliga insaiser, somför vapenföra manliga medborgare gmndas på allmän värnplikt. De skall geuttryck för vår vilja atl bevara landets frihei. Totalförsvaret skall vara såförberett för kriget alt det verkar fredsbevarande. Del skall därför ha sådanstyrka, sammansättning och beredskap atl ell angrepp mol fordrar såslora resurser och uppoffringar samt lar så lång lid atl de fördelar som slårall vinna med angreppet rimligen inte kan bedömas värda insatserna. Totalförsvaret skall snabbt kunna höja beredskapenoch utveckla full styrka. Totalförsvaret skall vara så utformat atl det kanmotstå skilda angreppsformer och verka i olika mililärpolitiska lägen. Totalförsvaret skall vara så utformat atl resurserkan avdelas för svenski dellagande i verksamhet i syfte atlupprätthålla eller återställa iniernationell fred och säkerhet. Underfredstid och under krig mellan främmande makter varunder Prop.1976/77:74 31 Sverigeär neutralt skall försvarsmakten avvisa kränkningar av vårt territorium.Civilförsvaret jämte andra berörda grenar av loiallörsvarel skall vidtaålgärder för alt skydda befolkningen mot skadeverkningar på grund av krig i väromvärld. Del ekonomiska försvaret skall bidra till att irygga vår försörjningom vårt land blir hänvisat till egna försörjningsresurser på grund av i våromvärld inträffade konflikter. Invasionsförsvar skall varaförsvarsmaktens viktigaste uppgift. Om utsätts för angrepp skallförsvarsmakten möta detla och i del längsta förhindra alt angriparen får faslfot på svensk mark. I varje del av landet skall bjudas segt motstånd, om såerfordras även i form av det fria kriget. Civilförsvaret skall skyddabefolkning och egendom mol skador av fientliga anfall samt rädda överievandevid sådana anfall. Folkförsörjningen i vidaste bemärkelse skall tryggas genomdel ekonomiska försvaret. En fast försvarsvilja skall vidmakthållas och varjeförsök att undergräva vår motslåndsanda och tilltron till vår förmåga attmotstå angreppet skall motverkas genom psykologiskt försvar. Sjukvård,socialvård, polisväsende, kommunikationer saml annan samhällelig verksamhelskall anpassas med hänsyn till inriktningen av de samladeförsvarsansträngningarna. Totalförsvarels olika delarskall samverka och understödja varandra i syfte all nå största möjligaförsvarseffekt. Till försvarsulredningens förslag har fogals vissareservationer. Dessa återges under avsnittet 4.1.4. försvarsulredning har ingående redovisatsina bedömningar av den internalionella ulvecklingen. I anslulning därtill haruppmärksammats sådana tendenser som skulle kunna leda till framlida hot motSveriges säkerhet. Uiredningen har vidare lämnal förslag lill rikllinjerförden svenska säkerhetspolitiken och för totalförsvarets fortsatta utveckling.Dessa förslag har legat till grund för utredningens överväganden och förslaglill totalförsvarets inriklning den närmaste femårsperioden. Efter samråd med chefen för utrikesdepartementetredovisar jag i det följande den internationella ulvecklingen och inriktningenav den svenska säkerhetspolitiken. De nu kända förutsättningarna för deninternationella utvecklingen tyder på att Förenta slaterna och Sovjetunionenunder överskådlig lid förblir de enda stater som i fråga om globala intressen,nukleär och konventionell militär kapacitet och ekonomisk slyrka kankaraktäriseras som supermakter. Andra stater eller slatssammanslulningar kanvisserligen bli betydligt starkare än , men bedöms inte bli jämföriiga medsupermakterna. Prop.1976/77:74 32 ivarje fall inte i fråga om militär styrka. Förhållandet mellan supermakterna präglas såväl avavspänningstendenser som av mer eller mindre latenta intressemotsättningar.Inte sällan har viss oklarhet förekommit i diskussionen kring avspänningspolitiken.En bidragande orsak är atl någon åtskillnad inte alltid görs mellan vadavspänningspoliliken har medfört och vad den kan medföra i ell längreperspektiv. Avspänningspoliliken har bl. a. sin grund i denalltmer framträdande strategiska jämvikten mellan Förenta slaterna ochSovjetunionen och den efter Kubakrisen allt klarare insikten omkärnvapenkrigels risker, liksom önskemålet all söka hejdarustningskostnadernas ökning. Den har skapat ett nytt psykologiskt klimat irelationerna mellan supermakterna. Därigenom har vissa mycket känsliga internationellaproblem kunnat regleras. Dessa gäller bl. lill , och övriga östeuropeiska länder, Berlinsstatus sami förhållandel mellan de båda tyska staterna. Denna utveckling varen förutsättning för inledandet av konferensen om säkerhet och samarbele iEuropa. Genom konferensen lades grunden för fortsatta ansträngningar atl byggaut samarbetet i . Närmasl förestår uppföljningsmötet i . Det förbättrade förhandlingsklimaiei har också letttill all omfattande förhandlingar om rusiningsbegränsning har kunnat påbörjas.Del gäller de amerikansk-sovjetiska förhandlingarna om en begränsning av destrategiska vapensystemen (SALT) och förhandlingarna mellan NATO ochWarzawa-pakien (WP) om ömsesidiga slyrkereduktioner i (M(B)FR).Avspänningspolitiken har vidare tagit sig uttryck i ett omfattande internationelltbesöksutbyle och i en nedtonad propaganda. Avspänningssträvandena innebär dock inle all denideologiska debatten har avstannat eller alt en ulveckling mot större likhetmellan samhällssystemen kan skönjas. Jag delar försvarsulredningens uppfattning atl delär svårl alt bedöma vilka resultat avspänningspoliliken kan leda till ifortsättningen. Del står emellertid klart att en förulsällning för fortsattavspänning är alt sådana styrkeförhållanden råder atl inte någondera partenbehöver uppleva en påtaglig militär underlägsenhet. En ulveckling som ledertill ensidig försvagning är således inle önskvärd. Inte heller Sverigessäkerhei skulle gynnas av en brislande jämvikt mellan de båda slormaklsblockeni vår del av väriden. Samförslånd om rustningskonlroll och ömsesidigaslyrkereduktioner i vår världsdel skulle utgöra framsteg inedruslningssirävandena. Hittillsvarande ansträngningar har dock visal allvägen lill avgörande framsteg är lång. Forl.salta energiska insatser är därförnödvändiga. Vad gäller de strategiska vapnen har efter en långperiod av amerikansk överlägsenhet en viss balans mellan de två supermakternaslolala kärn- Prop.1976/77:74 33 Denna balans har skapat förutsättningar för de samtal om begränsningav de strategiska vapnen som påbörjades och som sedan har fortsatti flera omgångar. En pådrivande faktor i förhandlingarna är all kosinaderna förde alltmer komplicerade vapensystemen blir allt högre. Indom ramen för SALT-förhandlingarna slöts i Moskvaår resp. vissa avtal och överenskommelser som delsbegränsar anialet försvarssystem mol offensiva strategiska robotar lill eti ivardera och , dels fryser antalet vapenbärare för sådana strategiskarobolar. Del provisoriska avial som slöts skall enligt en överenskommelsefrån höslen 1974 omvandlas till ell lioårigt avial före Ulgången av . De fortsalla SALT-förhandlingarna har visal sigsvårare än som förulsågs . Såväl lekniska som politiska faklorer harbidragit därtill. Det är inle uteslutet alt förhandlingarna går in i eltaktivare skede sedan den nye amerikanske presidenten nu tillträll sill ämbete.Samtidigt är del svårt alt förutsäga om och när ett SALT Il-avtal kan slulasoch om det skulle innebära en väsenllig kvantitativ eller kvalitativbegränsning av de strategiska vapensystemens utveckling. Vad angår de konventionella styrkorna kankonstateras all de båda slormaklsblocken alUjämt håller slora ochinsatsberedda styrkor i . En fortlöpande modernisering av förband ochvapensystem äger rum. Det finns inle skäl all anla all de pågåendeförhandlingarna i om slyrkereduktioner snabbi skall resultera iomfatlande styrkeminskningar. Del är sannolikt all risken för politiska bakslagökar om inte förhandlingar av detta slag med tiden avsätter resultat. Del ärockså uppenbart att förhandlingarna måste ta tid då de rör för de deltagandeslaterna ylterst väsentliga säkerhetsproblem. Från svensk sida har i olikasammanhang varnats för att med alltför stor optimism vänla atl dessa förhandlingar,som tiil sin naiur är mycket invecklade, skall kunna avsätta snabba resullal. Jag delar försvarsulredningens uppfattning attsupermakternas handlande återspeglar grundläggande värderingar som kommer allkvarslå ocksåom den internationella politiken kortsiktigt undergårvariationeroch avspänningspolitiken företer svackor. Avspänningspolitiken innebär inte att allakonfliktanledningar har försvunnit. Intressemotsättningar mellan supermakternaväntas bestå under överskådlig lid. Däremol ärdei sannolikl att skiftningarnai den internationella politiken kan bli mindre dramatiska än underdel kallakrigeis år. Den nuvarande avspänningen har,oavsett om den daleras från lidenefter Kubakrisen (provsioppsavial) eller från regeringen tillträdei , varat längre och har avsatt betydliglslörre resultat än tidigare perioder av avspänning. Delta har inle uteslutitatl supermakterna lidvis be- 1976/77:74 34 funnitsig i öppel motsatsförhållande till varandra i andra delar av väriden såsom t.ex. och . Vilka konsekvenser avspänningspoliliken kan kommaall la i vår del av världen om den varar under en längre lid, är del givelvissvårl alt ha någon beslämd mening om. anial möjliga uivecklingar skullekunna knyias till supermakternas militära närvaro och intressen i . Samförslåndspolitiken mellan ochSovjetunionen har ibland lett lill svårigheier och ibland intressekonflikter isamarbetet mellan och . Å ena sidan vill Förentastaterna intensifiera sina kontakieroch minska riskerna för konfrontation medSovjetunionen. Åandrasidan kvarstår föresatsen atl upprätthålla sammanhållningeninom NATO-som bildats som försvar mol jusl . Atl förverkligadessa båda målsättningar kan medföra problem. Utvecklingen på senare tidhardock visat all svårigheierna tycks vara överkomliga. Vad gäller ulvecklingeninom NATOIäggs slora gemensammaansträngningarned påatt rationalisera styrkornai och att fortlöpande förbättra deras utrustning. Kraven i påirupphemlagningar har varit siarka. Statsledningen har emellertid klarldeklarerat all en amerikansk militär närvaro i är ell nationelltsäkerhetsinlresse och all inga reduktioner bör ske så länge förhandlingarnamed Warzawapaklen om ömsesidiga slyrkereduktioner pågår i . Ett ensidigtamerikanskt tillbakadragande skulle inte endast få konsekvenser för Förentastaternas förbindelser med ulan även försvaga den amerikanskapositionen geniemoi . Sådana ensidiga reduktioner förefaller inleheller troliga. Intresset i för fortsatt amerikansk militär närvaroförefaller oförändral slort. Av vikl i sammanhnagel är också allSovjetunionen, enligt mångas uppfattning, ser fördelar i en fortsatt amerikansknärvaro i Eruopa under en överblickbar framlid. Det kan mot denna allmänna bakgrund tilläggas atten viss oklarhet i NATO-stalernas syn på samverkan inom alliansen kommertill uttryck. Å ena sidan finns en fruktan all samförståndet mellansupermakterna skall gå ut övereuropeiska intressen i t. ex. M(B)FR-ochSALT-förhandlingarna. Åandrasidan inses att del i kärnvapenåldern inte finnsnågot alternativ till samförståndspolitiken mellan supermakterna och att dellasamförslånd är en förutsättning för fortsatt avspänning i . 1 relationer till de egnabundsförvanterna och lill föreligger eller uppslår ibland problem.Sovjetunionen upprätthåller ell starkt militärt försvar vid gränsen tillVästeuropa mot NATO och i mol . En strävan är också atl vidmakthållaoch befästa relationerna lill bunds-förvanterna. Traditionellt harSovjetunionen all tid satsat påomfatlande stridskrafter. 1 högre grad än mångaandra stater tycks alhjäml sträva efter all-trots växandematerielkostnader-behålla hög numerär och kvalitativt hög nivå påstridskrafterna. Denna strävan, som bl. 1976/77:74 35 haravsattresultat i form av modernisering av olika vapensystem, väntas bestå ocksåframgent. års stora utbyggnad av de marinastridskrafterna visar att den sovjetiska säkerhetspolitiska målsättningennumera också innefattar global militär närvaro för alt kunna stödja egnautrikespolitiska strävanden. Den sovjetiska sjömakten utgören motvikt mot NATOpåett av Västalliansen lidigare dominerat område. Ulvecklingen har under senare lid visal alt deninlernalionella politikens huvudfrågor är föriagda lill Me I lanös te rn och . betyder dock inte all förhållandena iCentraleuropa har föriorai sin betydelse. Det finns all anledning räkna med atlvår väridsdels cenlrala delar alUjämt kommer att spela en viktig roll ivärldspolitiken. Men i och med att fiera av de viktigaste stridsfrågorna mellanÖst och Väst har reglerats, som internationella ekonomiska problem-1, ex. tillgången på olja och andra råvaror- blir alll viktigare, förändrasbilden. Genom att krisområdet har förskjutils söderut har stabiliteten islaterna kring kommit att utsättas för svårare prov . Många stater kring och Persiska vikenförefaller vara mindre motståndskraftiga mol störningar än industriländerna iVästeuropa. Delta kan medföra all avspänningen mellan supermakterna i ökadomfattning kommer atl sältas på prov i Medel havsområdet. Men det kan också medföraatl supermakterna, i medvetande om dessa risker, söker förfina de inslmment somfinns för s. k. kriskoniroll. Således kan ökad känslighet för störningar ibalansen medföra ökad vaksamhet inför framlida konfiikters spridningsmöjligheter. Jag vill i sammanhanget erinra om att de råvarurikaområden i södra där del finns vila minorilelsregimer (,och ) tilldrar sig allt slörre uppmärksamhet. Desvåramotsättningarna inom regionen kan komma atl skärpas. Direkt eller indirektinblandning från stormakterna kan inte uteslutas i eventuella framtidakonflikter. Dessa skulle därigenom kunna få omfattande konsekvenser. Även om enspridning till inte förefaller sannolik, delar jag försvarsulredningensuppfattning all problemkomplexet noga bör följas. Den strategiska betydelse som supermakternatillmäter det nordiska områdei beror av deras maktpolitiska ambitioner ochrelationerna dem emellan. 1 deras strategiska bedömningar ingår - underbeaklande av del gemensamma intresset all undvika varje ulveckling som kan ledalill kärnvapenkrig - deras föreställningar om hur en hypotetisk framtidakonflikt skulle kunna ulvecklas, den mililärtekniska utvecklingen och denmöjliga ekonomiska betydelsen av områdei. stridskrafter bedöms ha behovav alt i en kon-flikisilualion kunna påräkna friii tillträde lill Atlantenframför alll från men även från samt alt skydda silleget operations- 1976/77:74 36 område.NATO bedöms i en sådan silualion utifrån egna försvarssynpunkter ha molsvarandebehov av atl förhindra del fria tillträdet. är väsentliga skäl till allNordkalotten med kringliggande områden och områdena kring Öslersöjulloppen, harstor slratigisk betydelse. Intressemotsättningarna ifråga om dessa områdenbedöms bestå även även om tyngdpunkten förskjuts lill Nordkalottenoch de omgivande havsområdena. Den militära uppbyggnad som härsken på Kolahalvönundersenareär har väckt uppmärksamhet också i vårt land. Styrkeuppbyggnadenanses ulgöra ett viktigt led i ambitioner alt upprätthålla denstrategiska balansen mellan supermakterna. Oavsett hur uppbyggnaden tolkasärdei uppenbart all den är en del av hela Nordkalotlkomplexet, vilket inrymmerintressemotsättningar, som kan ge upphov lill konflikter. Några ekonomiska eller andra tillgångar, som vid enallvarlig kris skulle vara av så väsenllig betydelse för supermakterna, all dekan verka kon-fliktutlösande, bedöms inle finnas i . Däremol kan bådekända och nya naturtillgångar och andra resurser bli av värde för en angripare. Den fortsatia allvarliga situationen i flertaletutvecklingsländer och de totala biståndsinsat.sernas oiillräcklighel harmedfört en iniensifierad internationell diskussion om metoderna att komma lillrälla med detta allvarliga problem. Kraven på en ny ekonomisk världsordninghar vuxit sig alll siarkare. En omställning mol en ny ekonomisk världsordningkommer emellertid alt bli en lång och besvärlig process. Den nuvarandesituationen kan, om den inle ändras, fåallvariiga konsekvenser i ett längretidsperspektiv. Den kan ge upphov till konfiikter mellan såväl industri-ochutvecklingsländer som mellan utvecklingsländerna själva. Vad gäller FN har de politiska hindren att uppnåkollekliv säkerhei lett till alt väridsorganisationens betydelse hittillsfrämst har legat på det norm-skapande, det opinionsbildande och detfredsbevarande området. a. på det senare områdei har spelat en vissroll genom atl bidra med särskill utbildade militära förband och annanpersonal. Även om belydelsen i alla dessa hänseenden har varil begränsad, kandock hävdas atl världen utan FN troligen skulle vara ännu osäkrare och mindrefredlig . Förutsättningarna för betryggande kollektiv säkerhet inomramen fören universell, internationell organisation och rällsordningsynesdockalUjämt vara avlägsna. Varje nation måste därför i sisia hand själv ta ansvarför sin säkerhet. Flertalet medlemsstater har deklarerat en vilja attstödja FN som politiskt freds- och samarbelsinslmment även . Undersenare år har kunnat skönjas en breddning av FN:s roll från del renl politiskaområdei till ett växande antal sektorer där den snabba utvecklingen inomteknik, vetenskap och kommunikationer har skapat nya möjligheter men också nyaproblem. Dessa hardet gemensamt, att de i stor utsträckning kräver internalio- Prop.1976/77:74 37 nelltsamarbete föratt kunna bemästras. Breddningen av FN:s roll kan bidra till attpålängresikt minska spänningarna i väriden. ' har n e d r u s t n i n g s fö r h a n d Ii n g a r n a i huvudsak koncentrerats t ill ABC-stridsmedlen. Risken förspridning av kärn vapen har i ökad grad blivit föremål för ytterligareförhandlingar i internationella fora. Jag instämmer i försvarsulredningensbedömning att risken för kärnvapenspridning är ell av de allvarligasteinlernalionella problemen. Energiska insatser måsie även i fortsättningen görasför atl hindra sådan spridning. Supermakterna har ett särskill ansvar när delgäller all hindra kärnvapenspridning. Deras fortsatta satsningar på utbyggnadav kärnvapenarsenalerna bidrar lill uppfattningen all innehav av Kärnvapenmedför särskild prestige. Alla stater har räll alt kräva all supermaklernauppfyller de löften de har givit om effektiva ålgärder föratt hejdakapprustningen och inleda nedrustning på detta område. Givetvis måsle också de konventionella stridsmedlenkomma in i bilden om en verklig nedrustning skall nås. Möjligheterna lill snaraoch väsentiiga framsteg på della område synes emellertid små. Forskning ochulveckling av nya vapeniyper fortsätter i snabb takt. Särskild uppmärksamhettilldrar sig härvid de s. k. precisionsvapnen. Den internationella situationen präglas av mångaspänningar som leder lill fortgående ruslningsansträngningaroch upprustningäven av falliga länder. Den omfattande och ökande vapenexporten lill dessaländer har framstått allt tydligare. Jag delar försvarsutredningens uppfattning att dellorde vara föga sannolikl atl strävandena efter rusiningsbegränsning ochnedrustning under nu överskådlig lid kommer all leda lill avgörande resultat.Misstroende mellan stater och inrikespolitiska faklorer gör förhandlingar omnedrustning svåra även om de flesla är överens om önskvärdheten av resullat pådetta område. Inom möjligheternas ram liggerglobalrustningsbegränsningbeträffande kärnvapen och biologiska och kemiska stridsmedel.Även begränsade framgångar vad gäller rustningskontroll kan leda lill enförstärkning av FN:s ställning och möjligheteratt bilägga internationellatvister. haralltsedan tillkomsten av nedrustningskonferensen i Geneveår spelat en pådrivande roll i dess arbete. 1 detta sammanhang kanframhållas att aktivt medverkat lill beslutet att en extrageneralförsamling i FN helt ägnad nedrustning kommer atl äga rum . Supermakternas insikt om ell framlida krigs möjligakonsekvenser gör all de även i framliden bedöms sträva efter all förhindravarje militär konfrontation dem emellan, framför alll i . Del faktum allstora militära styrkor står sländigt beredda mot varandra innebär dock risker isamband med lokala konflikter. Supermakternas globala intressen och kamp omresurser innebär vidare att de kan bli indragna i utomeuropeiska konfliktersom därmed kan trappas upp lokalt eller spridas lill . 1976/77:74 38 säkerhetspolitik syftar lill all bevaralandels frihei och oberoende. Den kommer lill ullryck i den alliansfriapolitiken, siödd av eu folkligt förankrat totalförsvar saml i strävandena allminska riskerna för krig och konflikter i väriden. har övervägt och lämnal förslagtill inriklning av säkerhetspolitiken. Jag ansluler mig i alll väsenlligi lillvad uiredningen anför i dessa avseenden. En värld i varaktig fred förutsätter respekt förvarje nations självbestäm-manderäii,socialochekonomisk rättvisa, politiskavspänning och militär nedrustning samt internationellt samarbele. Enulveckling i sädan riktning kräver samlade globala insaiser och kan inleförverkligas enbarl genom nationella ålgärder.