prop · G0031 · 1976-12-31 00:00:00 — För atl tjänsteman, utomståendeexpert och förtroendeman, som inte är ledamot i viss nämnd, utan uttryckligtlagstöd skall fa närvara och yttra sig i nämnden fordras enligt rättspraxisenighet i nämnden. Kommunallagsuiredningen ochkommunaldemokratiutredningen föreslår att förvaltningsutskottet,kommunstyrelsen och de oreglerade nämnderna skall få tillkalla förtroendemaneller tjänsteman hos den egna kommunen eller landstingskommunen eller särskildsakkunnig för atl meddela de upplysningar som behövs (37 S andra stycket EKL).För alt tillgodose syftet med närvarorätten - atl nämnden får detbeslutsunderiag som den behöver - räcker det enligt kommunallagsutredningen medau den utomstående flr lämna upplysningar på frågor som nämndledamöternaställer. Prop.1976/77:1 323 derättenberor således på om någon ledamot påkallar att vederbörande hörs. Denutomstående skall inle heller ha rätt att få sin mening antecknad tillprotokollet. Beslut enligl 37 S andra stycket EKL om atl höra utomståendeupplysningsvis fattas med enkel majoritet. I fråga om de anställdas närvarorätt pågårförsöksverksamhet med stöd av lagen (1972:271) om närvarorätt vid sammanträdemed eller landstingskommunal nämnd. Vidare har kommunaldemokratiutredningengenom tilläggsdirektiv (riksdagsberättelse C 10) fått i uppdrag altutreda de problem som med hänsyn till den politiska demokratin och denkommunala verksamhetens karaktär är förenade med frågan ompersonal-representation i kommunala och landstingskommunala nämnder. Dessa frågorberörs inte vidare i denna promemoria. De olika bestämmelserna i specialförfattningarna omnärvarorätt vid nämndsammanträde för andra än ledamöter i nämnden harmotiverats främst av angelägenheten att tillförsäkra nämnderna erforderligmedicinsk och annan sakkunskap. Det råder inte några delade meningar om attnämnderna behöver anlita utomstående sakkunskap och atl det är önskvärt attdetta behov kan tillgodoses. Det kan däremot ifrågasättas om det är nödvändigtatt reglera delta genom lagstiftning. Det kan svåriigen hävdas att nämndernainte själva skulle kunna avgöra när särskild sakkunskap behöver anlitas. Vadsom sägs i det följande får inle uppfattas så att nämndernas behov avsakkunskap nu är mindre . Nämndernas behov av utomstående sakkunskap finnskvar och kan i viss mån sägas ha vuxit i takt med all nämnderna har anförtrollsnya arbetsuppgifter. Behovet växlar emellertid starkt från uppgift tilluppgift. Frågan hur del bäst tillgodoses besvaras också olika beroende pä hurnämnden har ordnat sin tjänsteorganisation. Författningsbestämmelser sominnebär att expertbehovet skall tillgodoses på ett bestämt sätt kan därförmedföra stelhet vid tillämpningen. Om de som har närvarorätt i nämnd enligt lagär många, kanske betydligt fiera än ledamöterna, och de regelmässigt infinnersig vid sammanträdena, kan nämndverksamheten befaras bli onödigt tungrodd.Intresset av statlig lillsyn och kontroll över nämndernas verksamhet är iallmänhet inte av sådan art och styrka alt staten genom lagstiftning i detaljbehöver föreskriva hur nämndernas behov av sakkunskap skall tillgodoses.Nämnderna ansvarar själva för att ledamöterna har ett sådant underiag för sinabeslul alt de kan fullgöra sina författningsenliga uppgifter. Nämndernas frihetalt själva avgöra när bilräde'av utomstående sakkunskap behövs bör inleinskränkas utan tungt vägande skäl. De bestämmelserom närvarorätt som behandlas här hardet gemensamt att de ger de förvaltningschefer, läkare m. fi. som avses enovillkorlig närvarorätt som nämnden inte kan frånta dem. Frågan om villkorlignärvarorätt, dvs. närvarorätt som är beroende av nämndens medgivande, reglerasinte i någon av specialförfattningarna. Ett sådant medgivande måste således lämnasgenom enhälligt beslut i nämnden. Prop.1976/77:1 324 somförut har nämnts, en bestämmelse om villkorlig närvarorätt i förvaltningsutskotletoch de oreglerade nämnderna, enligt vilken nämnd får tillkalla förtroendeman,tjänsteman hos landstingskommunen eller särskild sakkunnig för att meddeladeupplysningar som behövs. Även förde specialreglerade nämnderna bör del varamöjligt att med enkel majoritet tillkalla utomstående sakkunskap. Detförefaller också rimligt alt begränsa yttranderätten för en utomstående, somnämnden tillkallar, på del sätt som kommunallagsuiredningen föreslår. Bärandeskäl synes inte heller finnas för alt tillerkänna en tillkallad sakkunnig rättatt få sin mening antecknad till protokollet. Med hänsyn till vad som haranförts föreslås att en hänvisning till bestämmelsen i EKL om tillkallande avsakkunnig tas in i de författningar som reglerar landstingskommunernasspecialreglerade nämnder. Skäl alt därvid undanta någon av nämnderna synesinte föreligga. De bestämmelser om närvarorätt som behandlas härmotiveras huvudsakligen av aU nämnderna skall tillförsäkras den särskildasakkunskap som administratörer och läkare besitter. Undantagen är länsläkarensnärvarorätt i sjukvårdsstyrelsen, som åtminstone delvis torde vara betingad avdet statliga tillsyns- och kontrollintresset, samt rätlen för lärare attnärvara vid sammanträde med folkhögskolesiyrelse, vilken är att betrakta som enfack-representation. Nämndernas intresse av alt tillförsäkras densakkunskap som de behöver för att kunna fullgöra sina uppgifter fordrar inteatl nuvarande beslämmelser om närvarorätt för läkare och administratörerbehälls. och nämnderna bör i största möjliga utsträckning självabestämma hur nämndarbetet skall ordnas. Nämnderna bör själva fl avgöra vilkaföredragande, egna tjänstemän, andra nämnders tjänstemän och experter utanförlandstingskommunen som bör tillkallas för alt föredra ärenden och meddelaupplysningar och för att nämndens beslutsunderiag över huvud taget skall bli säfullständigt och felfritt som möjligt. Nämndernas tjänsteorganisation varierarfrån landstingskommun till landstingskommun och det kan finnas fiera rimligalösningar på problemen med att tillhandahälla nämnden erforderhg sakkunskap ilämpliga former. Reglerna om läkarnas och chefstjänslemännens rättalt närvara vid nämndernas sammanträden är sannolikt av begränsat praktisktintresse. Det framstår oftast som självklan atl vissa tjänstemän och andrautomstående är närvarande vid sammanträdena oavsett om det finnsförfattningsstöd härför eller inte. En ovillkoriig närvaroräu har i praktikenbara den konsekvensen att nämnden, om den i särskilda fall vill överläggaenskilt, måste välja utvägen all sammanträda formlöst. Frågan om tjänstemännensnärvaro i nämnden är ytterst en fråga om nämndledamöternas och tjänstemännensförtroende för varandra som knappast lämpar sig för reglering i lag. Det skalltilläggas alt tandvårdschefen saknar lagstadgad närvarorätt i sjukvårdsstyrelseoch tandvårdsnämnd. Detta har veterligen inle vållat några problem. Prop.1976/77:1 325 Skäl talar således för att överiåta åt nämndernaalt själva avgöra när utomstående skall närvara vid sammanträdena och delta iöveriäggningarna. Del finns därvid ingen anledning att göra någon skillnadmellan olika grupper av utomstående. Principen bör gälla såväl nämndens egnatjänstemän som andra ijänstemän hos kommunen och icke kommunala experter. Länsläkarens närvarorätt i sjukvårdsstyrelsen äråtminstone delvis grundad på intresset av statlig tillsyn och kontroll avstyrelsens verksamhet. Varken detta eller slyrelsens intresse av att hatillgäng till sakkunskap behöver nödvändigtvis tillgodoses genom att enstatlig tjänsteman alllid har rätt atl närvara vid slyrelsens sammanträden. Denstatliga tillsynen torde kunna utövas i andra former, vilka inle såsomlänsläkarens närvarorätt framstår som främmande för ett moderntkommunaldemokratiskt tänkesätt. Det är svårt alt påvisa alt justsjukvårdsstyrelsens verksamhet är av sådan art att en utomstående tjänstemanmåste ha närvarorätt vid styrelsens sammanlräden. Sjukvårdsstyrelsen bör själv11 avgöra när länsläkarens sakkunskap behöver las i anspråk vid sammanträdena. I fråga om landstingskommunens och framförallt denaktuella nämndens egna tjänstemän kan övervägas om vissa av dem intar en sådansärställning alt de bör ha en lagstadgad ovillkorlig närvarorätt i nämnden. Detkan gälla den ledande tjänstemannen, som under nämnden är chef för helaverksamheten, sådana tjänstemän som kan sägas ha ell särskilt ansvar för attkraven pä rättssäkerhet är tillgodosedda hos nämnden eller ijänstemän som i laghar tillagts särskilda skyldigheter och befogenheter. Det är emellertid svårtatl finna en grund för att i speciallagstiftningen särbehandla vissa grupper avtjänstemän med avseende på närvarorätten. Övervägande skäl talar för enenhetlig princip av innebörd alt nämnderna själva bestämmer om utomståendesnärvarorätt. De särskilda närvarorätisreglerna i 9S 3 mom. och12 S sjukvårdslagen, 15 S omsorgslagen och 3 S 2 mom. folkhögskoleförordningenbör därför utgå. Nämndernas behov av sakkunskap har inte blivit mindre äntidigare. Tvärtom kan det antas ha ökat med den landstingskommunalaverksamhetens expansion. När de särskilda närvaroreglerna nu föreslås utgå äravsikten därför inte alt radikalt ändra den ordning som tillämpas i nämnderna ifråga om utomståendes närvaro vid sammanträdena utan atl överiämnabeslutanderätten till nämnderna, som har atl se till atl rätt tjänsteman ellersakkunnig är närvarande . Rätten för lärarrepresentanl alt delta ifolkhögskolestyrelsens sammanträden enligt 3 S 2 mom. folkhögskoleförordningeninnebär en fackrepresentation av samma slag som tidigare fanns i skolstyrelsenenligt skollagen och skolstadga. Denna lärarrepresentation iskolstyrelsen avskaffades efter motioner i . eriniade om att starka betänkligheter hade framförts motfackrepresentationen och framhöll atl skolstyrelsens behov av sakkunnig hjälpkunde tillgodoses på samma sätt som på andra områden av den kommunalaverksamheten (2LU 1969:88). Prop.1976/77:1 326 Ävenbestämmelsen om rätt för lärarrepresentanl atl delta i sammanträde med styrelseför folkhögskola med landstingskommun som huvudman bör tas bort. De särskildajävsreglerna för lärarrepresentanl i 3 S 4 mom. folkhögskoleförordningen blirdärmed överflödiga och kan utgå. Bestämmelsen i 6 § stadgan angående omsorger omvissa psykiskt utvecklingsstörda om föräldrarepresentant i omsorgsstyrelsenoch i vissa fall i sjukvårdsstyrelsen är speciell såtillvida som den inteföreskriver närvarorätt utan endasl rekommenderar att styrelsen berederrepresentant för föräldraförening tillfälle alt närvara vid sammanträdena.Frän principiell synpunkt bör kommunala och landstingskommunala nämnder inteonödigtvis styras av rekommendationer när de bedömer om utomstående behövernärvara vid sammanträdena. Motivering för bestämmelsen omföräldrarepresentan-ter synes inte i första hand vara att ge .styrelsentillgång till sakkunskap utan att skapa goda förbindelser mellan styrelsen ochföräldraföreningarna. Det är självfallet angeläget att styrelsen och desstjänstemän har god kontakt med föräldraföreningarna. Men styrelsen bör fritt fåbestämma formerna för samarbetet och avgöra om det i ett visst fall ärlämpligast att kalla föräldrarepresentant till sammanträde eller ominformationen bör lämnas på något annat sätt. Bestämmelsen i 6 § första stycketbör innehålla endast en rekommendation till omsorgsstyrelsen att på lämpligtsätt informera föräldraförening om sin verksamhet. 1 stället för de särskilda närvarorätlsregler somhär föreslås utgå bör i specialförfattningarna tas in en hänvisning lillbestämmelsen i 37 S andra stycket EKL om rätt för nämnd att tillkalla bl. a.tjänstemän för alt meddela de upplysningar som behövs. Tillkallandet kanbeslutas med enkel majoritet. Bestämmelsen ger inte den kallade någon rätt attyttra sig när som helst vid sammanträde med nämnden. Yttranderätten beror på omnågon ledamot påkallar att vederbörande lämnar upplysningar. När del gällernämndens egna chefstjänstemän och föredragande kan man emellertid utgå från attde genom enhälligt nämndbeslut, uttryckligt eller tyst, får samma rätt attyttra sig i nämnd som de har haft. Någon särskild bestämmelse omyttranderätt för deras del behövs därför inte. , tandvårdsnämnd,omsorgsstyrelse och regionplanenämnd gäller genom hänvisning ispecialförfaltningarna samma regel om beslutförhet som förförvaltningsutskottet och de oreglerade nämnderna. Enligt denna regel (48 S LL)flr nämnderna inte handlägga ärende, om inte flera än hälften av ledamöterna ärnärvarande. Denna beslutförhetsregel gäller i allmänhet också på den kommunalasidan. Avvikande bestämmelser om beslutförhet finns iresp. specialförfatining såvitt gäller sjukhusdireklion, semesierhemsnämnd ochfolkhögskolesiyrel- Prop.1976/77:1 327 se.Enligt 11 S 5 mom. sjukvårdslagen är sådan direktion som består av treledamöter beslulför när två ledamöter är närvarande och är ense om beslutet. Närantalet ledamöter är större gäller genom hänvisning huvudregeln i 48 § är enligt 6 § semesterhemskungörelsen beslulför närordföranden och minst två andra ledamöter är närvarande. För beslutförhet ifolkhögskolestyrelse krävs enligl 3 § 5 mom. folkhögskoleförordningen att merän halva antalet ledamöter är närvarande. Men minst två tredjedelar av antaletledamöter skall närvara vid beslut om tillsättande av rektor eller ordinarielärare eller om disciplinär åtgärd mot rektor eller lärare. föreslår enbeslutförhetsregel av innebörd atl förvaltningsutskottet, kommunstyrelsen ochde oreglerade nämnderna får besluta i ärende när fler än hälften av ledamöternaär närvarande (39 S första stycket EKL). I PM 11 och III föresläs alt dennabestämmelse skall gälla även i fråga om de specialreglerade kommunalanämnderna. Det finns några bärande skäl attbehålla de särbestämmelser om beslutförhet som har angivits. I avsnitt 4ovan föreslås att antalet ledamöter skall vara minst fem även i direktion.Ordföranden i semesierhemsnämnd bör inle behandlas annoriunda än ordförandenai de andra nämnderna. Folkhögskoleslyrelsen intar knappast en sådansärställning i förhållande till utbildningsnämnd, skolstyrelse och andranämnder att den kan motivera den särskilda bestämmelsen om kvalificeratnärvarokrav vid vissa beslut. Särbestämmelserna i sjukvårdslagen ochsemesterhemskungörelsen samt i folkhögskoleförordningen belräffandelandstingskommunal folkhögskolestyrelse bör därför las bort. Den allmännabeslutförhetsregeln i 39 S EKL bör gälla utan begränsningar i allaspecialreglerade landstingskommunala nämnder, således även i direktion,semesierhemsnämnd, folkhögskolestyrelse och styrelse för sjukskölerskeskola. 1 sjukvårdsstyrelsen, sjukhusdirekiionen,tandvårdsnämnden, omsorgs styrelsen och regionplanenämnden gäller LL:s jävsbeslämmelser för leda möter och för tjänstemän som handlägger ärenden hos styrelsen eller nämn den. I resp. specialförfatining hänvisas till 48 S LL som innehåller regler om bl. a. jäv i förvaltningsutskottet. Dessa innebär att ledamöter och tjän stemän inte får handlägga ärende som personligen rör honom eller någon honom närstående som sägs i 4 kap. 13 § 2. om jäv mot domare. 1 3 § 4 mom. folkhögskoleförordningen finns en regel av samma innebörd om jäv för ledamöter i folkhögskolestyrelse. Varken semester hemskungörelsen eller brevet angående sjuksköterskeskolorna innehåller några jävsregler. föreslår den ändringen iKL:s och LL:s allmänna jävsregel alt den krets av närstående personer varsintresse i saken gör ledamot jävig anges uttryckligen i stället för genom|hänvisning till rätte- Prop.1976/77:1 328 gångsbalken(17 och 39 SS EKL). Genom ändringen kommer släktskapsjäven att avgränsas påsamma sätt som i förvallningslagen. I övrigt lämnar kommunallagsutredningenjävsregeln oförändrad. 1 4 och 5 SS förvaltningslagen (1971:290) finnsgenerella regler om jäv hos offentliga förvaltningsmyndigheter. Jäven enligtförvaltningslagen är strängare än kommunallagsjäven. De omfattar s. k.sakägar-, intresse- och släklskapsjäv samt ställföreträdarjäv, ivåinstansjävoch ombudsjäv. Detta kompletteras av en generalklausul om all den, som har atlhandlägga ärende är jävig om i övrigt särskild omständighet föreligger som ärägnad alt rubba förtroendet till hans opartiskhet i ärendet. På grund av regeln i 2 S 2 förvaltningslagen omlagens tillämpning inom den kommunala förvaltningen gäller jävsbestämmelsernaendasl i sådana ärenden hos nämnd som avgörs med beslut som överklagasgenom förvaliningsbesvär. I övriga ärenden, där talan mot besluten förs genomkommunalbesvär, gäller kommunallagsjäven. För att undvika alt olika jävsregler skulle blitillämpliga i en och samma nämnd ändrades i samband medförvallningsrältsreformen är 1971 flera specialförfaltningar så atlförvaltningslagens jävsregler gäller i alla ärenden hos de nämnder sombehandlas i författningarna (prop. 1971:30 s. 354). De hänvisningar till KL:sjävsbestämmelser som tidigare fanns i dessa författningar ersattes avbeslämmelser av innebörd att förvaltningslagens jävsregler utan hinder av 2 S2 skall gälla i samtliga ärenden hos den specialreglerade nämnden. Sådanaändringar gjordes beträffande flertalet specialreglerade kommunala nämnder. På den landstingskommunala sidan var del endastskollagens jävsregler för utbildningsnämnden som ändrades på det sätt som nysshar angivits. I de specialförfaltningar som behandlas i denna promemoriabehölls utan närmare motivering hänvisningarna till . Eftersomförvaltningslagens regler träder tillbaka för avvikande beslämmelser i annan författning(1 S andra stycket förvaltningslagen) gäller landstingslagsjäven även i deganska fä ärenden hos nämnderna som avgörs genom beslut som angrips medförvaltningsbesvär. Däremot gäller förvallningslagsjäven i ärenden som avgörsav tjänsteman hos nämnd, t. ex. särskolechef hos omsorgsstyrelsen, närbeslutanderätten genom bestämmelse i lag eller författning har lagts påtjänstemannen. När man överväger vilka jävsregler, LL:s ellerförvaltningslagens, som bör tillämpas i landstingskommunernas specialregleradenämnder är först atl märka att beslut av de nämnder som behandlas här sällankan överklagas med förvaltningsbesvär. Talan mot sjukvårdsstyrelses ochdirektions beslul förs alltid genom kommunalbesvär (34 S 1 mom.sjukvårdslagen). beslul kan inte heller överklagas genom annatän kommunalbesvär (12 och 13 SS folktandvårdskungörelsen). Detsamma gällerbeslul av regionplanenämnd saml med några undanlag beslul av styrelse för folkhögskolaoch styrelse för sjuksköterskeskola. När det gäller omsorgsstyrelsen Prop.1976/77:1 329 kani princip endast beslut om tillsättning av tjänster överklagas genomförvaliningsbesvär. Beslut enligt omsorgslagen i ärenden som rör enskildapersoner fattas i regel inte av omsorgsslyrelsen utan av särskolechef vårdchefoch överiäkare eller utvecklingsstörda som genombestämmelser i lagen tillagts beslutanderätten. Rättsmedlet är i dessa fall förförvaliningsbesvär och jävsreglerna i 4 och 5 SS förvaltningslagen ärtillämpliga. beslut i ärende om resa till och från semeslerhemeller i samband med annan semestervistelse överklagas genom förvaliningsbesvär(8 S semesterhemskungörelsen). Beslul av folkhögskolesiyrelse överklagas inågra fall genom förvaliningsbesvär hos (43 Sfolkhögskoleförordningen). Såsom förvaltningslagens tillämpningsområde anges i2 S 2 förvallningslagen skulle förvallningslagsjäven således sällan gälla idessa nämnder med undanlag av semeslerhemsnämn-den. Principen att sammajävsregel bör gälla i alla ärenden hos en och samma nämnd kan inle ensammotivera all förvallningslagsjäven genom särskild bestämmelse görs tillämpligaöveriag i varje specialreglerad landstingskommunal nämnd. Det är vidare tveksamt om de ärenden som nämndernahandlägger i någon större utsträckning är av den arten all del är väsentligtatt de som kommer i kontakt med nämnderna får det starkare rättsskydd somligger i förvallningslagsjäven jämförda med landstingslagsjäven. Den storafördelen med att behålla landstingslagsjäven är att samma jävsregel då gällerinom praktiskt laget hela den landstingskommunala förvaltningen. En bestämmelseom att förvallningslagsjäven skall gälla i de specialreglerade särskildanämnderna får begränsad räckvidd eftersom landslingen inle sällan har uppdragitåt annan, oreglerad nämnd all ulföra den specialreglerade nämndens uppgifter. Isådana fall blir tillämpliga om annat inte föreskrivs särskilt.Om särskild omsorgsstyrelse finns skulle således förvallningslagsjäven gälla iomsorgsärendena, men om sociala nämnden är omsorgsstyrelse skullelandstingslagsjäven gälla i dessa ärenden. Att olika jävsregler skulle gälla iomsorgsärenden beroende på om de handläggs av särskild omsorgsstyrelse ellerannan oreglerad nämnd är naluriigtvis inle tillfredsställande. Om däremotförvallningslagsjäven görs tillämpliga inte endasl i särskild omsorgssiyrelseutan även beträffande omsorgsärenden i annan nämnd som tillika äromsorgsstyrelse, kommer sådan nämnd i sin verksamhel all få tillämpa särskildajävsregler när den är omsorgsstyrelse. Detta strider mot den principiellalösning av jävsregelsproblemet som valdes vid förvaltningslagens tillkomst. När det finns två olika typer av jäv och en del avde specialreglerade nämnderna är fakultativa är det kanppasl möjligt au finnaen lösning som innebär att samma jävsregel alltid gäller i samma typ av ärendenoch i alla ärenden hos en och samma nämnd. De gällande reglerna om jäv i despecialreglerade landslingskommunala nämnderna får anses fylla de krav päenhetlighet och överskådlighet som man under sådana omständigheter Prop.1976/77:1 330 Visserligen sker detta lill priset av atl de mindre långtgåendelandstingslagsjäven gäller i stället för förvallningslagsjäven. Men de häraktuella nämnderna torde såsom har framhållits tidigare mestadels handläggaärenden som inte rör enskild person på ell sådant sätt att behovet av garantierför opartisk bedömning gör sig gällande särskilt starkt. Nuvarande jävsreglerbör därför i princip behållas. Hänvisningarna i sjukvårdslagen, omsorgslagenoch regionplanelagen bör i fortsättningen gälla den allmänna jävsregeln i EKL. För semesierhemsnämnd finns f n. ingajävsbestämmelser eller hänvisningar till isemesterhemskungörelsen. Det finns vissa skäl till atl förvallningslagsjävenbör gälla i alla ärenden hos semeslerhemsnämn-den. Särskild semesierhemsnämndfinns emellertid endasl i en landstingskommun. I övriga fall är i allmänhetsociala nämnden semesierhemsnämnd och för sociala nämnden i denna dessegenskap gäller landstingslagsjäven när talan förs genom kommunalbesvär. Altinföra förvallningslagsjäven för samtliga ärenden i särskild semesierhemsnämndflr därför ringa praktisk betydelse. Att låta förvallningslagsjäven gälla isamtliga ärenden även när t. ex. sociala nämnden är semesierhemsnämnd är inteheller lämpligt. I stället föreslås för enhetlighets och klarhels skull att enhänvisning till EKL:s jävsregel las in i semesterhemskungörelsen. och styrelse försjuksköterskeskola är läget annoriunda. De handlägger ärenden av samma art somutbildningsnämnden och den kommunala skolstyrelsen. Besluten kan iblandöverklagas med förvaltningsbesvär. , där förvaltningslagsjävredan gäller i samtliga ärenden, är vanligen styrelse för sjuksköterskeskolaoch skall enligl förslaget i avsnitt 3 ovan kunna vara styrelse även förfolkhögskola. På grund härav föreslås all jävsbestäm melserna i 4och 5 SSförvaltningslagen skall tillämpas i samtliga ärenden hos landstingskommunalfolkhögskolesiyrelse och eller landstingskommunal styrelse försjuksköterskeskola. En regel av denna innebörd bör tas in ifolkhögskoleförordningen och bland bestämmelserna om sjuksköterskeskolorna. I 34 S LL finns detaljerade föreskrifter omlandstings protokoll. Detta skall innehålla en förteckning över närvarandeledamöter, en kortfattad redogörelse för varje ärendes beskaffenhet, förslagoch yrkanden som har framställts och som inle har återkallats samt beslutet ivarje ärende. Om omröstning har ägt rum, skall dessutom i protokollet las inen redogörelse för propositionsordningen och uppgift om hur många som harröstat för eller emot. Vid öppen omröstning skall vidare anges hur var och enhar röstat. Däremot behöver skälen för beslul inte redovisas i protokollet.