prop · G003149 · 1976-12-31 00:00:00 — iförväg har kravet på noggrannhet i förhandsangivelsen stäUts i relation tillföreliggande faktiska möjligheter att tUlgodose detta. Andra stycket ställer krav på rast närarbetstagaren utför arbete mer än fem tiramar i följd. Detta innebär enskärpning jämfört med 17 § första stycket arbetarskyddslagen som kräver rastförst om arbetsdagen uppgår tUl minst . Avgörande för antalet rastersamt längden och förläggningen av raster skall som hittUls vara arbetetsbeskaffenhet och varaktighet och arbetsförhåUandena i övrigt. Den föreslagna bestämmelsenhärom har dock getts en ny redaktioneU utformning. Som framgår av 4 kap. 7 § lagförslaget skaU visstavsteg kunna göras från rastbestämmelserna genom koUektivavtal i särskUdordning. En dispensmöjlighet har öppnats i 4 kap. 8 §. Paragrafen reglerar möjligheten att byta ut rastmot måltidsuppehåll vid arbetsplatsen. Den restriktivt formulerade gmndbestämmelsenhär-ora i 17 § tredje stycket arbetarskyddslagen har förts över väsentligenoförändrad. Ett tillägg har emellertid gjorts för att ge raöjUgheter tillutbyte även vid fall av sjukdom eller annan händelse som ej har kunnatförutses. För dessa fall finns f. n. möjlighet att inskränka rast utan attmedge måltidsuppehåll. Gällande bestämmelse härom har ingen motsvarighet ilagförslaget. Att måltidsuppehåll som trätt i stäUet för rast skall räknas in iarbetstiden har uttryckligen angetts i paragrafen. Enligt 4 kap. 7 § lagförslaget öppnas möjlighet attgenom koUektivavtal i där angiven ordning byta ut rast mot måltidsuppehåll vidarbetsplatsen. Regleringen av arbetspauser i 18 §arbetarskyddslagen har ansetts bygga på ett delvis föråldrat synsätt ipausfrågan. I förevarande paragraf slås fast att arbete skall anordnas så attarbetstagare kan ta de pauser som utöver raster behövs . Ivissa arbeten finns ut-rymme för tillfredsstäUande naturliga pauser. Närarbetsförhållandena inte medger sådana pauser skall i stället särskUdaarbetspauser läggas ut. Enligt den föreslagna lydelsen av paragrafen skalldet vara arbetsförhållandena som avgör om och i vilken utsträckning särskildapauser skall inryramas i arbetstiden. Det förutsätts att lokalaöverenskommelser ora dessa spörsraål regelmässigt kan uppnås mellan partemaefter överläggningar och förhandlingar. I sista hand blir dettillsynsmyndighetens sak att ta ställning i tUlämpningsfrågor som hänskjutsdit. I avsnitt 20.3.5 har framhållits attsärbestäraraelser för kvinnor i möjligaste mån skall undvUcas iarbetsmUjölagen. En motsvarighet tUl den nuvarande regeln i 35 §arbetarskyddslagen om rätt tiU ledighet för kvinna som ammar sitt barn hareraellertid tagits med. Med hänsyn tUl innehållet i bestäramelsen om rätt tiUsådan ledighet har befunnits lämp- 1976/77:149 409 ligtatt placera den i anslutning till reglerna om raster och pauser iarbetstidskapitlet. Diskussionen i den aUmänna motiveringen har lettfram tUl att gällande bestämraelser i 19 § arbetarskyddslagen ora nattvUa ochnattarbetsförbud har förts över till lagförslaget. Förändring föreslås barabeträffande tillärapningsorarådet, som blir utvidgat raed avseende på anställdai överordnad ställning. Likaså förordas bibehållande av det generellaundantaget från natt-arbetsförbudet för arbete som med hänsyn tUl sin natur,allmänhetens behov eller annan särskUd omständighet måste fortgå även nattetid.Som har anförts i den allmänna motiveringen bör under undantaget för"annan särskUd omständighet" kunna hänföras även nödfallssituationer,varför dessa inte behöver regleras särskUt, Någon motsvarighet till 19 § andrastycket andra raeningen arbetarskyddslagen har följaktligen inte föreslagits.Det erinras vidare om att visst utrymme bör kunna finnas för tillämpning av detgenerella undantaget från nattarbetsförbudet på anställda i företagsledandeeller jämförlig ställning. Utöver den undantagsmöjlighet som behandlas i förevarandeparagraf ges möjligheter till avsteg från nattarbetsregleringen i 4 kap. 7 och8 §§ lagförslaget. VeckovUebestämmelsema, som har behandlats i avsnitt20.6.5, har tagits upp i förevarande paragraf. MinimUängden av veckovUan enligt21 § arbetarskyddslagen () föreslås ändrad tiU 36 timraar. Någonändrmg i nuvarande möjlighet att sammanföra ledigheten för tvåsjudagarsperioder åsyftas inte. Enligt gällande bestämmelser rekommenderas attveckovUan förläggs till söndag och tUl samma tider för alla anstäUda på ettarbetsställe. Det har ansetts lämplig att den föreslagna lagregeln i ställetfår ange att veckovUan om möjligt skaU förläggas tiU veckoslut. Möjlighet tUl undantag från veckovUeregehi ges f.n. enligt 21 § första stycket arbetarskyddslagen när särskUt förhåUandetUlfälligt föranleder därtill. En motsvarande undantagsmöjlighet har skrivitsin i andra stycket av förevarande paragraf. Bestämmelsens formulering avvikerdock något från gällande regel. AvsUcten är att framhäva att undantaget skalltillämpas restriktivt och inte i andra faU än då det inte har varit möjligt attförutse den inträffade särskUda omständigheten. I en verksamhet bör det varaangeläget att vid planläggningen i viss utsträckning ta hänsyn tUl och geutryrarae för sådana förhåUanden som sjukdomsfall, maskinhaverier, rubbning avarbetets uppläggning ra. Endast för sådana förhållanden, som ligger utanförramen för vad som normalt kan och bör förutses, skaU undantagsbestämmelsentUlämpas. Utöverden undantagsmöjlighet som behandlas i andra stycket ges Prop.1976/77:149 4,0 möjlighetertill avsteg från veckovUeregleringen i 4 kap. 7 och 8 §§ lagförslaget. EnUgt 71 § arbetarskyddskungörelsen skaU på varjearbetsstäUe, där hantverks-, industrieUt, byggnads- eUer transportarbetebedrivs, i princip finnas anslagen uppgift om tiden för veckovUa. Bestämmelsensvarar mot vissa åtaganden enligt (nr 14, 1921) angåendetiUämpningen av veckovila i industrieUa företag, vUken har ratificerats avSverige (prop. 1931: 40, 2LU 1931: 24 och memorial 35, rskr 238). Genom bemyndigandeatt meddela föreskrifter om verkstäUighet av arbetsmUjölagen tordearbetarskyddsstyrelsen få beredas möjlighet att meddela ev. behövligaföreskrifter om anslag om tiden för veckovUa. Paragrafen öppnar möjlighet att efteröverenskoramelse i kollektivavtal i särskild ordning göra avsteg frånrastbestämraelsen samt nattvUe-och veckovilereglerna. Viss motsvarighet i frågaom nattvUereglema fmns i 20 § andra stycket arbetarskyddslagen som dockförbehåUer arbetarskyddsstyrelsen att träffa det slutliga avgörandet. Genoradispo-siviteten enligt förslaget kan således avtal träffas ora att rast ejskall tas ut under arbetspass sora överstiger fem tiramar eUer om att rastskall bytas ut mot måltidsuppehåll vid arbetsplatsen. Vidare kan avtal ingås omnattarbete även i fall som ej omfattas av den genereUa undantagsbestämmelsen i5 § andra stycket. Avsteg via kollektivavtal från veckovilebestämmelserna blirockså möjliga. Genom utnyttjande av dispositionsregeln kan undvikas att ettstort antal av de nattvUe- och vecko-vilefrågor, sora nu handläggs soradispensärenden, förs tUl rayndighets prövning. Saratidigt som detta gerfördelar från administrativa utgångspunkter stämmer en sådan ordning välöverens med önskemål om vidgad förhandlingsrätt och medbestäramanderätt i bl.a. arbetsddsförlägg-ningsfrågor. Föreskrifterna i paragrafens första stycke omordningen för kollektivavtal om avsteg från lagen har utformats efter förebUdav den disprasi-tiva regleringen i allmänna arbetstidslagen. Krav har ställtsupp på godkännande av organisation som är att anse som central arbetstagarorganisationenligt lagen ora medbestämmande i arbetslivet. Med sådan organisation avsesförbund eller därmed jämförlig sammanslutning av arbetstagare. För att undvikaen besvärlig administrativ hantering på förbundsplanet är det en fördel om dencentrala fackliga bevakningen av arbetstidsförläggningen kan koncentreras tillmera principiella spörsraål. Detta kan främjas om centralarbetstagarorganisation utnyttjar möjligheten att i mera genereU form ge sUtsamtycke tiU vissa typer av lokala kollektivavtal ora avsteg frånarbetstidsbestämmelsema. I fall då avtal har träffats som avses i dennaparagraf får enligt andra stycket avtalet tillämpas även på arbetstagare sora vare sig han är organiserad eller ej inteomfattas av avtalet men sysselsätts i sådant 1976/77:149 411 arbeteför vilket avtalet gäller. Sådan utsträckt tiUämpning är dock inte tiUåten omarbetstagaren omfattas av ett konkurrerande kollektivavtal. Paragrafenreglerar tillsynsmyndigheternas dispensrätt när det gäller såväl raster somnattvUa och veckovUa. I motsats tiU vad som gäller enligt arbetarskyddslagen vars dispensregler finns i 20 och 21 §§ skall dispens kunna ges även frånlagbestämmelsen om rast, om särskilda skäl föreligger. Dispens bör kunna förenas med särskilda villkor.Regler om förfarandet i dispensärenden torde få upptas i instmktion ellerarbetsordning för tillsynsorganen. Det erinras om att ILO-konventionom veckovila kräver hörande av berörda partsorganisationer innan dispensmedges. Denna paragraf ger raöjlighet att raeddela särskUdabestämmelser ora arbetstidens förläggning vid vägtransport och luftfart.Avsikten är att ge utrymme för regler som av trafUcsäkerhetsskäl är meralångtgående än arbetsmUjölagens men sora saratidigt kan innebära avsteg i någothänseende. Motsvarighet finns inte i arbetarskyddslagen. I lagförslaget finns liksom i arbetarskyddslagenett särskUt kapitel om minderåriga. Vid utformningen av de föreslagnabestämmelserna har eftersträvats överskådlighet och förenkling i förhållandetUl gällande regler, .allmän motivering har lämnats i avsnitt 20.7. Paragrafen, som har sin motsvarighet i 22 §arbetarskyddslagen, anger \om som enligt arbetsmUjölagen skaU räknas somminderårig. Denna paragraf innehåller regler om minimiålder vidyrkesarbete. Föreskrifter i detta avseende finns i 2325 §§ arbetarskyddslagen. Huvudregeln om minimiålder enligt lagförslaget tasupp i paragrafens första stycke. Den innebär att minderårig i princip får taanställning först under det kalenderår han fyUer . Då krav också stäUs upppå fullgjord skolplikt blir det i praktiken först efter vårterminens slutnämnda är som tUlträde till förvärvsarbete allmänt medges. I vissa fall har skolelev fått särskUt tUlståndenligt skoUagstiftningen att sluta skolan . Utan att det särskUtframhåUs i lagtexten bör skolbefriade ungdomar jämstäUas med dem som fuUgjortsin skolplikt vid tillämpningen av första stycket av förevarande paragraf. Främstför att möjliggöra för skolungdom att ta förvärvsarbete vid sidan avskolarbetet och imder ferier föreskrivs i paragrafens andra stycke undantagfrån huvudregeln om minuniälder. 1976/77:149 412 lättarbete som inte är ägnat att inverka merUigt på hälsan, utvecklingen eller påskolgången. Föreskrifter ora olika slag av arbeten som omfattas förutsätts blimeddelade av arbetarskyddsstyrelsen, som därvid även kan uppställa särskUdavUlkor för arbetets bedrivande. Till stor del bör sådana föreskrifter kunnabygga pä den kompletterande reglering som arbetarskyddsstyrelsen har gett tUlnuvarande lagstiftning i förevarande avseende. Enligt 72 § arbetarskyddslagenkan styrelsen överlämna åt yrkesinspektionen att medge vissa undantag frängäUande minimiåldersregler. Bemyndigande till styrelsen enligt förevarande styckeinnefattar möjlighet att låta yrkesinspektionen meddela de individueUadispenser som kan krävas. Vad gäUer innebörden av begreppet lätt arbete synesdet naturligt att låta bedömningen bli i viss mån beroende av om det är t. ex.13-åringar eller 15-åringar som avses utföra arbetet. Det kan med hänsyn härtUItänkas uppstå behov av att i den kompletterande regleringen ange ytterligareåldersgränser för vissa slag av arbeten. I avsnitt 20.7.2 har framhållits attbam under bör få anlitas som arbetstagare bara när det gäller mycketlätta arbetsuppgifter och under speciella förhållanden. I avsnitt 20.7.2 har vidare påpekats attbedömnuigen av lämpligheten av barns sysselsättning i vissa faU väsentligen kanske inom raraen för den allmänna barnomsorgen. På detta område gäller lagen(1976: 381) om barnomsorg. Vidare kan erinras om den författningsreglering somfinns med hänsyn tUl den allmänna ordningen m. m. Enligt lagen (1926: 72) angåendemeddelande av förbud för bara att idka viss försäljning (ändrad senast 1964:664) kan konunun i vissa fall förbjuda bam under angiven ålder (16 resp. )att tUl salu utbjuda eUer utdela trycksaker, blommor, kramvaror eller annat.Vad gäller barn-artister och liknande kan nämnas aUmänna ordningsstadgans(1956: 617, ändrad : 1003) förbud för barn att utansärskUt tillstånd medverka vid offentlig cirkusföreställnmg, tivoli- och marknadsnöjeneller därmed jämförlig offentlig tiUställning. Enligt 1 kap. 2 § lagförslaget skallarbetsmUjölagen i väsentliga delar gälla för elever och vårdtagare som om dessavore arbetstagare. Bestämraelsema i förevarande paragraf avses eraellertidinte bU tillämpliga. Sådant arbete som ingår som ett led i undervisnmgen menutförs utanför skolan praktisk yrkesorientering kommer således ej attomfattas av miniraiåldersregleringen. Straffbestämmelser som ansluter tUl förevarandeparagraf fmns i 8 kap. 2 § andra stycket 1 och 2 lagförslaget. Paragrafens första stycke ålägger arbetsgivarenskyldighet att särskUt beakta de risker arbetet kan innebära för att minderårigarbetstagare kommer tUl skada genom olycksfall eller drabbas av överansträngnmg 1976/77:149 413 ellerannan menlig inverkan på hälsa eller utveckling. En i allt väsentligtmotsvarande bestämmelse finns nu i 26 § första stycket arbetarskyddslagen, somutgör en utbyggnad av de aUmänna föreskriftema om arbetsgivarens åligganden enligtarbetarskyddslagstiftningen. Iandra stycket av paragrafen upptas det i avsnitt 20.7.3 behandladebemyndigandet att föreskriva vUlkor för eller förbud mot farligt arbete förminderåriga. Bemyndigandet har sin motsvarighet i 26 § andra stycket arbetarskyddslagen.SkUlnaden mellan förslaget och nuvarande regel är att bemyndigandet avser ävenarbetarskyddsstyrelsen efter regeringens bestämmande samt att föreskrifterskall kunna meddelas vid varje arbete som innebär påtaglig fara och inte som nuendast när synnerlig fara föreligger. Bestämraelser som ärbetarskyddsstyrelsenmeddelar med stöd av bemyndigandet skall ersätta bl. a. kungörelsen om förbudatt använda minderårig tUl vissa arbeten. I avbidan på att detta hinner ske bördock kungörelsen t. v. finnas kvar, se övergångsbestämmelserna. Som nämnts i avsnitt 20.7.3 skall förevarandeparagraf gälla även arbete sora elever utför, när de genoragår utbUdning, ocharbete av vårdtagare. I fråga ora vämpUktiga hänvisas till koramentaren vid 1kap. 2 § lagförslaget. Till föreskrift som meddelas med stöd avparagrafens andra stycke ansluter en straffbestämmelse i 8 kap. 2 § andrastycket 2 lagförslaget. Arbetarsk>ddslagens regler om arbetsbok för ochläkarbesiktning av minderårig arbetstagare (2730 §§) har som motiverats iavsnitt 20.7.4 inte tagits med i lagförslaget. Med stöd av bemyndigandena i 5kap. 2 § andra stycket och 3 § andra stycket lagförslaget avses emeUertid kunnameddelas villkor för minderårigs anlitande tUl arbete. Sådant vUlkor kan avsebl. a. krav på läkarundersökning. På raotsvarande sätt som i 3 kap. 17 § förstastycket lagförslaget föreslås i förevarande paragraf ett bemjndigande attföreskriva om förande av register vid obligatorisk läkarundersökning. Enanslutande straffbestämmelse finns i 8 kap. 2 § andra stycket lagförslaget. I 3 kap. 17 § andra stycket lagförslaget finnsvissa bemyndiganden av intresse när det gäUer rapportering och förvaring avuppgifter vid läkarundersökning, se kommentaren vid nämnda lagrum. Paragrafen behandlar minderåriga arbetstagaresarbetstid och nattvila. Dessa frågor, som f. n. regleras i 31 och 33 §§arbetarskyddslagen, har i huvuddrag behandlats i avsnitt 20.7.5. Enligtlagförslagets 1 kap. 3 § avses bestäramelsema i denna paragraf inte skola gällaför s. k. okontrollerbart arbete. För minderårig arbetstagare gäUer aUmännaarbetstidslagen på samma sätt sora för vuxna. Första stycket i förevarandeparagraf begränsar 1976/77:149 414 dämtöverminderårigas totala arbetstid tUl och 45 tiramar i veckan.Som arbetstid torde därvid liksom enligt arbetstidslagen få räknas ordinariearbetstid, övertid och det slag av väntetid på arbetsstället som benänmsjourtid. Avvikelse från de föreslagna begränsningama avses endast kunna skeefter dispens när särskUda skäl föreligger (tredje stycket). Främst synesdispens kunna behövas i vissa fall när det gäller niotimmarsbegränsningen, t.ex. för att möjliggöra äldre minderårigas deltagande i treskiftsarbete därförlängda skift är inlagda vid vissa skiftbyten för att tiUgodose önskemål omlånga sammanhängande ledigheter. FörsUctighet i tillständsgivningen synes dockvara tillrådlig i dessa sammanhang. Det kan framhållas att föreskrifter beträffande arbetstidenslängd vid arbete som sker jämsides med den obligatoriska skolgången avses kommatUl stånd med stöd av 5 kap. 2 § andra stycket lagförslaget. NattvUereglema för minderåriga enligtarbetarskyddslagen innehåller inslag som inte kan avvaras i arbetsmUjölagen.GäUande regler har emellertid bedömts vara alltför invecklade. Förslagetbeträffande natt vilan, som upptagits i andra stycket av förevarande paragraf,har följ aktligen begränsats tUl att avse föreskrifter om längden av den sammanhängande nattvUeledigheten samt om den tid som ledigheten obligatorisktskall omspänna. I fråga om nattvUans längd, minst , föreslås ingenändring i förhållande tiU arbetarskyddslagen. Vad gäller den tid som skall ingåi ledigheten görs enligt förslaget inte som f. n. åtskUlnad mellan äldre ochyngre minderåriga. Som sådan tid för alla minderåriga arbetstagare föreslåstiden meUan och kl. 5. Därvid har fömtsatts att arbetarskyddsstyrelsen,i anslutning tiU preciserande föreskrifter om tiUåtna lätta arbeten enligt 2 §andra stycket i detta kapitel, meddelar de viUkor om arbetstidens förläggningsom kan behövas för yngre minderåriga. Dispensregeln i paragrafens tredje stycke germöjlighet för tUlsynsmyndighet att vid särskilda skäl medge undantag fränarbetstids- och nattvUereglema för minderåriga. Detta har berörts tidigare ikommentaren till denna paragraf. Samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare Detta kapitel motsvarar i huvudsak 6 kap.arbetarskyddslagen, som fick ny utformning vid ändringar avarbetarskyddslagstiftningen. Allmän motivering finns i avsnitt 20.8. Huvudregeln i 39 § arbetarskyddslagen om samverkanmeUan parteraa har med hänsyn tiU dess allmänna betydelse förts över tiU 3kap. 1 § lagförslaget. I stäUet föresläs som uiledning till samverkanskapitletförevarande bestämmelse som anmodar parteraa att bedriva en på lämpligt sättorganiserad skyddsverksamhet. I de följande paragraferna läm- 1976/77:149 415 nasnärmare föreskrifter om organisationen, som även torde få behandlas iarbetsmUjöförordningen. Det fömtsatts att partema liksom hittUls följer uppförfattningsbestämmelserna med överenskommelser. De två första styckena i denna paragraf innehåUerregler om utseende av skyddsombud och överensstämmer med 40 § första och andrastyckena arbetarskyddslagen. För att samordna arbetsmiljölagens regler medförtroendemannalagens har dock uttryckligen angetts att skyddsombud kan utsesäven av lokal arbetstagarorganisation som brukar vara bunden av kollektivavtali förhåUande tUl arbetsgivaren. Tredje stycket i förevarande paragraf innehållerregler om medgivande av yrkesinspektionen som fömtsättning för utseende avregionalt skyddsombud. Reglema motsvarar 40 § tredje stycket arbetarskyddslagen.Enligt gällande bestämmelse skall ansökan om medgivande göras av lokalavdelning av sådan organisation som är att anse som centralarbetstagarorgaiusation enligt lagen om medbestämmande i arbetsUvet. I tredjestycket av förevarande paragraf nämns i stäUet lokal avdelning av förbund eUerdärmed jämförUg sammanslutning av arbetstagare. Avgörande bör vara fackligorganisations praktiska möjUghet att vara huvudman för regionala skyddsombud. Somen fömtsättning för att regionalt skyddsombud skall få utses anges lUcsora iarbetarskyddslagen att skyddskommitté inte har tillsatts. Härav följer ävenatt regionalt skyddsombud kan utses vid arbetsställen med 50 arbetstagare ellerfler om där faktiskt inte finns skyddskommitté. Detta bör dock endast gälla ifall där det beror p& arbetsgivaren att skyddskommitté inte har tUlsatts.Vissa aspekter av förevarande paragraf har behandlats i avsnitt 20.8.6. Paragrafen innehåller en bestämmelse omhuvudskyddsombud och sådant ombuds uppgifter. Bestämmelsen motsvarar 40 §fjärde stycket arbetarskyddslagen. Den har berörts i avsnitt 20.8.6. Till denna paragraf har förts över innehåUet i 40 a§ första, andra och tredje styckena arbetarskyddslagen om skyddsombudsuppgifter och utbildning av skyddsombud. Vissa kompletteringar har gjorts ifråga om skyddsombuds deltagande vid planering, se avsnitt 20.8.3. Dessutom hartillfogats en bestäramelse som fäster uppmärksamheten på vikten av attarbetsgivare underrättar skyddsombud om förändringar av betydelse förskyddsförhållandena inom dennes skyddsområde. Motivering tiU denna bestämmelsehar lämnats i avsnitt 20.8.5. Frågan hur underrättelseskyldigheten skallfuUgöras bör behandlas i skyddskoraraittén, där sådan finns, och annars avarbetsgivare och skyddsombud i samråd. 1976/77:149 416 Paragrafen gäller skyddsorabuds ledighet för attfuUgöra skt uppdrag och motsvarar med visst förtydligande 40 a § fjärde stycketarbetarskyddslagen. Motivering finns i avsnitt 20.8.2. I saklig överensstämraelse raed vad som får ansesgälla enligt 40 a § femte stycket arbetarskyddslagen föreskrivs här attskyddsombud har rätt att ta del av handlingar m. m. som behövs för ombudetsverksamhet. Bestämraelsen har behandlats i avsnitt 20.8.5. Avresonemanget där framgår att sekretesslagstUtningen avses gäUa framförarbetsmUjölagen. Sekretesslagen är emellertid utformad så att den ibland tarhänsyn tiU annan lag eller eljest föreliggande förhåUanden, se t. ex. 14 §första stycket och 19 § andra stycket sekretesslagen. I 3 § lagen med vissa bestämmelser för personalinom hälso- och sjukvård ra. föreskrivs viss tystnadsplikt för sådanpersonal. sägs att detta inte medför någon inskränkning i denskyldighet att lämna uppgifter som kan följa av annan författning. VidtUlämpning av nämnda paragraf måste beaktas att skyddsombuds informationsrättenligt 6 kap. 6 §lagförslaget gäller endast i förhållande tUl arbetsgivaren. TUl denna paragraf har förts över innehållet i 40 b§ arbetarskyddslagen. HärtUl har fogats en bestämmelse som anger attskyddsombud om det är påkallat från skyddssynpunkt kan i avvaktan påställningstagande av yrkesinspektionen avbryta arbete som arbetstagare utförensam. Vidare har skyddsombuds möjligheter att avbryta arbete utökats att avseäven arbete som orafattas av generell föreskrift ora förbud. Frågor omskyddsombuds möjlighet att avbryta arbete har behandlats i avsnitt 20.8.4. Skyddsombuds stoppningsrätt innefattar självfaUetäven möjlighet att, innan arbete påbörjas, förklara att hinder föreligger motdetta. Frågor hur arbetet skall organiseras bör lösas vid planering i samverkanmeUan arbetsgivaren och företrädare för de anställda. Paragrafema handlar om tUlsättande avskyddskommitté och skydds-koraraitténs uppgifter. De överensstämmer i huvudsakmed 41 och 41 a §§ arbetarskyddslagen men vissa kompletteringar har gjorts beträffandekommitténs uppgifter vid planering, se avsnitt 20.8.3. Vidare har på motsvarandesätt som i 6 kap. 2 § lagförslaget angetts att företrädare för de anstäUda iskyddskommittén kan utses även av lokal arbetstagarorganisation som brukar varabunden av koUektivavtal i förhåUande tUl arbetsgivaren. TiU paragrafens första stycke har förts överbestämmelsen i 42 § första stycket arbetarskyddslagen om att skyddsombud intefår hindras Prop.1976/77:149 417 Bestämmelsen ansluter på samma sätt som arbetarskyddslagensmotsvarande bestämmelse tUl reglema om uppgifter och befogenheter förskyddsombuden.