prop · G00355 · 1976-12-31 00:00:00 — Det ärockså viktigt att man kommer överens om hur kostnader för lärarnas resor ochför undervisningsmateriel skall ersättas. Dagenskriminalvårdspolitik inriktas på kortare fängelsestraff och betoning avfrivården, men folkhögskolans kursverksamhet på kriminalvårdens riksanstalterkan enligt utredningens bedömning behövas i nuvarande omfattning. uppfattning är det viktigt att den uppsökande verksamhet, somskall göras hos andra lågutbildade grapper också får ske påkriminalvårdsanstaller. F.n. anvisas medel för folkhögskolornas handikappverksamhel under fem olikaanslagsposter. Skolorna har stora svårigheter att planera verksamheten, dåanslaget tUl ökad lärartäthet är maximerat. Det är framför allt den flexiblaämneskursverksamheten för olika handikappgmpper som kan komma i kläm, dåanslaget ofta är förbmkat en bit in på vårterminen. Begränsningen av medlen kanockså innebära att varje enskUd handikappad får sämre villkor, när skoloma villge så många som möjligt tUlfälle att delta i en folkhögskolekurs. Utredningenanser att det borde vara rimligt att varje skola i förväg kunde planera sintotala verksamhet på detta område för ett arbetsår och få bedöma vilkenlärartäthet en viss handikappgrupp är i behov av. Idet följande presenterar utredningen sina motiv för all föreslå ett smidigareoch administrativt mer lätthanterligt statsbidragssystem för folkhögskolornasverksamhet. Detta förslag gäller då också bidragsgivningen påhandikappområdet. Huvudtanken i ulredningens förslag är att varje skola inomramen för ett schablonmässigt framräknat totalbidrag själv får fördela medlenpå personal, materiel, kapitalkostnader etc. Med tUlämpningen av denna princippå handikappverksamheten skulle de specialdestinerade anslagen försvinna, ochskoloma få en total resurs, som de själva kunde få disponera för erforderligainsatser för de handikappade eleverna. Folkhögskolomashandikappverksamhet är av betydande omfattning. /74utgjorde antalet elevveckor för fysiskt och psykiskt handikappade deltagare 27000 och för socialt handikappade drygt 20 000. Handikappen är av mångskiftandeslag och motiverar olika slag av insatser. Med tanke på att behovet av 1976/77: 55 31 åtgärderär störst för grupperna fysiskt och psykiskt handikappade menar utredningen,alt antalet extrastöd bör kunna begränsas . Därtillkommer sådana handikappade deltagare för vilka extra stödåtgärder inteerfordras. Enligt utredningens mening är en större total handikappdel inteönskvärd vare sig av pedagogiska eller sociala skäl. Om en skola har ett mindreantal handikappade elever under den långa kursen finns således utrymme altanordna kortare kurser för ett större anlal handikappade deltagare. Utredningenföreslår således att SÖ får i uppdrag att vid läsårets början fördela det faststäUdaantalet eleweckor på de olika skolorna i enlighet med vad som här harskisserats. Det bör också ankomma på SÖ att utfärda närmare anvisningar föranvändningen av handikappmedlen. Utöverden budgetproposition föreslagna höjningen av handikappanslaget med300 . föreslår utredningen en ytterligare förstärkning med 900 000 kr.Enligt utredningens bedömning är detta nödvändigt för alt underlättahandikappades folkhögskolestudier. Detta innebär att ett belopp av ca 5 milj. kr.skulle disponeras för handikappändamål. Utredningensförslag bygger på det nu existerande systemet för lärar-lönebidrag, som innebäratt en skola tilldelas . För idet nu föreslagna systemet tilldelas skolan en basresurs uttryckt i ett antallärarlönekostnader. För den särskilda verksamhet som bedrivs i form av kurserför handikappade deltagare bör vissa tilläggsresurser utgå och även i dettafall bör antalet elev-veckor utgöra beräkningsgmnden. Det sammanlagda antaleteleweckor med handikappade deltagare multipliceras med bidragskoefficienten1,5, vilket höjer detta eleweckotal en halv gång, varefter antalet elevveckorsummeras och statsbidragets storlek för resp. skola kan fastställas. Behovetav extrastöd för handikappades studier varierar starkt med graden av handikapp.I en schablonmetod ligger naturligen att en utjämning sker, som inte tar såindividuella hänsyn som nuvarande prövning av extramedel gör. Med dettillskott som utredningens schablon ger vore del troUgen omöjligt att genomföravissa typer av handikappkurser som görs. Utredningen har tidigareframhållit, att de skolor som har ett större antal handikappade elever även ifortsältningen bör få möjlighet att bedriva denna verksamhet. Det kan härnämnas att tre folkhögskolor, nämligen Forsa, Västanviksfilialen och Önnestadsämneskurs på Furuboda, ensamma tar i anspråk omkring en tredjedel av desammanlagda anslagen till handikappverksamhet. Även om en målsättning bör varaatt handikappade kan studera på ett större antal skolor, är utredningenmedveten om att individuella hänsyn måste tas tillskolor och kursdeltagare med behov av mycket kostnadskrävande insalser. Utredningen som ovan föreslagit att SÖ skall fördela det 1976/77: 55 32 fastställdaantalet elevveckor berättigade till extrabidrag föreslår därför, att högsthälften av stödel får användas som "resursveckor" till skolor ochkurser som måste ha stöd ulöver vad normalschablonen skulle ge. Det innebär attSÖ först fördelar ca 18 000 eleweckor som får multipliceras med faktorn 1,5.Därefter fördelas återstoden tUläggs-resurser i form av rätt att för ca 9 000eleweckor räkna en högre faktor än 1,5. I det föreslagna anslagsläget skulleför denna ytterligare resurs tas undan etl belopp motsvarande ca 2,5 milj. kr.av tillgängliga ca 5 mUj. Idet följande föreslår utredningen att varje folkhögskola skall tUldelas ettextrastöd i form av resurs för en fjärdedels tjänst för kurators-och syouppgifter.Härigenom blir det möjligt för skolorna att planera kuratorsverksamhelen påhandikappområdet på det sätt varje skola anser mest ändamålsenligt. Utredningenhar tidigare redovisat sin syn på folkhögskolans övergripande målsättning.Därvid har betonats, att skolformens verksamhet bör utgå från en analys avdeltagarnas behov och bereda människor tillfälle till personlig och socialutveckling. Inom den ram som därmed angivits kan många olika kurser rymmas,rikt varierade vad gäller exempelvis längd, innehåll och målgrupper. Mångaolika slags kurser har också utvecklats inom folkhögskolan. Det torde intefinnas två skolor som har i alla avseenden identiska kursprogram. Inte hellervinterkursen är något entydigt begrepp utan har fått mycket olika utformningvid olika skolor. Vid dess sida finns många andra längre kurser med inriktningpå särskilda kunskapsområden. Dennavariationsrikedom är enligt utredningens mening en konsekvens av vad somtidigare angivits vara folkhögskolans kännetecken. De möjligheter som redan nufinns att inrikta även allmänna kurser på vissa målgruppers specieUa behov, attbedriva stoff- och nivågmpperad undervisning och att starta nya kurser vidolika tidpunkter bör därför enligt utredningens mening vidgas.Utredningen föreslår att föreskrifter om obligatoriska ämnen skall utgå urfolkhögskoleförordningen, och att skolornas frihet att själva utforma sittkursprogram endast skall begränsas av bestämmelsen att minst en kurs av minst15 veckors längd med minst 20 deltagare skall anordnas vid varje skola.Dessa föreslagna förändringar kommer att bidra till att ytterligare ökamöjligheterna att anpassa också de kurser som har allmän inriktning tiU varjeenskild skolas målsättning och varje aktuell deltagar-gmpps behov. Utredningenräknar med att det vid sidan av de allmänna kurserna som närmast motsvararvad som kallas vinterkursen också i 1976/77: 55 33 framtidenkommer att finnas specialkurser av olika slag. Också för dessa kurser måslesjälvfallet folkhögskolans övergripande målsättning gälla. Detta utesluter dockinte att folkhögskolans kurser jämsides med uppgiften att främja deltagarnaspersonliga och sociala utveckling kan fylla andra funktioner, såsom att förberedaför högre studier eller yrkesverksamhet och att fylla utbildningsbehov inomfolkrörelsema och mera aUmänt inom fritidssektorn och på kulturområdet. Folkhögskolornabör därför ha frihet att anordna de kurser som de fuiner vara av behovetpåkallade. Utredningen anser det inte befogat att genom särskilda åtgärder sökastyra denna utveckling. Närdet gäller kurser med inriktning på verksamhet inom organisationer ellerkommuner vill utredningen betona vikten av att sådana kurser planeras i närasamråd med dessa. Kurser som erbjuder teoretisk utbildning åt personer somredan är yrkesverksamma inom fritidssektorn bör även i fortsältningen kunnaanordnas. Eftersom de riktar sig till redan yrkesverksamma bör de inlebegränsas av den ram som förordats för den grundläggandefritidsledarutbildningen. TUläggsbi-drag för lärares medverkan i praktikenbehöver inte utgå, då dellagama måste förutsättas redan ha omfattande praktiskerfarenhet av ledarskap. Utredningenanser att de estetiska specialkurserna inom folkhögskolan är en tUlgång somkan utnyttjas på flera olika sätt och för flera olika syften. Gmndläggandeskall vara uppgiften att främja människors personliga och sociala utveckling.Verksamheten bör bedrivas så, att alla som kommer i beröring med den får endjupare förståelse för vad de olika konstarterna kan betyda för dem själva ochi så stor utsträckning som möjligt stimuleras till egen verksamhet. Fördeltagarna i dessa kurser kan studierna bli inkörsport tUl en rad olikasysselsättningar. Några går vidare till studier inom något annat område, endel får uppgifter som ledare inom folkrörelsernas och studieförbundens verksamhet,andra blir utövande konstnärer inom sitt fack och en grupp söker sig till högreutbildning. Det är angeläget att elever med olika inriktningar studerar vidsamma linje för att på det sättet ömsesidigt stimulera och berika varandra. Deestetiska specialkurserna bör bereda plats för studier också av kunskapsstoffsom inte uteslutande hör hemma inom de oUka konstområdena. Bidragtill kurser i musik Utredningenföreslår att i fortsättningen statsbidrag tUl kurser i musik skall utgåmotsvarande till ungefärligen det antaleleweckor som /75 fanns vid de längre specialkursema i musik ellersammaiUagt 20 000. Den tekniska konstruktionen av detta statsbidrag framgår avavsnitt 2.12.4. 3 1976/77. 1 saml Nr 55 1976/77: 55 34 resurstiUdelningentill de längre musikkurserna bör i fortsättningen inte, som hittiUs varitfallet, vara bunden tUl vissa skolor. Detta system har medfört att vissa skolorutan begränsning kunnat öka omfattningen av sina musiklinjer med bibehållandeav det högre relationstalet, medan andra skolor som startat nya musiklinjervarit hänvisade till relationstalet 2,2. Utredningen föreslår därför att SÖårligen får fördela de som berättigar till den högreresurstilldelningen mellan de folkhögskolor som ansöker härom. Skoloma kansedan fritt använda de erhållna resursema tiU kortare eller längre musikkurser.Utredningen anser att musikkursema normalt inte bör omfatta en alltför stor delav det totala antalet elevveckor vid en och samma skola. Vid fördelningen av de20 000 eleweckorna bör SÖ ta hänsyn till bl. a. de behov av musikkurser somgör sig gällande inom olika regioner och folkrörelser. Utredningenframhåller att folkhögskolans arbete bör präglas av samarbete. Konkurrens omomdömen och läramas värdering av arbetsresultaten kan försvåra det gemensammaarbetet. Det är utredningens uppfattning att man bör sträva efter en betygsfriskola och ett betygs-fritt samhälle. På borde studieomdömet kunnaavskaffas. Så länge betyg och andra jämförbara instrument används för urvaltill högre studier och många av de studerande vid folkhögskoloma är beroende avstudieomdömen bör dessa emellertid finnas kvar. Utredningen anser attstudieomdömet främst skall utgöra en prognos för fortsatta teoretiska studier.Utredningen menar emellertid att jämte den allmänteoretiska begåvningen ärsamarbetsförmåga och vUja till ansvarstagande och utåtriktad verksamhetfaktorer att räkna med även vid fortsatt utbildning. skall enligt utredningens mening även i fortsättningen kunna beslutaatt studieomdömen enligt en fyrgradig skala skall ges för kurser om minst 15veckors längd och att lärarrådet skall avge omdömena. Om en studerande vill uppnåbehörighet för högre studier måste han/hon emeUertid gå fyra 15-veckorskursereller vilkel utredningen bedömer som det vanligaste även i fortsättningen två kurser , under fömtsättning att den studerande hargrundskolekompetens vid folkhögskolestudiernas början. Detstår dock styrelserna fritt att på samma sätt som besluta att omdömen skallges först sedan en studerande vistats en avsevärd tid vid skolan, t. ex. tvåårskurser. Det normala borde vara att är omdömesgrundandemen att de studerande inte tar ut sitt studieomdöme förrän tidigast efter 30veckor. Styrelsen bör överväga i vilken utsträcknmg omdömena kan ersättas medintyg. F.n. kan studieomdöme ges antingen som sammanfattande omdöme. 1976/77: 55 35 avseendesamtliga ämnen, eller som delat omdöme, avseende den humanistisksamhällsvetenskapligagruppen, den matematisknaturvetenskapliga gruppen samt eventuellt också annanämnesgmpp som förekommer vid skolan. Utredningens förslag innebär att endastett sammanfattande omdöme om den studerandes förmåga att bedriva studier skallförekomma. Det skall främst tjäna som prognos för fortsatta studier. Dettagäller även för specialkurser, t. ex. estetiska kurser. Utredningensförslag är bl. a. föranlett av kravet på rättvisa mellan olika studerande somsöker till fortsatt utbildning på sina omdömen. Den som har ett sammanfattandeomdöme söker med en fyragradig skala, medan den som söker med tre omdömen sökermed en tiogra-dig skala, eftersom det är omdömets genomsnitt som gerpoängtalet, 2,0; 2,3; 2,6; 3,0 osv. Vid delade omdömen kan dessutom en del fåen oproportionerligt stor tyngd, t. ex. ett omdöme i matematisk-naturvetenskapligagrappen, som kan vara baserat på endast två ämnen. Dessutom blir gränsemamellan humanistiska, samhällsvetenskapliga och naturvetenskapliga ämnen alltmer konstlade, allt eftersom problem-centrerade studier över ämnesgränsema bUraUt vanligare. Ävenom prognosen skall gälla fortsatta teoretiska studier bör sociala faktorer, somutredningen menar vara värdefuUa vid alla studier, vägas in vid omdömessättningen.Följande faktorer bör därför beaktas: förmåga till analys ochbearbetning av stoff formella färdigheter ochförbättring av dessa kunskapsnivån och förändringarunder kursen förmåga att organisera studier social förmåga, t. ex.samarbetsförmåga, ansvarstagande för gemensamt arbete. Föratt underlätta för lärarråden att avgöra var den egna skolans omdömesnivå skallligga i förhållande till övriga skolors bör etl nor-meringsinstrument ställastiU de skolors förfogande som avger studieomdömen. Provet, som skall vara ettgrupptest, genomgås vart tredje, eventuellt . Påfritidsledarlinjerna, som inte främst förbereder för fortsatta studier utan äryrkesinriktade, skall studieomdömena ersättas av beskrivande intyg. Utredningenbedömer att en akademisk grundexamen även i fortsättningen kommer att vara denvanligaste behörighetsgivande utbildningen för folkhögskollärare. Utredningenanser emellertid, att också personer som genom annan utbildning eller genomverksamhet i folk- 1976/77: 55 36 bildningoch folkrörelsearbete, eUer på annat sätt skaffat sig kunskaper och färdighetersom är tiUräckliga för tjänsten, skall kunna antas som lärare. För behörighettill ordinarie eller extra ordinarie tjänst bör därutöver gälla, att densökande skall ha avlagt examen på ämneslärarlinjen vid lärarhögskola eller påannat sätt skaffat sig motsvarande pedagogiska UtbUdning samt att han haftfull tjänst som lärare under . Med tanke på skolformens särprägelbör minst av denna tjänstgöring ha fullgjorts vid folkhögskola. Ienlighet med vad som sagts föreslår utredningen, att den enskildaskolstyrelsen skall pröva behörigheten för extra, extra ordmarie och ordinarielärare (avsnitt 2.13 § 38). Utredningen vUl dock betona att en person sombehörigförklarats som extra lärare inte skall kunna behörigförklaras som extraordinarie eller ordinarie lärare utan genomgången lärarhögskola eller annanmotsvarande pedagogisk utbildning. Om synnerliga skäl föreligger skaU SÖ kunnage dispens. Dådet gäller övningsläramas behörighet vill utredningen dra följande slutsatserav tidigare förda resonemang. Övningslärare inom folkhögskolan har till stordel andra uppgifter än inom ungdomsskolan. Man bör sträva efter att avvecklabegreppen "övningsämne" och "vissa lärare". Inomfolkhögskolan borde alla lärare benämnas folkhögskollärare och ha sammastatus. Behörighet skulle ges dem som kunde dokumentera en viss generellkompetens inom ett angivet område och pedagogisk utbildning av viss omfattning. Utredningenavser att återkomma till vissa av dessa frågor i sitt slutbetänkande som bl.a. kommer att behandla lärarutbildning. uppfattning bör många av de uppgifter som handhas av rektorkunna skötas av andra. LämpUgare än att tillskapa nya fasta tjänster är dockatt skolorna får avgöra vilka som skaU utföra arbetet. Resurser bör ges för attarbetet skall kunna utföras, men lärarrådet fördelar uppgifterna. Utredningenanser att rektor i första hand bör ha en ledande och samordnandefunktion. På samma sätt som lärarna inte endast skall förmedla innehållet i ettläromedelspaket utan hjälpa de studerande att klarlägga problem och föra dem ini ett samtal, skall rektor inte bara vara handläggare och verkstäUare avbeslut, utan en person som aktualiserar problem, som är angelägna att lösa föralla som arbetar på skolan. Föratt rektor skaU kunna fungera som inspiratör och samordnare bör deadministrativa delarna av arbetet rationaliseras så långt som möjUgt. SärskildutbUdning eller fortbUdning för folkhögskolerektorer finns inte, om manundantar de rektorskonferenser som SÖ anordnar . 1976/77: 55 37 Inomramen för den skolledamtbildning som SÖ planerar, bör ävenfolk-högskolerekloremas utbUdningsbehov kunna tillgodoses. Utredningenåterkommer till utbildnings- och fortbildningsfrågorna i sitt slutbetänkande. Behörighetoch anställningsförhållanden för rektor Densom är behörig till ordinarie lärartjänst vid folkhögskola är också behörig förrektorstjänst. Utredningenmenar emellertid att för de skolor som har intemat, är detta av så storbetydelse för skolans verksamhet, att en tUlträdande skolledare bör ha godkännedom om internatets problem och möjligheter. Utredningen anser att ävenerfarenhet av annan intematverksam-het än folkhögskolans kan vara värdefull, t.ex. från terapeutiska samhällen, kursverksamhet i studieförbundens regi ellergymnasieinternat beroende på skolans inriktning och studerandegmpper. Behörighetsbestämmelsernaför rektorstjänst föreslås bli desamma som för ordinarie lärartjänst medtillägget att sökande till rektorstjänst på skola med internat skall ha minstett års erfarenhet av inter-natverksamhet. Rektor skall även i fortsättningendelta i det direkta pedagogiska arbetet, men styrelsen bör få avgöraomfattningen av detta arbete. Vidare föreslås vidgade möjligheter för rektoreratt återgå till lärartjänst, om de så önskar. Utredningens syn på dettautvecklas närmare i avsnitt 2.12. Detär utredningens uppfattning att socialt ansvarstagande skall vara ensjälvklarhet för alla som arbetar på folkhögskola som anslällda ellerkursdeltagare. Ändå kan det finnas behov av medarbetare med specieU utbildningoch kännedom om samhäUets möjligheter. Utredningen föreslår därför att enkuratorsresurs ställs tUl skolomas förfogande för att bekosta kurativt arbete,som utförs av lärare eller personer verksamma utanför skolan. Även ifortsättningen skall undervisningstimmar kunna omvandlas till kuratorstimmar.Fömtsättning för beräkning av de kurativa resursema bör vara, att de flestastuderande inte är i behov av kontinuerligt stöd av kurator men att mångabefinner sig i en uppbrotts- eller omställningssituation, som gör att detUlfälligt kan behöva sakkunnig hjälp. Då det gäller studerande som sökt sigtUl skolan genom förmedling av social myndighet eller vårdinstitution, börskolan före antagningen ställa krav på, att det skall finnas kurator ellerläkare som är beredd att ge hjälp om så skulle behövas. Dåbehovet av syo ökat utöver de resurser som AMS kan ställa till förfogande,föreslår utredningen att en syo-resurs stäUs till skolornas 1976/77: 55 38 förfogandepå samma sätt som för det kurativa arbetet. Resursen kan användas till attanställa syo-konsulent eller att låta lärare göra syo-arbete i tjänsten.Utredningen betonar dock vikten av att det värdefulla arbete som AMS utför isamarbete med skolorna inte minskar. Undervisningenvid folkhögskolorna skall vara kostnadsfri för deltagarna. Den avgift debetalar är en större eller mindre del av kostnaden för inackordering. Till störstadelen behöver folkhögskolorna intäkter från annat håll; statsbidrag, bidragfrån landsting och andra kommuner, tillskott från huvudmannen om denne inte ärkommun samt eventuellt bidrag från andra än huvudmannen. Statenbidrar till kostnaden för lärares och rektors lön, förutsatt attantalet lärartimmar per deltagare och kursvecka håller sig inom vissa ramar.Avgörande för denna lärartäthet är ett relationstal, som för huvuddelen avfolkhögskolomas verksamhet fastställts till 2,2 (lärartimmar perdeltagarvecka). Inom denna totalram per kurs eller arbetsår kan den enskildaskolan i princip variera lärartätheten såväl mellan olika Icurser som inomolika avdelningar av en och samma Imrs. Särskild musikundervisning kräver i deflesta faU en större lärartäthet än vad huvudregeln ger. Därför har ett tiotalskolor för sådan undervisning fått ett högre relationstal. Likaså har enspecialkurs i samisk och nordisk slöjd vid Samemas folkhögskola fått ett högrerelationstal. har regeringen medgivit att för undervisning i samiskaspråk vid skolan i får under /77 användas enlärartäthet som motsvarar relationstalet 4,0. För undervisning av handikappadehar försöksvis stöd lämnats till skoloma i form av ökad lärartäthet. Ar 1975tillkom ett nytt bidrag för utbildning av ungdoms- och fritidsledare. Statsbidragettill lärarlönerna inkl. sociala tillägg är således knutet till volymenbidragsberättigade lärartimmar och inte till vissa belopp. I volymenlärartimmar för vilka statsbidrag ges får också inräknas tjänstgöring somhandledare i statsbidragsberättigad studiecirkel. Till denna grupp avstatsbidrag räknas också bidrag tUl kombinerade tjänster som folkhögskoUärareoch bildnings-/ämneskonsulent. Föratt ytterligare utveckla samarbetet meUan folkhögskolan, studieförbund ochandra vuxenutbildningsanordnare utgår /75 ett särskiltbidrag. Bidraget ges i form av ett antal undervisningstimmar underförutsättning att skolan bidrar med lika många 1976/77: 55 39 timmarur sin tUldelning enligt 2,2-regeln. Slutiigen ger staten bidrag till delönebikostnader som faller på lärare och rektor samt personal för syo- ochkuratorsverksamhet i den mån deras tjänstgöring utgörs av omvandladelärartimmar. Det gäUer avgifter till sjukförsäkring, försäkring förtilläggspension samt allmän arbetsgivaravgift. Rektorsoch filialföreståndares löner behandlas som lärarlöner. Den som förestår enfilialfolkhögskola har utöver sin lärarlön och nedsatt undervisningsskyldighetett särskilt arvode, som tidigare motsvarade , men som är ettfast belopp. Föratt ge olika folkhögskolor en minimistandard av viss annan personal("kringpersonal") än lärare infördes ett statsbidrag avsettför bibliotekarie, biträdeshjälp, institutionstekniker samt för skolhälsovård.Önskemål om statsbidrag tUl kurativ verksamhet samt studie- ochyrkesorientering tillgodosågs till viss del genom att möjligheterinfördes att omvandla lärartimmar för detta. Isamband med undervisning av handikappade deltagare finns möjligheter tillstatsbidrag för ytterligare personal. I syfte att i möjligaste mån eliminerahandikappet i studiesituationen ger staten bidrag tUl personlig assistans.