prop · G003122 · 1976-12-31 00:00:00 — Om prövningen av en ansökan om undantag frånnybyggnadsförbud utfaller så alt byggnadsföretaget inte anses motverka syftetmed förbudet, återstår det, innan byggnadslov kan meddelas, atl prövabyggnadsföretaget även mot bakgrund av de bestämmelser angåendemarkanvändningen som i övrigt kan gälla för området. I vissa fall uppkommerdärvid frågan om byggnadsföretaget innebär tätbebyggelse och alltså därigenomär underkastat det allmänna lätbebyggelseförbudet eller om det utgörglesbebyggelse som kan lämplighetsprövas utan detaljplan. Har kan alltså den avmig föreslagna regleringen bli tillämplig. 1976/77:122 21 Även när det gäller byggnadsföretag inom områdensom omfattas av föreskrift enligt naturvårdslagen (NVL) t. ex. inomslrandskyddsområde (15 och 16 §§) eller naturreservat (7-12 §§), kan de nuföreslagna reglerna läggas till grund för bedömning av den särskilda frågan omvilket planmässigt underiag, som vid tillämpning av byggnadslagstiftningenkrävs för tillståndsprövningen. Både när det gäller ärenden om dispens frånadministrativa nybyggnadsförbud och i fråga om ärenden om tillstånd lillbyggnadsföretag inom område med förordnande enligl NVL är beslutsprocessen såutformad att det principiellt är som är första instans.Delegation av beslutanderätten kan dock förekomma, nämligen till byggnadsnämndi de fall som regleras i BL (67 § 2 mom. BS) och lill myndighet ivissa tillståndsärenden enligl NVL (43 § NVL). 1 de fall där beslutanderättenhar delegerats på detta sätt uppslår inga problem med samordningen mellanbyggnadslovsprövningen och prövningen av ansökan om undantag från nybyggnadsförbudeller naturvårdsföreskrift. Vad som däremot kan behöva belysas något ärsamordningsfrågorna i de ärenden där frågan om undantag från nybyggnadsförbudeller naturvårdsföreskrift prövas av i första instans. Jag vill först erinra om hur samordningenvanligtvis sker när del i ett och samma ärende förekommer fråga om delsdispens från nybyggnadsförbud eller tillstånd enligl NVL, dels dispens fråntätbebyggelseförbudel. Därvid tillämpas i allmänhet en handläggningsordningsom förordades i samband med lagstiftningen om den fysiska riksplaneringen(prop. 1972:111, bil. 2 s. 323 f och planverkets skrivelse Lämplighetsprövningav bebyggelse utanför detaljplan). Handläggningsordningen innebär atl, om detkrävs tillstånd som skall meddelas av , med egetyttrande överiämnar hela ärendet till för avgörande. Härigenomkan en samlad tillåtlighelsprövning göras. Som regel tillämpas detta förfarandeäven I de fall befogenheten atl medge dispens från tätbebyggelseförbudet hardelegerats lill med stöd av 67 § 2 mom. första stycket BS. Från sökandens synpunkt finns det skäl som talarför atl motsvarande förfarande bör tillämpas också beträffande debyggnadsförelag som den föreslagna bestämmelsen i 5 § andra stycket BL avseratl reglera. Även i sådana situationer kan det ju vara av värde för sökandenatl få ett enda beslut som innefattar avgörande av samtliga aktuellatillållighelsfrågor. Del finns emellertid en principiellt viktig skillnadmellan dispens från lätbebyggelseförbudet och den nu föreslagnabeslutsordningen beträffande tätbebyggelse av mindre omfattning. I delförstnämnda fallet har befogenheten alt fatta beslut lagts på medmöjlighet för denna alt delegera befogenheten lill . Skerdelegation kan nämnden avslå från atl utnyttja sin befogenhet, vilket ocksåenligt vad jag nämnde bmkar tillämpas i ärenden där det krävs äventillstånd som skall meddelas av . De nu föreslagna reglema omtätbebyggelse av mindre 1976/77:122 22 omfattninginnebär däremot all skall pröva tillåtlighets-frågan i förstainstans i samband med byggnadslovsprövningen. Denna befogenhet kommer nämndeninte att kunna överiämna till . Detta bör få till följd att , om denanser byggnadsförelaget innefatta tätbebyggelse av mindre omfattning som kanmedges utan krav på detaljplan, hänskjuter till endast den frågasom det ankommer på att pröva, nämligen frågan om dispens fråndet särskilda nybyggnadsförbudet eller naturvårdsföreskriften. Det kan varalämpligt atl nämnden i samband med hänskjutandet tillkännager sin uppfattningatt det är fråga om tätbebyggelse av mindre omfattning som inte kräverdetaljplan. I ett sådant fall har ingen anledning alt laställning till tälbebyggelsefrågan. Medger den sökta dispensen, återstårdet för nämnden att i byggnadslovsärendet göra den ytteriigare prövning somankommer på nämnden. Jag vill framhålla atl yttrandegivetvis bör vara gmn-dat på riktlinjer i kommunöversikl eller påöversiktsplan. Kommunen och har alltså haft möjlighet att genomsamråd under den översiktliga planeringen komma fram till en gemensamuppfattning om formema för prövning av bebyggelse i det aktuella området. Jag vill också kort beröra del fall då sökanden gerin ansökan om dispens från administrativt nybyggnadsförbud ellernaturvårdsföreskrift direkt lill . Sådana ärenden bör normallremitteras till . Därigenom för nämnden tillfälleatt ange om den bedömer byggnadsföretaget som glesbebyggelse, som tätbebyggelseav mindre omfattning för vilken detaljplan inte krävs eller som sådantätbebyggelse som fordrar dispens. I det sistnämnda fallet bör anges omsärskilda skäl för dispens anses föreligga. Ärendet kan därefter prövas avlänsstyrelsen på samma sätt som om ansökningen hade kommit in lill nämnden. De villkor för fastighetsbildning som gäller frånallmän synpunkt är samlade i 3 kap. fastighetsbildningslagen (1970:988,omtryckt 1971:1035, ändrad senast 1975:1138) (FBL). I 2 och 3 §§ finns villkorsom syftar till samordning med tillämpningen av BL. Enligl 2 § skall fastighetsbildning ske iöverensstämmelse med gällande planer enligt BL. Om det i övrigt gäller någrasärskilda bestämmelser om markens användning eller bebyggande, t. ex.utomplansbestämmelser, får syftet med dessa bestämmelser inte motverkas genomfastighetsbildningen. Enligt 3 § får fastighetsbildning utanför områdenmed detaljplan inte ske om åtgärden skulle försvåra områdets ändamålsenligaanvändning, föranleda olämplig bebyggelse eller motverka lämplig planläggningav området. Dessa villkor är tillämpliga dels generellt vid fastighetsbildningför bebyggelse, dels vid fastighetsbildning för annat ändamål än bebyggelsesåvida fastig- Prop.1976/77:122 23 helsbildningensker inom område med tätbebyggelse. Villkoren gäller alltså inte vidfastighetsbildning för annat ändamål än bebyggelse inom område därglesbebyggelse föreligger. De anförda bestämmelserna Innebär bl. a. att detinte finns något krav på att byggnadslov eller tätbebyggelsedispens skall hameddelats för att fastighetsbildning för bebyggelse skall få ske. Den somavser atl skaffa en tomt och bygga ett hus har därför valfrihet atl förstaktualisera antingen fastighetsbildningsfrågan eller byggnadsfrågan. Jag anser det nödvändigt att i detta sammanhangkort beröra hur fastighetsbildningsfrågan lämpligen bör behandlas i fall dådel är fråga om tätbebyggelse av mindre omfattning. Av vad jag anförde framgår attfastighetsbildningen i de nu avsedda fallen skall ske med ledning av de fömtredovisade villkoren i 3 kap. 3 § FBL. Av 4 kap, 25 § första stycket FBL följeralt fastighetsbildningsmyndigheten bör samråda med planmyndighelerna, dvs.främst . Syftet med samrådsföreskrifien i förening medvillkoren i 3 kap. 3 {} är all fastighetsbildningsmyndighetensställningstagande i fastighetsbildningsfrågan skall bli anpassat tillbyggnadsnämndens bedömning av byggnadsfrågan. En långtgående samordning vidhandläggningen har också förespråkats av föredragande departementschefen isamband med lagstiftning om hushållning med mark och (prop.1972:111, Bil. 2 s. 326), Det är alltså avsett atl byggnadsnämndensinställning normalt skall vara utslagsgivande för bedömningen avfastighetsbildningens tillåtlighet. Denna princip skall självfallet gälla ävennär det är fråga om fastighetsbildning för tätbebyggelse av mindre omfattning.I sådant fall har att belysa byggnadsförelagets allmännalämplighet på samma sätt som om åtgärden hade syftat lill glesbebyggelse.Nämnden skall alltså beakta humvida åtgärden försvårar områdets ändamålsenligaanvändning eller föranleder olämplig bebyggelse. Därvid har nämnden allanlägga motsvarande betraktelsesätt som vid en tänkt prövning av en ansökan ombyggnadslov på den aktuella platsen. Nämnden skall med andra ord gmnda sittställningstagande på de tankar som ligger bakom den föreslagna regeln i 5 §andra stycket BL. angivna förhållanden gör all del enligt minmening saknas anledning att ändra fastighetsbildningsvillkoren i 3 kap. 3 5)FBL för att avsikterna med reformförslaget skall kunna beaktas även vidprövning av faslighets-bildningsfrågor Jag vill dock stryka under betydelsen avatt samråd mellan kommunen och fastighetsbildningsmyndigheten sker redan vidupprättande eller ändring av kommunöversiklen. Jag vill avslutningsvis något beröra ett problemsom har nära samband med fasiighetsbildningsfrågor. Problemet aktualiserasibland i jordbmks-områden med stort värde från exempelvis nalurvårdssynpunkteller med hänsyn till det rörliga friluftslivet. Beträffande sådana områden kandet fö- 1976/77:122 24 rekommaatl det i kommunöversikt eller översiktsplan, som har antagits avkommunfullmäktige, anges att endast bostadsbebyggelse som hänger samman medjordbruksföretagen får uppföras. Syftet med en sådan bestämmelse kan vara altgenerationsväxling inom företagen skall underlättas eller att vissuthyrningsrörelse skall kunna etableras. Däremot vill man förhindra bebyggelsesom kan medföra avstyckning av särskilda frilidsfastigheter ,yid prövning av ansökan om byggnadslov som rörsådant område kan det uppstå tveksamhet om lokaliseringens lämplighet just medhänsyn till risken atl marken kan komma atl omvandlas lill en särskildfrilidsfaslighel i samband med en framtida fastighetsbildning och försäljning.Det har i sådana sammanhang efterlysts krav på lagliga möjligheter för byggnadsnämndenatl i samband med all byggnadslov beviljas meddela förbud mot avstyckning.Gällande rätt medger inte att sådana förbud meddelas som binderfastighetsbildningsmyndigheten. Eventuella anvisningar av sådan innebörd i enkommunöversikl kan inte heller tiUmätas bindande verkan på samma sätt somföreskrifter i en fastsiälld plan enligl BL. Jag har noga övervägt en lösning av problemet menanser all de ändringar som skulle bli nödvändiga skulle mbba gränserna mellanplanmyndighe-ternas och fastighetsbildningsmyndighelernas kompetensområden påett alltför genomgripande sätt för atl ändringarna skall kunna göras i deltabegränsade sammanhang. måste alltså även vid sinlämplighetsprövning av bebyggelse räkna med risken för att förskjutningar imarkanvändningen kan komma atl ske, t, ex. så att en permanentbostad övergårtill atl användas som fritidshus och att fastighetsbildning för sådant ändamåldärvid aktualiseras. Det är i många fall befogat all låta möjligheten aven framtida fastighetsbildning inverka på delaljlokaliseringen av etl nyttbostadshus på en jordbmksfastighet. Särskilt gäller detta om det nya huset inteär avsett för jordbmkets behov eller om det visseriigen under den närmaste lidenskall användas på elt sätt som har anknytning lill jordbruksdriften men det påsikt kan antas få fristående användning. I sådana fall bör den nya byggnadeninte placeras så nära intill befintliga ekonomibyggnader eller bostadshus förjordbrukets behov att del kan bli svårt att senare skapa en lämplig,självständig fastighet. De föreslagna bestämmelserna bör träda i kraft den1 . Det medför till att börja med att bestämmelserna blir tillämpligapå ansökningar om tillstånd till byggnadsföretag som efter ikraftträdandet gesin till eller - som fallet kan vara med vissadispensansökningar - till . Det är enligl min mening vidare klartalt bestämmelserna bör vara tillämpliga på ärenden som har anhängiggjorts föreikraftträdandet men som först därefter prövas av . 1976/77:122 25 När det däremot gäller ärenden, som byggnadsnämndenhar prövat enligt nu gällande ordning men som på grund av besvär prövas avöverinstans efter ikraftträdandet, anser jag det lämpligt att överinstansernabör vara bundna lill samma bestämmelser som har lagt lill grundför sitt ställningstagande. Äldre bestämmelser bör också tillämpas vid prövningenav sådana lillslåndsärenden som före ikraftträdandet har hänskjutits lilllänsstyrelsen av eller väckts av sökanden direkt hoslänsstyrelsen. Övergångsbestämmelserna bör mol bakgrund av del nuanförda innehålla föreskrifter om att äldre bestämmelser skall tillämpas delsvid prövning av besvär i fråga om sådant ärende om tillstånd lillbyggnadsförelag som har avgjorts av byggnadsnämnd före ikraftträdandet, dels isådant ärende om tillstånd till byggnadsförelag som prövas av iförsta instans och som har anhängiggjorts hos föreikraftträdandet. Bestämmelserna bör gälla i fråga om både ändringen i BL ochändringen i BS. Med den föreslagna utformningen av övergångsbestämmelsernakommer enhetliga regler att gälla för handläggningen i samtliga instanser. 3.12Kommuns ansvar för statliga bostadslån i vissa fall I detta sammanhang vill jag också ta upp frågan ommöjlighetema att finansiera bostadsbebyggelse i de områden som är aktuella,dvs. i glesbygder och mindre tätorter. Jag tar upp den frågan mot bakgrund avnuvarande regler om kommuns ansvar för föriusi på statliga bostadslån försmåhus. har behandlatbostadslångivningen i områden av glesbygdskaraktär. Ar 1974 beslöt sålundariksdagen om vissa ändringar i fråga om kommunernas ansvar för föriusi påstatslånet (prop. 1974:150, s. 414-415, CU 1974:36, rskr 1974:372). Med detuttryckliga syftet atl samordna kommunernas prövning av bebyggelsenslämplighet med prövningen av bosladslånemöjligheterna ersatteslånemyndighelernas kredilriskpröv-ning med ett vidgat kommunalt ansvar. Enliglpropositionen skulle det dittillsvarande kommunala ansvaret för föriusi påstatslånet under intill belopp som motsvarade av låneunderlagelvidgas lill atl avse lånels hela löplid och ett belopp som svarade mol avlåneunderlagel. Förslaget angavs innebära en vidgning av del kommunala ansvaretlill av statslånet. ansåg att del kommunala ansvaret borde avseäven fördjupad del av bostadslånet och beslutade att det kommunala ansvaret förföriusi på statslånet skulle svara mol av del totala statslånet underlånets löplid. Enligt vad jag har erfarit barden av riksdagenbeslutade ordningen medfört vissa ölägenheter i områden där lånesökanden intekan få underliggande Prop.1976/77:122 26 kreditupp lill statslånets nedre gräns, dvs. när fördjupning av statslånet måstetillgripas. Eftersom det kommunala ansvaret i sådana fall blir slörre än iområden där fördjupning inte behövs är det enligl min mening en onödigtbetungande uppgift som läggs på kommuner med områden därförsörjningsmöjlighelerna är otillfredsställande och befolkningsutvecklingenogynnsam. Mol bakgrund av vad jag anfört och med hänsyn tillregionalpoliliska mål förordar jag därför, efter samråd med statsrådetFriggebo, att del kommunala ansvaret inte bör avse fördjupad lånedel. Ansvaretbör således avse av statslånet, med undantag av fördjupad lånedel, underlånels hela löptid. Den av mig förordade ändringen börgälla från den Ijuli 1977 och tillämpas även i ärenden, vari preliminärt men inte slutligtbeslut har meddelats tidigare och i ärenden om överlagande av lån som harbeviljats enligl de äldre bestämmelserna. I enlighet med vad jag nu har anfört har inombosladsdepartemeniel upprättats förslag lill 1. lag om ändring i byggnadslagen (1947:385), 2. lag om ändring i byggnadsstadgan (1959:612). 5.1Förslaget till lag om ändring i byggnadslagen Enligl den nuvarande lydelsen av 5 S andra stycketBL gäller atl mark för att få användas till tätbebyggelse måste prövas lämpligför detta ändamål genom planläggning enligt BL. Vidare gäller att enlämplighetsprövning skall göras också beträffande mark som avses förglesbebyggelse. Denna prövning kan ske vid planläggning enligl BL men också isamband med prövning av ansökan om byggnadslov. 1 överensstämmelse med vad jag har föreslagit i detföregående har ett tillägg gjorts till 5 § andra stycket av innebörd altprövningen av tätbebyggelse som är av mindre omfattning skall kunna göras isamband med prövningen av ansökan om byggnadslov på samma sätt som ärmöjligt beträffande glesbebyggelse. Förslaget innebär alltså att de tillämpandemyndigheterna, främst byggnadsnämnderna, skall avgöra om etl visstbyggnadsföretag utgör tätbebyggelse av mindre omfattning som avses i 5 S andrastycket och, om så är fallet, la ställning till om förelaget kräverplanläggning enligl BL eller om Prop.1976/77:122 27 detkan prövas i byggnadslovsärendet med ledning av översiktlig planering i andraformer Anses prövningen kunna göras i samband medbyggnadslovsprövningen blir de regler som tillämpas vid lämplighetsprövning avglesbebyggelse tilllämpliga. a. skall alltså beaktas bestämmelserna i 29 §första stycket I), 38 § och 39 § BS. Även bestämmelsen i 55 § 3 mom.andra stycket BS blir tillämplig. Med stöd av den bestämmelsen kanbyggnadsnämnden alltså vägra byggnadslov utan tillgång lill ritningar rörandebyggnadsföretaget. Beträffande innebörden i övrigt avändringsförslaget får jag hänvisa till den allmänna motiveringen (avsnitt 3.5och 3.6) där förslaget har utföriigl kommenterats. Även beträffande förslagetlill övergångsbestämmelser vill jag hänvisa lill den allmänna motiveringen(avsnitt 3.11). Jag vill framhålla viklen av atl ibeslut och i yttranden till klart anger om nämndensställningstagande grundas på den nu föreslagna bestämmelsen eller på reglernaom dispens från lätbebyggelseförbudet eller om nämnden bedömerbyggnadsföretaget som glesbebyggelse. 5.2Förslaget till lag om ändring i byggnadsstadgan Enligl 56 § I mom. fjärde stycket BS gäller allinom område, som inte ingår i detaljplan, byggnadslov inte får meddelas lillnybyggnad, som skulle innefatta tätbebyggelse, i vidare mån än förtillgodoseende av jordbrukels, fiskets, skogsskötselns eller därmed jämföriigtbehov. Till följd av den föreslagna ändringen i 5 § andrastycket BL måste det undanlag från tätbebyggelseförbudel i 56 § I mom. fjärdestycket BS som gäller beträffande nybyggnad för bl, a. jordbrukets behovutvidgas lill alt gälla även tätbebyggelse av mindre omfattning. Bestämmelsernai 56 § 1 mom. fjärde stycket BS har ändrats i enlighet härmed, 1 stycket hardessutom gjorts en redaktionell jämkning. Beträffande förslaget till övergångsbestämmelserfår jag hänvisa till vad jag har anfört i den allmänna motiveringen (avsnitt3.11). Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen dels att antaga förslagen till 1. lagom ändring i byggnadslagen (1947:385), 2, lagom ändring i byggnadsstadgan (1959:612), dels att godkänna den av mig förordade ändringen igrunderna för kommuns ansvar för föriusi på statliga bostadslån. 1976/77:122 28 Regeringen ansluter sig lill föredragandensöverväganden och beslutar alt genom proposition föreslå alt antaga deförslag som föredraganden har lagt fram. 1976/77:122 ,,' Utvecklingenfrån av de bebyggelsereglerande bestämmelserna i m. m. 1 1947 årslagstiftning och praxis t. o. m. Med tätbebyggelse avsågs enligt BL i dess lydelsevid ikraftträdandet (prop. 1947:131, 1 LU 1947:45, rskr 1947:316) sådansamlad bebyggelse som nödvändiggör särskilda anordningar för att tillgodosegemensamma behov. De mer framåtsyftande momenten som enligt det förut anfördanu ingår i definitionen av tätbebyggelse tillkom alltså först senare, nämligengenom en beslutad lagändring. Genom lagstiftning tillerkändesdet allmänna befogenhet alt bestämma när och var tätbebyggelse fick uppkomma.Den rätt alt exploatera mark för bebyggelse som tidigare i princip hadetillkommit markägaren upphörde då såvitt gällde tätbebyggelsen. Glesbyggelseutanför delaljplaneområden lämnades däremot i stort sett fri frånlämplighetsprövning från markanvändningssynpunkl. BL innehöll dock regler ombyggnadsförbud vilka gjorde det möjligt alt hindra bebyggelse som ansågsolämplig med hänsyn till naturvårdskrav eller från kulturhistorisk ellerkonstnäriig synpunkt. Dessa byggnadsförbud utgjorde hinder även motglesbebyggelse, Utomplansbestämmelser ansågs kunna hindra olämplig bebyggelse iövrigt och utgöra elt tillräckligt instrument för atl leda byggandet på denegentliga landsbygden. Den principiellt olika behandlingen av de bådakategorierna av bebyggelse ledde naturiigivis lill att gränsdragningen dememellan blev av stor praktisk betydelse. Det kan vara lämpligt att här beröraden sammanfattning av Kungl. Maj:ls praxis på området som återfinns i prop.1971:118 med förslag till lag om ändring i BL m. m. (s. 10 O- 1 propositionen upplystes inledningsvis att i defall prövningen huvudsakligen hade _ gällt om ett visst byggnadsföretaginnefattade tätbebyggelse eller inte, tätbebyggelse oftast hade ansetts föreligga.Bidragande orsak till den vidgning av tätbebyggelsebegreppet som torde ha sketti praxis angavs ha varit de högre krav på bebyggelseplanering somsamhällsutvecklingen hade medfört. Knappast någon skillnad hade oris mellanbebyggelse för permanent bruk och fritidsbostäder. Kraven på gemensamma anordningarhade satts lika högt beträffande dessa båda typer av bebyggelse, åtminstone såsnart det hade varit fråga om hus som medgav övernallnings-möjligheter.Tolkningen av uttrycken "samlad bebyggelse" och "särskildaanordningar för gemensamma behov" hade enligt redogörelsen i propositionenskett från renodlade planeringssynpunkter, varvid stor hänsyn hade tagits lilldet tillämnade byggnadsförelagets funktion. Även enstaka byggnader hadebedömts utgöra samlad bebyggelse, om de fullgjorde flera funktioner eller omde genom sin omfattning i väsentlig grad påverkade den fysiska planeringen inomelt större område. Som exempel på sådana enstaka byggnader som hade bedömtsutgöra samlad bebyggelse nämndes nöjes- 1976/77:122 30 anläggningaroch externa vamhus. Beträffande betydelsen av byggnadsplal-sens läge iförhållande till områden med fastställda detaljplaner anfördes följande ipropositionen. Har ett tilltänkt byggnadsföretag legat inomomkring en kilometer från gränsen för detaljplanelagl område har förhållandenaansetts medföra att förelaget skall betraktas som tätbebyggelse. Särskilduppmärksamhet har dock i sådana fall ägnats förhållandena i planområdetsomgivning. Små planområden som varit avskilt belägna ulan något samband medannan bebyggelse har ansetts ha ett väsentligt mindre influensområde. Därvidhar dock vattenområden långt ifrån alltid ansetts ha avskiljande verkan.Särskilt när det varit fråga om att bedöma huruvida bebyggelse på öar varit atthänföra till tätbebyggelse eller ej har vattenområdena i stället ansetts bindasamman olika bebyggelsegrupper till en enhet. Som särskilda anordningar förtillgodoseende av gemensamma behov har ansetts - förutom vattenledningar,avloppsanordningar, vägar och liknande anordningar - även bad-och båtplatsersamt sådana parkeringsplatser som anordnats i anslutning till allmänt brukadefärdieder mot fritidsområden. Sålunda har parkerings-och bryggplatser på fastlandetansetts utgöra gemensamma anordningar för bebyggelse på inte alltför avlägsetbelägna ögrupper. Enligt propositionen hade benägenheten vidare varitstörre att hänföra ett byggnadsföretag till tätbebyggelse ju större efterfråganhade varit på byggnadsmark inom det aktuella området. Som glesbebyggelse hade huvudsakligen betraktatsavskilt belägna hus i trakter där bebyggelseutvecklingen hade varit obetydligoch ingen grundad anledning hade förelegat att räkna med att någon ändring avbetydelse härvidlag skulle inträffa inom överskådlig tid. Även smärrebyggnader, som endast avsågs som tillbehör till annan bebyggelse, t, ex, båthusoch andra uthus, och som inte medförde ett intensivare markutnyttjande, hadeansetts utgöra glesbebyggelse. I propositionen anfördes vidare att medsistnämnda kategori byggnadsföretag hade jämställts vissa mindretillbyggnaderoch andra till nybyggnad hänföriiga åtgärder, som inte innebarförändring av möjliga användningssätt eller ökade krav på gemensammaanordningar. ändring i BL m. m.