prop · G003123 · 1976-12-31 00:00:00 — Kommitténs uttalanden all domstolarna genom lillämpningav den förmögenhetsrältsliga generalklausulen skall kunna motverka oskäligt högakredilkoslnader är enligt MRF:s mening en positiv komplettering av kommitténsförslag rörande upplysningsskyldighel för kredilgivare, framhåller vidarealt avbetalningssäljaren måste redovisa mervärdeskatt på den totalakrediikostnaden. Prop.1976/77:123 232 vilketinnebär en olycklig konkurrensskevhet i relation till bankerna. Från konsument-och näringsidkarhåll har länge krävts en ändring härutinnan. Vidare medför deninflationistiska utveckling som utmärker -liksom de flesta övrigaindustriländers - ekonomi enligt MRF oundvikligen höga kredilkoslnader,eftersom ränlan i princip skall läcka såväl rimlig kapitalavkastning sompenningvärdeförsämringen . MRF anser att detta faktum börobserveras vid ställningstaganden till såväl kostnadsnivå som kredittidenslängd. Sammanfattningsvis uttalar MRF atl del framlagdaförslaget till konsumentkreditlag på många områden innebär en positiv nydaningav ell rättsområde som länge varit i stort behov av modernisering. Många av deföreslagna konsumentskyddsreglerna välkomnas också av MRF som dock på någrapunkter framför erinringar, främst mol tanken atl avskaffa återtaganderättenför bilar med ell kontantpris understigande två basbelopp. MRF hänvisar till näringslivets attitydundersökningsamt lill vissa andra undersökningar, som redovisas i MRF:s lidskriftnr 14:1975. OcksåSveriges hänvisar till dessa undersökningar.1 anslutning härtill framhåller föreningen all konsumenlpolitiska åtgärder börbaseras på verklig kännedom om konsumentens situation och attityder samt altdel utredningsunderlag som krediköpkommitién redovisat inle ger någotlillfredsslällande sådant underiag. Detta gäller enligt föreningen främst denalldeles övervägande delen av avbelalningsköp som inle föranleder återtagning.Föreningen framhåller att ett fungerande syslem för konsumtionskrediier iförsta hand är ell konsumentintresse, vilket enligt föreningen klart framgår avde åberopade undersökningarna. Bland olika former av konsumenlkrediter spelarenligt föreningen avbelalningshandeln en avgörande roll även om den inombilsekiorn minskat i relativ betydelse. Föreningen påpekar att det avnäringslivets attitydundersökning framgår att av de intervjuade som haftaktuell erfarenhet av avbetalningsköp haft enbart goda erfarenheter,medan haft enbart dåliga. Enligt föreningen är det ocksåbranschens erfarenhet att avbetalningsköpen fullföljs ulanallvariiga anmärkningar. Antalet åter-tagningar är mycket litet ochkreditförlusterna små. Föreningen anser att det mot denna bakgrund inte finnsnågon anledning alt göra det svårare för konsumenien all få avbelalningskreditsom etl alternativ till andra former av konsumentkrediter. Del bör också liggai konsumentens intresse alt han för att lättare få kredit kan erbjuda lämpligsäkerhet. Föreningen anför all della kanske speciellt gäller de konsumenler somköper begagnad bil och som man i andra konsumentpolitiska sammanhang värnar om,men vilkas kreditmöjligheter allvarligt begränsas om de inle kan erbjuda bilensom säkerhet. Föreningen framhåller vidare attkonsumlionskrediterna är ett branschintresse för bilbranschen och då inteminst för biltillverkarna och leveran-törsföreiagen. Det är väsentligt attplaneringen kan ske på och att hela försäljnings-, garanti- ochservicesystemet fungerar på ett rationellt sätt som ger god, stabil ekonomi föralla parter. Vid bedömningen av kommitténs förslag, främst dådet gäller återtaganderätten, bör enligl föreningen inle bortses från riskenför kostnadsför-höjande effekler på grund av ökade koslnader för besvärligareoch mer ingående kreditbedömningar, inklusive värdering av alternativasäkerheter. 1976/77:123 233 samtstörre kreditföriuster för branschen. Enligt föreningens mening kan förslagenockså medföra sysselsättningsproblem på grund av minskad bilförsäljning,orsakad av försämrade kreditmöjligheter för konsumenien. Föreningen biträder kommitténs uppfattning att manvid bestämmandel av tidpunkten för ikraftträdandet bör beakta allmyndigheternas förberedande arbete lar viss lid i anspråk. Enligl föreningensmening är del dock minst lika viktigt atl berörda företag och derasorganisationer får erforderiig tid för informalion, omformulering avavtalsvillkor och omorganisation av olika rutiner. Föreningens erfarenhet frånbl, a. introduktionen av konsumentköplagen är atl informationsbehovet knappastkan överskattas, M framhåller i sill yttrande att förbundetssynpunkter främst baserar sig på de erfarenheter, som förbundet vunnit såsomlandets största företrädare för bilkonsumenterna, M ställer sig positivt tillden föreslagna konsumentkreditlagens beslämmelser angående informationspliktsamt avräkning vid återtagning och förtidsbelajning. M anser all bilkonsumenierna något förenklat kanindelas i två grupper, nämligen dels den som noga överväger ett avbetalningsköp,dels den som impulsköper utan närmare eftertanke. Det förefaller enligl M:smening mindre troligt att impulsköparna i någon nämnvärd omfattning skulle haskyddals av nu gällande regler om minsta kontantinsats och längstaavbetalningstid inom bilbranschen. Enligt M:serfarenheierär den grupp som nogaöverväger sill bilköp ulan tvekan väsentligt större än den"obetänksamma" gruppen. M anser all del är motiverat atl skyddakonsumenien i olika sammanhang, men ett sådant skydd får enligt M:s uppfattninginte i alltför slor utsträckning baseras på att konsumenien helt saknarmöjligheter all själv avgöra, huruvida han har ekonomiska förulsätlningar attgenomföra elt avbetalningsköp, M framhåller atl man i sammanhanget rimligenmåsle beakta att ell inle oväsentligt antal avbetalningsköp, som planerats avden enskilde konsumenten, aldrig kommer lill stånd på grund av atl denkrediiprövning, som säljaren ofta företager, utvisar atl avbelalningsköpelskulle bli alllför betungande för den presumtive köparen. De speciella regler, som tillämpats vidköp av personbilar på avbetalning, har enligt M i stort sett fungerattillfredsställande. Emellertid ställer sig M tveksami lill huruvida denföreslagna konsumentkredillagen medför önskat konsumentskydd utan atl samtidigtförvärra läget för den omdömesgilla majoriteten av konsumenler, M uppger alterfarenheterna från kontakter med bilköpare som gjort s, k. impulsköp har visatalt del bästa skyddet mot impulsköp, såväl på avbetalning som kontant, är en utvidgningav lillämpningsområdel för de principer som ligger lill gmnd förhemförsäljningslagen eller någon form av generell ålerlämningsräil. Om återlämningsrättinförs bör enligt M säljarens koslnader på grund av elt återlämnande givetvisdrabba den som utnyttjar denna rätt och inle hela kon-sumenlkollektivet. KAK anser i princip alt en förbättring avkonsumentskyddet på kredilköpsområdel är önskvärd. KAK menar emellertid att endel av kommiiténs förslag kommer att motverka detta syfte genom regler som är sålångtgående, t. ex. belräffande återtagningsrällen, att svårigheterna förkreditköp avsevärt ökas och konsumenternas valfrihet minskas. Enligl KAK:suppfattning bör fastslås all konsumenlerna i etl demokratiskt samhälle självaskall ha rätl alt fritt bestämma vilka varor och tjänster de vill köpa och hurde skall disponera sina ekonomiska resurser Konsumenterna är, framhåller KAK, 1976/77:123 234 deenda som har möjlighet att själva insiktsfullt bedöma de egna behoven ochmöjligheterna att själva tillgodose dem. KAK anser det anmärkningsvärt altkommittén inte ens har försökt utröna konsumenternas önskemål. KAK åberoparnäringslivets attitydundersökning och påpekar att avbelalningsköp endasl iundanlagsfall föranleder allvarliga anmärkningar. Mot denna bakgrund finns detenligl KAK:s mening inle någon anledning att göra det svårare för konsumenienalt använda sig av avbelalningskredit som alternativ till andra kredilformer.KAK anser del särskilt böra framhållas att en stor grupp konsumenter, isynnerhet bland bilägare, accepterar avbetalning som den naluriigakreditformen. Enligt KAK gäller detta framför allt de ekonomiskt svagarekonsumenter som av ekonomiska skäl köper begagnad bil och för vilka det är avsärskild vikt au kunna erbjuda bilen som säkerhet. MHFframhåller att kreditmarknaden under har ökat iomfattning och atl delta tyder på att etl stort antal konsumenter i denna serett acceptabelt sätt att finansiera sina inköp. av kraftiginflation kan det enligl MHF t. o. m. i vissa fall anses ha varit ekonomisktgynnsamt att anlita de kreditmöjligheter som erbjudits. Kommittén har,framhåller MHF, underiåtit all redovisa de positiva effekter som köpkrediternai vissa fall kan ha för hushållen medan de negativa sidorna däremot har belystsganska ingående. Denna något ensidiga redovisning kan enligt MHF till viss delbero på det bristande faktaunderiagel. MHF anser atl resultatet av näringslivetsattitydundersökning antyder atl det skulle ha varit av stort värde som underlagför kommitténs ställnings-laganden, om kommittén undersökt konsumenternasinställning till köpkrediterna, användningen av dessa samt behovet avreformer. MHF anför vidare att det av betänkandet framgår syftar till ett avskaffande av nu förekommande avbeialningskrediler för atli framtiden helt överföra denna verksamhet på banker och andrakreditinrättningar som inte har direkta försäljningsintressen. Delta är enligtMHF:s mening i och för sig en lovvärd målsättning eftersom den skulle kunnaleda till lägre kredilkoslnader för konsumenten. Enligt MHF har kommitténemellerlid bortsett från all dagens situation med en "frikreditmarknad" lill stor del är elt resullat av att banker och andrakredilinstitutioner till följd av bl. a. kredilreslriklioner fåll begränsadeullåningsmöjligheter, MHF befarar därför att elt avskaffande av nuvarandekonkurrens mellan olika kreditformer i belydande omfattning kan begränsa konsumenternasmöjlighet atl fritt välja tid och sätt för anskaffning av en vara. framhåller att delinle minst mol bakgrund av de konsumentskyddande lagar som gjortSverige känt som ell föregångsland är naturligt all avbelalningshandeln ochövriga former av konsumenlkrediter får en modern reglering. ansluter sig i allt väsentligl till kommiitéledamotenBjöriings reservation. har kommittén underkäntkonsumenternas förmåga att själva bedöma sin ekonomiska situation ochföreningen anser all kommitténs strävanden att skydda konsumenterna har fåttformen av ett ekonomiskt förmynderi som främst drabbar de konsumenler somsaknar möjlighet att använda alternativa finansieringssätt. Föreningenanser atl den föreslagna konsumentkreditlagen i stora stycken 1976/77:123 235 ärsåväl konsumentovänlig som förelagsfientlig och att den inte under någraomständigheter kan ges den kategoriska uiformning som kommillén fö-reslagil.Föreningen framhåller att många människor inte skulle kunna skaffa sigvärdefulla kapitalvaror om inte möjligheten till rimliga avbetalningsköp fannsoch alt samhällel bör undertätla i slällel för all försvåra för människornaall skaffa sig kapitalvaror. lyder näringslivelsattitydundersökning på atl en stor majoritet av kredilköpare har enbart godaerfarenheter av krediiköp. Föreningen framhåller vidare att den bland sinamedlemmar har elt flertal relativt små företag som säljer förhållandevis dyrakapitalvaror. Enligt föreningens mening har kommittén ensidigt inriktat sig påkonsumentens/köparens situation och föreslagit förändringar som ställer i varjefall den mindre företagaren försvarslös mot en mindre nogräknad köpare. Föreningen uppger all den i likhet med en rad andraremissinslanser avgav ell posiiivt remissvar över beiänkandei"Utsökningsräll XIII" (SOU 1974:55). De där föreslagna möjligheternalill hypolekarisk pantsätlning sågs enligt föreningen av både bransch ochkonsumenler som en positiv utveckling. kunnat inhämta kommerdessa förslag inte atl föreläggas i form av en proposition inom"överskådlig framlid". faktum i kombination med de ändringar isjölagen som per minskat möjligheterna till inteckning avsmåbåtar och med de av kommillén framlagda förslagen gör enligt föreningen , hyser allvariig oro för den framtida utvecklingen vad avser möjligheternalill vettiga och för branschen väl anpassade kreditformer. Del är föreningensuppfattning att etl genomförande av kommitténs förslag med säkerhet får allvarligakonsekvenser för de flesta förelag inom båtbranschen liksom för konsumenlerna. () lämnar isill remissyttrande bl. a. följande upplysningar rörande föreningensverksamhet. DF bildades och är en sammanslutning avförelag, vilka organiserat sin marknadsföring i så att försäljningenhuvudsakligen sker direkt från producent till konsument (direktförsäljning,hemförsäljning). DF omfattar f n. 105 medlemsföretag, varav 87 betecknas somassocierade. Företagen representerar etl antal olika varubranscher meddistributionsformen som gemensam bas. De största medlemsföretagen har bedriviten konti-nueriig verksamhet med personlig försäljning direkt till konsumentsedan början av 1910-talet och tillhör landels ledande industriföretagbåde här det gäller svensk marknad och export. Som sysselsältningsfakior utgörDF:s medlemsföretag ell icke oväsentligt inslag i svenskt näringsliv. Företagensmarknadsandelar kan enligl DF uppskattas lill exempelvis för symaskiner , för dammsugare , för övriga hushållsmaskiner 15 ä 20procent, förbrandskyddsmalerial . Av böcker avsätts cirka 40 procentvia direkt personlig kontakt. Av medlemsföretagen bedriver över 90 procentkreditförsäljning i systematisk form. Majorilelen av dessa svarar för och/elleradminislrerar kredilgivning till konsument i egen och/eller huvudleverantörensregi. Enligl DF berör förslagen lill ändringar i nuvarande kreditlagstiftningsåledes i hög grad medlemsföretagens framtida marknadsställning ochkonkurrenssituation, DF ansluter sig till syftet med kommitténs förslagatt stärka konsumenternas Slällning vid krediiköp samt framhåller all intenågot av ens på kort sikt är betjänt av all obilligavillkor tillämpas eller 1976/77:123 236 allmindre god affärssed får göra sig gällande, DF ifrågasätter emellertid omkommitténs förslag i praktiken verkligen skulle få avsedd effekt och om detstora köparskikt som berörs skulle uppleva den föreslagna reformen somkonsumentvänlig. Enligt DF:s mening bör konsumenterna själva bestämma vad devill köpa av varor och tjänster och hur de skall disponera sina ekonomiskaresurser för olika ändamål. Betänkandets beskyddande tendens ler sig enligt DFnågot överdriven då koniinueriig konsumentupplysning via allalyper av massmedia tillhör vardagen och konsumenterna sedan början av 70-taleiåtnjuter ell lagsliftningsskydd utan tidigare motstycke. Enligt DF synes kommittén utgå från atl denkreditgivande näringsidkaren ofta är benägen alt missbruka sin ställning ochdra otillböriig fördel av den konsument som utnyttjar krediiköp. Sådantmissbruk borde enligt DF:s mening enklast kunna motverkas genom del redanexisterande förbudet mol oskäliga avtalsvillkor. DF menar atl kredilgivning genom del säljandeförelaget för majoriteten av konsumenterna framstår som rationell. DF hänvisarhärvid lill näringslivels attitydundersökning saml lill en lidigareundersökning av liknande slag (se SOU 1966:42). DF finner del anmärkningsvärtatt utredningen vill främja konkurrens på olika villkor: å ena sidan bankkreditulan krav på kontantinsats och utan mervärdesskatt på kreditkostnaden, å denandra sidan säljarkredit med obligatorisk kontantinsats och mervärdesskatt ävenpå krediikostnaden. Enligt DF torde kommillén inle ha avsett all genomkrav på kontantinsats och maximering av kredittidens längd skapa etlkonjunkturpolitiskl inslm-ment. DF säger sig i detta sammanhang viljaunderstryka att flera av de i förslaget ingående bestämmelserna redan på kortsikt otvivelaktigt skulle komma att få negativa effekler på DF:smedlemsförelags ekonomi. Enligl DF är del sålunda uppenbart atl den föreslagnalägsta kontantinsatsen om kommer atl innebära ell säljmoistånd förde medlemsföretag som tradilionellt arbetar med en handpenning som liggermellan saml att den föreslagna maximeringen av kredittidenkommer alt verka i samma riktning, DF anser alt dessa båda ålgärder tillsammansmed slopande av återtaganderätten och den därav följande restrikliviteten i kreditgivningenkan förmodas leda till avsevärt minskade avsättningsmöjligheter, kommerenligl DF alt medföra kortare serier i produktionen, sysselsättningsproblem isåväl tillverknings- som distributionsledet, försämrad lönsamhet i företagenoch prishöjningar för konsumenten. DF framhåller att för flera av DF:stillverkande medlemsförelag en stark hemmamarknad utgör den primärafömtsättningen för en effektiv exportverksamhet. En försvagad ställning påhemmamarknaden innebär fördelar för utländsk konkurrens och försämrar meddubbel effekt det svenska företagels internationella konkurrenskraft. Åtgärdersom medvetet äventyrar medlemsföretagens ekonomi kan enligt DF komma alt föallvariiga konsekvenser för sysselsättningen på många orter i landet. DF vänder sig även mot kommitténs uttalanden ibeiänkandei att den föreslagna kontantinsatsen sannolikt leder lill enminskning av hemförsäljningen saml att det ur samhällsekonomisk synvinkel intelorde vara något att invända mol all denna "jämförelsevis koslsamma ochibland påträngande försäljningsform" får träda tillbaka. Enligl DF:smening har hemförsäljningen inom många branscher en avgörande inverkan påkonsument- Prop.1976/77:123 237 prisnivån,Bokproduklionen inom landet skulle enligt DF få åsättas ell mångdubblat prisom spridning via direkt personlig försäljning skulle hämmas eller hindras.Detsamma gäller för flera andra varubranscher där de stora seriernas ekonomi,möjliggjord genom direktförsäljning, enligl DF ger en lägre konsumenlprisnivåan som eljest vore möjligt. ansluter s\g tillkommiitéledamoten reservation samt hänvisar till näringslivetsattitydundersökning. Föreningen uppger atl den beslår av 13 medlemsförelagsaml alt tre av dessa erbjuder kunderna kontokredil. Dessa tre företagssammanlagda kon-loförsäljning beräknas enligl föreningen tilltotalt . De tre företagen har sammanlagt beviljat 320 000konton. Den sammanlagda utestående kreditvolymen är . Degenomsnittliga köpen uppgår lill per köptillfälle och delgenomsnittliga saldot per konto uppgår till . Föreningen påpekar att enbart sammanlagt har ca 500 000 konlohavare medan kommittén i sittbetänkande anger det totala antalet konlohavare lill mellan 200 000 och 250000, De utestående kontokrediterna hos och föreningen uppgår tillsammanlagt ca medan kommittén beräknat volymen till totalt200-250 miljoner kronor. kan förstå har kommittén över huvudtaget inte tagit hänsyn till den konlokredilhandel som sker genompostorderföretagen. Erfarenheterna av denna handel visar enligl föreningen attkunderna på intet sätt saknar förmåga atl själva avgöra sina möjligheter allsköta betalningarna. De s. k. problemkunderna represenlerar endasl ca enprocent. Enligt föreningen är poslorderhandelns service speciellt viktig förlandels glesbygdsområden där postorderföretagen inte bara fungerar somvamdisiribulörer utan också som bekväma och viktiga kreditgivare. Om kommitténsförslag till konsumentkreditlag genomförs oförändrat kommer postorderföretagenenligl föreningens uppfattning alt påverkas kraftigt i negativ riktning medminskad sysselsättning inom branschen som följd. Svenska annonsörers förening och Svenskarek/amhyråförhundei ansluter sig till kommitténs strävanden att skapa enhetligaregler för kredithandeln och stärka konsumenternas ställning i samband medkreditköp. Ett för-enhetligande av reglerna ger konsumenten bättre översikt avmarknaden som själva beslutsfattandet underiättas. Sålunda bör enligtföreningen och förbundet de föreslagna reglerna om upplysningsplikt vid marknadsföringge köparen ett väsentligt bättre underiag för bedömning av olikakrediterbjudanden samt möjliggöra det för köparen förmånligaste beslutet.Föreningen och förbundet anser dock atl kommittén i sin ambition alt utökaskyddet för konsumenten har kommit att föreslå alllför restriktiva regler,framför allt i fråga om kontantinsatsens sloriek, kredittidens längd ochåtertaganderätten, på vilka punkter föreningen och förbundet ansluter sig tillkommiitéledamoten reservation. De föreslagna åtgärderna kommer enligtföreningen och förbundet sannolikt atl verka återhållande på kreditutbudet ochdärmed göra det svårare för dem som har slörsl behov av kredit att erhållasådan. Vidare framhåller de att den föreslagna konsumentkredillagen i hög gradkommer alt påverka rutinerna inom detaljhandeln och all man där kan förutsebesvärligheter med avseende på tolkning och lillämpning. uppger atl dess verksamhet består i alladministrera och finansiera kontoköp varvid bolaget nära samarbetar medaffärs- och spar- 1976/77:123 238 bankerna.Bolaget är del enda rikstäckande kredilkortsföretaget och svarar för mer anhälften av kreditkortsmarknaden. Beträffande verksamhetens aktuella omfattning() uppger bolaget all del har 180 000 konlohavare, atlkontokrediter har beviljats till ett belopp av , attkontokrediter har disponerats lill elt belopp av , atlförsäljningen beräknas uppgå till saml alt 7 400detaljister är anslutna. Bolaget uppger vidare att konloköpens andel av delolala kredilköpen på den svenska marknaden ännu är förhållandevis ringa men påsenare år har befunnit sig i kraftig tillväxt. Detta torde bero på attkonsumenterna i ökad omfattning, såsom kommillén framhållit, kommit attuppfatta kontoköp som ett modernt och fördelaktigt alternativ till andra köp-och be-lalningsformer. Kontokrediter, såsom Köpkort, uppfyller enligl bolagetsmening redan i hög grad de krav som kommillén ansett väsentliga all beakta. Debygger sålunda på ett fortlöpande kundförhållande mellan konsument ochkredilkortsförelag, de ger i likhet med bankkredit konsumenten stor frihet vidval av inköpsställe och de är inte förenade med återtaganderätt beträffandeinköpta varor. Bolaget ansluter sig lill kommittéledamotenBjöriings reservation. Bolaget anser sålunda atl kommitténs förslag är alltförlångtgående i förhållande lill syftet all åsladkomma ett bättre konsumentskydd.Ifråga om kontantinsats, kredittidens längd, återtaganderätt,trepartsförhållande m, m. anser bolaget alt den föreslagna regleringen äröverdrivet detaljerad och enligl bolagels mening lorde den få till följd attmånga konsumenter, som inte har tillgång lill kontanta medel eller som inte kanprestera säkerhet för kredit, över huvud laget inte får möjlighet atl genomföraköp av kapitalvaror och dyrare tjänster i den omfattning de själva bedömerönskvärt och realistiskt ur privatekonomisk synvinkel. Om lagstiftningen på såsätt försvårar eller omintetgör tillgången till den organiseradekonsumentkreditmarknaden finns det enligt bolaget påtaglig risk för attkreditsvaga konsumenter vänder sig lill en dyrare och vanskligare"grå" kreditmarknad, vilkel uppenbart skulle motverka utredningenssyfte. Bolaget uppger att mångåriga erfarenheter hosbolaget och övriga svenska finansieringsföretag tyder på atl konsumenlerna harförmåga att själva avgöra vilka ekonomiska åtaganden de kan gå iland med.Konsumenten i gemen sköter enligl bolaget avvecklingen av sina kreditköp ulananmärkning och finan-sieringsförelagen iakttar en betydande fiexibililet närdel gäller beviljande av betalningsanstånd i ömmande fall. Del finns inga faktasom talar för att morgondagens mer väluibildadeoch medvetne konsument skulleha sämre förmåga atl rätt bedöma sina konsumtionsbehov och sinbetalningsförmåga. Inle heller finns något som lyder på attfmansieringsföretagen av egen drift skulle vara på väg mot en hårdarebehandling av de ekonomiska mellanhavandena med sina kunder. I sammanhangethänvisar bolaget till näringslivels attitydundersökning, vilken enligl bolagetvisaratt behovet hos konsumenien av en långtgående reglering av villkoren förkonsumenlkrediter inle är så stort som kommillén synes ha antagit, Husmodersförbundei Hem och Samhälle avstyrker allkommiiténs förslag lägges till grund för lagstiftning.