prop · G003110 · 1976-12-31 00:00:00 — Förbud kan meddelas även anställd hos näringsidkare och annan som handlar på näringsidkarens vägnar. Är villkor, somnäringsidkare använder vid erbjudande av vara eller tjänst till konsument förenskilt bruk, med hänsyn till vederlaget och övriga omständigheter att anse somoskäligt mot konsumenten, kan , om det är påkallat frånallmän synpunkt, meddela näringsidkaren förbud att i liknande fallanvända samma eller väsentligen samma villkor. Förbud skall förenas med vite,om detta ej av särskilda skäl är obehövligt. Första stycket ägermotsvarande tillämpning om näringsidkare erbjuder konsument att mol vederlag förvärvanyttjanderätt lill lösöre för enskilt bruk. Är villkor, somnäringsidkare använder vid erbjudande av vara, tjänst eller annan nyttigheltill konsument för enskilt bruk, med hänsyn till vederlaget och övrigaomständigheter att anse som oskäligt mot konsumenten, kan ,om del är påkallat från allmän synpunkt, meddela näringsidkaren förbud attframdeles i liknande fall använda samma eller väsentligen samma villkor. Förbudskall förenas med vite, om detta ej av särskilda skäl är obehövligt. Första stycket ägermotsvarande tillämpning på villkor som näringsidkare i sin yrkesmässigaverksamhet använder vid förmedling av erbjudande om nyttighet till konsumentför Dennalag gäller ej i fråga om verksamhet som står under tillsyn av bankinspektioneneller försäkringsinspektionen. /fråga om erbjudande som avser nyttjanderätt till fast egendom gäller denna lag endasivid överiålelse av tomträtt. Lagen gäller ej i fråga om 'Senastelydelse 1973:878. verksamhetsom står under tillsyn av bankinspektionen eller försäkrings-inspektionen. Näringsidkareär skyldig att på anmaning av konsumentombudsmannen inkomma med yttrande ellerupplysning i ärende enligt denna lag. Efterkommes icke sådan anmaning, fårombudsmannen förelägga näringsidkaren att fullgöra sin skyldighet vid vite avhögst . Näringsidkare är skyldigatt på anmaning av konsumentombudsmannen inkomma med yttrande eller upplysningi ärende enligt denna lag. Efterkommes icke sådan anmaning, får ombudsmannenförelägga näringsidkaren att fullgöra sin skyldighet vid vite av högst 10 000kronor, itesföreläggande får talan ej föras. Dennalag träder i kraft . 'Senaste lydelse 1972:730. Prop.1976/77:110 170 Sammanställningav vissa anmärkningar från och rörandekommitténs värderingar av olika avtalsvillkor Friskrivningfrån ansvar för dolda fel Kommitténuttalar att friskrivningsklasusuler av detta slag "i regel" inte börförekomma, t. ex. vid näringsidkares försäljning av nya småhus tillprivatpersoner för enskilt bruk. Undantagsvis får det dock anses skäligt attsäljaren även i sådana avtalsförhållanden friskriver sig från ansvar. "Vidanvändande av nya byggnads- eller inredningsmaterial kan det exempelvis finnasbehov för säljaren att kunna friskriva sig för dolda fel i vissa bestämdahänseenden - i vart fall under ett inledningsskede av materialets användning påmarknaden" (s. 83). Denna uppfattning tillbakavisas bestämt av konsumentverket.Det kan inte godtas att konsumenterna får tjäna som försökskaniner och -kanske helt ovetande om dem - ta de ekonomiska riskerna av t. ex. nyamaterialtyper, medan säljarna lämnas utan ansvar. Säljaren måste alldelessjälvklart här ta de ekonomiska konsekvenserna av den produktutveckling somgörs. Detta överensstämmer också väl med praxis på t. ex. områdena förläkemedel, livsmedel och förpackningsmaterial, där det krävs att en ny produktskall godkännas av eller livsmedelsverket innan den får släppasut på marknaden. Kommitténrefererar vidare högsta domstolens dom DT 38/1975 (NJA 545) i det s. k. diffusionsspärrmålet. HD förklarar där att en generellt utformadfriskrivningsklausul i ett försäljningsavtal mellan privatpersoner meden mäklare som förmedlare, vilket avsåg en fastighet, inte HD uttalar också i domen att det "inte /är/ uteslutet att för tillämpningav friskrivningsklausuler får ställas strängare krav i flera hänseenden,när det gäller områden där rådande värderingar rörande I konsumentskydd gör sig gällande, t. ex. försäljningav nybyggt småhus av byggföretagtill enskild person". 1 anslutning till referatet anför kommittén (s. 85)att det i fråga om mäklarförmedlade småhusöverlåtelser mellan privatpersonerär rimligt att ge större spelrum för friskrivningsklausuler för dolda fel,varvid HD:s avgörande ger god vägledning. Konsumentverketvill här uttala att det inte heller vid överlåtelser av äldre hus kan godtasatt näringsidkare eller mäklare överlag använder friskrivningsklausuler. Detskall dock inte bestridas att sådana klausuler i vissa fall bör tillåtas då detär fråga om äldre fasligheter. Särskill med anledning av de omfattandekonsekvenser som en sådan klausul kan få för köparen är det dock nödvändigt attvillkor av detta slag ges en myckel tydlig presentation, så Prop.1976/77:110 171 attköparen görs uppmärksam på deras existens och innebörd. I det enskilda falletkan detta givetvis ske genom att säljaren eller mäklaren närmare redogör för friskrivningsklausulen.Någon tillförlitlig garanti för att della verkligen också kommer atl ske kanman dock knappast få. Klausulen som sådan måste därför, för att kunna godtas,tydligt ange i vilka hänseenden som säljarens ansvar för dolda fel är begränsat- t. ex. genom att friskrivningen anges avse ansvaret för elektriska ledningar,husbock etc. delar således i denna fråga inte den uppfattningsom kommer till uttryck i HD.s dom och som kommittén synes ansluta sig till. Friskrivningi garantiåtaganden från ansvar för fel EnligtAllmänna bestämmelser för byggnads-, anläggnings- och installationsentreprenader,AB, (se AB 72 kapitel 5 i) 8) är säljarens ansvar för dolda fel eftergarantitidens utgång begränsat till fall av grov vårdslöshet. Vad som i motiventill AB anförs som grund för detta saknar - vilket också framgår av kommitténsresonemang på denna punkt (s. 88 O - verklighetsförankring såvitt avserförhållandet mellan säljaren/entreprenören och småhusköparen. Dessa är ingajämbördiga parter. Köparen kan oftast inte kontrollera byggnationen. Säljarenutser besiktningsman osv. Som kommittén framhåller (s.89) måste därför en garantitid anses alltför kort. mening boren säljare kunna garantera beskaffenheten hos grundoch stomme, dvs. byggnadens goda bestånd och funktion, under ochbeskaffenheten i övrigt . Köparens underläge gentemot säljarenmåste också beaktas på det viset att utgången av garantitiden inte ges sågenomgripande rättsverkningar som fallet ofta är . Kravet på grovvårdslöshet gör att köparen ytteriigt sällan har möjlighet att göra gällandefel efter garantitidens utgång. Kommittén framhåller också detta men föreslåringen ändrad regel för köparens rätt till ersättning i dessa fall. bör säljaren efter garantitidens utgång vara strikt ansvarigför dolda fel i analogi med regeln i 4:19 jordabalken. Verket biträder tanken (s.89) att det i småhuskontrakten bör tas in en uttrycklig bestämmelse omsäljarens ansvar efter denna tidpunkt. anför (s. 63 och 90) undandrar säljaren i många köpekontrakt medentreprenadinslag den maskinella utrustningen från garantin och hänvisarköparen till att vid fel vända sig till vederbörande leverantör.Konsumentverket delar uppfattningen att detta av olika skäl är olyckligt och biträderkommitténs förslag i frågan. Det kan tilläggas att en hänvisning tillleverantören ger en missvisande bild av köparens rättigheter i de fall dåutrustningen inte utgör fast egendom. 1 fråga om utrustning som helt ellerdelvis är lös egendom har köparen enligt den tvingande regeln ill! ; konsumentköplagenalltid rätt att reklamera hos säljaren. Prop.1976/77:110 172 Friskrivningfrån ansvar för dröjsmål framhåller tillgodoser dessa friskrivningsklausuler ensidigtsäljarens intressen. För köparen kan en senareläggning av tillträdesdagen fåmycket negativa ekonomiska och praktiska konsekvenser i form av svårigheter attfinna en tillfällig bostad, kostnader för en extra flyttning etc. mening bör säljaren inte annat än vid ren force majeure - tillvilken bara bör hänföras sådana omständigheter som säljaren varken råder övereller bort förutse - kunna friskriva sig från ansvar vid dröjsmål. Om enförsening inträffar skall köparen vidare ha rätt till så stor ersättning attden normalt täcker hans av dröjsmålet föranledda kostnader. Konsumentverketanser i anslutning till vad kommittén anför härom (s. 94) att ett vitesbeloppom 1/2 96 av entreprenadsumman är lämpligt. Det överensstämmer också väl medpraxis (se 72 s. 133). Fastighetsreklamationsnämndensverksamhet, anmälningar till KO och och upplysningar av annatslag har visat att det inte är ovanligt att också väsentliga fel - ibland iform av avvikelser från byggnormerna - förbises vid besiktningarna.Besiktningsmannen, som skall fastställa om byggnaden är kontraktsenlig, görbara en okulärbesiktning vid vilken det inte är möjligt att upptäcka allaeventuella felaktigheter. Inte sällan har besiktningsmannen anknytning tillsäljaren, vilket kan bidra till att han hamnar i en intressekonflikt om hanfullgör en noggrann granskning av byggnationen och noterar alla fel ochbrister. visar att detta inte minst är fallet dåbesiktning görs av en hel serie hus och det framkommer att alla hus ärbehäftade med samma fel. Mycket tyder på att vissa besiktningsmän i sådana fallavstår från att framföra brister i medvetande om de praktiska svårigheternaför säljaren att avhjälpa felen och de ekonomiska konsekvenserna ettavhjälpande av felen skulle få. Besiktningsklausulernainnebär i allmänhet att köparen bara har rätt att göra påföljder gällandebeträffande sådana avvikelser från avtalet som upptagits ibesiktningsutlåtandet. Kommittén föreslår att köparen också skall ges rätt attföra talan i fråga om fel och brister som han påtalat i samband med anmärkningöver besiktningsutlåtandet (s. 95 f). Detta medför dock enligt konsumentverketsmening inte att köparen ges ett tillräckligt starkt skydd. Som tidigare anförtsutgör de till besiktningsutlåtandet knutna i-ättsverkningarna några av deallvarligaste svagheterna i köparens ställning. Den regel som kommitténföreslår innebär visserligen alt köparens ställning stärks något, menlångtifrån tillräckligt. Om inte "anmärkningstiden" görs mycket lång,kommer regeln bara att medföra att köparen kan påtala fel som han nämnt för Prop.1976/77:110 173 besiktningsmannenmen som denne vägrat anteckna i utlåtandet eller som han själv kan konstateraunder en ganska kort tids boende i fastigheten. Som kommittén på annat ställeframhåller kan det dock dröja avsevärd tid innan väsentliga fel - som ändockinte kan hänföras till kategorin dolda fel -framträder. Man kan inte hellerutgå från att köparen normalt är byggnadsteknisk kunnig och själv kanfastställa i vad mån byggnaden avviker t. ex. från normerna. För att kunnapåtala ett fel som han först får kännedom om måste köparen därförantingen under "anmärkningstiden" göra gällande fel också i fråga omsådana delarav byggnaden som han ännu ej hunnit undersöka eller anlita enbesiktningsman som får i uppdrag att granska byggnaden på köparens bekostnad.En sådan utveckling kan inte anses önskvärd. Denförstärkning av småhusköparnas ställning som i detta avseende måste genomförasförutsätter därför enligt mening att köparen får rätt attunder hela garantitiden göra gällande sådana fel som inte har upptagits i besiklningsu*låtandetmen som borde ha uppmärksammats av besiktningsmannen vid besiktningen. Konsumentverketvill här framhålla, att en viss förbättring av köparnas ställning kan ske redangenom att besiktningsmännen intar en mera fristående ställning i förhållandetill säljarna. Av betydelse kan härockså vara att besiktningarna görs meraomsorgsfullt och atl besiktningsmännen dr en bättre utbildning. Ombesiktningsmännen dessutom får bära ett visst ansvar för besiktningen lordeköparnas ställning stärkas ytterligare. Dessa frågor, som huvudsakligen liggerutanför det område som omfattas av köparens och säljarens avtal, har delvisutretts av byggadministrationsutredningen, som lagt fram sittbetänkande ". Samordning-decentralisering" (SOU1976:26). flr vid remissbehandlingen av detta närmare utvecklasin syn i dessa frågor. Kommitténdiskuterar också utformningen av klausulerom garantibesiktning (s. 96) ochföreslår att parterna skall kunna träffa avtal om att sådan besiktning inteskall ske. Även om kommittén torde förutsätta att ett sådant avtal träffasförst i samband med att garantitidens utgång närmar sig, kan en regel av dettainnehåll också tillämpas så, att en bestämmelse om att garantibesiktning ejskall ske tas in redan i köpavtalet utan att köparen uppmärksammar vilka konsekvenserdetta kan få. Enligt bör garantibesiktning därför alltid ske,om inte parterna i samband med att garantitiden går till ända avtalar om annat. Kommitténanser att klausulerom hur snabbt fel och brister skall avhjälpas inte i sig äroskäliga men framhåller att de är oklart utformade. - somanmärker att villkor som är oklart utformade i vissa fall kan anses oskäligaenligt avtalsvilllkorslagen - vill i detta sammanhang betona, att kommittén härberör en situation som har stor betydelse för småhusägarna. Det är mycketvanligt att det dröjer innan fel som påtalats vid 1976/77:110 174 besiktningblir avhjälpta - ofta blir de det inte alls. Det är också vanligt attåterstående arbeten färdigställs alldeles för sent eller inte alls. I köpekontraktenbör därför tidpunkten för när fel och brister skall vara avhjälpta fixerasbättre än . Köparen bör vidare ha rätt till viss ersättning i form av viteom säljaren inte avhjälper fel och brister eller färdigställer återståendearbeten inom angiven tid. Det är enligt att föredra att tidenbestäms redan i samband med att köpavtalet ingås framför att avgörandet fattasav besiktningsmannen vid besiktningen - särskilt om besiktningsmannen utsettsav säljaren. Om det redan vid avtalsslutet upprättas en tidsplan för när husetskall vara uppfört, fel avhjälpta och återstående arbeten utförda, för köpareninformation om omständigheter som inte sällan är en viktig förutsättning förköpet. Det kommer då inte heller att behöva råda tvekan om när ettkontraktsbrott har inträffat och köparen kan göra gällande vitespåföljd elleravhjälpa felet etc. på säljarens bekostnad. En tidsplan bör vara av betydelseockså för säljaren genom att underlätta dennes planering av arbetet. Kommitténbelyser de nackdelar ur konsumentsynvinkel som är förknippade medskiljeklausuler och föreslår mot bakgrund härav atl förbudet i 3a i; skiljemannalagenskall utsträckas till att omfatta också mindre tvisterom fast egendom. Somtidigare anförts medför skiljeklausulerna inte sällan alt småhusköpare avekonomiska skäl avstår från all göra sin rätt gällande vid en tvist. Motskiljeklausulerna talar också att köparen inte har samma möjligheter somsäljaren att utse en kompetent skiljeman. Köparen torde dessutom ofta tvivla påatt skiljeförfarandet innebär en lika opartisk bedömning som ett domstolsförfarande.Denna uppfattning bör tillmätas desto större vikt som part vid skiljeförfarandeinle har möjlighet att få en tvist prövad i fiera inslanser. Skiljeklausulerär därför ägnade att leda till att köpare underlåter atl göra sin rätt gällandevid en tvist. De utgör därför ett av de allra starkaste hindren mot balans irättsförhållandet mellan säljare och köpare. De med skiljeklausul förbundnanackdelarna gör sig dock gällande inte bara då tvisten rör ett så lågt värdesom ett halvt basbelopp. Förslagetatt den i 3a ij skiljemannalagen uppställda regeln om förbud att åberopa enskiljeklausul skall utvidgas lill att gälla även tvister om fast egendom gårenligt i rätt riktning men inte tillräckligt långt. Det är attmärka att 3a S skiljemannalagen tillkom i samband med lagen om rättegången itvistemål om mindre värden i syfte att motverka all man genom skiljeklausulerskulle komma alt hindra att konsumenttvister handlades i det förenkladeförfarandet. Detär väl tänkbart all tvister om fast egendom i vissa fall kan prövas på ett Prop.1976/77:110 '75 ändamålsenligtsätt genom förenklat förfarande. Del måste dock ifrågasättas om inte sådanatvister i allmänhet är så komplicerade att ordinär process är den lämpligastehandläggningsformen. Skälen mol skiljeförfarande är minst lika starka vidstörre som vid mindre tvister. Enligt finns del därför inteanledning att begränsa ett förbud mol skiljeklausul till ivisler med tvisleföremålsom inle överstiger ett halvt basbelopp. Det ligger väl i linje medövervägandena bakom lagen om rättegången i tvistemål om mindre värden och 3a § skiljemannalagenatt från giltighetsområdet för skiljeklausuler undanta också renakonsumenttvister på detta område. De rena konsumenttvisterna i fråga om lösegendom och tjänst avser till alldeles övervägande del värden som ligger välunder ett halvt basbelopp. Situationen är däremot annorlunda vid fast egendom.Del kan anmärkas att även om tvisieföremålets värde här ofta absolut sett ärganska högt det dock är lågt i förhållande till köpeskillingen. Konsumentverkethar vid förhandlingar med hävdat attskiljeklausuler i princip inte bör förekomma i kontrakt om småhusöveriåtelser.Det är också verkets uppfattning att sådana klausuler, om de alls skall godtas,bör vara utformade så att köparens kostnader för skiljeförfarandet vid händelseav föriust maximeras till ej alltför stor del av de totala skiljemannakostnadernaoch till ett rimligt absolut belopp. Kommitténskall i sitt fortsatta arbete utreda frågan i vad mån skiljeförfarande börtillåtas i tvist rörande konsuments fastighetsförvärv. Kommitténs förslag tilländring av 3a S skiljemannalagen kan därför godtas övergångsvis. bördock alla konsumenttvister på detta område undantas från skiljeförfarande. framhåller (s. 100 f) bör KO () och marknadsdomstolenha möjlighet atl pröva skälighelen av bestämmelser om förverkande avhandpenning, skadestånd o. d. i hävningsklausuler samt av klausuler som gersäljaren rätt till tidsföriängning och som kraftigt begränsar köparens räll atthäva köpet vid säljarens dröjsmål. Kommittén anför atl del sannolikt får krävasett avsevärt dröjsmål innan hävningspåföljden får tillgripas. Denna uppfattningkan vara befogad, särskilt om entreprenaden i olika hänseendenanpassats lill köparens individuella önskemål. I vissa fall bör dock också ettmera kortvarigt dröjsmål ge hävningsrätt, t. ex. då köparen noggrant betingatsig all inflyttningstiden skulle hållas eller del eljest måste ha stått klartför säljaren att detta var särskilt viktigt för köparen. Konsumentverketdelar kommitténs uppfattning (s. 102) att det i småhuskontrakten bör finnasregler om köparens rätt till hävning och andra Prop, 1976/77:110 176 sanktionervid säljarens kontraktsbrott. Ienlighet med vad kommittén anför (s. 103) bör köparen ges rätt atl i vissa fall- särskill vid sjukdom eller dödsfall i familjen - frånträda avtalet. De avSveriges efter förhandlingar med KO utarbetadeleveransbestämmelserna kan här tjäna som förebild. Som kommittén anför böreventuell ersättning till säljaren utgå enligt standardiserade normer. Enlämplig regel kan vara att säljaren får ersättning för sina kostnader upp tillett visst belopp. mening bör köparen ha rätt atl frånträda köpet också i andrafall än de anförda, dvs. även då det inle föreligger s. k. personlig force majeurepå köparens sida. Köparen bör således ha möjlighel atl utan närmare redovisadorsak frånträda köpet under förutsättning att han ersätter säljaren denneskostnader. Endastuppgifter i kontraktshandlingarna gäller Iallmänhet anges i avtalen att överenskommelser, utfästelser eller uppgifter kangöras gällande mot säljaren bara om de tagits in i kontraktshandlingarna.Bestämmelsen innebär en avvikelse från dispositiv rätt i fråga om både fast ochlös egendom Gfr Westeriind, Kommentar till jordabalken 1-5 kap., 1971, s. 263 ff.).Den medför atl köparen kan fråntas vissa rättigheter som tillkommit honom efterdiskussioner med säljaren inför köpslutet. Bestämmelsen medför också atlköparen inte ges möjlighet att åberopa uppgifter om fastigheten, vilka lämnatsi annan marknadsföring såsom broschyrer, annonser m. m., om inle detta materialingår i kontraktshandlingarna. Detta strider mot de principer förkonsumentskydd som kommit till direkt uttryck i 7 v} konsumentköplagen och i hemförsäljningslagen.En annan sak är alt det normalt ligger i båda parternas intresse all allaköpevillkor intas i det skriftliga avtalet. Det kan därför vara lämpligt med enrekommendation om att muntliga löften etc. tas in i kontraktet. Rättall vidta ändring i utförandet 1köpeavtalen ges säljaren ofta rätt atl utan kostnadsreglering och utan att höraköparen göra ändringar i utförandet i förhållande lill det skriftliga kontraklsmaterialet.Som tidigare anförts förekommer synneriigen långtgående klausuler av dettaslag. Sådana villkor kan inte godtas. Köparen måste kunna lita på att husetsfunktion inle förändras ulan hans hörande. Men inte heller mindre ändringar börfå göras utan vidare. Huset bör också i bl. a. estetiskt hänseendeöverensstämma med vad som avtalats muntligen eller skriftligen. Ändringar börfå ske utan köparens hörande bara om de måste antas sakna betydelse för denne. Prop.1976/77:110 177 Prisetfixeras inte alltid i kontrakten. Inte sällan ges säljaren t. ex. rätt attutöver den preliminära köpeskillingen få ett belopp som motsvarar kostnadsstegringenpå arbete och material fram till dess att huset är uppfört. En prisklausul avdenna innebörd medför stora svårigheter för köparen alt överblicka denekonomiska omfattningen av sitt åtagande. En prishöjningsklausul måste för attgodtas ges en extra skrivning. beslut i ärendet KO ./. , (beslut 13/1974; det återges i promemorian på s. 22 O bör kunna tjänasom förebild. anser alt priset normalt skall ligga fast underen period , varefter en viss höjning enligt i avtalet tydligtuttalade principer eventuellt kan komma i fråga. Bestämmelser av detta slagfinns i avtalsformulären på marknaden för monteringsfärdiga trähus, vilkatillkommit efter förhandlingar mellan KO och . Samfundetberör vissa av de avtalsklausuler som behandlas av småhusköpkommittén i desspromemoria och som ansetts under vissa förhållanden vara att bedöma somoskäliga. Samfundet finner det meningslöst att närmare kommentera vart och ettav de i promemorian anförda exemplen, då redan av kommitténs uttalanden iåtskilliga fall framgår att en generalisering av villkoren som oskäliga intelåter sig göra utan omfattande reservationer. Samfundets förbigående av vissa ipromemorian berörda villkor (år inte tolkas så att samfundet beträffande deinte kommenterade villkoren delar de åsikter som kommittén har redovisat. 1fråga om klausuler med friskrivning från ansvar enligl 4 kap. 19 § jordabalkenför s. k. dolda fel uttalar kommittén att sådana klausuler i regel inte börförekomma vid situationer där konsumentskyddssynpunkter bör tillmätas särskildvikt, t. ex. vid näringsidkares försäljning av nya småhus lill privatpersonerför enskilt bruk. Samfundetdelar kommitténs uppfattning att friskrivningsklausuler av angivet innehållnormalt får anses oskäliga vid försäljning av nya småhus lill privatpersoner.Som kommiilén framhållit finns emellertid fall då även vid sådan försäljning enfriskrivningsklausul måste anses berättigad. Ett sådant fall är försäljning avnya småhus efter näringsidkares konkurs. Redan i själva konkursförfarandetskaraktär av avveckling av näringsidkarens rörelse måste anses ligga att anspråki anledning av dolda fel inte skall kunna framställas av småhusköpare. Förbudmot användande av friskrivningsklausuler beträf- 12 1976/77. 1976/77:110 178 fandedolda fel kan alltså knappast ges en generell innebörd utan möjlighet att ivissa situationer använda klausulen. Som klausuler avseendefriskrivning i garantiåtaganden från ansvar för fel behandlas av kommitténvillkor i avtal genom vilket säljaren ikläder sig garanti för kontraktsenligabeskaffenhet under viss lid från slutbesiktning.