prop · G003123 · 1976-12-31 00:00:00 — Vid bestämmandet avtidpunkten för ikraftträdandet bör del enligt kommittén beaktas atttillsynsmyndigheten bör få lill sill förfogande för förberedandearbele. Det skulle vidare kunna finnas anledning att vid fastställandet avtidpunkten ta hänsyn till konjunkturläget, eftersom det kunde vara mindrelämpligt all låta den föreslagna lagstiftningen träda i kraft närkonsumenternas efterfrågan på varor är låg. Kommittén föreslår för båda lagarnas delövergångsbestämmelser av innebörd bl. a. all tillsynsmyndigheten skall ha rättall redan före ikraftträdandet meddela erforderiiga föreskrifter, såvitt avsertiden efter ikraftträdandet. 4.5 Följdändringari annan lagstiftning Som har framgått föreslår kommillén attkonsumentkreditlagen skall ersätta avbelalningsköplagen, såvitt avser sådanaavbetalningsköp (kreditköp) som regleras i konsumentkredillagen. Kommitténföreslår därför all till I 8 avbelalningsköplagen fogas ett fjärde stycke somerinrar om detta förhållande. Vidare föreslår kommittén att 15, 16 och 17 88konsumentköplagen upphävs i samband med atl konsumentkreditlagen träder ikraft. Paragraferna föreslås dock fortsättningsvis gälla i fråga om köp som haringåtts . Kommillén är inte enhällig på alla punkterReservationer har avgells av ledamölerna Björiing och . Här redovisas ikorthet innehållet i reservationerna Qr SOU 1975:63 s. 247-274). Prop.1976/77:123 67 Björiing är ense med kommillémajorileten om att detföreligger behov av etl bättre konsumentskydd på kredilköpsområdel. Reservationenavser främst utformningen av förslagen, i första hand reglerna omkontantinsats, kredittid, irepartsförhållanden och ålertaganderält. Björiing befarar att ett genomförande avkommittémajoritelens förslag skulle medföra belydande risk för minskning avförsäljningen av konsu-menlkapilalvaror på kredit. De konsumenter som i förstahand skulle komma att drabbas av de skärpta reglerna för kredithandeln ärenligt Björiings uppfattning de konsumenter som saknar tillgång lillalternativa finansieringsmöjligheter. Björiing håller det för sannolikt atleflerfrågeminskningen i fråga om några vamgmpper kan bli av sådan omfattningatt sysselsättningen kan påverkas. Enligt Björiings mening är också förslagetbaserat på elt ofullständigt faktamaterial. Björiing delar uppfattningen atl man bör åstadkommaen klarare åtskillnad mellan transaktionerna kredit och köp men anser det intevara riktigt atl försöka mer eller mindre utesluta kreditköp somfinansieringsform. Resultatet kan enligl Björiing bli all konsumenterna i vissalägen ställs utan realistiska finansieringsmöjligheter för köp av varaktigavaror, eftersom banker och andra kreditinrättningar inte kan förutsättas alllidkunna stå till tjänst med lån ål konsumenterna. Björiing framhåller atl kommitténs förslag tillreglering av kontantinsats och kredittid synes vila på den felaktigainställningen att konsumenterna inte skulle kunna på egen hand rätt bedöma sinabehov och sina möjligheter att fullfölja gjorda åtaganden. Enligl Björiingsmening finns det emellertid inte några belägg för all förhastade beslut frånkonsumenternas sida skulle förekomma i någon större omfattning eller på annatsätt utgöra något all-variigare problem. Björiing framhåller att det frånsäljarnas och kreditgivarnas synpunkt är motiverat all vid konsumenlkredilköp ieget intresse uppställa bestämda krav på lägsta kontantinsats och längstakredittid. Sä sker också f n. Enligl Björiing kan inom ramen för en sådanfrivillig reglering kraven på kontantinsats och kredittid varieras med hänsyntill omständigheterna i det särskilda fallet, vilket försvåras och i vissutsträckning omöjliggörs genom i lagstiftning fastlagda generella regler. Om etl obligatoriskt konlantinsatskrav skallinföras i lagstiftningen bör enligl Björiings mening insatsens storlekbestämmas så att risk för allvarliga störningar i form av efterfrågeminskninginte uppstår, Björiing anser all kontanlinsalskravet inte bör sällas högre änvid . Även med en sådan konlanlinsalsnivå befarar Björiing atl särskilthemförsäljningsfö-retagen kan drabbas av vissa svårigheter som för deras deltorde nödvändiggöra en tillämpning av den föreslagna dispensregeln. EnligtBjöriing bör det övervägas atl, som har sketl i och , i fråga omkontantinsats särbehandla kreditförsäljningen av böcker. Prop.1976/77:123 68 Björiing anser atl starka skäl talar för attundanta i vart fall kontokrediterna från ell krav på kontantinsats, Björiingframhåller särskilt de moderna kon-lokortens kombinerade funktion sombetalningsinstrument för kontantbetalning och som kreditform. Konsumentenavgör själv ulnylljandeformen genom det sätt på vilket han vid månadens slutlikviderar del utestående skuldbeloppet. Han behöver således i köpögonblicketännu inte ha bestämt sig för om kontokortet skall användas som betalningsmedeleller som kredilbevis. Enligl Björiings mening skulle eU krav på konlanlinsalsi köp-ögonblicket omöjliggöra kombinationen av kredit- och betalningsfunktionenhos elt och samma kontokort, Björiing framhåller vidare att den föreslagnaregleringen skulle göra det svårt eller omöjligt för svenska kontosystem attdelta i internationellt samarbete. Om kommitténs förslag på denna punkt i ochför sig skulle godtas, bör enligl Björiings mening under alla förhållandenuttagandet av insatsen anpassas till kontokredilernas speciella karaktär. Björiingmenar all en sådan anpassning kan nås genom alt kontantinsatsen vidkontokrediter uttas i efterhand, genom debitering vid närmasteamor-leringslilirälle efter köpet. I fråga om kravet på kontantinsats förordarBjöriing vidare atl det gränsvärde, som enligt kommitténs förslag skall varaavgörande för om kravet skall upprätthållas, fastställs direkt i lagen och sättsvid av basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring, medmöjlighet för regeringen att meddela avvikande föreskrifter när särskilda skälpåkallar del. Om regeringen likväl skall bestämma gränsvärdet bör detta enligtBjöriings mening ske ulan all regeringen därvid är bunden av regler ikonsumeni-kreditlagen. När det gäller kredittidens längd delar Björiingkommittémajoritetens allmänna uppfattning att en spärr mot alltför långakredittider bör övervägas. En legal maximering av kredittidens längd böremellertid enligt Björiings mening avvägas så alt det inom maximiramen blirmöjligt all anpassa kredittiden till omständigheterna i det enskilda fallet.Mest tilltalande skulle enligt Björiings mening vara alt de legalamaximireglerna log hänsyn till varans pris och beräknade ekonomiska livslängd.Detta skulle i viss mån kunna tillgodoses genom alt maximitiden tilläts varieramed hänsyn till krediibeloppets storiek. Skulle som huvudregel likväl väljas enenda i lagen angiven gräns bör denna enligt Björiing inte sältas lägre än treår, med möjligheter till dispens, Björiing anser vidare att till regler om längstatillåtna kredittid bör fogas en bestämmelse enligt vilken kreditgivaren kanmedge förlängning av kredittiden utöver lagens maximigräns om konsumenienbegär det och anledningen härtill är att konsumenien lill följd av sjukdomeller arbetslöshet eller av annan särskild orsak huvudsakligen utan egen skuldhar råkat i belalningssvårigheter, Björiingkritiserar även kommittémajoritelens förslag till regler rörande 1976/77:123 69 s.k, trepartsförhållanden. Enligt Björiings mening bör regleringen av köparensrätt mol särskild kreditgivare i princip bibehållas i den utformning som denfått i konsumentköplagen men på det sättet utvidgas, att konsumentens rätt atlframställa invändningar på gmnd av köpet mot särskild kreditgivare skall gällavid alla former av kreditköp, t, ex. även vid kontoköp, Björiing anser atlkommittémajoritelens förslag strider mot den gmndläggande ambitionen alt förmåkonsumenterna att frångå kreditköp och i stället ta lån i bank och därmeduppträda som kontantkund i en köpsituation. Enligt Björiings mening slårmajoritetens förslag inte heller i överensstämmelse med tanken alttransaktionerna kredit och köp bör hållas isär Genom att pålägga kreditgivarnaetl långtgående köprältsligl ansvar hämmar man den effektivitet som följer avkreditinstitutens specialisering och skapar hos dessa elt behov av resurser förvaru- och leveranskontroll, Björiing menar atl kostnadsökningar och i sistahand höjda priser måste bli följden. Om förslaget alt konsumenien även skall kunna göragällande anspråk på grund av köpet mot särskild kreditgivare skulle genomföras,bör enligl Björiings mening reglerna härom utformas på annat sätt.Kreditgivarens ansvar bör enligl Björiing inträda först om säljaren har gått ikonkurs eller inställt sina betalningar. Kommittémajoriletens förslag beträffandeåtertaganderätten och därmed sammanhängande frågor utsätts i vissa hänseendenför hård kritik från Björiings sida. Han anser att återtaganderätten inte börbegränsas i vidare mån än alt varor som ingår i gäldenärens beneficium enligtutsökningslagslift-ningen aldrig får . Till motivering av sin ståndpunktanför Björiing bl. a, att del inom kreditväsendet är allmänt vedertaget attsäkerhet lämnas för att en transaktion över huvud taget skall möjliggöras ochkreditkoslnaderna minskas. För många konsumenter med låga inkomster skulleenligt Björiings uppfattning möjligheterna lill kreditköp minskas ommöjligheten att ställa varan som kredilsäkerhel väsentligt inskränktes. Dessakonsumenter har ofta begränsade möjligheter att erhålla icke varubundnakrediter på den reguljära kreditmarknaden. Enligt Björiing ärkommittémajoritetens förslag om en kraftig begränsning av återtaganderättenförenat med fiera nackdelar. Genomförs förslaget kommer det alt innebära attkonsumentens restskuld blir slörre, när ett kreditköp avbryts ,eftersom kreditgivaren inte kan nedbringa sin fordran genom att tillgodoförasig varans värde. En ökning av restskulderna skulle medföra högrekredilkoslnader. Om en vara inte får återtas kan vidare köparen komma i dellägel alt varan efter ansökan av kreditgivaren i slällel blir utmätt och såldpå exekutiv auktion, där priserna regelmässigt blir låga. Björiing finner detinte vara ett tillräckligt skäl för en kraftig inskränkning avåtertaganderätten all varans bmksvärde för konsumenien oftast framstår somhögre än det mer objektiva ekonomiska värde som varan kan ha för säljaren, Idelta sammanhang måste enligt Björiings mening beaktas den grundläggandeprincipen alt man inte fritt 1976/77:123 70 kanfå förfoga över och nyttja egendom med mindre man har gjort rätt för sig ochlill fullo eriagt avtalat vederlag. Björiing vänder sig också mot den avkommitlémajorilelen föreslagna metoden för bestämmande av vilka varor som skallfå . En kon-tantprisgräns, under vilken ålertaganderält inte skallförekomma, måste enligl Björiings mening bli godtycklig och medverka lillkonstlade prishöjningar, Björiing framhåller vidare att del finns en fungerandeandrahandsmarknad även för vis,sa varor med ell kontantpris som ligger underden föreslagna gränsen,såsom TV-apparaler och fotoulrustningar. Förslaget att restskuld efter återtagande endastundantagsvis skall få krävas ut strider enligl Björiing mol principen atl ettavtal skall hållas om avtalet inte är otillböriigt eller annat lika starkt skälföreligger för att jämka avtalet eller lämna det ulan avseende. Björiingpåpekar atl en vara exempelvis på grund av ändrat marknadsläge kan utsättas fören onormal värdeminskning som säljaren inte har kunnat förutse och att köparendärvid, om förslaget genomförs, kan få ett direkt intresse all låla säljarenåterta varan. När det gäller kreditgivarens möjligheter atl vidkreditköp göra gällande s. k. förfalloklausul anser Björiing atlförfalloklausul bör få göras gällande också för del fall atl köparen, näråtertaganderätt föreligger, vanvårdat varan, I vanvård bör inbegripasunderlåtenhet all hålla varan försäkrad när försäkringsskyldighet föreliggerenligt avtalet, Björiing framhåller att det är en för all sund kredilgivninggängse princip atl kreditgivaren förbehåller sig rätt atl säga upp krediten fördet fall säkerheten för denna försämras. Skulle tillämpningen av enförfalloklausul i det enskilda fallet framstå som otillbörlig finns detmöjlighet att åstadkomma ett godtagbart resultat med hjälp av de civilrättsligabestämmelserna om jämkning av avtal. Avräknings- och kopplingsförbehåll bör enliglBjöriings mening få lill-lämpas vid kreditköp i den utsträckning som f n.gäller enligt avbelalningsköplagen. Björiing framhåller atl gällande ordninginte har visats åsamka avbetalningsköparna några olägenheter, Björiing menarbl, a, alt den nuvarande förbehållsmöjligheten främjar vården avkreditsäkerheien (varan) och särskilt inom bilbranschen har stor betydelse. Omden avskaffas riskerar man att ekonomiskt och trafiksäkerhetsmässigl motiveradebilreparationer uppskjuts. En annan konsekvens kan enligt Björiing bli atlkreditgivaren utnyttjar sin retenlionsräll, dvs, rätten atl innehålla denreparerade varan tills reparalionsfordringen har betalts, vilket skulleinnebära en för konsumenten drastisk och ekonomiskt kännbar åtgärd. Beträffande förslaget till uthyrningslag framhållerBjöriing atl detta förslag inie uppbärs av något självständigt motiv ulanendast är att betrakta som en "bieffekt" av de föreslagna reglerna omkreditköp, Björiing menar alt motivet för en särskild reglering avvaruulhyrningen sannolikt bortfaller, om kredilköpsreglerna ges en annan ochmindre långtgående utformning. Prop.1976/77:123 71 Vissaav de föreslagna bestämmelserna om uthyrning måste enligt Björiings meningförutsättas leda till ökade kostnader för uthyrarna och därmed till ännu högrehyresavgifter än , Björiing har i princip ingen invändning mot att konsumentenges befogenhet alt göra sig fri från avtalet men är tveksamlill huruvida just är en lämplig frist. En sexmånadersregel skulleenligt hans mening verka koslnadshöjande genom atl uthyraren med all sannolikhetskulle anse sig tvungen att gardera sig mot föriuster på gmnd av förtidauppsägningar av långiidskontraki och försämring av uthyrarens möjligheter atlför finansiering av sin verksamhet belåna hyreskontrakt, En längre frist skulleenligl Björiing minska riskerna för kostnadshöjningar. Också den föreslagna rätten för konsumenten attköpa varan är enligt Björiing i och för sig bra från konsumentsynpunkt.Uthyrarens hela rörelse kan emellertid vara baserad på enbart uthyrning avvaror. Om förslaget genomförs måste uthyraren skaffa sig ett slörre lager avvaror som med säkerhet är tillgängliga för uthyrning, vilket givelvis verkarkoslnadshöjande. Björiing framhåller vidare alt risken för högre hyresavgifterär uppenbar, om uthyraren enligl de avräkningsregler som skall tillämpas vidkonsumentens köp av varan inte till skäligt belopp får tillgodoräkna sig allakostnader han verkligen haft med anledning av hyresförhållandet. Björiinganser det böra övervägas att göra bestämmelserna om förvärvsrält och avräkningdisposiliva. anser i likhet med kommillémajorileten altkonsumentskyddet på kredilköpsområdel är otillfredsställande. Enskyddslagstiftning är därför nödvändig. Den för dock, menar , intealltför hårt begränsa möjligheterna till kreditköp och därmed konsumenternasvalfrihet. Kravet på minsta kontantinsats för därför inte sättas högt. Fraenkelföreslår att minsta kontantinsatsen bestäms till av varanskontantpris. delar uppfattningen att reglerna för olikatyper av kreditköp bör vara så lika som möjligt. Förslaget att den lagstadgadekontantinsatsen vid kontoköp skall tas ut vid köpetillfället skulle emellertidenligt mening omintetgöra användningen av kontokorten för altförenkla samhällets betalningssystem. föreslår all kontantinsatsenvid konloköp skall tas ut av kontoinnehavaren vid nästkommandeamorteringsiillfälle. har med utgångspunkt från nuvarandeförhållanden ansett sig kunna godta en längsta kredittid Det måstedock enligt mening finnas möjlighet att medge anstånd med betalningvid arbetslöshet, sjukdom eller andra personligt betingade ekonomiska förändringar, Ilikhet med majoriteten anser att del i lag bör uppställas en 1976/77:123 72 gräns,under vilken återtaganderätt inte får förekomma. Praktiska skäl talar enligtFraenkels mening för atl man bör ha endast en gräns. Denna bör dock sättasrelativt lågt. förordar atl förbehåll om återtaganderätt skall fågöras gällande beträffande varor med ett kontantpris överstigande avbasbeloppet enligt lagen om allmän försäkring. Konsumenikredilerna är av slor betydelse församhällsekonomin. Enligl kredilköpkommitléns uppskattningar såldes år 1973varaktiga konsumtionsvaror på kredit för elt värde av ca ,motsvarande av tolalförsäljningen av sådana varor. Härtill kommerbankernas konsumenlkredilgivning, som har antagils uppgå till ca I miljard kr.år 1973. Förkonsumenterna innebär möjligheterna alt få kredit för konsumtionsändamål flerafördelar. Genom atl utnyttja kredit kan den enskilde tillgodogöra sig nyttigaoch nödvändiga varor och tjänster när han eller hon anser sig bäst behöva dem,utan att behöva avvakta alt etl kanske avlägset sparmål uppnås. Denna möjlighetatt tidigarelägga konsumtionen av vissa nyttigheler kan vara av stort värde förden enskilde, inte minst i situationer då stort konsumtionsbehov sammanfallermed temporärt lägre inkomster, exempelvis vid familjebildning och bosättning iunga år. Förekomsten av krediter kan också sägas öka konsumenlemas valfrihetoch i viss mån bidra till att skillnader mellan olika gmpper i fråga ommateriell och kulturell standard utjämnas. Att konsumentkrediterna från flera synpunkter harpositiva sidor kan emellertid inte undanskymma atl även negativa drag gör siggällande. Lätl-tillgängliga krediter kan exempelvis medföra att en alltför stordel av köparens förväntade inkomster intecknas. Även elt i och försig välplanerat utnyttjande av konsumentkredil kan leda lill svårigheter vidoväntade försämringar av den ekonomiska situationen. Osäkerhetsfaktorerna vidplanering av konsumtion på kredit är stora. Det ligger i sakens natur attriskerna är särskilt betydande för dem som har det sämsta ekonomiskautgångsläget. En ofta påtalad nackdel med vissa krediter är destora kredilkoslnader som drabbar konsumenterna. I synnerhet gäller detta dentraditionella och alltjämt dominerande kreditformen vid köp,avbetalningskrediten, som kan vara förenad med påfallande höga kredilkoslnader.Förhållandet är så myckel mer betänkligt som denna kreditform ofta är den endasom står till buds för de ekonomiskt sämst ställda, de som inte förmåruppbringa 1976/77:123 73 annankredilsäkerhel än den köpta varan. Kostnaderna kan emellertid vara betydandeäven för andra krediter. För den enskilde är det ofta svårt att reda ul vaden kredit egentligen kostar honom. Detta torde framför allt gälla vid enkombination av försäljnings- och kredilerbjudande, såsom vidavbetalningsaffärer. Kombinationen av kredit och köp kan bilda ell svårtydbartmönster som gör del vanskligt all urskilja kreditkoslnaderna redan i detenskilda fallet. Givelvis är det då än svårare att göra en kostnadsjämförelsemellan olika kredi-lerbjudanden med sinsemellan skilda villkor i fråga omkreditbelopp, kredittid m. m. Statsmakternahar ingripit för atl förbättra konsumenternas tillgång till billiga krediterför vissa angelägna ändamål. Som exempel kan nämnas att statliga bosättningslånkan erhållas på förmånliga villkor. Denna möjlighet har uinyltjals av elt stortantal familjer i syfte att skapa en bättre bostadsmiljö. Flera förändringar avlånereglerna härefter hand gjorts för atl ge nya grupper möjlighet att erhållabosältningslån, som utrymmet för sociala hänsynstaganden vidlåneprövningen harökat. Ändringar harsenast skett . Vissa lagregler har också införts lill skydd förkredittagare. Främst bör nämnas lagen (1915:219) om avbetalningsköp (ändradsenast 1976:186). Lagen är i första hand inriktad på att förhindra att den somköper en sak på avbetalning drabbas av oskäligt stränga påföljder vidförsummelse att fullgöra de skyldigheter som avtalet ålägger honom. Dessutomföreskrivs indirekt en skyldighei för säljaren all upplysa om krediikostnadenför avbetalningsköp. Enligt 10 8 avbelalningsköplagen förutsätts nämligen, föratt säljaren skall kunna erhålla handräckning för återtagande av försålt gods,att köpehandlingen innehåller uppgift om det pris till vilket köparen kunde haförvärvat godset mol kontant betalning. Avbelalningsköplagen gäller enbart för den torm avkreditköp, avbelalningsköp, som närmare definieras i lagens 1 8- Där uppställsbl. a. det kravet för lagens tillämplighet atl säljaren skall ha förbehållitsig ägande- eller återtaganderätt till det försålda godset. Delbetalningsköpulan sådant förbehåll faller alltså inte under lagens skyddsregler. Inte helleromfattar lagen sådana speciella former av köpkrediter som har utvecklats underde senaste årtiondena, exempelvis konlokorlskrediter och olika varianter av s.k, låneköp. För de kreditköpsformer som föreligger vid sidan omavbetalningsköpen finns f n, inte någon särskild, mer ingående lagstiftninglill kreditlagarnas skydd. Inte heller finns några speciella lagregler som äravsedda alt skydda dem som tar fristående lån hos banker och andra kreditinrättningar.Den allmänna konsumenlskyddslagstiftning som har införts gerdock möjlighet all på olika sätt ingripa mol skilda former av missbruk frånkreditgivares sida. Marknadsföringslagen (1975:1418, ändrad 1976:55) medförbl. a, att näringsidkare som marknadsför krediter kan hindras att använda 1976/77:123 74 otillbörligametoder och i stället åläggas all lämna sådan information som har särskildbetydelse från konsumentsynpunkt. Med stöd av lagen (1971:112) om förbud moloskäliga avtalsvillkor (ändrad senast 1973:878) kan ingripande ske molavtalsvillkor som med hänsyn till omständigheterna är atl anse som oskäligt molkonsument. Avialsvillkorskigen gäller dock inte verksamhet som står under bank-eller försäkringsinspektionens tillsyn, I sammanhanget bör också nämnas lagen (1971:238) omhemförsäljning m, m. Den rätl att frånträda vissa avtal som följer av lagengäller bl. a, avbetalningsköp, kontoköp och köp där säljaren lämnar eller förmedlarlån lill konsumenien för all denne skall kunna beiala köpeskillingen. Hemförsäljningslagenär emellertid f n, tillämplig endast när konsumenien avger anbud eller svar påanbud vid sammanträffande med säljaren eller dennes ombud på annan plats än derasfasta försäljningsställe. Konsumentköplagen (1973:877, ändrad 1975:1419)innehåller vissa bestämmelser som är inriktade på kreditköp. a,tillförsäkras den som köper på kredit rätt att framställa invändningar på grundav köpet mol den som finansierar säljarens kredilgivning eller som beviljarköpkredit i samarbete med säljaren. Dessa bestämmelser är emellertid intetillämpliga i förhållandet mellan köpare och kreditkorisföretag (jfr prop,1973:138 s. 153 och 274), Den införda generalklausulen i 36 8 lagen(1915:218) om avtal och andra rättshandlingar på förmögenhetsrättens område (seSFS 1976:185), ger domstolarna ökade möjligheter alt jämka eller åsidosättaoskäliga villkor i avtal och andra rättshandlingar. Hit hör bl. a. avtal omkredit i olika former. Vid bedömningen av om elt avtalsvillkor är atl anse somoskäligt skall särskild hänsyn las till konsumenternas behov av skydd. Den förmögenhetsrättsligageneralklausulen utgör på det sättet ett komplement till avtalsvillkorslagensbestämmelser om förbud mol oskäliga avtalsvillkor. Även om olika former av konsumenlkrediter sålundaär underkastade viss lagreglering av konsumentskyddande karaktär finns delanledning att ge den enskilde ett ökat skydd i kreditsammanhang. Utvecklingenav kre-ditutbudel har gått förbi avbelalningsköplagen med dess begränsadelill-lämpningsområde. De regler lill köparens skydd som den lagen innehållersvarar inte heller i alla delar mot nutida syn på en lämplig avvägning mellannäringsidkares och konsumenters intressen. Övriga redovisade lagreglerärav slor betydelse för konsumentskyddet, men de behöver kompletteras medytterligare bestämmelser som ärspeciellt inriktade på konsumenikredilerna. Jag anser därför att en särskildkonsumenlskyddslagstiftning bör införas på kreditområdet.