prop · G003110 · 1976-12-31 00:00:00 — Enligt 36 § kan vitesom någon utfäst sig att betala för den händelse han inte skulle fullgöra ett åtagandenedsättas, om det skulle vara uppenbartobilligt att kräva ut vitet. I 37 § första stycketstadgas att bestämmelserna i 36 § om nedsättningav vite skall äga motsvarande till-lämpning i vissa andra situationer. Det gäller sådanafall då en avtalspart, för den händelseavtalet skulle hävas på grund av underlätet fullgörande frånhans sida, har förbundit sig att fullgöra sin prestation eller låta motparten behållavad som redan har erlagts, trots att avtalet hävs. I andra stycket av 57 §finns ett förbud mot förbehåll om förverkande av pant (den s k lex commissoria). Bestämmelsen innebär,att ett förbehåll om att pant eller annan säkerhetskall vara förverkad för den händelseförpliktelse, för vars fullgörcindesäkerheten har ställts, inte fullgörspä rätt sätt skall vara utan verkan. I 38 § behandlas s k konkurrensklausuler. Paragrafen avsersådana fall då någon till förebyggande av konkurrens har betingat sig av annanatt inte bedriva handel eller annan verksamhet av visst slag eller att inte taanställning hos någon som driver sådanverksamhet. En sådan utfästelse ärinte bindande om den sträcker sig längre än som behövs för att hindrakonkurrens eller om den i alltför hög grad inskränkerden förpliktade i hans frihet att utöva förvärvsverksamhet. Efter avtalslagens tillkomst har mer vittgående bestämmelserom jämkning av avtal på grund av innehålletinförts i ett flertal lagar. Dencentrala generalklausulen av detta slag finns i 8 § lagen (1936:8l) om skuldebrev, SkbrL. Enligtparagrafen kan villkor som har upptagits i skuldebrev jämkas eller lämnasutan avseende, om tillämpningen 7 1976/77. Prop.1976/77:110 98 av villkoret uppenbarligen skulle strida mot gott affärsskick eller eljest vara otillhörlig. Bestämmelsenanses ge uttryck för en generellt tillämplig obligationsrättslig grundsats. Liknande generalklausuler finns i 8 § lagen (1915:219) om avbetalningsköp, 34 §lagen (1927:77) om försäkringsavtal, 9 § lagen (1949:345) om rätten till arbetstagares uppfinningar, 29 § lagen (1960:729) om upphovsrätt till litteräraoch konstnärliga verk samt 8 kap. 27 § och 12 kap. 64 §jordabalken. I avtalsvillkorslagen och marknadsföringslagen finns, såsom beskrivits i avsnitt 3 och 4, generalklausuler som möjliggöringripanden till skydd för konsumenterna som kollektiv. 5.2 Den nya generalklausulen i 36 § avtalslagen Principerna om avtalsfrihet och att avtal skall hållas ärfortfarande grundläggande men man är i störreutsträckning än tidigare benägenatt rucka på dessa principer för att hindra tillämpningav oskäliga avtalsvillkor både i standardavtal och individuella avtal. Ettuttryck för detta ändrade synsätt är den nya generalklausulen i 36 § avtalslagen som torde komma att träda i kraft '. Bakom förslaget till en ny generalklausul med giltighet för hela förmögenhetsrättenligger framför allt kraven på ett utbyggt konsumentskydd och erfarenheterna avavtalsvillkorslagen. Såvitt angår förhållandet mellan näringsidkareoch konsument fär den nya bestämmelsen till resultat att förutsättningarna för domstolsingripande bringas i närmare överenstämmelse med vad som gäller beträffande KO:s och marknadsdomstolensmöjligheter att verka inom sitt område. Störreparallellitet uppnås därigenom mellan den civilrättsligaoch den näringsrättsliga lagstiftningen. Den enskilde konsumenten erhåller bättremöjligheter än Se prop 1975/76:81 s 100 ff, SOU 1974:83 Generalklausul iförmögenhetsrätten och , Standardavtalsrätt, 2 uppl 1975. s 34 ff, lagutskottet /76:21. Prop.1976/77:110 99 tidigare att fåbort ett avtalsvillkor som används trotsatt villkoret eller ett liknande villkor stämplatssom oskäligt av KO eller . Den nya och omfattande generalklausulen placeras i nuvarande36 § avtalslagen, som upphävs. De nuvarande begränsade generalklausulerna i 8 §skuldebrevslagen och därmed likartade stadganden på en del andra hålli lagstiftningen slopas såsom obehövliga. Vissa ändringarsker också i 37 § och 38 §§avtalslagen. Ogiltighets-regeln i 33 §avtalslagen står kvar men får begränsadbetydelse, eftersom den nya generalklausulen i 36 § avtalslagen kan tillämpas inte bara på efterföljande oskälighetutan också på omständigheter vid avtalets tillkomst.Den nya generalklausulen förutsätts bli den centrala bland avtalslagens ogiltighetsregler.Para-gr-afen lyder enligt propositionen: "Avtalsvillkor färjämkas eller lämnas utan avseende, om villkoret är oskäligt med hänsyn till avtalets innehåll, omständigheternavid avtalets tillkomst, senare inträffadeförhållanden och omständigheterna i övrigt. Har villkoret sådan betydelse för avtalet att det ickeskäligen kan krävas att detta i övrigtskall gälla med oförändrat innehåll, får avtalet jämkas även i annathänseende eller i sin helhet lämnas utan avseende. Vid prövning enligtförsta stycket skall särskild hänsyntagas till behovet av skydd för den som iegenskap av konsument eller eljest intager en underlägsen ställning i avtalsförhållandet. Första och andra styckena äga motsvarande tillämpning i fråga om villkor vid annan rättshandling änavtal. " 1976/77:110 100 Den nya generalklausulen omfattar både standardavtal och individuella avtal och skall kunna tillämpas på alla slags avtalsomständigheter och alla slags avtalstyper inom förmögenhetsrätten: köp av varor, beställning av tjänster, uppdragsförhållanden, fastighetsköp, hyres-och arrendeavtal, banklån och pantsättning, försäkringsavtal, transportavtal, bolagsavtal, föreningsstadgar, arbetsavtal etc, I medveten avsikt att markera att domstolarna inte bör tillämpa den nya generalklausulen alltförrestriktivt har lagstiftaren slopat uppenbarhets-kravet i 8 § SkbrL och infört det språkligt svagare oskäligt villkor i stället förotillbörligt villkor. Enligt motiven bör dock generalklausulen tillämpas betydligt mer återhållsamt i avtalsförhållanden mellan jämbördiga parter, särskilt i affärsförhållanden, än när den ena parten kan mer ellermindre diktera villkoren. Det föreslagna stadgandets andra styckeuttrycker denna tanke. Förutom konsumenterna har lagstiftaren främst haft för ögonen mindre näringsidkare, t ex småföretagare som är underleverantörer till storföretag. Det bör vidare observeras att generalklausulen inte bara ger domstolarnamöjlighet att jämka eller sätta åt sidan ett oskäligt villkor i ett avtal utan också - där så fordraä för att undvika ett oskäligt resultat - att jämka avtalet även i övrigt eller att betrakta helaavtalet som ogiltigt. Den nya 36 § blir alltså både en jämknings- och en ogiltighetsregel (se prop 1975/76:81 s 173). För att i görligaste mån tillgodose intresset av förutsebarhet har man i utredningsbetänkandet ( s 131 ff ) givit utförliga riktlinjerför bedömningen och därvid även konkret diskuterat skäligheten av vissavanliga typer av tyngande standardklausuler. I propositionen har föredragande statsrådet väsentligen anslutit sig till dessa överväganden. Meningen är vidare att domstolarna vid oskälighetsbedömningen skall hämta ledningi dispositiv rätt på området, närliggande tvingande lagstiftning ochpraxis enligt avtalsvillkorslagen. 1976/77:110 'Ol Också i fråga om inriktningen av domstolarnas bedömning eftersträvas en ändring i förhållande till gällanderätt. Tillämpningen av 8 §SkbrL och liknande stadganden är i regelkasuistisk, dvs inriktad på att bedöma om till-lämpningenav ett visst avtalsvillkor ter sig otillbörligi det särskilda fallet. Den nya generalklausulen gör det däremot möjligt fördomstolarna att gå in i en klausulinriktad bedömning av fråganom en viss typ av avtalsvillkor är att ansesom oskälig i och för sig. I motiven framhålls som önskvärt att domstolarna så långt möjligt avgöranden en sådan principiell prägel för att ge praxis större stadga och förutsebarhet(prop 1975/76:81 s 111, 173). 1976/77:110 102 6 FÖRSLAG- TILL ÄNDRINGAR I AVTALSVILLKORSLAGEN M M KO har i skrivelse till tagit upp frågan om utsträckning av avtalsvillkorslagens (AVL) tillämpningsområde till bl a fast egendom. Enligt KO:s mening finns det ett stort behov av skyddmot oskäliga avtalsvillkor också på områden som inte faller inom lagens tillämpningsområde. Framförallt har det visat sig vara en brist, att AVLinte ger möjlighet till ingripande mot avtalsvillkor som används vid försäljning av fast egendom. Vidare anser KO att en väsentligförstärkning av konsumentskyddet skulle stå att vinna, om AVL gjordes tilllämplig på sådan försäljning från privatpersoner som förmedlas av näringsidkare. 6.1.1 AVL tillämplig på avtal som gäller fast egendom Ko anför i sin skrivelse, att det på åtskilligaområden varit möjligt att genom överläggningar med stöd av AVL mellan KO och företrädare för näringslivet nä fram till avtalsvillkor som bättre än tidigare tillgodoser konsumenternas intressen. Genom exempelvis enuppgörelse mellan KO och angående utformningen av förbundets allmänna leveransbestämmelser vid försäljning av monteringsfärdigt trähusmaterial, både för permanentbostäder ochfritidshus, har konsumenternas ställning avsevärt förbättrats på flerapunkter. KO har vidare granskat de entreprenadavtal som används av företag som åtar sig att uppföra småhus och inledde överläggningar med företrädare för branschen. I 4 kap jordabalken finns bestämmelser som bereder köpare av fast egendom skydd i olika situationer, såsom vid säljarens dröjsmål och vid faktiska fel i fastigheten. Bestämmelserna är emellertid dispositiva, dvs. de kan åsidosättas genom avtal mellanparterna. KO konstaterar i sin 1976/77:110 103 skrivelse, att jordabalkens bestämmelser i stor utsträckning åsidosätts i standardkontrakt som används vid överlåteiso av fast egendom. Vanligen är de kontrakt som används vid försäljning av säväl nya som äldre byggnaderutarbetade av säljaren eller företrädare för säljaren. Eftersom AVL inte avser fast egendom, har KO inte möjlighet att ingripa motalltför ensidiga avtalsvillkor. Däremot har KO i flera fall funnit anledning att ingripa med stöd av lagen (1970:412) om otillbörligmarknadsföring. Attdet i kontrakt som används vid försäljning av fast egendom förekommer avtalsbestämmelser som får betecknas som oskäliga mot konsumenten, ansersig KO ha kunnat konstatera genom allmänhetens anmälningar och kontakter i övrigt med KO. Sålunda förekommer ofta avtalsvillkor som ger säljaren en vidsträckt rätt att skjuta på tillträdesdagen. Vidaro ärdet inte ovanligt, att i kontrakten tas in klausuler som syftar till att friskriva säljaren från det ansvar för fel som eljest följer av innehållet i 4 kap 19 § jordabalken (dolda fel). Även utanfördet av jordabalken rGglera.de området förekommer enligt vad KO funnit avtalsbestämmelser som ensidigt tillgodoser säljarens intressen. Det kan här vara fråga om villkor som medför att köparen blir hf-lt utan in-flytando vid val av besiktningsman eller klausul varigenomsäljaren förbehåller sig rätten att avgöra om tvist med anledning av avtalet skall dras inför domstol ollcr a.vgöras av skiljemän. 6.1.2AVL tillämplig vid köp d;ir privatpersoner iir ri.-J.ljaro Närvaror säljs av en privatperson gonom förmedling av on näringsidkare, vilket inte sällan förekommer när det g,äll'r bogagaad3 bilar och båtar, kan eventuellt förokonmandn oskäliga avtalsvillkor inte åtkommas nod stöd av AVL. Detta är enlif;t KO en påtaglig brist i Iconsunentckyddet. Briston är franträdando vid försäljnj.ng i me.rorganiserade formor. Auktioner a,v begagaade bilar och båtförsäljning i stor skala genom förnodling av näringsidkare kan a-iföras so:ti exempel på dennaförsäljningsform. 1976/77:110 104 Vid fastighetsförsäljning tar säljaren ofta hjälp av en fastighetsmäklare. Kontraktet mellan säljare och köparen avfattas då vanligen påkontraktsformulär som tillhandahålls av mäklaren. Det blir ocksåmäklaren som i huvudsak bestämmer vilka avtalsklausuler och vilka typer av standardvillkor som skall tas in i kontraktet. KO anser det angeläget, att köp som förmedlas på detta sätt kan granskas enligtAVL. KO påpekar, att en utvidgning av AVL till att avse även fastegendom torde få avsedd effekt endast under förutsättning att också enskilda försäljningar som förmedlas av mäklare tas med. Genom en sådan lagändring skulle också uppnås en bättre överensstämmelse mellan tillämpningsområdena för AVL och konsumentköplagen (1973:877). har i rapporten (1975:1) gjort en probleminventering avseende förvärv av småhus samt reparation och underhäll av bostaden. har därvid instämti KO:s önskemål om en utvidgning av avtalsvillkorslagen till att omfatta avtalavseende fast egendom. Därigenom skulle det besvärliga lägesom nu uppstår vid behandling av kontrakt somdelvis omfattar fastighetsköp och delvisutgör entreprenadavtal kunna undvikas. 6.3 och fastighet sreklamationsnämnd verksamhet startades av . Nämnden kan sägas vara ett samarbetsorgan mellan staten och näringslivet och fungerar därvidlag som en sorts domstol i konsumenttvister.Verksamheten bedrivs som en försöksverksamhet, medkonsumentverket som ekonomisk huvudman (se verkets instruktion SFS 1972:739» ändrad 1973:636). Verket har också fastställtstadgar Om allmännareklamationsnämnden se Tranell i SvJT 1975 s 15 Enligt dessa har nämndentill uppgift att på begäran av konsument pröva tvistmellan konsumenter och näringsidkare rörande vara eller tjänst samt besluta om hur tvisten börlösas. Förfarandet ärskriftligt, relativt snabbt och enkelt samt kostnadsfritt. Avgörandena rubriceras som beslut men utgör i självaverket rekommendationer, som inte gåratt tvångsvis genomdriva men som ändå efterlevs istor omfattning (cirka 85 - 90 ), I vissa branscher har näringsidkarna åtagitsig att följa nämndens rekommendationer. Nämndenskall vidare på begäran av domstol avge yttrande i konsumenttvister enligt 7 § lagen (1974:8) om rättegången i tvistemål om mindre värden. Uppgiften att biståenskilda konsumenter i reklamationstvister utförs i första hand av personal på nämndenskansli genom rådgivning och försök till förlikning mellan konsumenter och näringsidkare. I den mån en tvist inte kan lösas redan idetta skede tas ärendet upp till prövning av nämnden.Denna består av 74 ledamöter till lika delar representerande konsumenternaoch näringslivet.Konsumentrepresentanterna rekryteras främstfrån de fackliga organisationerna LO,TCO och samt från . Näringslivsrepresentanterna kommer från branschorganisationer säsom ,och Köpmannaförbundetm fl samt från enskilda företag. Nämndenarbetar på tio avdelningar, en för envar av huvudområdena resor, motorfordon, hemelektronik, fritidsbåtar, försäkringar, övrigaärenden (innefattande bl a möbler, ur, optik, fotoartiklar, flyttningar), textil,tvätt, sko och päls. Vid nämndens sammanträden är en juristmed domareerfarenhet ordförande. Nämnden har en heltidsanställd ordförandeoch f n sju vice ordförande. Den heltidsanställde ordförandenhar ett övergripande ansvar för kansliet och samordnar avdelningarnas verksamhet. Prop.1976/77:110 106 Beredningen av ärendenasker inom kansliet, som även svarar för muntlig och skriftlig rådgivning och förförlikningsverksamhet. Kansliets tjänstemän svarar för föredragningarnainför nämndens olika avdelningar. I och med tillkomsten av den tidigare nämnda lagen om förenklaträttegångsförfarande i tvistemål om mindre värdenhar och de allmänna domstolarnas verksamhet samordnats i två hänseenden. För det förstagäller inte den särskilda värdegränsen om ett halvt basbelopp om utlåtande i saken redan avgetts av allmänna reklamationsnämndenoch part, under åberopande av utlåtandet, förstagången han för talan i måletyrkar att lagen om det förenklade rättegångsförfarandet skall tillämpas. För det andra skall allmän domstol, nären konsumenttvist anhängiggjorts genom stämning utan att saken först behandlats hos reklamationsnämnden,inhämta yttrande från nämnden om detär till gagn för utredningen. Under budgetåret1974/75 kom drygt 6 300 ärenden in till nämnden. Drygt 5 900 ärenden avgjordes, varav cirka 2 650 på kansliplanet utan att behövaföreläggas . Kansliets personal fick under nyssnämnda budgetårta emot cirka 40 000 telefonsamtal, av vilka ungefär hälften gällde nya reklamationsärenden. Av bedrivs ,delvis med medel från förbyggnadsforskning, en försöksverksamhet med reklamationsnämndför tvister avseende inköp, reparation och underhåll av bostäderinom län och län.Försöksverksamheten skall pågå till . Inkommande ärenden bereds påliknande sätt som inom allmänna De ärenden som inte kan lösaspå ett förberedande stadium föredras inför fastighets-reklamationsnämnden som består av representanter för på ena sidan Industrins byggmaterialgrupp, hantverks- och industriorganisation, och samt på andra sidan . , , LO och TCO. Fastighetsreklamationsnämndenbehandlar till skillnad från även köp mellanprivatpersoner. Under nämndens inkom 95 ärenden . Av dessa har 33 ärenden slutbehandlats. Tolv ärenden haravskrivits antingen beroende på att parterna förlikts eller att de valt att gå till domstol. I 20 av de avgjorda ärendena har anmälarenhelt eller delvis fått nämndens instämmande i sina klagomål. För att få tillräckligt beslutsunderlag har nämnden i ungefär hälften av deavgjorda ärendena låtit utföra besiktningar. Av de till fastighetsreklamationsnämnden inkomna ärendena avser cirka 50 reklamationer i samband med köp av gruppbyggda småhus. 18 ärenden avser köp av enstycks-hus, 20 ärenden köp av småhus i andra hand och 6 ärenden reparations- och underhällsarbeten. I de inkomna ärendena har anmälarna tagit uppföljande typer av fel: Grupphus Enstyckshus Äldre hus Vatten- och fuktskador 28 5 11 Bristfälliga golv konstruktioner 10 2 Sprickor i grundmur, fasad eller grundplatta 7 3 2 Skönhetsfel 11 8 7 Övriga fel I4 4 Prop.1976/77:110 108 Att det uppkommit en tvist mellan köpare och säljare som inte kunnat lösas utan hänvändelse till reklamationsnämnden anges i pressmeddelandet bl a bero på att a) kontrakten inte ger rimlig balansmellan parterna b) kontrollen ärbristfällig c) konsumenternas intressen i alltförliten utsträckning beaktas vid besiktningarna d) justeringsarbetenaenligt slut- och garanti besiktningsprotokollen inte alls utförs eller utförs på ett otillfredsställande sätt. anser i anslagsframställning för /77 att det finns ett uttalat behov av en reklamations- och rådgivningsinstans i fråga omtvister vid inköp, reparation och underhäll av bostäder (bl a småhus). Verket bedömer det som önskvärt, att den försöksverksamhet som härvidlagbedrivs kan fortgå i mer permanenta former och utvecklas till en rikstäckandeverksamhet inom ram. 1976/77:110 109 7 KOMMITTÉNSIAKTTAGELSER VID GENOMGÅNG AV SMÅHUSKONTRAKT Med tillämpning avavtalsvillkorslagens generalklausul i 1 §kan KO eller f n förbjudadet vidare användandet av oskäliga villkor som näringsidkare använder vid erbjudande till konsiimentav vara eller tjänst. Om generalklausulen iavtalsvillkorslagen utvidgas till att omfatta försäljningserbjudanden avseende fastegendom (inkl överlåtelse av tomträtt) ', kommer i första hand olika typer av fastighetsöverlåtelsermellan näringsidkare och konsument att fallainom lagens till-lämpningsområde. Av sådanaöverlåtelser finns flera former, t ex försäljning av tomt (resp tomträtt) och samtidig överenskommelse om uppförande av huspå tomten, försäljning avtomt och småhus under uppförande, av nyuppfördasmåhus eller av äldre hus som köptsin och renoverats. Enligt sina direktiv har emellertid kommittén att utgåfrån att avtalsvillkorslagen skall utvidgastill att omfatta även icke-näringsidkares försäljningserbjudanden avseende fast egendom, omerbjudandet förmedlas av näringsidkare. Härigenomkommer också försäljningar av äldre småhusmellan privatpersoner under bedömande i defall då försäljningarna förmedlas av mäklare. Kommittén hsir gått igenom kontraktsformulär av skilda typer och utformning, bl a sådana formulärsom används av kommuner, byggföretag och mäklarevid de olika överlåtelse-situationer som nämnts. Nyttjanderätt tillfastighet kan för visst ändamål mot årligavgäld i pengar upplåtas som tomträttenligt bestämmelser i 13 kap jordabalken. Om ejannat följer av bestämmelserna i nämndakapitel, äger för överlåtelse av tomträtt bestämmelserna rörandefast egendom motsvarande tillämpning(13:7). Med fastighetsöverlåtelser avses i det följande även tomträttsöverlåtelser. 1976/77:110 110 Näräldre småhus, nya enstyckshus eller tomtmark för småhus överlåts enligt bestämmelserna om köp av fast egendom i 4 kap jordabalken (JB) \ sker detta i de flesta fall med upprättande av dubbla köpehandlingar - ett köpekontraktinnehållande samtliga köpevillkor och ett köpebrev innehållandeöverlåtelseförklaring och kvittens av köpesumman. På köpekontrakt som nunämnts används i den följande framställningen ibland beteckningen "rena köpekontrakt" omväxlande med "sedvanligaköpekontrakt". Vid försäljning av tomtmark och småhus under uppförande ellerav nyuppförda småhus i grupphusområden är två 2)avtalskonstruktioner helt dominerande. I den ena förvärvar småhusköparen tomten genom särskilt köpekontrakt I 4 kap JB finns tvingande regler om köpets form m m samt dispositiva regler om säljares och köpares rättigheter och förpliktelser. De dispositiva reglerna blirgällande mellan parterna om dessa inte kommit överens om att annat skall gälla mellan dem. De dispositiva reglerna ger besked om fördelning av kostnader och avkastning före tillträdet samt om vem som skall stå faran för att fastigheten skadas före tillträdet. Vidare bestäms genom de dispositiva reglerna följderna av kontraktsbrott från säljarens och köparens sida. Säljarens kontraktsbrott kan bestå i underlätenhet att avträda fastigheten i rätt tid och att utfärdaerforderliga köpehandlingar samt i rättsliga eller materiella fel ifastigheten. Köparens kontraktsbrott avser t ex betalningsförsummelse som inträtt eller på grund av särskilda omständigheter kan förutsättas inträda. De påföljder som köparen kan göra gällande vid säljarens kontraktsbrott är avdrag på köpeskillingen och i vissa fall rätt atthäva köpet och få skadestånd. Hävningsbefogenheten får i regel inte utövas senare än från tillträdesdagen. Köparens betalningsförsummelse medför att han fär betala dröj smalsränta och att säljaren, enligt förbehåll i köpehandlingen, fär häva köpet och kräva skadestånd (handpenning eller del av denna förverkas). Se , Avtalsfragor vid överlåtelse avgruppbyggda småhus, rapport utgiven av förbyggnadsforskning (R 25:1973), s16 ff. väntas utge en omfattandestudie över avtalsvillkor vid försäljning avgruppbyggda småhus, utarbetad på uppdrag av . Prop.1976/77:110 '' och sluter därjämte entreprenadavtal med säljaren eller tredje man omuppförande av byggnad på tomten, varvid de båda avtalen gjorts beroende av varandra för sin giltighet (kombinerade kontrakt). På köpekontraktet tillämpas jordabalkens regler med de avvikelser från dess dispositiva bestämmelser som parterna kan ha kommit överens om. Avtalsvillkorslagen är tillämplig på entreprenadavtalet men inte på köpekontraktet. kan vara utformat enligt Svenskateknologiöreningens allmänna bestämmelser för byggnads-, anläggnitiijö- och installationsentreprenader (aB), som då bestämmer parternas rättigheter och skyldigheter. Anknyter entreprenadavtalet inte till AB, kan det komma i fråga att Entreprenadavtal är en form av materiellt uppdrag; någon åtar sig mot ersättning att t ex uppföra eller reparera en byggnad och själv bestå materialet (se om entreprenadavtal , Särskilda avtalstyper I s 103 ff m hänv och den sammanfattande framställningen om entreprenadavtal av och i juridiska handbok, 10 uppl, s 98). I stort sett saknas lagregler för entreprenadavtal. Avser den materiella arbetsprestationen annat än uppförande av byggnad (jfr 2 § köplagen) blir ibland köplagen tillämplig på avtalet (beställningsköp).