prop · G003151 · 1976-12-31 00:00:00 — Inom ramen för denna undersökningkommer självfallet den frågan upp till prövning, om en tvångsförvaltning medhänsyn till omständigheterna över huvud kan väntas ge ett godtagbart resultat.Undersökningen kan sålunda visa att fastighetens avkastning inte förslår tillnödvändiga underhålls- och förbättringsarbeten och att det inte hellerlånevägen eller genom kapitaltillskott från fastighetsägaren går attfinansiera en meningsfull förvaltning. Om förvaltaren kommer till dennaslutsats bör han under hand underrätta hyresnämnden och kommunen om att eninlösensituation enligt hans upp- Prop.1976/77:151 77 Det får sedan ankomma på kommunen all avgöra om den bör begagna sigav lillfället och lösa fastigheten. har påpekatmåste del avgörandet förbehållas kommunen. Alt införa någon skyldighet förkommunen all lösa faslighelen kan alltså inle komma i fråga. Jagvill i del sammanhängd erinra om all inlösen inle är del enda alter-naliv somstår till buds för alt skapa ell kommunall inflylande över en fastighetsförvaltning.Om kommunen med hänsyn lill de boendes inlressen finner det angeläget atl ennedgången faslighet förvallas i regi, kan delta önskemål i vissutsträckning också tillgodoses genom att etl kommunalt bostadsföretag ålar siguppdraget alt vara förvaltare under tvångsförvallningen. Enligtmin mening innebär det här beskrivna förfarandet en lämpligare ordning för atlundersöka om en inlösensituation föreligger, än alt kommunen ellerhyresnämnden skulle utföra undersökningen medan beslut om tvångsförvaltningavvaktas. Från hyresgäslernas synpunkt har lagförslaget den fördelen atlförvaltaren har möjlighet alt vidta sådana förvaltningsåtgärdersom inte tål uppskov. Även om jag har förståelse för syftet med förbundelsförslag lill jämkning av fömlsältningarna för inlösen finner jag mot bakgmnd avdet här anförda inte skäl all frångå ulredningens slåndpunkl. Någraremissinslanser har förordal all det föreslagna inlösenförfarandel skallkompletleras med regler som ger förvaltaren befogenhet att under kontrolleradeformer ombesörja en försäljning av fastighelen. Jag vill dock framhålla alt enförutsättning för att man skall kunna tillåta atl fasligheten säljs under handgenom förvaltarens försorg är alt hyresnämnden eller annan myndighet pågmndval av en värdering av faslighelen fastställer elt visst lägsla pris undervilket försäljning inte får ske. Elt sådant system skulle bli myckelkomplicerat och bör enligt min mening därför inte komma i fråga. annalalternativ är en ordning som innebär att fastigheten bjuds ut tvångsvis tillförsäljning hos allmänheten. Detta skulle då kunna ske efter i huvudsak sammaregler som gäller vid försäljning enligt lagen (1971:494) om exekulivförsäljning av fast egendom. Jag finner det emellertid mindretillfredsställande alt en vanvårdad faslighet på sådant sätt bjuds ul tillhögstbjudande på den öppna marknaden. Förfarandet skulle också i detta fall blitämligen komplicerat, bl. a. genom att ett lägsta godtagbart bud måstefastställas i förväg. Också detta alternativ bör därför avvisas. Somjag har berört i annat sammanhang (avsnitt 5.4) innebär det sagdaemellertid inte att förvaltaren till varje pris skall förhindra att fastighetenfrångår nuvarande ägare. Del kan i själva verket vara både nödvändigt ochlämpligt atl en sanering av faslighelens inteckningsförhållanden sker genom enexekutiv försäljning. Underremissbehandlingen har det också förts fram allmänt hållna krav 1976/77:151 78 påall man bör öka samhällets möjligheler all gripa in med Ivångsinlösen. närfaslighelsägare grovt missköter sina hyresfastigheter. Med anledning av deltavill jag erinra om atl bostadsförvaltningslagen är avsedd att i förslå handlillgodose de boendes inlressen, medan inslrumenl för samhäl-lelsbosladssociala insatser i princip bör regleras i annan lagstiftning. Bostadsförvallningslagenbygger på all ingripande i en faslighets förvaltning skall kunna ske i desärskilda fall där förvaltningen inle fungerar tillfredsställande. Om detvisar sig att ett överiämnande av förvaltningen lill särskild förvallare inleär lillräckligl för all skapa lillfredsslällande boendeförhållanden, är detnaturligt alt det inom lagens ram finns möjlighel alt överföra fastigheten iallmän ägo för all därigenom bl. a. skapa hell nya förulsällningar försanering av faslighetens ekonomi. Jag vill i sammanhanget underslryka altinlösen enligl laglörslagd vanligen torde ställa sig mindre kostsamt förkommunen än expropriation i moisvarande fall. Själva förfarandet är ocksåenklare genom alt regeringens lillslånd inle behöver in-hämlas. Detsynsätt på bostadsförvallningslagens funklion som jag här har gett uttryck förhar också legat till grund för ulredningens arbete. Det finns därför i dettalagstiftningsärende inle lillräckligt underlag för all man skall kunna laställning lill frågan om del från allmänna bostadspolitiska utgångspunkterföreligger ett behov av alt ytterligare öka samhällets möjligheter att ingripamed tvångsinlösen av misskötta hyresfastigheter. Jag erinrar om atl denlagstiftning som härvidlag främsi kommer i blickfångel är av sent datum.Expropriationslagen trädde i kraft den och bosladssaneringslagenelt år . De praktiska erfarenheterna är ännu mycket begränsade, särskilti fråga om den senare lagen. Såvitt jag känner lill har del ännu inte avdömlsnågot mål om inlösen vid fastighetsdomstolarna. Jag finner det lämpligl altavvakta vilka erfarenheler tillämpningen av de angivna båda lagarna kommer altge. På grundval av dessa erfarenheler kan man sedan bällre bedöma om enulbyggnad av syslemel med tvångsinlösen är önskvärd och i vilka former detta iså fall bör ske. Jag är alltså inte beredd atl f n. ta slällning till frågan omdet från samhällets synpunkt behövs förbättrade möjligheter lill inlösen. Eftersomivångsförvallning enligt den föreslagna lagen innebär ell långtgående ingreppi äganderällen och kan ådra faslighelsägaren betalningsskyldighet för belopp,som kanske för hans förhållanden är mycket stora, finns del avslutningsvisanledning atl ställa frågan om fastighetsägaren skall kunna ha rätt allpåfordra inlösen av en faslighet som har ställts under tvångsförvaltning. Ensådan lösenskyldighet skulle emellertid på ett olämpligt säll begränsakommunens handlingsfrihet. Enligt min uppfattning måsle det tillkomma kommunenatl själv beslämma inriktningen av de åigärder kommunen skall vidla för allkomma lill rälla med bosladssociala missförhållanden inom kommunens område.Någon rätt för faslighelsägaren alt påkalla inlösen kan med hänsyn härtillinte medges. 1976/77:151 79 Motbakgrund av det anförda förordar jag atl reglerna om inlösen utformas i enlighetmed utredningens förslag. Lagstiftningenbör träda i kraft den . Jag kommer i special-motiveringen altredogöra för de övergångsbestämmelser som behövs. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom juslitiedepartemenlel upprättatsförslag till 1. bostadsförvaltningsiag. 2. lag om ändring i bostadssaneringslagen (1973: 531), 3. lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnderoch hyresnämnder, 4. lag om ändring i lagen (1937:249) om inskränkningari rätten atl utbekomma allmänna handlingar, 5. lag om ändring i lagen (1974:1082) ombostadsdomslol. Förslagenbör fogas till regeringsprolokollet i detta ärende som bilaga 3. Denföreslagna lagen har delats upp på fem avsnitt. a. lagens tillämpningsområde och fömtsättningarnaför beslut om särskild förvaltning. Därefter följer i olika avsnitt reglema omförvaltningsåläggande och tvångsförvaltning samt om inlösen. Avslutningsvistas under mbriken Övriga bestämmelser upp en del föreskrifter av processuellnatur. Iparagrafen anges den föreslagna lagens tillämpningsområde. Bestämmelsernaöverensstämmer i huvudsak med motsvarande regler i 1 § tvångsförvaltningslagenoch 1 § bostadssaneringslagen. Hithörande frågor har behandlats i den allmännamotiveringen (avsnitt 5.2). Enligtförsta stycket äger lagen tillämpning på fastighet där det fmns bostadslägenhetsom är uthyrd av fastighetens ägare för annat ändamål än fritidsändamål ochsom inte utgör del av hans egen bostad. Medfastighet förstås sådan enhet som skall tas upp i fastighetsregister. 1976/77:151 80 Uttrycketbostadslägenhet har samma innebörd som i I § Iredje stycket hyreslagen, dvs.lägenhet som har upplåtits för att helt eller till inle oväsentlig delanvändas som bostad. Enförutsättning för alt lagen skall vara tillämplig är att det finns bostadslägenhetpå fastighelen. Faslighel med enbart lokaler kan alltså inle ställas undersärskild förvaltning. Det räcker emellertid att det finns en endabostadslägenhet. uthyrt enfamiljshus faller under lagens tillämpningsområde,liksom en fabriks- eller kontorsbyggnad som rymmer en uthyrd vaktmäslarbostad.Vid uthyrning av enfamiljshus kan emellertid viss begränsning i möjlighelentill ingripande följa av alt fastighetsägarens repa-ralionsskyldighet kanuteslutas genom avtal (jfr 15 § hyreslagen). Denföreslagna lagen gäller endast om uthyrningen pågår, när ingripandetaktualiseras. Däremot fordras det inte atl lägenheten i fråga regelmässigtbrukar användas för uthyrning. Lagen är alltså lillämplig, om t. ex. enenfamiljsfastighel hyrs ul under en viss lid medan ägaren har arbdsanställ-ningpå annan ort. Som jag har berört i den allmänna motiveringen (avsnitt 5.2)innebor della en avvikelse från bosladssaneringslagen. Delfordras alt del är fråga om hyresupplåtelse och all upplåtelsen har gjorts avfastighetens ägare. Innebörden härav är bl.a. all lagen inle kan tillämpas påfaslighet som ägs av bostadsrättsförening och där samtliga upplåtelser avbostadslägenheter har skell med bostadsrätt. Det förhållandel atlbostadsrättshavare i sin tur har hyrt ut lägenhet gör inte lagen tilllämplig.Lagen är inle heller lillämplig om föreningen själv innehar bostadsrätt tilllägenheter som hyrs ut. Lägenheterna bör då anses vara uthyrda av föreningen iegenskap av bostadsrättshavare, inte som ägare av faslighelen. Jag erinrar omvad jag i den allmänna motiveringen (avsnitt 5.2) har anfört om uthyrning avbostadsrättsförening. Fråntillämpningsområdet undantas fastighet där det endast finns lägenhet som hyrsut för fritidsändamål. Detta undantag saknar motsvarighet itvångsförvallningslagen men finns däremot i bostadssaneringslagen. Undantagetinnebär att ingripande med stöd av lagen inte kan ske beträffande l. ex.frilidshus som hyrs ul . Faslighetsom tillhör staten eller kommun kan inte bli föremål för ingripande i form avförvaltningsåläggande eller tvångsförvaltning. Däremot är lagen i övrigttillämplig på sådan fastighet. Om en tvångsförvaltad fastighet inköps avkommunen, upphör alltså inte beslutet om tvångsförvaltning automatiskt. I ensådan situation kommer emellertid frågan om tvångsförvaltning normalt att tasupp till omprövning. har då möjlighet att med tillämpning av 18 §tredje stycket besluta att förvaltningen skall upphöra . Undantagsregelnavser endast fastigheter som ägs direkt av staten eller kommun. Fastigheter somägs av t. ex. särskilda kommunala rättssubjekt, såsom bostadsbolag ellerbostadsstiftelse, kan alltså bli föremål för ingripande enligt lagen. 1976/77:151 81 Andrastycket innehåller regler för det fall byggnad tillhör annan än den som ägermarken. Bestämmelserna skiljer sig så till vida från moisvarande regler i 1 § andra stycket tvångsförvaltningslagen attuttrycket ""byggnad" fållersätta uttrycket "bostadshus". Härigenom har uppnåtts överensstämmelsemed moisvarande bestämmelse i I § andra slyckel bosladssaneringslagen.Ändringen medför alt den föreslagna lagen blir tillämplig oavsett karaktären pådet hus där bostadslägenheten är belägen. Förstbehandlas byggnad på mark som är upplåten med tomträtt. När byggnad tillhörinnehavare av inskriven tomträtt, utgör byggnaden tillbehör lill lomträllen.Beiräffande della fall föreskrivs, alt vad som i lagen sägs om fastighet skalläga motsvarande tillämpning på tomträtten. Därefterbehandlas fall då byggnad tillhör annan än ägaren av marken men där lomlrätlinle föreligger. I förslå hand åsyftas här bostads- och anläggningsarrenden. 1dessa fall föreligger del ingen bindning mellan byggnaden och nyUjanderälten.Byggnaden är lös egendom tillhörig nyttjande-rätlshavaren. De för fast egendomavpassade reglema kan därför inte till-lämpas fullt ut på byggnaden.Beiräffande dessa fall föreskrivs atl lagen skall gälla i tillämpliga delar.Som exempel på regler som inle kan lillämpas i dessa fall kan nämnasbeslämmelserna om tillstånd till inskrivningsålgärd (12 §) och om underrältelsetill inskrivningsmyndighelen (26 §). 1andra slyckel las sluiligen upp en beslämmelse om all som ägare av faslighetanses - när omständigheterna föranleder del - även annan som inneharfaslighelen. Sådana förhållanden kan föreligga exempelvis beiräffande den sompå gmnd av leslamente lyfter fastighetens avkaslning med skyldighet altombesörja skötsel och underhåll (jfr prop. 1973:22 s. 121 och 143). Idenna paragraf anges fömtsätlningama och formerna för ingripande enligt denföreslagna lagen. 1 Ivångsförvaltningslagen finns motsvarande bestämmelser i 1§ första och tredje styckena. Jag hänvisar till vad jag har anfört omfömtsättningarna för ingripande i den allmänna motiveringen (avsnitt 5.2). Iförsta stycket anges de gmndrekvisit som skall vara uppfyllda för althyresnämnden skall kunna besluta om särskild förvaltning. Rekvisiten ger inteupplysning om vad som kännetecknar en bristfällig fastighetsförvaltning. Dennafråga får bedömas mot bakgmnd av fastighetsägarens skyldigheter enligt olikaregler i annan lagstiftning och enligl avtal. Vadsom åligger fastighetsägaren med avseende på fastighetens förvaltning framgårbl. a. av bestämmelserna om lägenhets skick i 9-19 §§ hyreslagen. De innebäratt fastighetsägaren är skyldig att se till att uthyrda bostadslägenheterbefinner sig i bmkbart skick och alt löpande underhålla dem. Också hälsovårds-och byggnadslagstiftningen ställer krav på att fastighetsägaren skallunderhålla och i andra avseenden vårda fastigheten. Prop.1976/77:151 82 Sålunda skall enligt exempelvis i5 S hälsovårdsstadgan(1958:663) byggnad med boningsrum underhållas och skötas på sådanl säll allsanilär olä-genhel inte uppslår för dem som uppehåller sig i byggnaden. Sanilärolä-genhet hänför sig inle bara lill brister i fråga om inredningen,lägenhelsun-derhållel och den dagliga fastighetsskötseln ulan kan följa ocksåav missförhållanden i bl.a. ordningshänseende. 1 50 § byggnadsstadgan(1959:612. omtryckt 1972:776) föreskrivs atl byggnad skall underhållas så attbl.a. sanitär olägenhet inte uppkommer. Enligl allmänna grundsatser harfastighetsägaren vidare all sörja för sundhet, ordning och skick inomfastighelen. I vanliga hyreshus räknas hit bl.a. alt sköta tillförsel av värme,vatten och elström saml alt ombesörja irappslädning m. m. Det är mol bristerna i nu angivna hänseenden sombosladsförvallningslagen i första hand riktar sig. Brister i förvaltningen kanemellertid också vara av elt slag som mera hänför sig till fastighetsägarensperson än lill själva fasligheten. Som exempel kan nämnas att hyresvärdensystematiskt drar ut på och försenar angelägna reparationer i fastighelen genomideliga uppskov och löftesbrott. Etl annat exempel är att fastighetsägaren inlebesvarar brev och telefonpåringningar från hyresgästerna och i övrigt hållersig oanträffbar för den som behöver diskutera frågor angående den hyrdalägenheten. Enligt lagförslaget kan ingripande ske oberoende av ivilket avseende förvaltningen missköts. Till stöd för ingripande kan allisååberopas inle bara brister i fastighetens skick utan också brister iförvaltningen i övrigt (jfr prop. 1970:133 s. 57). En förutsättning är dock allbristerna i förvaltningen är till olägenhet för den som hyr bostadslägenhet ifastighelen. Brisler som drabbar endasi andra, exempelvis dem som hyraffärslokaler, kan inle föranleda ingripande enligl den föreslagna lagen. För ingripande krävs inte att brislerna kan tillskrivasfastighetsägaren som försummelse. Det räcker med att man objektivl kan slå fasiall förvahningen inte fungerar tillfredsställande från hyresgäslernassynpunkt. Del saknar också betydelse om förvaltningen ombesörjs av annan förägarens räkning. Som har angetts i den allmänna motiveringen (avsnitt 5.2)innebär lagförslaget all ingripande skall kunna ske på ett tidigare stadium änsom är möjligt enligt den nuvarande tvångsförvaltningslagen. Ingripande skallkunna ske så snart förvaltningen av fastighelen inte uppfyller de minimikravsom bör ställas på en tillfredsställande fastighetsförvaltning. Det fåröveriämnas åt rättstillämpningen att med ledning av god sed i hyresförhållandenoch föreskrifterna om fastighetsägarens skyldigheter inom hyres-, hälsovårds-och byggnadslagstiftningen bestämma del närmare innehållet i de krav man börställa. Följande synpunkter bör dock läggas till gmnd för bedömningen. För att ett åsidosättande av någon förpliktelse rörandeförvaltningen skall föranleda ingripande i form av särskild förvaltning,förutsätts det att Prop.1976/77:151 83 verkningarna av försummelsen har haft en viss intensitetoch varaktighet. Som regel förulsälls del också att de boende samfällt här haftkänning av de uppkomna olägenheterna. Det skall alltså inle vara möjligt atlskilja fastighetsägaren från förvaltningen på grund av brister av tillfälligkaraktär eller av obetydlig omfattning. Brister av detta slag bör rättas tilli enklare ordning. Som har framhållits i den allmänna motiveringen (avsnitt5.1) utgör ingripande i fastighetsförvaltningen ett komplement till de andratvångsmedel som slår till hyresgästemas och samhällets förfogande när bristeri bostadsbebyggelsen inte avhjälps på frivillig väg. I hyreslagen anges t. ex.hur enskild hyresgäst kan gå till väga för att få rättelse, när fastighetsägareninle sköter del löpande lägenhetsunderhålld. Beslämmelser med en liknandefunktion finns också i hälsovårds- och byggnadslagstiftningen. Särskild förvaltning bör därför inte tillgripas, om annatlegalt tvångsmedel synes bättre avpassat för atl få till stånd rättelse avbrister av just det slag som anmärkningarna avser. Består t. ex.fastighetsägarens försummelse i atl han har åsidosatt sin reparationsskyldighdbeiräffande en eller elt par lägenheter i ett större hyreshus, som i övrigtbefinner sig i godtagbart skick, bör som regel möjligheterna att genomreparationsföreläggande komma till rätta med problemet prövas, innan särskildförvaltning tillgrips. Pä motsvarande sätt bör i första hand ingripande avhälsovårdsnämnden övervägas, när exempelvis en skada på avloppsanläggningen gerupphov lill sanitära olägenheter för vissa hyresgäster. Det uppställs dock inget krav på alt andra tvångsålgärderförst skall ha prövats, innan särskild förvaltning får tillgripas. Detta ärinte möjligt, eftersom gränserna mellan de olika tvångsmedlensanvändningsområden är flytande och de individuella förhållandena alltförväxlande. Det är heller inte meningen att de enskilda bristernas beskaffenhetskall vara avgörande vid bedömningen. Vikl skall främst fästas vid totalbildenav faslighelsförvaltningen. Nämnden skall därför försöka att skaffa sig ensamlad uppfattning av hur allvarliga och omfatlande bristerna är, hur de haruppkommit och utvecklats och vilka försök som har gjorts för att komma tillrätta med dem. För all nämnden skall få en riktig bild av förhållandena tordedet normalt bli nödvändigl att nämnden eller den nämnden förordnar besiktigarfastighelen. på grundval av utredningen finna alt särskiltinriktade tvångsåtgärder med stöd av annan lagstiftning är lämpligare för alluppnå det resultatet som sökanden eftersträvar, bör nämnden under hand upplysaom della. Valel av ålgärd får sedan bero på sökandens in-ställning.faslighelsägarens samarbelsvilja och omständigheterna i övrigt. Ingripande i form av särskild förvaltning utgör också eltkomplement lill sådana åtgärder som kan vidtas med slöd av förköpslagen,expropriationslagen och bostadssaneringslagen i syfte att åstadkomma enupprustning eller förnyelse av det äldre bostadsbeståndet. Möjligheterna tillingripande med stöd av dessa lagar medför dock inga konkurrensproblem vidlillämp-ningen av förevarande lag. Frågor om planering och genomförande av sa- Prop.1976/77:151 84 neringsverksamhelen inom äldre bosladsområden ärförbehållna kommunens avgörande. Del ankommer alltså inte på hyresnämnden atlmed anledning av en ansökan om särskild förvaltning överväga om andra bostadspolitiskainstrument i stället bör användas för all l.ex. få lill slånd en om-fallandeombyggnad av fastigheten eller för atl åstadkomma all faslighelen rivs ochersätts med ny bebyggelse. Så snart en faslighet uppfyller rekvisiten för atlkunna bli ställd under tvångsförvallning skall hyresnämnden besluta om sådanförvallning även om fastighetens nedgångna skick gör det tveksamt omförvaltningen kan ge ett godtagbart resultat. 1 ett sådant fall kan delemellertid vara lämpligl att hyresnämnden gör kommunen uppmärksam på atl eninlösensitualion kan föreligga. 1 andra stycket anges formerna för ingripande enligl denföreslagna lagen. all ställa faslighelen under särskildförvaltning skall nämnden samlidigl avgöra vilken form för ingripande somskall väljas, förvaltningsåläggande eller ivångsförvaltning. Beiräffande valetmellan de båda förvaltningsformerna hänvisar jag lill vad jag har anfört i denallmänna motiveringen (avsnitt 5.3). Tredje stycket, som motsvarar I § iredje stycketivångsförvaltningslagen, innehåller en hänvisning lill bostadssaneringslagensbestämmelser om (14 och 15 §§). Beslut om särskild förvaltning meddelas av hyresnämnd.Vilken nämnd som i det särskilda fallet är behörig alt la uppförvaltningsfrågan framgår av 4 § nämndlagen jämförd med förordningen(1975:518) om rikets indelning i verksamhelsområden för hyresnämnd ocharrendenämnd m.m. Vem som får göra ansökan om särskild förvallning anges i 29 §i lagförslaget. Paragrafen, som molsvarar 4 § i ulredningens förslag,innehåller beslämmelser om tidsfrister vid förvallningsåläggande. Enligt första stycket skall hyresnämnden iförvallningsåläggande bestämma inom vilken fastighetsägaren skallinge skriftligen upprättat avtal, varigenom förvaltningen överiämnas lillsärskild förvaltare. Någon normaltid har inle angetts utan hyresnämnden fårmed hänsyn lill omständigheterna avgöra hur fastighetsägaren behöverför att ordna förvaltningen. Det är ofta viktigt att den särskildaförvaltningen anordnas snabbt. Normalt bör tidsfristen bestämmas till tre . I andra stycket ges bestämmelser om förlängning avlidsfrislen för ingivande av förvaltningsavtal. kan det i det enskilda fallet uppkomma svårigheteratt få tag på någon villig förvaltare eller atl utforma förvaltningsavialet påett tillfredsställande sätt. Regionala och säsongsmässiga förhållanden kanockså in- 1976/77:151 85 verkapå möjligheterna atl snabbt efterkomma elt förvaltningsåläggande. Omfastighetsägaren behöver anslånd, får hyresnämnden därför förlänga den tid somhar bestämts enligt första stycket. Föratt förlängning skall beviljas bör det normalt krävas att fastighetsägareninger en skriftlig begäran och där redovisar vilka hinder som möter mot attefterkomma föreläggandet inom den urspmngligen bestämda tiden. Finns detanledning att anta att begäran sker i avsikt att förhala förfarandet eller iannat illojalt syfte skall förlängning av tiden naturiigtvis inte medges. Detfinns inget hinder för hyresnämnden att förlänga tiden mer än en gång.Upprepade förlängningar bör dock medges endast i rena undantagsfall. Omfaslighelsägaren anser atl han behöver anslånd, skall ansökan om föriängninggöras före utgången av den löpande - dvs. den ursprungligt fastställda ellerden föriängda - lidsfrislen. Iparagrafen ges regler om förvallningsavtals innehåll och om förfarandet närfastighetsägaren har ingett sådant avtal för godkännande. Paragrafen saknarmotsvarighet i utredningens förslag. Enligtförsta stycket skall förvallningsperioden som regel uppgå lill minst tre år.Endasi i mycket speciella fall bör kortare lid kunna godtas.