prop · G00380 · 1976-12-31 00:00:00 — Kurser i sameslöjd ochsamekonsthantverk har anordnats av Same-Ätnams slöjdutskott och desskonsulenter. Kursverksamhet i samiska språk har även anordnats av olikasameföreningar. Behovet av lärare och lärarutbildning för detsamiska undervisningsområdet är stort. De lärare som undervisat i samiska ämneni nomadskolan har i många fall saknat erforderlig ämnesutbildning. Ett förstasteg mot en förstärkt lärarutbildning har tagits genom inrättandet avinstitutionen i samiska vid i . m. /73 inleddes ettplanmässigt utvecklingsarbete för framställning av samiska läromedeL ProjektetLäromedelsutveckling i samiska förestås ayen projektledare som är underställdläns; skolnämnden i lan. Projektet bedrivs i nära samarbete medSamernas folkhögskola. ;Vidare har projektet en referensgrupp med företrädareför bl. SÖ och samelärare. aktuella utvecklingsplanen omfattarläromedel för samtliga stadier, gymnasieskolan,ochvuxenutbildningen. har ävenanslagit medel för produktion av-samiska läromedel. 3.1 Redovisade undersökningar m. m. Professor har som expert åtsameutredningen redovisat, en historisk åt erbli.c k rörande samerna (SOU.1975: 100,-bilaga 4). Ruong beskriver det sarniska bosättningsområdet ochredovisar historiska uppgifter om samerna alltifrån 100-talet e. Därefterbeskrivs samernas historia . Speciell viktläggs senare hälft, som innebär en vändpunkt i statenslappmarkspolitik. är det främst motion i riks- Prop.1916/11: 80 13 dagenoch vad som följde av den som behandlas. Ruongs redogörelse avslutas med bl. a.en beskrivning av samernas första landsmöte i . har i huvudbetänkandet sammanfattathuvuddragen av samernas historiska bakgrund med tyngdpunkten lagd på beskrivningenav samerna och deras ställning och fram till vår tid. Utredningen har bl. a. redovisat statens och kyrkanspåverkan på samisk religion, språk och kultur. Vidare beskrivs samema ochnybyggar-kolonisationen, renbeteslagstiftningen och det samiska skolväsendet. Utredningen tar också upp samernasorganisationssträvanden och redovisar samemas samepolitiska ochkultiirpolitiska program. lämnar, biträdd av professorHilding Eek, en redogörelse för det folkrättsliga skyddet av grundläggandefri- och rättigheter och av minoritetsgrupper. Utredningen behandlar bl. a.det arbete som utförts inom , Förenta nationema (FN) ochEuroparådet; har dragit den slutsatsen attarbetet såväl inom FN som inom främst tagit sikte på de enskildaindividernas fri-och rättigheter och därvid lagt viss tonvikt pä de s. k.klassiska frihetsrättigheterna. Det är därför svårt att på grundval av FN:sdeklaration och konventioner, liksom på grundval av omde mänskliga rättigheterna, finna definitioner som anger en grupp eller"minoritet" i vidsträckt mening som rättighetsinnehavare ellerrättssubjekt enligt konventionernas definitioner. Frånvaron av en i en bindande konvention nedlagdeller inom ramen för internationell sedvaiierätt (allmän folkrätt) utbildaddefinition av en etnisk, språklig, religiös eller kulturell minoritet medanspråk på interna-' tionellt skydd gör det från internationellrättsligsynpunkt föga meningsfullt att påkalla att en särskild sådan grupp"erkännes" av en eller flera stater. I princip skulle dock enminoritet kunna erkännas "som rninori-tet", men erkännandet skulle fåfolkrättslig mening först om man nått fram till en allmänt omfattandebegreppsbild, då det gäller en minoritet som rättssubjekt. Härom råderfortfarande oklarhet inom FN:s och organ. För att kunna studera de fortgående deniografiskaförändringarna inom den samiska gruppen har utredningen låtit pedagogiskainstitutionen vid i utföra befolkningsstudier över både derenskötande och de icke-renskötande samerna. Undersökningsresultaten redovisasi sin helhet i bilagor till betänkandet (SOU 1975: 100, bilaga 1 och 2). Syftetmed undersökningen vad gäller de renskötande samerna har varit att ge sådantdemografiskt material om den renskötande befolkningen i att jämförelsermed tidigare undersökningar skall kunna; göras och att därmed också ge en bildav befolkningsutvecklingen.under 1976/77: 80 14 Som utgångspunkt för registrering av befolkningen iundersökningen har använts renlängderna för åren 19.651971 kompletterade meddata från församlingsböckerna. Uppgifterna avser förhållandena vid årsskiftet1971/72. Umeåundersökningen har studerat befolkningenutifrån tre något olika definitioner. Den snävaste avgränsningen motsvarar densom användes vid de beräkningar som gjordes årsrennäringssakkunniga och omfattar endast personer i hushåll där minst enperson är aktiv renskötare. Populationen enUgt definition uppgår till2 27,0 personer. Den "mellersta" avgränsningen, som motsvarar denberäkning som gjordes nomadskolutredning, omfattar ävenfamiljemedlemmar som bildat egna hushåll, utan att.någon i hushållet ärrenskötande, men som inte har övergått tiU annan verksamhet. Popu- lationen enligt definition är 2 412personer. Den vidaste av-, gränsningen omfattar härutöver personer som mereller mindre har övergått till andra näringar men som finns kvar i näraanslutning till samebyn och dess renskötsel. Populationen enligtUmeåundersökningen är då 2 749 personer. I undersökningen redovisas en fördelning av helaundersökningspopu- lationen på civilstånd, ålder och kön. Det framgår bl. a. att antalet kvin- ,. nor utan eget yrke är förhållandevis stort i de renskötande familjerna och att den manliga dominansen är kraftig inom yrkesgruppen ren skötare. För att få en bild av hur antalet renskötande samerhar förändrats har jämförelse gjorts med tidigare undersökningar. Avjämförelserna kan noteras att avgången från den renskötande befolkningen igenomsnitt varit ungefär lika stor som1965. Umeåundersökningen tar även upp vissa sociala aspekter. De ojämnakönsproportionerna och svårigheterna att skapa arbetstillfällen för kvinnornaär exempelvis stora problem. Syftet med undersökningen av den icke-renskötandesamebefolkningen har varit att beskriva denna befolkning, vilken erhålls medutgångspunkt i den tidigare beskrivna renskötande. befolkningen, samt ge enbild av befolkningens geografiska utbredning och dess flyttningar. Antalet icke-renskötande samer beräknas till 12930. I denna befolkning ingår personer som inte tidigare inräknats i denrenskötande befolkningen, men som uppfyller ett av följande villkor: . 1, Själv är upptagen på någonrenlängd 19651971. (Dock ej person varom det i renlängden framgåratt vederbörande räknas som icke-same.) 2, Själv är ättling i raktnedstigande led till person som 19651971 är upptagen på någon renlängd. 3, Själv är förälder till personsom 19651971 upptagits på någon renlängd. 4, Själv är ättling i raktnedstigande led till person under 3. 5, Själv är make/maka till personunder l--4.. '.'. ' ' :, . Prop.1976/77: 80 15 Den icke-renskötande befolkningen finns i samtligaläii i . Beträffande undersökningspopulationens fördelning på civilstånd, ålder och kön kan bl. a. konstateras att den mycket snedacivilstånds- och åldersfördelning som finns i den renskötande befolkningen inteföreligger . inom den icke-renskötande samebefolkningen. Om den renskötande befolkningen begränsas till attomfatta 2 412 personer utgör hela samebefolkningen enligt undersökningarna 15342 personer. Den renskötande befolkningens sneda civilstånds- och. könsfördelninginverkar vid sammanslagningen så till vida att ett visst kvinnounderskottuppstår i totalpopulationen. Genom att utgångspunkten för undersökningen togs irenlängder under ett begränsat antal år, 19651971, täcker det redovisaderesultatet inte hela den samiska befolkning som skulle erhållas om manbearbetat samtliga renlängder och även lappbyindelningslängderför de områden där dessa förekommer. En försiktig uppskattning av storleken påden befolkning en total undersökning kunde ge blir ca 17 000 personer. Utgårman från denna siffra och räknar med en årlig naturlig folkökning på ca 6 %oskulle man enligt undersökningen vid ..ha en samisk befolkning påungefär 20 000 personer. har genom pedagogiska institutionenvid universir tetet i även utfört en intervjuundersökning rörandekulturella, sociala och psykologiska frågor, med inriktning på deicke-renskötande samernas speciella problem. Undersökningen redovisas i bilagatill betänkandet (SOU 1975: 100, bilaga 3). Syftet med undersökningen harvarit att studera beteendemönster, sociala relationer och inställningen tillolika företeelser som har att göra med samernas ställning som etnisk minoriteti . En viktig fråga i undersökningen har varit att fåveta hur stark samhörigheten är dels inom den renskötande gruppen av samer ochdels mellan denna grupp och de samer inom byarna och deras närmaste omgivningsom går under benämningen icke-renskötande samer. Frågan om samhörighet ochsamhörighetskänsla har även undersökts med betraktande av byn mer sombefolkningsenhet än som en organisation för renskötseln. Umeåundersökningen harockså tagit upp de icke-renskötande samernas syn på begreppet hemtrakt. En annan fråga som undersökningen tagit upp ärfrågan om eventuell anslutning av de icke-renskötande samerna till samebyn.Majoriteten män och kvinnor i den icke-renskötande gruppen ansåg att medlemskapi samebyn skulle öka samhörighetskänslan samer emellan medan iden renskötande gmppen var tveksam om medlemskap kunde öka samhörighetskänslan.Båda grupperna ansåg att medlemskap borde anordnas genom samebyn och inte genomnågon annan lokal organisation. Umeåundersökningen har även redovisat inställningentill en gemensam riksorganisation för alla samer. av männen och90 % Prop.1976/77: 80 16 avkvinnorna i båda grupperna har ansett att samhörigheten på nationsnivå bästkunde stödjas om både renskötande och icke-renskötande samer var enade i enenda riksorganisation av typ SSR. Denna stora majoritet var också enig om attolika organisationer på riksplanet skulle splittra samerna. 3.2 Fortsatt utveckling av stödet till samekulturen förslag grundar sig på denprincipiella uppfattningen att det är värdefullt för ett demokratiskt samhälleatt stödja utvecklingen av en pluralistisk kultur, där såväl samernas somandra minoriteters kulturer får goda möjligheter att göra sig gällande. Samema utgör en ursprunglig befolkning, som iSverige är lika gammal som eller äldre än landets majoritetsbefolkning. Samemaär således inga invandrare i modem mening. De intar en särställning bådegentemot invandrama och majoritetsbefolkningen. Samerna befinner sig i sitteget land, men utgör en etnisk minoritet inom den samlade befolkningen. Dettager samerna en särställning och det finns skäl att tillämpa delvis andrabedömningar för deras del än för övriga minoriteter i landet. Då samernas rätttill vissa geografiska områden i landet ligger under domstolarnas prövning, gårsameutredningen inte in på dessa frågor. Det bör vidare understrykas att det är en rättvisefrågaatt samerna får leva och verka som etnisk grupp och att denna strävanunderlättas. En sådan utveckling bidrar till att forma det svenskasamhället i pluralistisk riktning och därigenom förstärka dess demokratiskaprägel. Utvecklingen i det industrialiserade samhället har under långtid-inneburit en press på den samiska gruppen och har dessutom starkt minskatantalet samer som kan livnära sig på renskötseln. Tiden är nu mogen för mera långtgående insatsertill stöd för samernas strävanden att stärka och bevara sin samiskagrupptillhörighet; Det bör vara naturligt för samhället att vid avvägningen avekonomiska insatser till förmån för samegruppen visa långtgående generositet. En avgörande föriitsättning för strävandena attbevara den samiska kulturen ar att rennäringen kan fortleva som samisk näringoch att ett rimligt antal samer kan få sin utkomst inom rennäringeneller på annat sätt inom det geografiska bosättningsoiriråde som av ålder varitsamernas. Endast härigenom är det möjligt att behålla och utveckla en levandesamisk kultur och en sammänhållnirig som kan bära upp denetniska gruppen och dess strävanden. Det är därför nödvändigt att rennäringenäven i fortsättningen får statligt stöd och att samhället inriktar sig på attskapa arbetstillfällen för samerna i näringar som kan anslutas till ochkomplettera rennäringen. Hit hör t. ex. fiske, slöjd och verksamhet inom bl.a. turism och friluftsliv med speciell inriktning på fjälltrakterna, men ocksåsådana industrier som naturligt kan anknytas tiU rennäringsbygden. Prop.1916/11: 80 17 Om det skall vara möjligt att behålla och utvecklaen levande samisk kultur i vid bemärkelse, är det nödvändigt att de samiska frågornai stort blir ett naturligt inslag i den allmänna samhällsplaneringen.Rennäringens aktuella situation och dess betydelse som näringsunderlag för densamiska befolkningen har, uppmärksammats i olika planeringssammanhang, bl. a. iden fysiska planeringen. Genom de kartläggningar som genomförts av renskötselnsmarkanvändning (statens planverk lantbruksstyrelsen SSR) och av samiskakulturhistoriska intressen () har möjligheterna ökat föratt i den fysiska planeringen ta hänsyn till rennäringens och samekulturensintressen. anser att ett hänsynstagande till rennäringensintressen i den fysiska planeringen är av grundläggande betydelse förrennäringens fortbestånd och utveckling, och därigenom också för bevarandet aven livskraftig samisk kultur. Det är viktigt att den fortsatta utvecklingen ledsav samerna själva, men ett betydande stöd från samhällets sida är nödvändigt.Samhällsstödets framtida form och omfattning bör växa fram i samarbete mellansamerna och berörda myndigheter. I första hand berörs därvid utbildnings-,jordbruks-, arbetsmarknads- och industridepartementen samt SÖ,lantbruksstyrelsen, AMS och statens industriverk. Det är viktigt att samhällsinsatserna samordnas ochatt utvecklingen kan följas fortlöpande. Utredningen föreslår att enarbetsgrupp upprättas inom statsrådsberedningen, exempelvis under ledning avett av de konsultativa statsråden, med nämnda departement och ämbetsverkrepresenterade i samverkan med företrädare för samerna och derasorganisationer. Till arbetsgruppens uppgifter skall höra attplanlägga och leda utvecklingsarbetet i syfte att åstadkomma en önskvärdutbyggnad av stödet åt samerna enligt de principer som förts fram i direktiventill sameutredningen och som utredningen försökt att närmare utveckla i dettaoch tidigare betänkanden. Avsikten skall vara att möjliggöra för landets sameratt stärka sin existens som etnisk grupp och vårda och vidareutveckla densamiska kulturen och språket, och sålunda i samhällets eget intresse bidratill större inbördes samhörighet inom samegruppen men också till störregemenskap med det svenska samhället. Beträffande genomförandet av förslagen beräknasutbyggnaden av nödvändiga åtgärder ske , eftersom dessafortgående måste anpassas till utvecklingen och till samemas egna önskemål. Deförslag som läggs fram måste ses mera som en riktningsangivelse än som ettavslutat verk. Det är från denna utgångspunkt som utredningen föreslår att ettledningsorgan upprättas inom statsrådsberedningen för den fortsattautvecklingen av stödarbetet. Även om sameutredningens förslag i vissa delar harkaraktären av principförslag, bör de dock enligt utredningens uppfattning imånga fall kunna genomföras skyndsamt. Det gäller bl. a. tillskapandet av ensa-2 1976177. Prop.1976/77: 80 18 miskorganisation för sameslöjden och sarhekonsthantverket samt flera av de åtgärdersom syftar till att bereda ett ökat utrymme för de samiska frågorna inom helautbildningssystemet. 3.3 Stödjande medlemmar i samebyar Mot bakgrund av strävandena att stärkasamhörigheten mellan de utflyttade samerna och den mindre grupp samer som ärkvar inom rennäringen togs frågan om ett stödjande medlemskap upp inom SSR år1968, varefter sameutredningen fick i uppdrag att utreda frågan. För att fåunderlag för förslag har sameutredningen tagit upp frågan om stödjandemedlemmar vid ett antal konferenser, genom en enkät till samebyarna ochsameföreningarna, vid regionala överläggningar med företrädare för samebyarnasamt vid i . överläggningar m. m. har de icke-renskötande samerna haft mycketskiftande åsikter, alltifrån att alla samer redan nu har samma fäderneärvdarättigheter, till att de icke-renskötande, som har sin utkomst i storsamhället,inte vill åka hem och ta levebrödet från de renskötande. Derenskötande samerna har ansett sig kunna godta ett förslag om utvidgadmedlemskrets under förutsättning att samebyarna får avgöra vem som skall antassom medlem, att de nya medlemmarna inte får något inflytande över bynsekonomiska angelägenheter och att byarna får full kontroll över jakt- ochfiskeupplåtelserna. Avdebatten vid .SSR:s landsmöte framgick att man allmänt var beredd attansluta sig till ett stödjande medlemskap i huvudsak enligt de avsameutredningen uppdragna riktlinjerna. Man underströk vikten av att samebyarnafick beslutanderätten både i fråga om antagande av stödjande medlemmar och ifråga om upplåtelse av jakt-och fiskerätt. Av hänsyn till rennäringen och dessutövare förordades genomgående en viss återhållsamhet i fråga om antalet nyamedlemmar. Sameutredningenkonstaterar att samebyn har till ändamål att ombesörja renskötseln inom bynsbetesområde. Med hänsyn till samebyns uppbyggnad och organisation kan det varasvårt att låta byarna även omfatta ideell verksamhet och att öppna byarna fören ny medlemskrets, s. k. stödjande medlemmar. Det är inte uteslutet att en sådankombinerad ekonomisk och ideell verksamhet kan verka tyngande på samebynsekonomiska förvaltning. Såväl renskötande som icke-renskötande samer haremellertid förkastat tanken på att bilda särskilda föreningar med uppgift attverka för gemenskapen mellan olika kategorier samer. Samebyn anses av ålderutgöra kärnan i den samiska gemenskapen. Sameutredningenansluter sig till den av SSR framförda tanken på ett stödjande medlemskap isamebyarna som ett led i strävandena att Prop.1976/77: 80 19 Förslaget om ett stödjande medlemskap har sittberättigande, om det ses som en åtgärd för att stärka samhörigheten inom densamlade samiska folkgruppen. Medlemskapet bör då också uppfattas som ettuttryck för de utflyttades vilja att stödja hemmabyarna. Till desserfarenheter vunnits av det nya systemet bör man emellertid utgå från enbegränsad verksamhet och i samförståndets intresse avstå från mera långtgåendelösningar. Utredningen föreslår följande riktlinjer för ettstödjande medlemskap, vilka i huvudsak överensstämmer med SSR:s förslag. Anslutning som stödjande medlembör beviljas endast renskötsel-berättigad person och endast i den egna hembyn. Samebyn skall under alla omständigheteravgöra vem som skall antas som stödjande medlem. Stödjande medlem skall betalamedlemsavgift, med hänsyn till bl. a. ökade administrationskostnader ochminskade jakt- och fiskeintäkter för samebyn. Stödjande medlem skall kunnatilldelas rätt till krokfiske och småviltjakt. Samebyn skall besluta om sådanaförmåner. De närmare villkoren för ettstödjande medlemskap skall utformas enligt varje samebys särskilda önskemål. Den enda realistiska möjligheten att prövastödjande medlemskap är att iaktta restriktivitet i fråga om antalet stödjandemedlemmar. Endast de som har tidigare personhg anknytning till samebyn ochrennäringen bör komma i fråga. Det är nödvändigt att samebyn får besluta omstödjande medlemskap över huvud taget skall förekomma i byn. Utredningenanser vidare att rätten för sameby att anta stödjande medlemmar för ideellverksamhet är självklar. Utredningens förslag till riktlinjer för verksamhetenförutsätter emellertid åtminstone den ändringen i rennäringslagen att samebyges rätt att till byn utomstående renskötselberättigad person, stödjandemedlem, upplåta den rätt att utan avgift till eget behov jaga småvilt och fiskamed krok på byns område, som anges i 31 § andra stycket. Det bör lämpligenockså föreskrivas att upplåtelse av jakt och fiske till stödjande medlemmarskall prövas efter samråd med lantbruksnämnden. Utredningenunderstryker att den bärande motiveringen för införande av ett ideelltmedlemskap måste vara önskan att stärka samförståndet inom den samiskafolkgruppen och att ge denna ökade gemenskap uttryck i en anknytning från denutflyttade gruppen till de samebyar från vilka de enskilda individerna utgått.Sameutredningen anser sig genom förslaget ha öppnat en möjhghet för samebyarnaatt bidra till att öka samhörigheten mellan de renskötande och deicke-renskötande samerna. Det bör enligt utredningen ankomma på varje enskildsameby att ta ställning till erfarenheterna av den nya medlemskapsformen. och framhåller i ett särskilt yttrande Prop.1976/77: 80 20 attgrundprincipen om samebyns rätt att anta stödjande medlemmar bör skrivas in irennäringslagen, varigenom den samiska enheten och identiteten får en principiellmarkering.' Med begreppet fiskesamer avser utredningen sådanasamer som inte tillhör den renskötande befolkningsgruppen men som är beroendeav fisket inom renskötselområdet för sin försörjning. i , , har gjort en undersökningom yrkesfiskets omfattning och f i s k e s a-mernas förhållanden (SOU 1975:100, bilaga 6). Fiskerikon-sulenten har därvid delat upp fiskarna i tre gruppermed hänsyn till den rättsliga grunden för förvärvsfisket. Dessa grupper är 1.Fiskare som är eller kan betraktas som medlem i sameby. Fiskare som utövarfisket med stöd av enskild fiskerätt, bestämmelse i arrendekontrakt etc. 3. Fiskaresom inte kan hänföras till någon av grupperna 1 och 2. anser det mycket angeläget attyrkesfisket i fjällområdet behålls åtminstone på nuvarande nivå. Eftersomavsalufisket är en väsentlig del i glesbygdsbefolkningens försörjning skullesociala problem uppstå om inte möjligheterna fanns till en inkomstförstärkninggenom fisket. Yrkesfisket har en direkt och indirekt sysselsättningseffekt iett område som i övrigt har stora sysselsättningsproblem. Även frånfiskebiologisk synpunkt är yrkesfisket av stor vikt, eftersom det medför enfördelaktig beskattning av fiskebestånden. Det är viktigt att fiskerimyndigheter och andramyndigheter noga följer utvecklingen inoin hela fjällområdet och verkar för attfisket i området når en optimal nivå. Såvitt utredningen kan bedöma finns f. n.medel tillgängliga för nödvändiga stödåtgärder för fjällfisket. 1 fråga om den rättsliga grunden för fisketkonstaterar utredningen att av totalt ca 250 personer som de senaste årenutövat av-salufiske är omkring 165 medlemmar i sameby (grupp 1). Av återståendeyrkesfiskare ovanför odlingsgränsen utövar omkring 75 fisket antingen med stödav avtalsenlig rätt t. ex. genom upplåtelse av lantbruksnämnd eller genomkombinerat avtal om lägenhetsarrende och fiskeupplåtelse eller enligtreglerna om enskild fiskerätt (grupp 2). Av berörda yrkesfiskare är det enligtutredningens undersökning endast 14 samer som inte har fiskerätt på grand avlag eller avtal och vars fiskerätt därför kan ifrågasättas (grupp 3). Utkomstmöjligheterna för nämnda 14 samer, liksomför andra samer i samma situation, måste säkerställas så att de kan fortsättasitt fiske i ungefär samma omfattning som . bör få iuppdrag att i nära samråd med berörda fiskesamer och de samebyar, inom vilketfisket bedrivs, verka för att frågan får en från juridisk syn- Prop.1976/77: 80 21 Olika vägar bör prövas beroende på förhållandena ivarje särskilt fall. En närmare undersökning kan t. ex. visa att någonav samema i fråga fortfarande skall anses tillhöra samebyn, varvid denrättsliga grunden för dennes fiske är odiskutabel. En annan.väg kan vara attfisket med stöd av rennäringslagen avgiftsfritt upplåtes för längre ellerkortare tid till berörd fiskesame (motiven till 34 § rennäringslagen). Om entillfredsställande lösning inte kan uppnås på dessa vägar, bör lantbruksnämndenbemyndigas medge att fisket t. v. får bedrivas som . Även andralösningar bör kunna prövas. anser vidare att det även för desamer som fiskar med stöd av bl. a. bestämmelser i arrendekontrakt ellerupplåtelse av lantbruksnämnd i enskilda fall kan föreligga ett osäkert framtidaunderlag för både deras ratt till fiske och möjligheten att utöva fisket vidändrade förhållanden (vattenregleringar etc).