prop · G00350 · 1976-12-31 00:00:00 — Försäkringsinspektionentar upp frågan om beskattning av ersättning enligt s. k. skadeståndsförsäkring(överfallsskydd o. Prop.1976/77:50 42 sådanersättning bör behandlas på samma sätt som belopp som utgår enliglansvarsförsäkring. anför liknande synpunkter. Mångaremissinstanser delar uppfattningen att nuvarande ordning för beskattning av livräntavid personskada inte är tillfredsställande. Kommitténs förslag om uppdelning avlivränta i en skattepliktig och en skattefri del godtas eller lämnas utanerinran av , . ,länsstyrelserna i , och saml ,skadeståndskommiiién, försäkringsrättskommittén, skatteutredning,/SR, , LOoch TCO. Ytterligare någraremissinstanser tillstyrker förslaget i stort men gör vissa detaljanmärkningar.Länsstyrelsen i anser däremot att förslaget ger anledning tillstora betänkligheter från skatterättslig synpunkt. Enligt länsstyrelsensuppfattning bör en mer allsidig och ingående utredning om beskattningen avunderstöd, livräntor o. d. göras innan man lar ställning till frågan ombeskattning av livränta vid personskada. Blandremissinstanserna råder delade meningar om tillämpningsområdet för kommitténs förslag.Enligt försvarets civllförvaUning bör yrkesskadelivränla och livränta enligtmililärersältningslagen omfattas av förslaget. Om förslagel genomförs bördärför förvaltningen tas med bland de myndigheter som har atl lämna intygbeträffande uppdelning av livränta. Samma uppfattning har RSV som anser atläven RFV bör tas med bland de intygsgi vande myndigheterna. RFV ulgår däreinolfrån att förslagel inte skall tillämpas på ifrågavarande livräntor Verketframhåller i detta sammanhang att det f n. handlägger ca 36 000 livräntor somutgår enligt förfallningar som gällde före . RSVförordar att 32 § 1 mom. KL utformas på elt sådant sätt att frågan om enlivräntas uppdelning i en skattepliktig och en skattefri del fritt kan prövasav taxeringsnämnd och skaliedomslol. Verkel framhåller bl. a. atl idén med ettbindande domslolsinlyg inte kan förenas med principema för de allmännadomstolarnas uppgifter i en dispositiv civilprocess. Liknande synpunkterframförs av kammarrätten i , länsslyrelsen i , LRF, ,försvarets civilförvaltning, SAF och . Även och föreslår vissajusteringar av kommitténs förslag till ändring av 19 och 32 §§ KL. Kommitténsförslag att försäkringsanstalierna självmant skall utreda hur utgåendelivräntor som överstiger . skall uppdelas på en skattefri och enskattepliktig del och att försäkringsanstalierna efter ansökan av livräntetagarenskall göra motsvarande utredning beträffande livräntor under- Prop.1976/77:50 43 stigandedetta belopp berörs i några remissyttranden. framhåller att den avkommittén fömlsatta utredningen beträffande livräntor på minst 5 (X)0 kr.kommerait innebära ell omfattande arbete. föreslår därför all livräntorupp till en viss gräns, t.ex. , behandlas enligt en schablonregelvarvid det anses rimligt att varje livränta till behandlas somkoslnadslivränta och till som inkomstlivränla. För livräntor över denföreslagna beloppsgränsen bör individuell bedömning och uppdelning göras avförsäkringsanstalierna. Även försvarels civilförvaltning anser atl uppdelningenav redan utgående livräntor bör ske enligt en schablonmetod. Förvaltningenföreslår att viss del av livräntan, t. ex. 10 96, skall anses utgöra ersättningför s. k. övriga ölägenheter. Livräntetagaren fömtsätts dock ha räll att fåannan fördelning prövad om schablonmetoden uppenbariigen leder till en felaktigfördelning. TCO framhåller beträffande redan utgående livräntor alt mottagareav livränta som understiger . bör underrättas om möjligheten att fålivräntan uppdelad i en skattefri och en skattepliktigdel.Svenskaförsäkringsbolags riksförbund, som har tillstyrkt förslaget, påpekarall man vid fördelning av utgående livräntor måste utgå från att bedömningenvid tidpunkten för fastställandet av den ursprungliga livräntan skall varaavgörande för fördelningen. Förbundet framhåller vidare att om fördelningen istället skulle göras med ledning av aktuella förhållanden omläggningen medförnågot som i praktiken kan betraktas som en omprövning av 'Samtliga livräntor idet aktuella materialet. Förbundet utgår ifrån att även tidsbegränsadelivräntor skall kunna delas upp i en skattefri och en skattepliktig del. Vissaremissinstanser ställer sig kritiska till kommitténs förslag att inskränkaavdragsrätten för periodisk utbetalning av skadestånd. Kammarrätten i Göteborganser sålunda att allmänt avdrag - med hänsyn till utbetalarens skatteförmåga- bör medges oberoende av om mottagaren är skatlskyldig eller ej. Liknandesynpunkter framförs av försäkringsinspektionen, i län, SAF och . Någraremissinstanser, nämligen , försvarets civilförvaltning och , anser all kommitténs förslag till ändring av 37§ I mom. 3) TL innebär en alltför långt gående uppgiftsphkt. Genomriksdagsbeslut ändrades skadeståndslagen (1972:207), SkL, iväsentliga hänseenden. De nya reglerna avser framför allt skadestånd vidpersonskada och syftar bl. a. lill att ersättning för föriorad arbetsinkomstbättre än tidigare skall motsvara den verkliga inkomstföriusten. Ersättningenskall sålunda gmndas mer på en ekonomisk än en medicinsk invaliditets- Prop.1976/77:50 44 bedömning.Ersättning för framtida inkomstföriusi fastställs enligt SkL i form av livräntaeller engångsbelopp eller som en kombination av dessa ersättningsformer. Ersättningför sveda och värk, lyte eller annat sladigvarande men samt ölägenheter iövrigt (ideell skada) fastställs däremot normalt som engångsbelopp. Detsammagäller ersättning för vårdkostnader och andra utgifter. Mer omfattande framtidakostnader vid större skador ersätts emellertid ofta som livränta, eventuelltvid sidan av förekommande livränta för inkomstföriusi (se prop. Iförarbetena till den nya skadeståndslagsliftningen gavs uttryck för uppfattningenall det i många fall var önskvärt att använda engångsbelopp som ersättningsformvid personskada. uttalades atl nuvarande skatteregler kunde befarasmotverka valet av denna ersättningsform. Med anledning härav ficklivförsäkringsskattekommittén (Fi 1971:07) genom tilläggsdirektiv iuppdrag atl se över reglerna om beskattning av engångsbelopp som utgår vidpersonskada. Under sitt arbele i denna del har kommittén även behandlat enframställning från om beskattning avlivräntor. Kommittén har lagl fram förslag till ändrade regler för beskattningav personskadeersällning i delbelänkandet (DS Fi 1975:8) Beskattning avskadestånd i form av engångsbelopp och livränta vid personskada. Kommitténföreslår all engångsbelopp som ulgår vid personskada och avserersättning förframtida inkomstföriusi skall vara skattepliktigt lill endasl 60 96, dock attden skattefria delen av beloppet inte får överstiga 15 basbelopp. Vidareföreslås att personskadelivränta skall beskallas endast i den mån den avserersättning för föriorad inkomst av skattepliktig natur. Flertalet remissinstanser släller sig i huvudsak positivatill kommitténs förslag. Begreppetpersonskada omfattar fysiska skador på den kroppsliga organismen, psykiskachocktillstånd samt kroppsliga och psykiska sjukdomstillstånd. Uttrycket"skada" används också för att beteckna olika följder av enpersonskada. Till ideell skada räknas dels del fysiska och psykiska lidandetunder den akuta sjukdomstiden (sveda och värk), dels de besvär av olika slagsom skadan medför för framtiden (lyte och stadigvarande men). Som ideell skadaräknas enligt SkL också vissa skadeföljder som delvis har ekonomisk karaktär,t. ex. fördyrade levnadsomkostnader, exlra resekostnader och utgifter förprotes och liknande hjälpmedel, saml vissa allmänna besvär och ölägenhetertill följd av skadan, bl.a. ökad utlröllning i och frånvaro från arbetet samtrisk för föriust av extrainkomster. Ekonomisk skada omfattar vårdkostnader ochandra utgifter på gmnd av skadan samt förlust av inkomst i förfiuten lid och iframtiden. Om den skadade avlider, uppkommer ekonomiska skadeföljder för deefterlevande i form av bl. Prop.1976/77:50 45 d. samt födust av underhåll. Däremot ulgår inte ersättning för ideell skadai dessa fall. 1 svensk rätl finns ettomfattande regelsystem som har till syfte att å-stadkomma all gottgörelselämnas för de olika skadeföljder som uppkommer vid en personskada. Den skadadeeller hans efterievande kan vara berättigade till ersättning enligtskadeståndsrätlens regler. Skadeståndet skall i princip omfatta full ersättningför såväl ideell som ekonomisk skada. Den skadeslåndsskyldiges ansvar är i deflesta skadeståndsfallen täckt av ansvarsförsäkring. En särskild form avansvarsförsäkring är den s. k. trygghetsförsäkringen vid yrkesskada (TFY). Dengrundar sig på kollektivavtal och har till syfte att tillförsäkra den somskadas i sitt arbete ersättning enligt skadeståndsrätlens normer utan all hanbehöver visa att någon är skadeståndsskyldig. Ofta har den skadade även etteget försäkringsskydd. Lagen (1962:381) om allmän försäkring, AFL, ger allamedborgare ett ekonomiskt grundskydd vid personskada i form av ersättning försjukvårdskostnader o. d. och periodisk ersättning som med vissa begränsningartäcker det inkomstbortfall som skadan förorsakar(sjukpenning, förtidspensionoch sjukbidrag samt efterievandepension m. m.). Den som skadas i arbetet kanvara berättigad till ersättning enligt lagen (1954:243) omyrkesskadeförsäkring, YFL. Enligl förfatlningar som vilar på YFL:s grund kanersättning utgå bl. a. för skada under militärtjänstgöring. YFL ersätts fr o.m. av lagen (1976:380) om arbelsskadeförsäkring, LAF.Ersättning enligt YFL och LAF kan utgå för sjukvårdskostnader o. d. samt förinkomstföriusi i form av sjukpenning och livränta. Vid sidan av dessasocialförsäkrings-former finns elt stort anlal privata försäkringar som gerskydd vid personskada. Till dessa försäkringar hör kollektiva och individuellalivförsäkringar samt sjuk- och olycksfallsförsäkringar. Bland de kollektivaförsäkringarna kan nämnas den s. k. avialsgruppsjukförsäkringen, AGS. Den grundaspå kollektivavtal och ger rätt till periodisk ersättning under tid då denförsäkrade uppbär sjukpenning eller förtidspension. 1 detta sammanhang bör ävennämnas s. k. skadeståndsförsäkring som syftar till att ge den försäkradeersättning för skadestånd till följd av personskada som har tillfogals honom.Till detla slags försäkring hör överfallsskydd, som ingår som moment i hem-,villa- och reseförsäkringar. Slutligen bör nämnas att ersättning vidpersonskada kan utgå enligt särskilda författningar, t. ex. enligt kungörelsen(1969:761) om särskilt olycksfallsskydd för värnpliktiga m. fi. I yrkesskadeförsäkringskommitténs(S 1971:01) betänkande (SOU 1976:50) Statligt personskadeskydd föreslås altdet särskilda olycksfallsskyddet för värnpliktiga m. fl. fr. o. m. den 1 juli1977 skall ersättas av en lag om ersättning av statsmedel för ideell skada. Avvad jag nu har anfört framgår alt ersättning vid personskada kan utgå enliglflera olika grunder och avse såväl ideell som ekonomisk skada. Bådeersättningsgrunden och den skadeföljd som ersättningen avser alt läcka fårbetydelse för beskattningen. Avgörande för beskattningsresultatet är dock 1976/77:50 46 oftaom ersättningen utgår i form av engångsbelopp eller som pension, livränta,sjukpenning eller annan periodiskt utfallande ersättning. 1 detta avsnittbehandlar jag beskattningen av engångsbelopp och i närmast följande avsnittbeskattningen av livräntor. Medengångsbelopp förstås i första hand ett kapitalbelopp som utbetalas vid ettenstaka tillfälle för atl läcka en eller flera bestämda skadeföljder. Begreppetengångsbelopp omfattar dock även två eller flera kapitalbelopp som utgår församma ändamål under fömtsättning att utbetalningen inte sker med sådanregelbundenhet alt det blir fråga om periodisk ersättning. Vidinkomstbeskattningen görs skillnad mellan ersättning som redan från början harfastställts atl ulgå som engångsbelopp (direktutbetalat engångsbelopp) ochengångsbelopp som har trätt i stället för en fastställd livränta. Nuvaranderegler för beskattning av direkiuibeialade engångsbelopp innebär i huvudsakföljande. Ersättningsom utfaller på grund av sådan livförsäkring, som enligt punkt 1 avanvisningarna till 31 § kommunalskattelagen (1928:370), KL, utgörpensionsförsäkring, är skattepliktig. Detsamma gäller enligt 32 § 1 mom. KLersättning på grund av sjuk- eller olycksfallsförsäkring som har tagits isamband med tjänsl till den del ersättningen inle avser sjukvårds- ellerläkarkoslnader. Ersättning som på annan gmnd utgår för att täcka ideell skada -dvs. sveda och värk, lyte och stadigvarande men saml andra ölägenheter -liksom ersättning för vårdkostnader och andra utgifter på gmnd av personskadaär i regel skattefri vare sig ersättningen utfaller på grund av offenllig ellerprivat försäkring eller betalas av privatperson. Har förmånen utgått på grundav enskild tjänst kan den dock enligt 32 S 3 mom. KL bli skattepliktig somintäkt av tjänst i vissa fall. Direktutbetalatengångsbelopp som utgör ersättning för föriorad inkomst av skattepliktig naturär i regel skattepliktigt. Uttrycklig beslämmelse om skatteplikt finnsvisseriigen endasl belräffande ersättning som ulgår på grund av trafik- ellerannan ansvarsförsäkring (19 § KL) men samma princip till-lämpas i fråga omannan direklutbetalad ersättning för inkomstföriusi, oberoende av omersätiningen betalas av enskild skadeslåndsskyldig eller ulgår på grund avförsäkring eller enligt särskilda författningsbestämmelser. Vissa undanlagföreligger dock. Ersättning på gmnd av sådan livförsäkring som utgör kapilalförsäkringsamt på gmnd av sjuk- eller olycksfallsförsäkring, som inte har tagils isamband med tjänst, är skattefri även om ersättningen avser gottgörelse förinkomstförlust. Bestämmelserna i 19 § KL har i praktiken ansetts innebära attäven engångsersättning för inkomstföriusi som utgår enligt s. k.skadeståndsförsäkring eller enligl kungörelsen om särskilt olycksfallsskydd förvärnpliktiga m. fl. skall undantas från beskattning. Harfastställd livränta bytts ut mot engångsbelopp blir den skattemässiga behandlingenberoende av vilka regler som hade gällt för beskattningen av livräntan. Somframgår av redogörelsen i avsnitt 2.2.2 är flertalet livräntor i sin helhetskattepliktiga enligt 32 § 1 mom. KL. 1976/77:50 47 istället för sådan livränta är enligt anvisningarna till 19 § KL också i sinhelhel skattepliktigt. gälier även om livräntan helt eller delvis avserersättning för ideell skada eller sjukvårdskostnader o. d. Som jag redan harnämnt är ett direktutbetalat engångsbelopp, som utgår för motsvarande ändamål,skattefritt. Direktutbetalat engångsbelopp och engångsbelopp som utgår istället för fastställd livränta behandlas alltså på olika sätt. Har annanlivränta än sådan som avses i 32 § 1 mom. KL bytts ul mot engångsbelopp, ärengångsbeloppet i sin helhel skattefritt. Livförsäkringsskattekommitténkonstaterar i sitt belänkande atl de genomförda iindringarna i SkL harsyftat bl. a. till en ökad användning av engångsbelopp som ersättningsform förskadestånd vid personskada. Kommittén anser alt nuvarande skatteregler på gmndav inkomstskattens progressivilet motverkar valet av denna ersättningsform. Enjämförelse mellan kolumnerna 8 och 9 i bilagorna 1 och 2 ger en uppfattning omskillnaden i skattebelastning pä livränta och engångsbelopp enligt kommitténsberäkningar. framhåller kommiltén alt reglerna om särskild skatteberäkningför ackumulerad inkomst mildrar denna beskattningseffekt (jfr kolumnerna 8 och10 i bilagorna 1 och 2). Kommitiénanser del vara en självklar utgångspunkt att valet mellan livränta ochengångsbelopp i första hand skall göras efler andra gmnder än skatteskäl. Iprincip bör man enligt kommittén sträva efter ett skatteuttag som är neutralt iden meningen att en engångsersättning belastas med skatt lill samma belopp somskulle ha utgått om ersättningen i stället hade utbetalats i form av livränta.Kommittén anser dock all en något förmånligare beskattning av engångsbeloppfordras om engångsbelopp skall komma lill ökad användning i de fall där så frånolika synpunkter är önskvärt. Kommitténs slutsats är atl skatten påengångsbelopp (kolumn 9 i bilagorna 1 och 2) bör sänkas och sålunda sältaslägre än såväl skatten vid tillämpning av reglerna om ackumulerad inkomst(kolumn 10) som det kapitaliserade värdei av skatten på en livränta (kolumn 8).Vidare bör man enligt kommiltén använda en skattelindringsmetod som är enkelatl tillämpa för både de skattskyldiga och myndigheterna. Efteratt ha övervägl olika lösningar har kommittén stannat för en metod som innebäralt 40 96 av engångsbeloppet får avräknas som skattefri del. Eftersom detenligt kommitténs uppfattning inle finns samma skäl för en betydandeskattelindring även för myckel slora engångsbelopp, har den föreslagil att detavräknade skattefria beloppet inle får översliga 15 basbelopp. Effekten avförslagel visas i kolumn 12 av bilagorna 1 och 2. Om engångsbelopp har utgåttvid flera tillfällen för samma skada, får den sammanlagda skattefria deleninte överstiga 15 basbelopp. Kommitténsnu nämnda förslag om skattelindring är tillämpligt på direkiuibeialadeengångsbelopp som täcker framlida föriust av inkomst men däremot inte påersättning som avser inkomstbortfall i förfluten tid. Förslagel avses ocksåvara tillämpligt på engångsbelopp som träder i stället för sådan 1976/77:50 48 personskadelivräntasom i sin helhet är skattepliktig. Till kommitténs förslag beträffandeskatteplikten för livräntor återkommer jag i avsnitt 5.3. Kommitténanser att kravet på enkelhet vid tillämpningen medför att skatlskyldig inteskall ha möjlighet att tillämpa reglerna om skatteberäkning för ackumuleradinkomst även om dessa regler i undantagsfall skulle ge lägre skall än den metodkommittén har föreslagit. Ej heller bör reglema för ackumulerad inkomst fåliilämpas på den del av engångsbeloppet som återstår efler avräkning av denskattefria delen. Flertaletremissinstanser har ställt sig positiva till kommitténs förslag. 1 någrayttranden har dock anförts principiella betänkligheter mol att skattelindringmedges för viss kategori av skattskyldiga. LO och TCO förordar att ytterligareskaltelindring medges i fråga om engångsbelopp som utgår enligl TFY. Någraremissinstanser anser atl den skattefria delen av etl engångsbelopp inte bör begränsaslill 15'basbelopp, medan andra anser atl skaltelindringen bör omfatta ävenersättning som avser inkomstföriusi i förfluten tid. Slutligen harförsäkringsinspeklionen och föreslagitalt en bestämmelse skall införas om beskattning av ersättning som ulgår enligts. k. skadeslåndsförsäkring (överfallsskydd o. Föregen del får jag anföra följande. Livförsäkringsskattekommitténhar inte förslagit någon ändring i nuvarande regler om skattefrihet fördirektutbetalat engångsbelopp som utgår för alt ersätla ideell skada ellersjukvårdskostnader o. d. Inte heller enligt min mening finns det någonanledning alt överväga ändring i detta hänseende. Fråganom behandlingen av direktutbetalat engångsbelopp som avser att täcka framtidainkomstbortfall har flera aspekter. Ersättning för föriorad skattepliktiginkomst är i princip av skattepliktig natur. Elt avsteg från denna gmndläggandebeskatiningsprincip bör göras endasl om starka skäl motiverar det. Elt sådantskäl kan vara att en oinskränkt beskattning av engångsbelopp på etl inteönskvärt sätt motverkar valet av denna form för ersättning av framlidainkomstförlust. 1 och för sig kan det naluriigtvis anses ligga nära lill handsall skadestånd för en sådan skadeföljd som framtida inkomstbortfall utgår iform av periodiskt utfallande belopp. 1 delta sammanhang vill jag erinra om atlrätten all byta ut en yrkesskadelivränta mot engångsbelopp kommer atl upphörai och med att LAF träder i kraft . I förarbetena till denna lag(prop. 1975/76:197 s. 76) uttalades att etl utbyte mol engångsbelopp inte varförenligt med principen att en arbetsskadelivränta skall utgöra en renodladersättning för inkomstbortfall. Även i förarbetena till SkL har framhållits attlivränta innebär en större garanti förden skadelidandes kontinueriigaförsörjning än etl engångsbelopp och alt livräntan som ersättningsform medfören mer överkomlig avbetalning av skadeståndet för en skadevållande som saknaransvarsförsäkring. Som framgår av redogörelsen i avsnitt 2.1 gäller enligl SkLatt ersättning för Prop.1976/77:50 49 framtidainkomstföriusi skall utgå som livränta, om livräntan ärav väsentlig betydelseför den skadelidandes försörjning och särskilda skäl inle talar mot dennaersättningsform. Å andra sidan har i förarbetena till SkL också framhållitsatt engångsbelopp från andra synpunkler kan ha åtskilliga fördelar framför enlivränta. För den skadelidande innebär etl engångsbelopp slörre frihet i valetmellan olika möjligheter att utforma framtiden och anpassa sig efter de ändradeförutsättningar som föreligger efter skadan. Från rehabiliteringssynpunkt kanalltså engångsbeloppet vara en lämplig ersättningsform. Vidare har framhållitsalt såväl den skadelidande som den skadeståndsskyldige kan ha intresse av altersättningsfrågan av i ell enda sammanhang. Beialas skadeståndet ur enansvarsförsäkring, behöver denna vid betalning av engångsbelopp inle belaslasmed de administrationskostnader som följer med periodiska utbetalningar underlängre lid. Den omständigheten att ersättningsfrågan blir löst i etl sammanhangkan också bidra lill att förebygga s. k. ersättningsneuroser. Medhänsyn till de fördelar som ett engångsbelopp alltså kan ha har i förarbetenalill skadeståndslagsliflning uttalats alt det i många fall är önskvärtalt denna ersättningsform används. Samma synpunkter kan anföras ävenbelräffande vissa ersättningar som ulgår på grund av försäkring eller enligtsärskilda författningsbestämmelser. Jag delar uppfattningen alt nuvarandeskatteregler på grund av inkomstskattens progressivilet kan motverka valet avengångsbelopp som ersättningsform och all del är angelägel att denna effektundanröjs. Detanförda motiverar enligt min mening att viss skaltelindring medges för sådanadirekiuibeialade engångsbelopp som enligl nuvarande regler beskattas i sinhelhel. Utgångspunkten bör vara att beskattningen skall vara neutral i denmeningen att skatten på engångsbeloppet inle får överstiga den totala tillnutid nedkapitaliserade skatten på motsvarande livränta. Som kommiltén harframhållit torde dock viss ytteriigare lindring av skallen på engångsbeloppvara nödvändig om engångsbeloppet i praktiken skall framstå som ett godtagbartalternativ för den skadade. Kommiltén har gjort vissa beräkningar för attbelysa effekten av olika metoder för skattelindring. Varje sådan jämförelsemåste bli i hög grad schabloniserad, eftersom den bl. a. måste grundas påanlaganden om framlida skattelagstiftning och den skadelidandes inkomstförhållandenunder den tid då livräntan faller ul. Även om kommitténs beräkningar såledesnärmast har karaktären av räkneexempel, får de ändå anses visa att denuppställda målsättningen inte kan tillgodoses endast med hjälp av reglerna omsärskild skatteberäkning för ackumulerad inkomsi. Den av kommittén förordademetoden, som innebär atl viss andel av engångsbeloppet undantas frånbeskattning, är lätt att förstå för de skattskyldiga och enkel att tillämpa förskallemyndigheterna. Den föreslagna procentsatsen, 40 96, innebär enligt minmening en skälig avvägning i fråga om nivån för skattelindringen. Somkommiltén har anfört medför metoden inte en "matematiskt riktig"beskattning i varje enskilt 4 1976/77. 1976/77:50 50 fall.Detta ligger i schablonens natur, och det är enligt min mening knappast möjliglalt utarbeta en mer preciserad metod som uppfyller kravet påenkelhet. Jag biträder därför förslagel att av engångsbeloppet skall fåavräknas som skattefri del. Ilikhet med kommiltén och flertalet remissinstanser anser jag alt enbeloppsgräns bör föreskrivas för den skattefria delen av engångsbeloppet. Ensådan maximering bör ses bl. a. mot bakgrund av atl del är önskvärt att undvikaen alltför stark tendens mot engångsbelopp i de fall då livränta enligt SkL börutgå.