prop · G00380 · 1976-12-31 00:00:00 — Även andra myndigheter, institutioner ochorganisationer, som fördelar det statliga kulturstödet, bör uppmärksamma desärskilda behov som följer av den samiska minoritetens utsatta ställning.Bland de bidrag och stödformer som bör kunna utnyttjas för samerna och deraskulturella strävanden vill jag nämna bl. a. bidrag till experiment ochutvecklingsarbete bland amatörer, bidrag till fria teater- och musikgrapper,konstnärsbidrag, projektbidrag och inkomstgarantier för konstnärer, samtbidrag till kulturprogram inom föreningslivet. Det kan tilläggas attregeringen har föreslagit en kraftig ökning av kulturanslagen för nästabudgetår, bl. a. av anslagen till de fria grupperna, och att detta givetvis börkomma även samerna och samiskt kulturliv till godo. Ävenmed en sådan förstärkt bevakning av de samiska intressena, som jag förespråkati det föregående, kan det naturligtvis finnas områden där generella stödformerav olika skäl inte kan utnyttjas av samerna. I sådana fall bör det finnas enmöjhghet för samerna att få tillgång till särskilda medel. Jag föreslår ilikhet med sameutredningen ett särskilt anslag. Bidrag till samisk kultur, föratt tillgodose sådana behov. Anslaget bör fördelas, efter prioriteringar somgörs av samerna själva, till ändamål som inte kan få tillräckligt stöd på annatsätt. Jag har framför allt övertygats om behovet av att på detta sätt stödja desamiska organisationerna och utgivningen av tidningen . I detföljande (5.95.11 och 7) återkommer jag till det särskilda anslaget och dessfördelning. Vidremissbehandlingen har olika delar av kulturområdet belysts på ett värdefulltsätt. Det finns enligt min mening skäl att i detta sammanhang beröra någrafrågor som man, inte minst från samiskt håll, har funnit särskilt angelägna.Förutsättningarna för att bevara och utveckla det samiska språket har tagitsupp i flera yttranden. Intresset för samiskan bland dagens samer är väldokumenterat. Stödet för de samiska strävandena i språkfrågan har emellertidvarit otillräckligt. Ett ökat stöd leder enligt sameutredningen till attspråket kan inta en mer framskjuten ställning som kulturellt sammanbindandefaktor inom samegruppen. Av den anledningen lade utredningen med förtur framde numera genomförda förslagen om en professur i samiska i och om fortsattstöd till i . Föratsättningarna för att stärka det samiskaspråkets ställning har ett klart samband med underlaget för den samiskakulturens fortbestånd över huvud taget. Det samiska språket är starkt bundettill ren- Prop.1976/77: 80 123 näringenoch språkets framtid är beroende av en framtid för rennäringen. Det är ocksånödvändigt att språket får utvecklas i tal och skrift som ett modernt kommunikationsmedel.SSR och Saminuorra hävdar i detta sammanhang att det bör finnas en språklag föralla samer i , som bl. a. tillförsäkrar samerna en rätt till undervisningoch upplysning på deras eget språk och rätten att bli förstådda och hörda iofficiella sammanhang. En speciell svårighet i sammanhanget är de storadialektskillnaderna. Inom det svenska sameområdet är dialektskillnaderna storamellan nordsamiska, lulesamiska och pitesamiska inom den centralsamiskadialektgruppen, och skillnaderna är ännu större mellan dessa dialekter ochsydsamiskan. Man kan i själva verket på goda grunder tala om flera samiskaspråk. Jagär av den uppfattningen att kunskap i samiskt språk och kultur är av storbetydelse vid tjänsteutövning i sameområdet. Det måste enligt min mening varaen tillgång för de myndigheter, institutioner och organisationer, som i sittarbete kommer i kontakt med samer, att besitta kunskaper i samiska och samisktkultur- och samhällsliv. Som jag redan har antytt är det angeläget att förstärkadet statliga stödet till det samiska språkets fortsatta utveckling. Språkfråganbör fortlöpande följas av arbetsgruppen för samefrågor. I likhet med sameutredningen vill jag understrykade möjligheter som finns när det gäller att tillgodose samiskaönskemål om insatser för språket. Jag tänker då i första hand på den verksamhetsom bedrivs med statligt stöd av Samernas folkhögskola, den samiska institutionenvid imiversitetet i och Nordiskt samiskt institut. Ett betydelsefulltarbete utförs också av samernas organisationer genom den samiska språknämndenoch Same-Ätnams språkutskott. När jag i det följande (5.12) behandlar desamiska utbildningsfrågorna återkommer jag till språkundervisning, forskning m.m. vid bl. a. nämnda institutioner och organ. I det sammanhanget tar jag ocksåupp dialekt- och ortnamnsarkiven, som får förstärkta resurser nästa budgetårför sin betydelsefulla insamling och utforskning av samiskt material. Ett betydelsefullt inslag i det samiska kulturlivetutgörs av s a m e -radions sändningar. Samemas behov av information, aktuelldebatt och underhållning genom radio är, som SSR framhåller, i hög gradgemensamt för hela sameområdet. Dessa behov berör riksradions, lokalradionsoch de nordiska radioföretagens gemensamma sändningar. Det finns också behov avinformation om samer och samiska förhållanden för den övriga befolkningen. har inte haft till uppgift attföreslå hur sameradion skall vara organiserad efter det att lokalradion harstartat sin verksamhet. Utredningen anser det vara en fråga för Radiooch Lokalradio att i samråd med sameradions anställda och de samiskaorganisationerna närmare överväga hur den samiska programverk- 1976/77: 80 124 samhetenskall vara organiserad. Utredningen understryker betydelsen av att sameradionssändningar blir tillgängliga även utanför de samiska kärnområdena och anser attradioföretagen bör överväga hur sådana sändningar skall komma till stånd. För egen del anser jag, såsom även radioutredningen(U 1974: 08) framhållit i sitt yttrande, att det finns särskilda skäl för också inom radio- och TV-verksamheten tar på sig ett ansvar för samemaskultur och språk. Särskilda sameprogram bör kunna förekomma i störreutsträckning än vad som i och för sig kan motiveras av samemas antal. Programom samer och samisk kultur har en naturlig plats i de allmänna riksprogrammeni såväl radio som TV. Genom tillkomsten av lokalradion skapas nyamöjligheter att uppmärksamma den samiska minoritetens situation och debatterade samiska frågorna. Redan från starten produceras särskildaprogram för samer av samisk personal i , och Jämtlandslokalradioområden. I har en samisk redaktör anställts, som skallgöra program på både nordsamiska och svenska. I och harsärskilda resurser avsatts för sydsamiska program. Enligt vad jag har erfarithar Lokalradio för avsikt att, sedan erfarenheter vunnits av dennaprogramverksamhet, senare ta ställning till att engagera fast anställdamedarbetare för sameprogram även vid och Västerbottenslokalradioenheter. När det sedan gäller sameprogram i riksradion villjag framhålla följande, Jag har förståelse för att man från samiskt håll, iegenskap av ursprungsbefolkning och etnisk minoritet i , önskar få sittprogrambehov tillgodosett i likhet med andra minoriteter i landet. Det är ettstarkt önskemål från samernas sida att sändningar av sameprogram inte enbartsker i lokalradion. Det bör enligt min mening vara en angelägenhet för SverigesRadio att inom ramen för bestämmelsema i avtalet mellan staten och SverigesRadio pröva behovet av riksutsändningar av sameprogram liksom av informationom samer och samiska förhållanden. Ett angeläget önskemål från samernas sida är attdet aktuella (samenytt), som sänds överNorrbottens, och , skall kunna bli ett riksprogram.Detta program sänds på svenska och speglar samernas situation i dagenssamhälle. Korta nyhetssändningar på samiska är ett annat ofta framförtönskemål. Jag förutsätter i likhet med utredningen ett nära samarbete mellanSveriges Radio, Lokalradio, berörd personal och samernasorganisationer när det gäller sändningstider, geografisk täckning m. m. Det börbli en uppgift för och Lokalradio att väga behovet avhär berörda program mot andra krav som kan ställas på programverksamheten. Den samnordiska sameradioverksamheten förtjänar särskild upp- Prop.1976/77:80 125 märksamhet.Sedan länge har planer funnits om att upprätta ett samnordisktproduktionseentrum för sameprogram. De nordiska radioföretagen har begärtmedel av resp. regeringarna i , och för detta ändamål.Regeringarna har ännu inte tagit ställning till förslaget. Enligt vad jag erfarit har sameradions företrädareföreslagit en annan utbyggnadsmodell för de samnordiska sändningarna än dentidigare föreslagna. En centralisering av den samnordiska verksamheten till ettstort produktionscentram anses inte nu längre vara den mest praktiskalösningen. Jag finner för min del en mer decentraliserad lösning vara värd attpröva. Det bör emellertid ankomma på att hos regeringenaktualisera eventuella nya förslag i frågan. redovisar det betydelsefullasamarbete som har inletts mellan . ochberörda länsmuseer i fråga om dokumentation och forskning kring den traditionellasamekulturen. anser att en allmän dokumentation av samiskkultur och livsföring bör genomföras och att den till stor del bör kunnautföras av länsmuseerna. Särskilda medel bör enligt ämbetet ställas tillförfogande för en heltäckande inventering av de fysiska kulturlämningarna,vilka är av stor betydelse när det gäller kunskapen om samernas äldre historia. För egen del finner jag det angeläget att samekultureni dess olika former dokumenteras och levandegörs genom utställningar och annanutåtriktad verksamhet. De regionala museer som i första hand kan ta ett ansvarför att arbeta med samekulturfrågorna, nämligen länsmuseerna i ,, och , får från nästa budgetår kraftigtökade statsbidrag inom ramen för det nya bidraget till regionala museer. Dettabör innebära att ökade insatser kan göras för dokumentationen av dentraditionella samekulturen. Det nya regionala museistödet är också utformat påett sådant sätt att vid fördelningen av tillgängligabidragsrum på de enskilda museerna kan ta hänsyn till särskilda behov inorhmuseerna. Ett sådant behov kan vara att förstärka berörda museer med en medarbetaremed särskilda insikter i samiska förhållanden för den fortlöpandedokumentationen och utställningsverksamheten. Jag utgår vidare från att man vidden pågående översynen av Nordiska inuseets organisation uppmärksammar museetsförutsättningar att bedriva museiverksamhet med samisk inriktning. 5.8 Sameslöjd och samekonsthantverk . Sameslöjden och samekonsthantverket är både enviktig del av den samiska kulturen och-ett betydelsefullt komplement tillövriga samiska Prop.1976/77: 80 126 näringar.Enligt en allmän uppfattning finns förutsättningar för en omfattande utbyggnadav slöjdverksamheten. För detta krävs samhällsinsatser till stöd försameslöjden h\. a. inom områdena råvaruanskaffning, rådgivning, marknadsföringoch utbildning. anser att de aktuella uppgifterna bör kunnahandhas av en ekonomisk organisation bildad -av samerna själva och med de bådasamiska huvudorganisationerna SSR och Same-Ätnam som huvudmän. Ett tjugotal remissinstanser ställer siguttryckligen positiva till förslaget om att skapa ett samiskt slöjdföretag.SSR framhåller att en av SSR och Same-Ätnam tillsatt interimstyrelse arbetatintensivt på att få företaget till stånd. Same-Ätnam understryker att denna typav verksamhet måste ägas och drivas av samerna själva för att man skall kunnauppnå den nödvändiga förankringen hos samerna. Några remissinstanser,däribland Föreningen form, framhåller vikten av en samordning avverksamheten med hemslöjdsföreningarnas arbete. Förslaget avstyrks däremot avbl. a. statens industriverk och , som anserverksamheten alltför begränsad för att man skall kunna skapa ett nytt organenbart för sameslöjden. För egen del finner jag det glädjande att detsamiska slöjdföretaget. Sameslöjd och , numera har färdigbildats.Det arbete som SSR och Same-Ätnam lagt ned under en följd av år har därmedkrönts med framgång. Företaget skall bl. a. bedriva handel med hudar, skinn,horn, textilier och slöjd. Organisationen skall ha sitt centrum i Tärnaby.Förutom att direkt sysselsättning skapas för ett antal samer, kommer ca 300slöjdare att kunna få service genom företaget. För uppbyggnaden av slöjdföretaget har bl. a.utgått bidrag från det statliga glesbygdsstödet. Jag vill understryka att detstatliga bidraget skall ses som ett uttryck för viljan att stödja samernasegna strävanden att stärka och bevara sitt näringsunderlag och sin kultur. har vidare tagit upp frågan omanskaffande av s 1 ö j d v i r k e. Utredningen fäster vikt vid att bl. a. desameslöjdare som står utanför samebyarna kan tillhandahållas slöjdvirke. Domänverketmotsätter sig inte att även andra sameslöjdare än sådana som tillhör samebyfår tillgång till slöjdvirke på kronomark inom och renbetesfjällen.Inte heller kammarkollegiet har något att erinra mot att slöjdare som intetillhör sameby får ta slöjdvirke avgiftsfritt. SSR hävdar att rätten att taslöjdvirke enligt samisk iippfattning är en samisk rättighet och att såledesäven sameslöjdare som inte är medlem i sameby skall ha rätt att ta virke. Jag vill för egen del betona vikten av att deyrkesverksamma sameslöjdarna, oavsett om de är medlemmar i sameby eller inte,kan tillhandahållas slöjdvirke i den omfattning som behövs. Detta är i dagmöjligt enligt gällande bestämmelser och tillämpad praxis. Det bör ankomma påregeringen att meddela de föreskrifter som behövs om situationen för berördasameslöjdare skulle försämras. Prop.1976/77: 80 127 räknar även med en positivutveckling för den rådgivande och uppsökande konsulentverksamhet somSame-Ätnam här bedrivit i , och Jämtlandslän. På grand av uteblivna anslag från Längmanska företagarfon-den haremellertid Same-Ätnams slöjdutskott tvingats säga upp en av de tvåslöjdkonsulenterna. Same-Ätnam anser sig behöva tre sameslöjdskonsulenter fören intensifierad rådgivnings- och utbildningsverksamhet och tre assistenter förfältverksamheten. Jag delar den allmänna uppfattningen omkonsulentverksamhetens betydelse för utvecklingen av sameslöjden ochsamekonsthantverket. Det är vidare uppenbart att sameslöjdens artrikedom ochstarka differentiering på såväl hårda som mjuka slöjdtekniker gör det mycketsvårt för en konsult att behärska båda teknikområdena. Fältverksamheten i formav personlig rådgivning till de enskilda slöjdarna måste också ha en tillfredsställandeomfattning. Chefen för industridepartementet har mot denna bakgrand, eftersamråd med mig, budgetproposition beräknat ett belopp av 100 000 kr.under anslaget Främjande av hemslöjden för bestridande av kostnaderna förytterligare en sameslöjdskonsulent (prop. 1976/77: 100 bil. 17 s. 79). I takt med samhällsutvecklingen har samerna ökatsina ansträngningar att skapa starka organisationer, som kan föra den samiskaminoritetens talan såväl på riksplanet som i det lokala vardagsarbetet. Organisationsarbetethar försvårats genom uppdelningen av samerna i renskötande och ickerenskötande samer. () framstår som dendominerande organisationen, uppbyggd kring samebyar och sameföreningar.Sameutredningen framhåller att SSR bör ha stora förutsättningar att bredda sinverksamhet på ett sådant sätt att riksförbundet kan bli en centralorganisationför hela den samiska folkgruppen. redovisar också den verksamhet sombedrivs av Saminuorra, det samiska ungdomsförbundet, och Same-Ätnam, föreningför samisk kultur. Utredningen noterar särskilt de lokala sameföreningarnasbetydelse när det gäller att bevara och stärka samhörigheten mellan skildagrupper av samer. föreslår att statsbidrag skall utgåtill de samiska organisationerna. Det nya organisationsstödet skall avseverksamheten i stort, varvid de icke renskötande samernas önskemål och problembör särskilt uppmärksammas. Förslaget om ett samiskt organisationsstöd mottaspositivt av remissinstansema. SSR och Same-Ätnam understryker betydelsen avekonomiskt stöd till de organisationer och föreningar som faktiskt har redo- Prop.1976/77: 80 128 Flera remissinstanser framhåller i likhet medutredningen de lokala sameföreningarnas betydelsefulla arbete och tillstyrkeratt organisationsstöd skall kunna utgå även till dessa föreningar. Ett samiskt organisationsliv är enligt min meningett betydande samhällsintresse. Organisationerna i vårt land bidrar på ohkasätt till att stärka och utveckla demokratin. Det ligger därför i samhälletseget intresse att stödja ett fritt och vittförgrenat organisationsarbete. Ettstatligt stöd till samernas organisationer är dessutom motiverat med hänsyntill samemas ställning som etnisk minoritet i landet. Ett samisktorganisationsstöd blir ett centralt inslag bland de insatser som görs för attskapa underlag för samernas och samekulturens fortsatta utveckling. Jag biträder således sameutredningens förslag omett samiskt organisationsstöd. Statsbidrag till den verksamhet som bedrivs avsamernas organisationer bör fr. o. m. nästa budgetår utgå av medel från det nyaanslaget Bidrag till samisk kultur (5.7 och 7). Det bör ankomma på samefondenskulturdelegation att besluta om den närmare fördelningen avorganisationsbidraget. Vissa riktlinjer bör dock enligt min mening anges förfördelningen av tillgängliga medel. Det är angeläget att det statliga stödet tillsamernas organisationer får en sådan utformning att det inte verkar styrande påorganisationsarbetet. Samernas värderingar och prioriteringar skall i sistahand avgöra hur tillgängliga resurser skall kunna användas för att på bästasätt främja samemas organisationssträvanden. Detta möjliggörs också genom attsamefondens kulturdelegation, som har samisk majoritet, skall fördelaorganisationsbidraget. Denna grundinställning hindrar emellertid inte attvissa riktlinjer för bidragsfördelningen bör kunna anges med utgångspunkt iutredningsförslaget och remissyttrandena. En del av statsbidraget bör utgå till de samiskariksorganisationerna, varvid i första hand SSR, Saminuorra, Same-Ätnam,och Nordiska samerådets svenska sektion bör komma ifråga. Genom ökade medel till SSR, utöver vad som redan utgår ur samefonden(. för /77), kan riksförbundet verksamhettill att omfatta de kulturfrågor i vidaste mening som har intresse för hela densamiska folkgrappen. Statsbidrag till Saminuorra möjliggör en förstärkt ochmer varaktig verksamhet bland den samiska ungdomen. Same-Ätnam behöver ökatstöd för att kunna upprätthålla sin allmänkulturella verksamhet. bör få bidrag för sitt arbete med att bevara och utveckla desamiska idrottstraditionerna. Även bidrag till Nordiska samerådets svenskasektion bör i fortsättningen utgå från det nya anslaget (jfr 5.13). Med denna uppräkning här jag velat antyda vilkasamiska riksorganisationer som i första hand bör komma i fråga för bidrag fråndet nyä anslaget. Avgörandet är dock först som sist samernas eget. Prop.1976/77: 80 129 ifrånatt de begränsade medlen skall korhma de organisationer till godo som, med enförhållandevis svag ekonomi, har kunnat redovisa en verksamhet av väsentligbetydelse för samekulturens fortsatta utveckling. Möjligheten att med bidragetshjälp intensifiera stödet för de icke renskötande samernas strävanden börsärskilt uppmärksammas. Enbetydande del av statsbidraget bör vidare fördelas mellan lokala samiskaorganisationer och föreningar, oberoende av om organisationen/föreningen äransluten till en riksorganisation eller inte. I likhet med utredningen ochflera remissinstanser vill jag särskilt peka på de lokala sameföreningarnasbetydelsefulla arbete för att stärka samhörigheten mellan samer i skildayrken. De saknar dock ofta ekonomiska möjhgheter för ett stabilt ochkontinuerligt organisationsarbete. Ett direkt bidrag till sådana föreningarkan möjliggöra en aktivering till kulturell verksamhet, utbildning och allmänopinionsbildning. Jag vill sär- . skilt erinra om möjligheten att ge bidragtill flera föreningar gemensamt, så att dessa kan anställa en person på heltideller deltid för att tillvarata de samiska intressena inom en viss region. Detbör också vara möjligt att bygga upp ett samarbete mellan sameföreningarna ochsamebyama, dvs. renskötselföretagen, och få organisationsstöd för detta. Medtanke på samhällsutvecklingen och närings- och sysselsättningsfrågornasavgörande betydelse för samekulturens fortbestånd kan ett sådant samarbete visasig synnerligen fruktbart. Även när det gäller bidrag till den lokaltförankrade verksamheten bör det ankomma på samefondens kulturdelegation attnärmare utforma riktlinjer för bi-dragsgivningen. Vad jag här anfört bör dåkunna tjäna som vägledning. Det bör också vara möjligt att avsätta en del avdet nya bidraget för tidsbegränsade projekt, som organisationerna tillsammanseller var för sig önskar genomföra. I det följande (5.11) kommer jag att behandlafrågan om samefonden och dess kulturdelegation som fördelningsorgan för det nyastatsbidraget till samisk kultur, vilket således även skall innefatta stöd förde samiska organisationernas verksamhet. Tidningen har alltsedan sin tillkomstför fungerat som språkrör för samema och som förbindelselänkmellan skilda samegrupper. Samerna och deras organisationer har konsekventslutit upp kring tidningen och vämat om dess existens. Tidningen överfördes år1971 till en stiftelse med SSR och Same-Ätnam som huvudmän. Kostnaderna förutgivningen av Samefolket täcktes tidigare till väsentlig del av detstatsbidrag på . som har utgått /66. Undersenare år har dock kostnaderna ökat väsentligt och hela kostnadsökningen harfått täckas genom bidrag ur samefonden. 9 1976/77. Prop.1976/77: 80 130 understryker Samefolkets betydelseför den samiska befolkningsgruppen, bl. a. för strävandena att stärkasamhörigheten såväl inom den renskötande samegruppen som mellan denna gruppoch den större grupp samer som flyttat ut från det traditionella sameområdet.Tidningen har också en viktig uppgift när det gäller den allmänna informationeni samhället om samernas förhållanden. Med hänsyn till att samefonden inte kaiibelastas med så höga bidragsanspråk som har blivit aktuella, föreslårutredningen att ökat statsbidrag utgår till tidningen inom ramen för detföreslagna nya anslaget Bidrag till samisk kultur. De remissinstanser som behandlar frågan, bl. , , Same-Ätnam och Stiftelsen ,betonar vikten av fortsatt stöd till tidningen . ,SÖ och Klys tillstyrker uttryckligen förslaget om ett ökat statsbidrag kanaliseratöver samefonden. Stiftelsen har i sitt remissyttranderedovisat en egen utredning, som av tidsskäl inte har kunnat presenteras försameutredningen. Enligt stiftelsens planer för vidareutveckling av tidningen,vilka stöds av SSR och Same-Ätnam, skall Samefolket bl. a. ges ut var 14 :edag. Övergången till 14-dägarsutgivning och anställandet av ytterligareredaktionell personal medför förhållandevis stora kostnadsökningar. Föregen del har jag övertygats om att Samefolket också i fortsättningen måste fåett särskilt statligt stöd. Samefolket är, som tidningsstiftelsen uttryckerdet, det enda periodiskt återkommande tryckta massmediet bland samerna iSverige. Enligt sina stadgar skall tidningen bl. a. vara språkrör för samernaoch förbindelseorgan mellan samegrupper, informera olika samhällsorgan och allmänhetenom samernas kultur och näringar, samt vara ett forum för diskussion om samernasförhållanden. Samefolket täcker alla verksamhetsområden som berör samerna:näringsliv, ekonomi, rättsfrågor, miljöfrågor, språk, kultur, utbildning,sport, andligt liv, internationella frågor etc. TidningenSamefolket präglas i hög grad av den samiska folkgruppens speciella kultur ochsamhällsliv. Det har enligt min mening stor kulturpolitisk betydelse att statenger stöd till en minoritetstidning av detta slag. Ett stöd till Samefolket bhrett väsentligt bidrag till samiska yttrandemöjligheter och samiskopinionsbildning. Det är också väsentligt att tidningen får största möjligaspridning, både bland samerna och i samhället i övrigt. Ifråga om formerna för statens stöd till Samefolket biträder jag utredningensförslag att ett särskilt statsbidrag skall utgå även i fortsättningen och attdetta bör ställas till samefondens disposition. Sarhefon-den och desskulturdelegätion får härigenom ett avgörande inflytande över finansieringen avSamefolket.