prop · G003128 · 1976-12-31 00:00:00 — i kronofogdedistriktframhåller att om ansökan om verkställighet görs direkt hoskronofogdemyndigheten viss svårighet kan uppkomma för utiändsk sökande attutröna hos vilken kronofogdemyndighet verkställighet skall begäras. Om sådanbegäran kunde göras hos en för hela riket gemensam myndighet, som endast hadeatt vidaresända ärendet till rätt kronofogdemyndighet, skulle ansökningsförfarandeti hög grad förenklas för borgenären. Ett naturiigt organ för mottagande ochvidaresändande av ansökningar om verkställighet är enligl kronofogdemyndighetencentralmyndigheten för exekutionsväsendet. EON, som biträder detta förslag,betonar att prövningen av forumfrägan bör ankomma på exekutiv myndighet ochinte på den administrativa centralmyndigheten. Om uppgiften av praktiska skäländå anses böra åläggas nämnden, bör detta endast vara ett andrahandsalternativtill ansökningsförfarande hos kronofogdemyndighet. Sökanden bör enligt EONsjälvfallet i första hand ha möjlighet att inge ärendet direkt tillkronofogdemyndigheten. Förslaget i promemorian att i princip slopa kravetpå s.k. verkställbarhetsbevis har i allmänhet lämnats utan erinran vidremissbehandlingen. Några remissinstanser, däribland kronofogdemyndigheten iStockholms kronofogdedistrikt, i och föreningenSveriges kronofogdar, framhåller emellertid att det inte så sällan förekommeratt det begärs verkställighet med stöd av handlingar som inte utgör laga exekutionsurkund.För att undvika onödig skriftväxling och underlätta verkställighetsprövningenföreslås att sökanden även i fortsättningen skall förete ifrågavarande bevis. Beträffande frågan om översättning av handlingarhar enligt EON erfarenheterna visat att det från rättssäkerhetssynpunkt måsteuppställas ett oviUkoriigt krav på översättning av exekutionsurkund och övrigahandlingar. Befogenheten för överexekutor att medge undantag från kravel påöversättning bör därför enligt EON begränsas i enlighet härmed. Liknandesynpunkter framförs av kronofogdemyndigheten i , och Haparandadistrikt, i och föreningen . Prop.1976/77:128 31 Beträffande behovet av vidgademöjligheter att verkställa beslut rörande vårdnad om barn framhålls ibetänkandet i huvudsak följande. Den nordiska domsverkställighelskonventionenav omfattar över huvud inte avgöranden av administrativ myndighet.Beslut av administrativ myndighet som rör vårdnad om barn eller umgängesräitkan inte som sådant verkställas i annat land. Om administrativt beslut enligt1931 års nordiska konvention med internationellt privaträttsliga bestämmelserom äktenskap m.m. skall gälla utanför det land där det har meddelats, är detemellertid tänkbart, att beslutet ändå kan ge anledning till ingripande utanfördet land där beslutet har meddelats. I betänkandet hänvisas för svensk del tillmöjligheten för överexekutor att enligt 191 § ulsökningslagen (1877:31 s. 1)meddela handräckning när någon själv har tagit sig rätt. När det föreligger dom om vårdnadger art. 10 konvention, jämförd med art. 22 konvention, iallmänhet möjlighet till verkställighet när domen rör nordiska medborgare.Konventionerna nämner inte särskilt domar rörande umgängesrätt, men i praxishar internordisk verkställighet ansetts möjlig också i fråga om sådanaavgöranden. VerkstäUighet av vårdnadsbeslut e.d. kan emellertid inte erhållasenligl nämnda regler, om inte de krav i fråga om medborgarskap m.m. somställs konvention är uppfyllda. Denna konvention är vidare intetUlämplig på avgöranden rörande vårdnaden om barn utom äktenskap. Inte hellerberör konventionen beslut om vårdnaden om barn i äktenskap, när hemskillnadeller äktenskapsskillnad inte har yrkats eller har beslutats. Huruvidaverkställighet i de fall som inte har berörts av konvention kanerhållas enligt huvudregeln domsverkstäUig-hetskonvention, är enligtutredningen ovisst. Även när vårdnadsdom inte enligtuttryckligt konventionsstadgande skall gälla utanför det land där domen harmeddelats, kan det tänkas att avgörandet enligt internationellträttsligagrundsatser bör respekteras. 1 sådant fall uppkommer fråga om domen trots attden inte som sådan kan verkställas likväl kan indirekt ge anledning tillingripande. Interimistiska domstolsbeslut rörande vårdnad eller umgängesrättomfattas inte av de gäUande konventionerna, och det är ovisst i vad mån de kanföranleda verkställighet i annat land. Sammanfattningsvis anförs i betänkandetatt administrativt beslut rörande vårdnad eller umgängesrätt aldrig som sådantkan verkställas i annat nordiskt land, medan dom i sådan fråga i många men intealla fall kan föranleda direkt verkställighet. En viss möjlighet att uppnåverkställighet på indirekt väg torde härutöver finnas. Även om några störrepraktiska olägenheter av luckorna i nuvarande verkställighetsregler inte haryppats, synes det lämpligt att bristerna avhjälps. Med den växande rörlighetenhos befolkningen ökar behovet av internordisk verkställighet. 1976/77:128 32 områdetkan i de särskilda fallen leda till stötande konsekvenser. Vid de nordiska överläggningarna har rått enighetom att dessa verkställighetsfrågor bör regleras genom en särskild konvention.Några gemensamma regler om den interna verkställigheten av belut rörandevårdnad om barn m.m. har dock på grund av de organisatoriska olikheterna inteansetts möjligt att åstadkomma. Som allmän motivering tiU förslaget anförs ibetänkandet följande. Verkställighet av vårdnadsavgöranden skiljer sig i mångahänseenden från verkställighet i förmögenhelsrättsliga mål. Bl.a. måste hänsyntas till barnet, som formellt sett inte är part men som likväl är den som närmastberörs. Det är vidare skäligt att sökanden får vissa lättnader som inte stårtill buds i vanliga mål, t.ex. hjälp med att få ansökan vidarebefordrad lillmyndighet i annat land. domsverkställighetskonvention, som f.n.reglerar verkställigheten i hithörande fall, saknar bestämmmelser i sådantsyfte. Den avser dessutom endast judiciella avgöranden. Som har nämnts förutmeddelas i , och beslut rörande vårdnad och umgängesrätt istor utsträckning av administrativ myndighet, och det är önskvärt attverkställighet kan erhållas även av sådana beslut. Den föreslagna nya konventionen upptar bestämmelserom internordisk verkställighet med anledning av beslut som rör vårdnad ellerumgängesrätt eUer barns överlämnande i annal fall. Förslaget omfattar domar ochandra beslut av domstol samt beslut av administrativ myndighet. Undantag görsdock för beslut av verkställande myndighet. Sådant beslut har inte ansetts börafå exigibilitet utanför det land där beslutet har meddelats. Förslaget avserinte heller verkställighet av beslut som eller annan myndighethar meddelat enligt tillämplig lagstiftning om del allmännas barna- ochungdomsvård eUer annan därmed jämföriig vård eller behandling, t.ex. vård sombereds psykiskt efterbliven eller barn som insjuknat i epidemisk sjukdom.Verkställighet av sådant administrativt beslut om frihetsberövande har en heltannan karaktär än verkställigheten i nu aktuella fall. Med de antydda begränsningarna omfatlarkonventionsförslaget (art. 1) samtiiga avgöranden rörande vårdnad om eller rätttill umgänge med barn. Även beslut angående överlämnande av barn i andra fall,t.ex. från fosterföräldrar till de naturliga föräldrarna kan verkställas enligtförslaget. Däremot avser detta inte fall då sökanden stöder sitt krav på att fåbarnet överlämnat, inte på dom eller administrativt beslut utan enbart på sinställning som vårdnadshavare. I sådant fall torde sökanden normalt kunnapåkalla verkställande myndighets bistånd även om hans ställning grundas påvårdnadsreglerna i annat lands lag. Det har inte ansetts behövligt att kräva attparterna skall vara medborgare i fördragsslutande stat eller ha hemvist där.Något sådant krav ställs inte upp i t.ex. verkställighetskonvention.Undantag beträffande dom som har meddelats mot utebliven svarande anses inteheller påkallat. Prop.1976/77:128 33 Förslaget avser såväl slutligaavgöranden som beslut av interimistisk karaktär. För alt verkställighet skallkunna erhållas i annat land krävs enligt förslaget atl beslutet ärverkslällbart i det land där det har meddelats. Till följd härav kanverkställighet av dom i allmänhet inte äga rum förrän domen har vunnit lagakraft eller, såvitt rör dom av dansk domstol, fuldbyrdelsesfristen har gåtttill ända utan att talan har fullföljts. Interimistiska domstolsbeslut samtadministrativa myndigheters beslut är däremot i allmänhet omedelbartverkställbara. Domsverkställighetskonventionenreglerar, förutom villkoren för verkställighet, även frågan om doms giltigheti annat land än det land där den har meddelats. indrivningskonventionbehandlar däremot endast verkställighetsfrågor, och samma begränsning haransetts böra iakttas i förslaget. Beslut som rör vårdnad e.d. måste enligtsakens natur kunna hävas och ersättas med nytt beslut, om förhållandena harändrats väsentligt. Frågan när beslut som har meddelats i ett nordiskt land kanändras av myndighet i annat nordiskt land är delvis reglerad i 1931 årsnordiska konvention med internationellt privaträttsliga bestämmelser omäktenskap m.m. men står i övrigt öppen. I betänkandet anförs att det inte haransetts vara möjligt alt lösa dessa problem inom ramen för den nyakonventionen. Enligt konventionsförslaget kansökanden alltid vända sig direkt till myndighet i verkslällighetslandet (art.2). Det fordras alltså inte, såsom enligt indrivningskonventionen, att hansjälv vistas där. Förslaget anger inte till vilken myndighet iverkställighetslandet framställningen skall ges in. Det har överlämnats åtvarje stat att genom sin interna lagstiftning träffa avgörandet härom. Dellämpligaste torde vara att framställning får göras direkt till delverkställande organet, om inte språksvårigheter föranleder en annan ordning.Man får visserligen räkna med att handlingarna inte alltid är kompletta närärendet kommer in eller att andra brister förekommer som hade kunnat avhjälpasav ett förmedlande organ. Med hänsyn till att verkställigheten i hithörandefall ankommer på väl kvalificerade myndigheter anses någon större olägenhetdock inte vara atl befara härav. Om sökanden inte är förtrogen medförhållandena i verkställighetslandet, kan det vara betungande för honom attvända sig till myndighet där, framhålls det vidare i betänkandet. Förslaget gerhonom möjlighet att i stället, efter eget val, vända sig till myndighet i denfördragsslutande stat där han vistas eller där exekutionstiteln kom till.Hänvändelse till myndighet i vistelselandet (som här förutsätts vara ett annatän verkslällighetslandet) torde bli det alternativ som sökanden i aUmänhetföredrar, om han inte vill vända sig direkt till verkställighetslandet. Attrikta framställningen lill myndighet i beslutslandet kan bli aktuellt särskiltnär sökanden är bosatt utom . Framställning som har gjorts hos myndigheti annat land än verkställighetslandet måste översändas dit. Förslaget angervilka myndigheter som är behöriga att översända och motta framställningen. Detär samma myndigheter som är behöriga att översända och motta framställning 3 1976/77. 1 saml Nr 128 1976/77:128 34 enligt1962 års nordiska indrivningskonvention. Enligt förslaget kan verkstäUighetsmyndighetenkräva bevis att beslutet kunnat verkställas i det land där del har meddelats(art. 3). Beviset meddelas i sist nämnda land av myndighet som är behörig attvidarebefordra framställning. Det är underförstått att, om exekutionstiteln ären dom som har blivit försedd med vederbörligt lagakraftbevis, särskilt bevisom domens exigibilitet inte skall krävas. Exigibilitetsbevis bör inle heller iövrigt begäras annat än när verkställighetsmyndigheten svävar i verkligttvivelsmål om hur det förhåller sig med saken. Förslaget upptar vidare en föreskrift om attverkställighet i varje stal sker enligt där gällande lag (art. 4). Dennainnebär t.ex. att sökande som åberopar ett av dansk myndighet meddelat beslutom umgängesrätt inte med stöd därav kan påkalla hämtning av barnet i utanfår nöja sig med den verkställighetsmöjlighet som där står till buds, dvs.föreläggande av tvangsbot. Vidare får i varje stat tillämpas vad som där gällerom hinder i särskilda fall mot verkställighet av interna beslut. Förslagetmedför att verkställighet i kan erhållas av beslut som tillerkännerfadern till barn utom äktenskap umgängesrätt med barnet trots att enligt danskrätt fader till sådant barn f.n. inte har umgängesrätt. 1 överensstämmelse med huvudregeln iindrivningskonventionen skall enligt förslaget verkställigheten ske utan avgiftför sökanden. Bestämmelsen motiveras av såväl sociala som praktiska skäl.Uttagandet av de relativt små avgifter som här kommer i fråga skulle medföraoproportionerligt stort besvär. Uttrycket avgift får enligt förslaget tas i vidsträcktbemärkelse så att det omfattar all kostnad som det allmänna eljesl kan ta ut avsökanden, t.ex. hämtningskostnad enligt dansk lagstiftning. I sammanhangetframhålls att förslaget inte avser att reglera frågan i vad månverkstäUighetsmyndigheten har att ombesörja barnets resa, om sådan fordras förbeslutets genomförande. Här får tillämpas vad som gäller enligtverkställighetslandets interna rätt. Förslaget berör slutligen också spörsmålet omkostnadsersättning i mål rörande vårdnad om eller rätt till umgänge med barneller överlämnande av barn i annat fall (art. 5). Det har ansetts varapraktiskt lämpligt att sådan ersättning får tas ut på samma sätt som gällerenligt indrivningskonventionens regler om uttagande av kostnadsersättning imål eller ärende om underhållsbidrag som avses i konventionen. Härigenom blirdet möjligt alt anlita samma myndigheter för översändande och mottagande avframställningar enligt de båda konventionerna. Förslagets huvudlinjer har tillstyrkts ellerlämnats utan erinran av samtliga remissinstanser. 1976/77:128 35 JK anför att förslaget synes väl ägnat att avhjälpade nuvarande bristerna i den rättsliga regleringen av internordisk verkställighetav vårdnadsbeslut m.m. EON och föreningen framförliknande synpunkter. De noterar vidare att det framlagda förslaget inte gergemensamma regler för den interna verkställigheten och betonar vikten av attäven en sådan reglering kommer till stånd. framhåller att de nuvarandereglerna endast i få fall har visat sig vara otillräckliga. Enligt styrelsensmening kan det ändå vara lämpligt att i enlighet med förslaget vidgamöjligheterna till verkställighet. Som skäl härför hänvisar styrelsen bl.a.till att allt fler medborgare i de nordiska länderna för längre eller kortaretid bosätter sig i annat nordiskt land. Överståthållarämbetet ochbarnavårdsnämnderna i , och gör liknande uttalanden. Beträffande de särskilda bestämmelserna görsföljande anmärkningar av remissinstanserna. JK ifrågasätter om inte art. 1 bör förtydligas föratt markera att frågor om företräde mellan mot varandra stridande beslut endasttill en del regleras i konventionen och eljest är att bedöma med ledning avoskrivna internationellträttsliga regler. i lar upp frågan hurdet skall förfaras om det föreligger två stridiga beslut, ett från landet A ochett senare från landet B och verkställighet begärs i elt tredje land C. Ibetänkandet anförs atl det torde ligga i sakens natur att, om 1931 årskonvention är tillämplig och enligt denna beslutet från B skall gälla, dettabeslut också skaU verkställas. Om däremot konventionen inte är tillämplig, fårenligt betänkandet frågan om verkställighet prövas enligt oskrivnainternationellträttsliga regler. deklarerar som sin uppfattningatt samma regler bör gälla för verkställighet oberoende av huruvida 1931 årskonvention är tillämplig eller inte. i anför att den iart. 2 medgivna möjligheten för sökanden att vända sig direkt till myndighet iverkställighetslandet knappast innebär någon fördel för annan sökande än densom vistas i det land där verkställighet söks. På grund härav och medhänvisning till att den föreslagna ordningen torde komma att medföraolägenheter för den verkställande myndigheten anser att dennamöjlighet bör begränsas lill att avse sökande som vistas i verkställighetslandet. EONanför beträffande art. 3 att avsikten synes vara att den myndighet som prövarfrågan huruvida verkställighet kan ske och förordnar därom och inte denmyndighet som ombesörjer den direkta verkställigheten skall äga fordra in bevisom verkslällbarhet. För att undgå felaktig tolkning av bestämmelsen bör därförenligt nämndens mening tydligt anges att den ifrågavarande befogenhetentillkommer myndighet som förordnar om verkställigheten. JK påpekar atthänvisningen i art. 4 belräffande verkställigheten till lagen 1976/77:128 36 iverkställighetsstaten enligt betänkandet innebär hinder mot verkställighet avbeslut, om det ifrågavarande innehållet inte förekommer iverkställig-hetsslatens interna rätt. Detta bör enligt JK uttryckligen anges ikonventionstexten. i anser att detförhållandet att verkställighet i varje stat skall ske enligt där gällande lagibland leder till oväntade resultat och avsevärt begränsar konventionens värde. i , som har anslutit sigtill ett av socialchefen i avgivet yttrande, framhåller att en skyndsamhandläggning av ärendena är väsentlig och anser att bampsykiater ochbarnpsykolog bör anlitas där så erfordras för alt bedöma risken av att barnetlider men av en förflyttning. Vidare anser han att verkställigheten normalt börske under uppsikt av läkare och socialarbetare. förordnardärför att i konventionen tas in en föreskrift eller åtminstone en rekommendationom skyndsamhet och sakkunnig medverkan vid utredning och verkställighet. påpekar attkonventionsförslagel till skiUnad års domsverkställighetskonventioninte innehåller någon ordre public-klausul. Ämbetet finner det emellertidtveksamt om en sådan är nödvändig och tUlägger, att frågor vid den praktiskatillämpningen sammanhängande exempelvis med olika regler om vid vilken ålderbarns samtycke skall inhämtas före verkställighet kan såsom procedurreglerlösas enligt verkställighetslandets interna regler. Frågan om en revision av nordiskakonvention om erkännande och verkställighet av domar har länge stått pådagordningen för det nordiska lagsamarbetet. Önskemålei om en revision harfrämst sin grund i att vissa vanligen förekommande exekutionstitlar rörandefordringsanspråk inte täcks av regleringen. Det gäller för del s.k.slutbevis i mål om betalningsföreläggande och för övriga.nordiska länders delmotsvarande lyper av exekutionstitlar. En översyn av konventionen har framståttsom önskvärd också från andra synpunkter. Sålunda har väckts fråga om attinföra möjlighet till erkännande och verkställighet av domar som inte harvunnit laga kraft, något som den nuvarande regleringen i princip inte medger.Reglerna om tredskodoms internordiska gUtighet har vidare anselts böra sesöver. Ytterligare har behov visat sig av gemensamma nordiska regler omverkställighet av avgöranden rörande vårdnad om barn m.m. I del vidare internationella perspektivet har också funnits anledning att 1976/77:128 37 uppmärksammatvå nya multilaterala konventioner på området, nämligen EG-konventionangående domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttensområde samt rörande erkännande och verkställighet avutländska domar på privaträttens område. Arbetet på en revision av nordiskadomsverkställighetskonvention har skett i olika etapper. Överiäggningar mellande nordiska länderna inleddes . För svensk del handhadesrevisionen därefter av utredningen rörande frågan om verkställighet av utländskdom i tvistemål. Utredningen avlämnade en promemoria (Ds Ju 1970:20)med förslag till lag om erkännande och verkställighet av nordiska domar påprivaträttens område. hade frågan om verkställighet avavgöranden om vårdnad m.m. utretts av särskilda delegerade från de nordiskaländerna. Detta arbete resulterade i det samnordiska betänkandet (NU 1967:4)Internordisk verkställighet med anledning av beslut rörande vårdnad om barnm.m. I en tredje och avslutande etapp har håUits nordiska överläggningar pådepartementsnivå vilka har avslutats är 1976. Innan jag går närmare in på de förslag som denordiska överläggningarna har resulterat i, kan det vara på sin plats attberöra huvuddragen av nuvarande ordning. Några generella bestämmelser om i vadmån utiändsk dom i tvistemål tillerkänns giltighet eller kan verkstäUas iSverige finns inte. I förhållande till övriga nordiska länder har emellertidgenom anslutning till konvention principiellt uttalats attcivildomar från dessa länder erkänns och verkställs också här i landet. Dennordiska konventionen har införlivats med svensk rätt genom lagen (1932:540) omerkännande och verkstäUighet av dom, som meddelats i , , Islandeller . Lagen är tillämplig på lagakraftvunnen dom som har getts itvistemål eller har meddelats i brottmål angående skadestånd. Medlagakraftägande dom jämställs finskt lagsökningsutslag, vissa förlikningar samtlagakraftägande beslut som i tvistemål har meddelats angående ersättning förrättegångskostnad eller gottgörelse till vittne eller sakkunnig. Från lagens tillämpningsområde undantas avgörandeni vissa familje- och successionsrättsliga frågor. Detsamma gäller avgöranden ikonkursrättsliga, offentligrättsliga och arbetsrättsliga frågor. Beträffandeen del av de undantagna områdena har mellan de nordiska länderna ingåttssärskilda överenskommelser. Här kan erinras om 1931 års konvention innehåUandeinternationellt privaträttsliga bestämmelser om äktenskap, adoption ochförmynderskap, konvention angående konkurs och konvention omarv, testamente och boutredning. Av dessa överenskommelser innehåUer de tvåsenare inte några egentiiga bestämmelser om erkännande och verkställighet avavgöranden på området ulan hänvisar lill reglering i ämnet. I 1931 årskonvention ingår däremot en regel (art. 22) om att avgörande i fråga som avsesi konventionen gäller också i övriga nordiska länder- Lagakraftvunnen dom elleradministrativ myndighets 1976/77:128 38 beslutangående vårdnad tillerkänns sålunda enligt konvention rättskraft, omavgörandet har meddelats i samband med mål om legal separation (hemskUlnad)eller äktenskapsskillnad. Som ytterligare förutsättning gäller att parternaskall vara medborgare i fördragsslutande stat. Verkställighet skall emellertidenligt 10 § lag följa den lagens reglering. Det kan tiUäggas atl ifråga om indrivning av underhållsbidrag finns en särskild nordisk konvention avår 1962. I förhåUande lill utomnordiska länder har Sverigeendast belräffande träffat överenskommelse om erkännande ochverkstäUighet av civildomar i allmänhet. I övrigt har genom tillträdetill olika multilaterala konventioner på speciella områden åtagit sig alterkänna och verkställa civildomar i viss utsträckning. Ett färskt exempel påett sådant åtagande lämnar dom som grundas på det internationella fördraget omgodsbefordran med järnväg () eller på det internationella fördraget ombefordran med järnväg av resande och resgods (), se lagen (1974:744) omverkställighet av utländsk dom som meddelats enligt vissa internationellajärnvägsfördrag m.m. promemoria konstateras att gällandeinternordiska reglering av frågan om erkännande och verkställighet avcivildomar inte har så stor betydelse, om man ser enbart till antalet fall dåverkställighet av dom har begärts i annat nordiskt land än det där domen harmeddelats. Regleringen har emellertid en avsevärd effekt genom att tappandepart redan på grund av vetskapen om att ett domstolsavgörande kan verkställas iövriga nordiska länder stäUer sig domen till efterrättelse. Den får av sammaanledning verkan genom att gäldenär ofta frivilligt betalar utan att borgenärenens behöver utverka någon exekutionstitel. Som grund för förslaget om revideringav nuvarande bestämmelser framhålls i promemorian särskilt att en rad frekventaexekutionstitiar i de olika länderna faller utanför tillämpningsområdet för1932 års konvention. Dessutom är konventionen i vissa hänseenden föråldrad ochäven i övrigt i behov av översyn. I promemorian föreslås att konventionskall ersättas med i sak ensartade lagar i de olika länderna. Vid sidan häravskall finnas en ramkonvention om erkännande och verkställighet av nordiskadomar.