prop · G00360 · 1976-12-31 00:00:00 — 61, börfortsätta alt bedriva forskning och tekniskt samarbete inom området förutveckling och överföring av teknologi. En arbetsgrupp med representanter förarbetsgivare och arbetstagare bör tUlsättas för all utreda frågor angåendelämplig teknologi och dess betydelse för sysselsättning, yrkesutbildning ochinkomstfördelning. Utvecklingsländerna bör direkt medverka i denna arbetsgrupp,som inte bör göra intrång på andra FN-organs aktiviteter, 62, 77-gruppen gav sitt stöd åtupprättandet av en rådgivande grupp för lämplig teknologi och en internalionellenhet för lämplig teknologi med speciell inriktnmg på forskning kringalternativ användning av resurser som medger etl slörre utnyttjande avarbetskraft per invesle-ringsenhet, dock under förutsättning all dennaverksamhet inlegreras med de aktiviteter som pågår inom FN-syslemet, Arbetslagargmppengodkände också förslagen men framhöll atl dessa organ borde ha tre-partiskkaraktär. Flertalet västliga industrialiserade länder stödde inte dessa bådaförslag, Arbetslagargruppen och 77-gruppen stödde UNCTAD-förslaget om en internalionelluppförandekod för överföring av teknologi. Denna borde ha juridiskt bindandeoch inte friviUig karaktär. De stödde också förslaget alt 1883 årsPariskonvention om industriell äganderätt borde drastiskt revideras, Aktivarbetsmarknadspolitik och anpassningsbistånd i utvecklade länder 63, Regeringarna i de utveckladeländerna bör genomföra beslutsamma åtgärder för alt uppnå och bevara fullsysselsättning, det vill säga åsladkomma möjligheler till sysselsättning föralla dem som önskar arbeta, och medverka till en rättvis inkomst- och förmögenhelsfördelningi dessa länder. Sysselsättningspolitiken bör vara integrerad i den allmännaekonomiska politiken och den nationella planeringen. Den bör vara förbunden medandra socialpolitiska åtgärder, 64, En framgång för en aktivarbetsmarknadspolitik som genomförts i detta syfte kommer alt underlättaanpassningen till strukturella förändringar, inberäknat sådana som uppslårtill följd av växande handel med utvecklingsländer, och därigenom främja tUlväxtoch ökad sysselsättning i dessa länder. Sysselsättningspolitiken bör inteenbart baseras på ålgärder som påverkar den allmänna efterfrågan. Den bör ocksåbaseras på en rad selektiva åtgärder i syfte att skapa nya arbetstillfällen.Sådana selektiva åtgärder bör också bidra till bekämpandet av inflationen.Regeringarna i de industrialiserade länderna bör stärka samordningen av sinekonomiska politik för att upprätthålla full sysselsättning. Åtgärder bör ocksåvidtas för atl säkerställa ett intimt samarbete i fråga om arbetskraflsmigrationmellan ursprungsländer och mottagarländer, 65, Ensådan politik kommer alt bidra till en hög nivå av ekonomisk aktivitet och förbättringar i den internationella ekonomiska ordningen i enlighet med uttalanden av och den kom mer att leda till ökat handelsutbyte med utvecklingsländerna och så lunda öka tillväxten och sysselsättningen i dessa länder. Prop.1976/77: 60 47 66, Strukturellaförändringar, som uppslår genom ändringar i den internationella ekonomiska ordningen, bör inle äga rum på arbetstagar nas bekostnad. Sådana förändringar bör bidra till skapande av arbets tillfällen både i industrialiserade länder och i utvecklingsländer och säkerställa lämplig sysselsättning för alla arbetstagare, något som gäller alla länder oberoende av socialt och politiskt syslem. De berörda rege ringarna bör tillhandahålla anpassningsbistånd för atl underlätta upp rättandet av nya ekonomiska relationer mellan utvecklingsländer och utvecklade länder. Det fömtsätts att sådant anpassningsbislånd inle skall minska utvecklingshjälpen. 67, Dennationella sysselsättningspolitiken bör främsl inriktas på: i)upprätthållande av en så hög efierfrågan på arbelskrafl som erfordras för altåstadkomma full sysselsättning; ii)generella och selektiva ålgärder för att främja stabil ekonomisk tillväxt; iii)stärkande av åtgärder som är avsedda att ge skydd mot icke önskvärda verkningarav konjunkturutveckling eller strukturella förändringar, såsom de åtgärder somnämns i konventioner och rekommendationer. Bland sådana åtgärder kannämnas: - längsta praktiskt möjligavarsellid för arbetstagare vilkas sysselsättning hotas; - lämpliga inkomstnivåer för enperiod av rimlig längd och tryggande - särskUda åtgärder för kvinnor, migrerandearbetstagare, ungdomar och handikappade, beträffande vilka det föreliggerspeciella problem alt bereda nya arbetstillfällen. Dessafrågor bör handläggas i intim samverkan mellan regeringar, arbetsgivare ocharbetstagare, 68, Många av dessa inslagförekommer redan i de industrialiserade ländernas politik, 69, Vid genomförandet avsysselsättnings- och arbetsmarknadspolitiska åtgärder bör de industrialiseradeländerna fullfölja och vidga ålgärder för liberalisering av handeln i syfte atlöka importen av hel- och halvfabrikat från utvecklingsländerna och därigenomfrämja dessas strävanden alt öka sysselsättning och inkomsler, samlidigl somsysselsättningen alltjämt hålls uppe i de industrialiserade länderna. Anpassningsbiståndutgör en lösning som är all föredra framför importrestriktioner, 70, I överensstämmelse mednationella lagar och syslem bör anpass-ningsbislåndet inledas i god lid innan arbelslagamaförlorar sina arbeten, då detta kan klart fastställas, och inte först dåarbetslösheten är föreslående. 71, Regionala eller nationellaanpassningsfonder skulle kunna upprättas av de industrialiserade länderna,eller existerande fonder (exempelvis EG:s sociala och regionala fonder) skullekunna anpassas för ändamålet alt medverka vid anpassningen av näringsgrenar ocharbetstagare som berörs av förändringar i den internationella ekonomiskasituationen. Detta bör inte minska utvecklingshjälpen. 72, Konkurrensförmåga för nyaimportvaror från utvecklingsländer- Prop.1976/77: 60 48 na bör inte åstadkommas med åsidosättande av skäliganormer på arbetsmarknadsområdet, Världssysselsättningskonferensenuttrycker förhoppningen att diskussionerna under de multilateralahandelsförhandlingarna angående skyddsklausul, det vill säga artikd19, skall leda till förbättringar i del internationella skyddssystemel, Regeringarnaoch arbelsgivar- och arbetstagarorganisationerna bör samarbeta för allförbättra arbetslivet. Arbetsgivarna och arbetstagarna bör överväga medverkanav arbetstagarna i angelägenheter av erkänt gemensamt intresse. Förslag till handlingsprogram för 75. lLO:s traditioneUa roll beträffande normer påarbetsmarknads området bör fullföljas i syfte atl säkerställa respekt för skäliga normer på arbetsmarknadsområdet såväl i utvecklingsländer som i industriali serade länder. skullekunna bidra till utbytet av information och erfarenheter rörande funktionssättoch problem i samband med aktiv arbetsmarknadspolitik och anpassningsbislånd. Arbels-tagarrepresentanlernaansåg atl byrån inom sill speciella kompelens-område och i samband medmultilaterala handelsförhandlingar skulle kunna bidra till förbättringen av ellinternationellt skyddssyslem som avser sysselsättning och inkomster, skäliganormer på arbetsmarknadsområdet saml anpassningsålgärder. induslrikommittéer skullekunna utgöra etl forum för diskussion av de problem rörande sysselsättning ocharbetsvillkor som uppstår till följd av strukturella förändringar. Turincenlrel, CINTERFOR och andraregionala centra för yrkesutbildning har en betydelsefull roll all spela för ulbildningen,en roll som med fördel skulle kunna vidgas lill att omfatta områden som förnärvarande inle är berörda. V. De multinationella företagens betydelse för skapandetav sysselsättning i utvecklingsländerna! Konferensen kunde inte komma fram till en gemensamuppfattning rörande de multinationella förelagens roll i utvecklingsländerna.De följande avsnitten återspeglar de olika parternas ståndpunkter. Några regeringsrepresentanter framhöll de positivaaspekterna av de multinationella företagens verksamhet i utvecklingsränderna, vilka de ansåg beslå i direki skapande av sysselsättning, kedjeeffekter på eko nomin, företagens medverkan lill förbättring av ulbildningen, skapande av sociala tjänster osv. 80, Några regeringsrepresentanter framhöll all demultinationella förelagen hade en roll atl spela vid genomförandel av en basbehovs stralegi. Det är emellertid först och främst nödvändigt alt särskilja de olika typerna av sådana företag med hänsyn till deras mål för atl av- 1 Användningen av uttrycken "multinationellaföretagtransnationella företagmultinalio-nal enterprises" och "transnationalcorporations" växlar. 1976/77: 60 49 göravilka som skulle kunna väntas bidra tUl genomförandet av en basbehovsstralegi, Några regeringsrepresentanterunderströk å andra sidan de negativa verkningarna av de multinationellaföretagens verksamhet i utvecklingsländerna, vilka de ansåg bestå i skapandetav en för dessa länder ogynnsam arbetsfördelning, kontroU över råvaror,bristande respekt för staternas suveräna rättigheter, otrygghet isysselsättningen, bristande respekt för fackliga rättigheter och i synnerhetutförsel av vinstmedel. Några regeringsrepresentanteransåg att ansträngningar borde göras för att stärka samarbetet meUanvärdländerna och de multinationella företagen, särskilt genom skapande av eltgynnsamt klimat för privata utlandsinvesteringar. Vidare bör enligt dessaregeringars åsikt multinationella företag inte behandlas mindre gynnsamt äninhemska företag. Andra regeringsrepresenlanlergav uttryck åt uppfattningen atl tUlämpning av diskriminatoriska åtgärdergentemot multinationella företag i motsats till inhemska förelag är en avstaternas suveräna rättigheter. Regeringsrepresentanterna förländer tillhörande 77-gruppen baserade sin ståndpunkt på resolution 3201,vilken antogs av , angående upprättandeav en ny ekonomisk världsordning gmndad på rättvisa, jämlikhet, suveränarättigheter, ömsesidigt beroende, gemensamma intressen och samarbete mellanalla stater oberoende av deras ekonomiska och sociala system, ävensom på debeslut och rekommendationer som antagits av de alliansfria staternas fjärdekonferens i . Dessa regeringar uttalade att de transnationella företagenär en av orsakema till den bristande jämvikten i världsekonomin, att dekränker staternas suveränitet och att de ibland tenderar att bUda monopolgenom att uppdela marknaderna och fixera priserna. Dessa regeringar hävdadeatt alla åtgärder gentemot transnatio-neUa företag bör vidtas inom ramen för englobal strategi, utformad i syfte att åstadkomma kvantitativa och kvalitativaförändringar i det nuvarande systemet av ekonomiska och finansieUa relationer.De erinrade om staternas suveräna rättigheter och fördömde all inblandning i deinre angelägenheterna i de stater där transnationella företag gör investeringar. Regeringsrepresentanlerna förländerna i 77-gmppen rekommenderade ett stärkande av de nationella företagenför alt de skulle bli i stånd att hindra de negativa verkningarna av de transnationellaföretagens (TNF) verksamhet. De rekommenderade också att medlemsstaterna ochILO skulle fortsätta att ge sitt fulla stöd åt FN:s kommission för transnationellaföretag i dess verksamhet för att kontrollera sådana företags verksamhet och särskUtalt de skuUe tillse att den uppförandekod, som TNF bör iaktta, innefattarföljande grundläggande principer: i) TNFbör underordna sig värdlandets lagstiftning och i händelse av en tvist godtaden uteslutande domsrälten för domstolarna i det land där de är verksamma; ii)TNF bör avhåUa sig från all inblandning i de inre angelägenheterna i de staterdär de är verksamma; iii)TNF bör avhålla sig från inblandning i relalionema mellan värdlandets regeringoch andra stater och från att påverka dessa relationer; iv)TNF bör inte tjäna som ett instmment för andra staters utri- 4 1976/77.1 saml Nr 60 1976/77: 60 50 kespolitikeller som ett medel all till värdlandet utsträcka beslämmelser iursprungslandels juridiska syslem; v) TNFbör vara underkastade den permanenta suveränUet som värdlandet utövar över allasina rikedomar, naturtillgångar och ekonomiska aklivileler; vi)TNF bör rätta sig efler de riktlinjer, mål och prioriteringai, som avvärdlandet fastställts för den nationella utvecklingen, och bidra lUl derasförverkligande; vii)TNF bör tillhandahålla värdlandets regering relevant information om sinaaktiviteter för att denna skall kunna försäkra sig om att aktiviteterna står iöverensstämmelse med värdlandets riktlinjer, mål och prioriteringar för dennationella utvecklingen; viii)TNF bör bedriva sin verksamhet på elt sådant sätt att deu leder till etl nelloinflödeav finansiella resurser lill värdlandet; ix)TNF bör bidra till ulvecklingen av värdländernas vetenskapliga och teknologiskakapacitet; x)TNF bör avhålla sig från konkurrensbegränsande åtgärder; xi)TNF bör respektera värdlandets socio-kullurella identitet, 77-gruppenrekommenderade även att utvecklingsländerna skall vidta åtgärder på nalionell, regional och internationell nivå för alt de transnationella företagen skall ändra inriktningen av sin verksamhet så atl de i ökad ulslräckning ägnar sig åt tUlverkning i utvecklingsländerna och åt bearbetning i dessa länder av råvaror för inhemska eller utländs ka marknader. Gruppen rekommenderade även att och medlems staterna skall samarbeta i syfte atl förmå FN:s kommission för trans nationella företag alt i den obligatoriska uppförandekoden för TNF införa en punkt som avser skyldighet för dessa företag att anstäUa in hemsk arbetskraft, alt inte diskriminera mot de inhemska arbetslagarna med avseende på löner, arbetsvillkor, utbildning, befordran och möjlig het alt uppnå befattningar på olika nivåer av yrkeshierarkin. Och slut ligen rekommenderade den alt utvecklingsländerna skall vidta åtgärder för alt reglera och kontrollera de transnationella företagens aktiviteter, så alt dessa kommer att fungera som en positiv faktor, vUken stöder ut vecklingsländernas strävanden alt öka sin export genom den direkta inverkan som en diversifiering och expansion av exporten kan få på ska pandet av produktiv sysselsättning, 87, 77-gruppenansåg att de transnationella företagen bör, i överens slämmelse med de riktlinjer som anges i nationella utvecklingsplaner, under iakttagande av nationella lagar och prioriteringar och fullt respek terande av värdländernas suveränitet: i)införa teknologier som är både tillväxt- och sysselsättningsska- pande,direkt eller indirekt; j ii)anpassa teknologier efter värdländernas behov; iii)bidra lill alt finansiera utbildningen av inhemsk chefspersonal och inhemskatekniker för ett bättre utnyttjande av teknologin; iv)tillhandahålla resurser och direkt tekniskt bistånd för nationell och regionalteknologisk forskning; j v)sprida teknologisk kunskap och bidra till dess tillväxt genom atl anlitanationella producenter och i synnerhet mindre producenter som underleverantörerav delar och material; vi)meddela och ställa till värdländernas fulla förfogande allt tek niskt kunnande och all information som har att göra med upprätt hållande av produktionen, konstruktion, forskning och utveckling osv. Prop.1976/77: 60 51 77-gruppen stödde de förslagfrån arbetslagargruppen som återges nedan i punkt 118 i)v), i synnerhetförslaget att internationella arbetsbyråns styrelse skall la upp frågan om de transnationellaföretagen och socialpolitiken på dagordningen för internationeUa arbetskonferensenssammanträde , så all konventioner angående TNF kan antas inom följandeområden: relationerna meUan arbetsgivare och arbetstagare, sysselsättning ochyrkesutbildning, levnads- och arbetsviUkor. Regeringsrepresenlanler från deeuropeiska socialistiska länderna stödde i princip såväl 77-gruppens som arbelstagarrepresentanternasståndpunkter och tillstyrkte förslaget om alt la upp frågan om de multinationellaföretagen och socialpolitiken på dagordningen för internationella arbetskonferensenssammanträde . De ansåg alt i de länder, där multinationeUa förelag ärverksamma, bör dessa bidra tUl att skapa sysselsättning utan alt hindra varesig en rättvis inkomstfördelning eller socialt framåtskridande. De framhöll attstaterna har en oviUkorlig rätt att kontrollera de multinationella förelagens verksamheloch all dessa företag bör respektera slatemas suveräna rättigheter och inte börblanda sig i deras inre angelägenheter. Flertaletregeringsrepresentanter från industriaUserade länder med marknadsekonomi framhöUde positiva verkningarna av de multinationella företagens verksamhet påutvecklingsländernas ekonomiska utveckling. Dessa regeringar framhöllbetydelsen av alla berörda länders uppgift då det gäller att bistå tredjevärldens ekonomiska utveckling. De hyste den uppfattningen att demultinationella företagen kan bidra lill värdlandets ekonomiska utveckling,särskilt genom all skapa sysselsättning. Regeringarna i de multinationeUaförelagens hemländer bör, som de beaktar sina egna nationella behov,fortsätta att tillämpa selektiva incitament för utlandsinvesteringar på sådantsätt att investeringar uppmuntras, som tUlgodoser värdlandets grundläggandebehov. Länder som välkomnar utländska investeringar bör skapa ett gynnsamt ochstabilt investeringsklimat, som uppmuntrar multinationeUa företag att anpassasin verksamhet efler landels ekonomiska behov, I detta syfte bör värdländemasregeringar undvika att införa eller bibehålla olikheter i fråga om behandlingmellan multinationella företag och inhemska företag i sociala angelägenhetersom berör deras respektive anställda, Flertaletregeringsrepresentanter från industrialiserade länder med marknadsekonomiuttryckte förhoppningen att sådana åtgärder skulle bidra lill alt fördelarna avde positiva aspekterna av de multinationella företagens verksamhet blir till fuUotiUvaratagna, I denna anda erinrade dessa regeringsrepresenlanler om alt rådgivande möte för förhållandet mellan de multinationella företagenoch socialpoUtiken, vilkel hölls i , hade rekommenderatalt lämpliga åtgärder skulle vidtas i syfte atl förbereda en trepartiskaprincipdeklaration angående de muUinationella förelagen och socialpolitiken,vilken skulle utgöra bidrag tiU den mycket mera vittsyflandeuppförandekod som övervägs av kommission för transnationellaföretag. Såväl värdländernas som de multinationella förelagens intressenskulle på bäst tillgodoses genom en atmosfär av ömsesidigtförtroende, där reglerna för de ömsesidiga relationerna är kända i förväg ochstrikt iakttas, där relevant information står till förfogande för alla berördaparter och där förhandlingar förs på elt smidigt sätt. 1976/77: 60 52 92.Mot bakgrund av del ovan anförda ansåg regeringsrepresentanterna frånindustrialiserade länder med marknadsekonomi att de multinationella företagensnuvarande bidrag till skapandet av sysselsättning i utvecklingsländerna skullekunna ökas ytterligare genom olika ålgärder, såsom: i)anlitande av inhemska underleverantörer då detta är tekniskt möjligt; ii)en successiv ökning i den inhemska bearbetningen av råvaror; iii) största möjliga återinveslering av vinstmedel i verksamhets-landet; iv)utbyte av ullandsslalionerad personal och maximalt utnyttjande av inhemskpersonal; v) ulbildningoch befordran av inhemsk produktionspersonal och chefspersonal; vi)samarbete i utbildningsfrågor mellan de multinationella företagen och de olikainhemska institutioner som svarar för utbildning. Det bör emellertid hållas iminnet att den roll som det multinationella företagel kan spela för skapandetav sysselsättning varierar från det ena värdlandet tUl det andra, från den enatidsperioden tUl den andra och från det ena företaget till det andra. A andrasidan kan de multinationella företagens bidrag endast bli partiellt, efiersomminskning av arbetslösheten i utvecklingsländerna är en övergripande uppgift,för vUken regeringama bär det primära ansvaret. Det ankommer därför på dem attsäkerställa att de multinationeUa företagens bidrag tUl skapandet avsysselsättning blir så stort som möjligt. De multinationella företagen börrespektera staternas suveräna rättigheter samt tillämplig lagstiftning ochnationell praxis och erkända internationella förpliktelser; det fömtsättshärvid att det skuUe vara önskvärt att hänvisa till konventioner ochrekommendationer då juridiska, politiska och ekonomiska överväganden såmedger. De multinationella företagen bör anpassa sina dotterföretagsverksamhet efter utvecklingsprogrammen och de ekonomiska målen i de länder därde har etablerats. Denna anpassning bör ta hänsyn till samtliga ekonomiska ochsociala faktorer i dessa länder. 93.Regeringsrepresentanterna från de industrialiserade länderna medmarknadsekonomi ansåg att det var nödvändigt att stärka utvecklingsländemastekniska förhandlingsförmåga gentemot de multinationella företagen. i)rekommenderades att internationella arbetsbyrån skulle studera de bestämmelserpå sysselsättnings- och utbildningsområdena som antagits avutvecklingsländerna med hänsyn till utländska investeringar och multinationellaföretag; ii)skulle det vara önskvärt att klarlägga behovet av ulbildning iutvecklingsländerna med sikte på behandlingen av frågor rörande ulländskainvesteringar och att utforma motsvarande utbUdningsprogram, som skulle hjälparegeringarna vid förhandlingar med multinationeUa företag i frågor som dUekteller indirekt avser skapande av sysselsättning och förbättring av utbUdningen; iii) vore det önskvärt attintemationella arbetsbyrån, så långt dess kompetens sträcker sig,skulle vara beredd att ge sådan teknisk hjälp som erfordras inom dessaområden åt regeringar som anhåller därom. Det skuUe också varaönskvärt att anmoda intemationella arbetsbyrån att utföra undersökningarrörande den sysselsättnings-, utbUdnings- och 1976/77: 60 53 lönepoUtiksom tiUämpas av utvecklingsländerna med hänsyn till multinationella företag.Likaså bör forskningen intensifieras med avseende på lämpUg teknologi samtarbetsintensiva varor, vUkas framställning bör främjas i utvecklingsländerna. Några regeringsrepresentanterfrån utveckUngsländer anslöt sig tiU flertalet av förslagen i punktema 92 och93 här ovan. Regeringsrepresentanter från industriaUseradeländer med marknadsekonomi ansåg att de multinationeUa företagen i så storutsträckning som möjUgt bör ägna sig åt att intensifiera forskningen i frågaom lämplig teknologi samt produkter som kan skapa ökad sysselsättning. Ochslutligen bör regeringama å sin sida, innan de godtar multinationeUa förelagsinvesteringar på sitt territorium, övertyga sig om att de föreslagna tekniska metodemaär de lämpligaste för skapande av sysselsättning, med hänsyn tagen även tiUandra faktorer som påverkar produktion och marknadsföring. Regeringsrepresenlanler frånvissa industrialiserade länder med marknadsekonomi, vilka anslöt sig tUl vissaallmänna tankegångar i pimkterna 9093 här ovan, uttryckte likväl sin sympatiför 77-gmp-pens deklaration. De gav också uttryck åt sitt godtagande av de förfarandensom föreslagits vid det trepartiska rådgivande mötet , ävensom avförslaget om forskning som intemationeUa arbetsbyrån skulle kunna utföra isamarbete med FN:s kommission för transnationella företag, dock utan att dettainnebar ett accepterande av samtliga beslut vid detta möte. De uttalade vidareatt det är nödvändigt att samordna aktiviteter beträffande multinationeUaföretag med de aktiviteter som bedrivs av FN:s kommission för transnationellaföretag. Samtidigtsom vissa regeringsrepresentanter erkände betydelsen av en uppförandekod som reglerar de miUtinationeUa företagens verk samhet, lade de vikt vid sådana relationer av bilateral karaktär, som kan råda meUan värdländema och de multinationella företagen, samt vid betydelsen av nationella bestämmelser rörande kontroll över dessa företags verksamhet. ArbetsgivarrepresentanternaframhöU tydUgt att ifrågavarande punkt på dagordningen, som fastställts av styrelsen vid dess 196 :e sam manträde (), avsåg en diskussion om "de multmationeUa före tagens roU vid skapandet av sysselsättning i ulveckUngsländerna" och att de var beredda att diskutera denna specieUa fråga.