prop · G003149 · 1976-12-31 00:00:00 — Liksom bestämmelsen i arbetarskyddslagen innebär paragrafen attskyddsombud inte heUer av arbetskamrater fär hindras att fuUgöra sinauppgifter. Paragrafensandra stycke gäUer skydd för skyddsombud mot försära-rade arbetsförhåUandeneUer anställningsvillkor och har likaledes motsvarighet i 42 § första stycketarbetarskyddslagen. Efter mönster i lagen om facklig förtroendemans ställningpå arbetsplatsen har tUlagts att arbetstagaren när uppdraget upphör skaU varatiUförsäkrad sanmia eUer likvärdig stälhiing i fråga om arbetsförhåUanden ochanstälhtingsvUlkor som om han ej hade haft uppdrag som skyddsombud.Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 20.8.2. Här kan tiUäggas följande. Lagen ora anställningsskydd fordrar att uppsägningfrån arbetsgivarens sida skall vara sakligt grundad och tiUåter avskedandebara om arbetstagaren grovt åsidosatt sina åligganden mot arbetsgivaren. Anställningsskyddslageninnehåller också regler om att anstäUningen består intUl dess tvist omgUtigheten av uppsägning eUer avskedande slutligt har prövats. Det är tydligtatt saklig gnmd för uppsägning eUer laga skäl för avskedande inte kan föreUggapå grund av att en arbetstagare har utsetts till skyddsombud eUer är verksamsom skyddsombud. Av dessa skäl utmönstrades arbetarskyddslagens tidigare regleri dessa avseenden vid tUlkomsten av anstäUningsskyddslagen. Inte heller i förslagettiU arbetsmUjölag har tagits upp några bestämmelser på denna punkt utan härgäUer lagen om anställningsskydd. 42§ fjärde stycket och 44 § fjärde stycket arbetarskyddslagen innehåller vissaregler om skyddsombuds rätt att behåUa arbetsförhåUanden ochanställningsvillkor i avvaktan på rättsligt avgörande. Bestämmelsema saknardirekt raotsvarighet i lagförslaget. För skyddsorabud, som har utsetts avkollektivavtalsbärande facklig organisation, ersätts dessa regler genorahänvisningen i 6 kap. 16 § lagförslaget av förtroende-raannalagen, som bl. a.innehåUer en bestämmelse om tolkningsföreträde för arbetstagarorganisation. Paragrafema gäller frågor om skyldighet att utgeskadestånd tUl skyddsombud, om arbetsgivare eUer arbetstagare hindrar ombudetatt fullgöra sitt uppdrag. 12 § avser dessutom skyldighet för arbetsgivare attutge anställningsförmåner enligt 5 §. Vissa motsvarigheter finns i 42 § andrastycket och 43 § arbetarskyddslagen. Förevarande bestämmelser har berörts iavsnitt 20.8.2. Bakgmnden tiU att bestämmelser om fast-ställelsetalan inteföresläs i arbetsmUjölagen är den möjlighet som finns att få yrkesmspektionensbedömnmg av hur arbetsmUjölagstUtningen skall tUlämpas. 27 1976/77.1 saml. 1976/77:149 418 I paragrafen föreslås att mål om tiUämpning av 10och 11 §§ i regel skall handläggas enligt lagen om rättegången i arbetstvister.Detta mnebär bl. a. att talan skall föras direkt vid arbetsdomstolen i tvistermellan arbetsgivare och arbetstagarorganisation eller raedlera i sådan organisation.Annan tvist prövas av tingsrätt i första instans och av arbetsdora-stolen, ommålet fullföljs. Förevarandeparagraf har motsvarighet i 44 §. Paragrafen innehåller i likhet med 44 §arbetarskyddslagen en särskild bestäraraelse för de fall där talan förs raotarbetstagare. Sådan talan skall genomgående prövas av allmän domstol.Bestämmelsen får betydelse vid tvister på grund av att skyddsombud ellerskyddskommittéledamot har hindrats i sitt uppdrag av arbetskamrat. I 44 § arbetarskyddslagen finns dessutom enbestämmelse om att domstol kan meddela interimistiskt beslut. Bestämmelsen börutgå med den nya reglering som föreslås i arbetsmiljölagen, se kommentaren vid10 §. Enligt paragrafen vinner bestämmelserna omskyddsombud tillämpning i förhåUande till arbetsgivaren först sedan denna harunderrättats om valet. Bestämraelsen, som saknar motsvarighet iarbetarskyddslagen, har motiverats i avsnitt 20.8.2. Det kan ibland exempelvis inom defastighetsanstäUdas verksara-hetsoraråde vara svårt att på arbetsstäUet fåkontakt raed arbetsgivaren eller ställföreträdare för denne. Skullearbetsgivarens adress i övrigt vara okänd, bör det emellertid alltid varamöjligt att fullgöra underrättelseskyldigheten genom ett raeddelande tUlarbetsstäUet. Detta uttrycks genom den föreslagna bestämmelsen om möjlighet atti vissa faU sända meddelande till arbetsstället om valet. Därigenom inträderden valda representanten i sina befogenheter enligt arbetsmiljölagen.Arbetsgivarens ansvar enligt 6 kap. 11 § raåste givetvis bedöraas motbakgrunden av vilka möjligheter han har haft att få del av underrättelsen. I paragrafen föreslås att vissa av arbetsmUjölagensregler om skyddsombud skall tillämpas även på skyddskommittéledamot.Motsvarighet saknas i arbetarskyddslagen. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt20.8.6. Paragrafen innehåUer en allmän hänvisning tUl lagenora facklig förtroenderaans ställning på arbetsplatsen. Motivering har lämnatsi avsnitt 20.8.2. Har i lag meddelats bestämmelse som avviker frånförtroendemannalagen, gäller enligt 2 § första stycket förtroendemannalagenden bestämraelsen. Detta kan uppenbarligen inte avse arbetsmUjölagens regler 1976/77:149 419 iden mån dessa fylls ut genom hänvisningen till förtroendemannalagen. Hänvisningen avser även regler iförtroendemannalagen som har samma lydelse som bestämmelser i lagförslaget.Detta motiveras av att hänvisning bl. a. sker till 9 § förtroendemannalagen somreglerar arbetstagarorganisations s. k. tolkningsföreträde vidtiUämpningstvister. Avsikten är att organisationen vid sitt agerande skaU utgåfrån tiUämplig bestämmelse i förtroendemannalagen. Hänvisningen tUl 6 § förtroendemannalagen innebärbl. a. att arbetstagare, sora utses att vara regionalt skyddsorabud, korameratt omfattas av den lagens bestämmelser om ledighet för fackUgt uppdrag ochsålunda har rätt tUl ledighet för uppdraget enligt den ordnmg som gäUer enligtnämnda paragraf. Det bör observeras att enligt andra stycket i paragrafenledigheten inte får ha större omfattning än som är skäligt med hänsyn tillförhållandena på arbetsplatsen och inte får förläggas så att den medförbetydande hinder för arbetets behöriga gång. Särskilt på raindre arbetsplatsermedför detta begränsningar i rätten tiU ledighet för sådant uppdrag. I dettaavseende hänvisas tUl vad som har anförts i avsnitt 20.8.6 (slutet). Vid ändringar i arbetarskyddslagen gjordesen översyn även av tillsynsbestämmelsema. En ytterligare överarbetning harskett i lagförslaget. Allmän raotivering finns i avsnitt 20.9. TUl denna paragrafs första stycke har förts överbestämmelsen i 47 § arbetarskyddslagen om vilka myndigheter som har tUlsyn överlagens efterlevnad. Paragrafen avser den s. k. kommunala tillsynen ochmotsvarar 48 och 49 §§ arbetarskyddslagen. Denna paragraf föreskriver rätt förtillsynsmyndighet att begära de upplysningar, handlingar och prov samt påkallade undersökningar som behövs för tiUsynen. Vissa bestämraelser finns i 59 §arbetarskyddslagen ora undersökningsskyldighet för arbetsgivare på begäran avarbetarskyddsstyrelsen eller yrkesinspektionen särat ora skyldighet förleverantörer av tekniska anordningar att på anmodan av styrelsen eller inspektionenföranstalta om undersökning av sådan anordnmg. Vidare finns i 50 § andrastycket samma lag en bestämmelse om skyldighet för arbetsgivare att påanfordran lämna tUlsynsorgan upplysning. Förevarande paragraf ersätter denämnda bestämraelsema men har getts ett vidgat innehåll. Den har utom i avsnitt20.9 behandlats i avsnitt 20.4.7, 20.5.1 och 20.5.4. Med stöd av den föreslagna bestämmelsen kan tiUsynsmyndighet 1976/77:149 420 vändasig mot arbetsgivare eUer annan som har skyddsansvar enligt 3 kap.lagförslaget. Härvid åsyftas inte 3 kap. 18 §, som jämte verkstäUighetsföreskrifteravses uttömmande behandla läkares skyldigheter gentemot tiUsynsmyndighetenligt arbetsmUjölagen, jämför kommentaren tUl 7 kap. 7 § lagförslaget. kan vid tUlämpning av 7 kap. 3 §använda de tvångsmedel som anvisas i 7 kap. 7 § lagförslaget. Straffbestämmelse för den sora läranar oriktiguppgift vid fullgörande av skyldighet enligt förevarande paragraf finns i 8kap. 2 § andra stycket 3 lagförslaget. Sekretesslagen ger inte direktiv i vad månmyndighetema skaU kurma få tUlgång tUl varandras handlmgar. Vid tUlärapningenav förevarande paragraf får liksora annars anses självklart att myndighetemainte kan låta bli att beakta de intressen sora ligger bakora sekretesslagen. I paragrafen har införts en bestämmelse sora saknarmotsvarighet i arbetarskyddslagen. Enligt bestämmelsen är den som i sinverksarahet använder viss produkt eller uppdrar åt annan att utföra arbeteskyldig att på begäran av tUlsynsmyndighet lämna upplysning om vem sora harlevererat produkten eller utför arbetet. En bakgmnd tUl bestämmelsen har tecknats i avsnitt20.2.2. Enligt medbestämmandelagen får fackUg organisation förhandlings- ochinformationsrätt bl. a. i frågor angående avtal med annat företag ora entreprenadra. Anser organisationen att sådant avtal kan innebära risk för kringgåendeav den arbetsrättsliga lagstiftningen exempelvis arbetsraUjölagen kanorganisationen utöva vetorätt enligt medbestämmandelagen. SärskUdabefogenheter påkallas emellertid även för tillsynsmyndigheterna att agera isädana sammanhang. Myndighetema måste ha möjlighet att snabbt lokaliseraarbetsmUjöproblem sora kan tänkas föreligga eller uppkorama vid tUlverkning avprodukter eUer vid utförande av arbete för annat företags räkning. Detta haransetts motivera en särskild bestämmelse i arbetsmUjölagen om upplysningsplikti förhåUande till tillsynsmyndighet vid entreprenadförhåUanden. Bestämmelsenhar vidare ansetts böra omfatta legotiUverkning och upphandlmg. Angående tillsynsmyndighets möjlighet att användatvångsmedel och tillämplig straffbestämmelse hänvisas till kommentaren tUlnärmast föregående paragraf. Paragrafen innehåller i första stycket föreskrifterom tiUsynsmyndig-hets tUlträde tUl arbetsställe och befogenhet att där göraundersökningar eller ta prov. I andra stycket föreskrivs om handräcknmg avpolismyndighet. Dessa bestämmelser ersätter 50 § första och fjärde styckenaarbetarskyddslagen. En särskUd bestämmelse om säkerstäUande av förbud harförts in i lagförslaget, se kommentaren vid 7 kap. 11 § lagfor- Prop.1976/77:149 421 slagetsom även belyser innebörden av förevarande bestämmelse om handräckning avpolismyndighet. I paragrafens tredje stycke föreslås ettbemyndigande att förordna om skyldighet att ersätta tiUsynsmyndighet desskostnader för provtagnmg och imdersökning av prov i den mån kostnaderna harvarit skäligen påkallade. I förslaget har inte tagits upp någon motsvarighettiU bestämmelseraa i 59 § fjärde stycket arbetarskyddslagen och 24 § sistastycket arbetarskyddskungörelsen om skyldighet att betala kostnader för sådanav arbetsgivare, tiUverkare, försäljare eUer upplåtare verkstäUd undersökningsom har påkaUats av tillsynsmyndighet. Sådan skyldighet följer av det allmännaansvar som arbetsgivare och leverantörer har enUgt lagförslaget. Besiktnmgsläkare har enligt 50 § tredje stycketarbetarskyddslagen samma rätt tiU tillträde och undersökning på arbetsstäUe somtUlsynsmyndighet. Besiktningsläkarsystemet föreslås avskaffat, se avsnitt20.5.6 och 20.7.4, och någon motsvarighet till nämnda stycke har inte tagitsupp i lagförslaget. Möjlighet finns enligt 7 a § tredje stycketarbetarskyddslagen för yrkesinspektionen att besluta vem som skaU hasamordningsansvaret på gemensarat arbetsställe, om överenskoramelse därom ejhar träffats. Förevarande paragraf ersätter nämnda bestämmelse men innebär vidgadebefogenheter för yrkesinspektionen, se avsnitt 20.4.6 och kommentaren vid 3kap. 6 och 7 §§ lagförslaget. TUl beslut enligt paragrafen kanyrkesinspektionen knyta föreläggande eller förbud enligt 7 kap. 7 §lagförslaget. Paragrafen innehåller bestämmelser omyrkesinspektionens möjligheter att meddela föreläggande eller förbud för att idet enskUda fallet säkra efterlevnaden av arbetsmiljölagen. Med avseende påarbetsgivare motsvarar paragrafen 53 § första och andra styckena samt 54 och 55§§ arbetarskyddslagen. Vissa motsvarigheter tUl paragrafens bestämmelserbeträffande övriga skyddsansvariga finns i 53 a § andra stycket samt 56 och 57§§ arbetarskyddslagen. Möjligheten för tiUsynsmyndighet att enligt 59 §arbetarskyddslagen sätta ut vite vid anmodan om undersökning motsvaras av enallmän befogenhet enligt förevarande paragraf att förena föreläggande eUerförbud med vite. Förevarande paragraf har behandlats främst iavsnitt 20.10. Där har framhållits att termen föreskrift inte bör användas närdet gäUer ingripande i enskUda faU. Förslaget ger yrkesinspektionen möjlighet att medstöd av paragrafen rikta föreläggande eller förbud mot alla dem sora harskyddsansvar enligt 3 kap. 210 § eUer 7 kap. 6 § lagförslaget. Iarbetsmiljölagens primära syfte att vara ett skydd för de anstäUda mot risker iarbetet ligger dock att bestämmelsen avses i första hand kunna tiUämpas motar- Prop.1976/77:149 422 betsgivare.Endast när särskUda omständigheter påkallar det bör en tUl lärapning genteraotensamföretagare eller arbetstagare kunna aktualiseras. Här kan vidare noterasatt yrkesinspektionen kan meddela erforderligt föreläggande eller förbudenligt förevarande paragraf, ora samordningsansvar som avses i 3 kap. 7 §eller 7 kap. 6 § lagförslaget försummas eUer ora den samordnmgsansvarigesanvisningar inte följs av dem som är sysselsatta på gemensamt arbetsställe. Allmänna skyldigheter enligt 3 kap. lagförslagetföreligger även enligt 1 och 11 §§. 1 § avser arbetsgivares och arbetstagaresskyldighet att saraverka enligt de närmare regler sora finns i 6 kap.lagförslaget. tiUsyn bör uiriktas på att fräraja lokalskyddsverksamhet, men inspektionen har på motsvarande sätt som enligtarbetarskyddslagen inte befogenhet att ingripa raed tvångsraedel för atttrygga efterlevnaden av samverkansreglerna. Beträffande 3 kap. 11 § hänvisastill 7 kap. 8 och 9 §§ lagförslaget. I 3 kap. 18 § lagförslaget ges ramen för läkaresskyldigheter enligt arbetsmUjölagen. Lagförslaget avses inte getiUsynsmyndigheteraa möjUghet att ingripa med tvångsmedel på denna punkt.Läkares ansvar regleras i särskilda författningar. Enligt gällande arbetarskyddslagstiftning är detendast arbetarskydds-styrelsen som har raöjlighet att besluta om åtgärder motleverantörer. Med den förstärkning som har skett av yrkesinspektionensorganisation bör numera även inspektionen kunna ingripa mot leverantörer avbristfälliga tekniska anordningar. Av yrkesinspektionens regionala uppbyggnadföljer att dess ingripanden i praktiken bör begränsas tUl frågor som ej harräckvidd utanför distriktet. Det kan härvid gäUa t. ex. försäljning avbegagnade raaskiner sora inte uppfyUer gällande skyddsföreskrifter.Motsvarande synpunkter kan läggas på ingripanden mot överlåtelser av kemiskaprodukter. I allraänhet torde det här vara fråga ora hantering där ingripandebör ske centralt från arbetarskyddsstyrelsen. Styrelsen får ge närraare anvisningari dessa avseenden. Som har påpekats i avsnitt 20.10 haryrkesinspektionens befogenheter i förhåUande tiU gällande rätt utvidgats attgälla även raeddelande av beslut med avseende . I avsnitt 20.4.7 (tekniska anordningar), 20.5.4(anmälan om planerad åtgärd) och 20.10 har framhållits att förevarande paragrafi förhåUande tUl dess motsvarigheter i arbetarskyddslagen har utvidgats även såtUl vida, att tiUsynsmyndighet i varje läge kan meddela de förelägganden ellerförbud som behövs för att säkra efterlevnaden av arbetsmUjölagstiftningen. Vidtiden för ingripande behöver sålunda ännu inte ha inträtt missförhållande iskyddshänseende. Det räcker att myndigheten på grund av inkommen anmälan eUereljest anser behov föreligga att ingripa med föreläggande eUer förbud iförebyggande syfte. Enligt paragrafens andra stycke kan vite sättas utvid meddelande av föreläggande eller förbud. Denna vitesmöjlighet, som infördesgenom Prop.1976/77:149 423 1973års ändringar i arbetarskyddslagen, har fått särskUd betydelse i sådana faU dåyrkesinspektionen tidigare haft svårt att genomdriva sin uppfattning. Enväsentlig fördel med vitet är att det kan bestämmas tiU högre belopp än vad somnormalt döms ut i form av dagsböter. Vidare kan vite tUl skUlnad mot straffriktas även mot juridisk person. Beloppet bör fastställas med tanke på huraUvarligt man ser på en överträdelse och med hänsyn tUl vad som kan ansesbehövligt för att genomdriva föreläggandet. Det måste vid vitesföreläggandeframstå som uppenbart förmånligare att rätta sig efter påbudet än att riskerautdömande av vite. TUl tredje stycket i paragrafen har förts över denår i 53 § andra stycket arbetarskyddslagen införda bestämmelsen omrättelse på arbetsgivarens bekostnad. Som framhölls vid tiUkomsten avbestämmelsen kan raed hjälp av denna i vissa speciella fall åstadkoramas ettsnabbt resultat av yrkesinspektionens ingripande. Härvid avsågs främst offentligamyndigheter och kommuner där en fast budget kan vara ett hinder mot attåtgärder vidtas enligt föreläggande. Om arbetsgivaren inte betalar frivilligt,kan den som har utfört påkallad åtgärd kräva ersättning inför allmän domstol.Frågan om arbetsgivaren har varit skyldig att låta utföra åtgärden skaU därvidi princip ha avgjorts i förvaltningsärendet och kommer aUtså inte underdomstolens bedömande. I klarhetens intresse har i 7 § fjärde styckettagits in en regel om att föreläggande, som avser åtgärd för vilken byggnadslovkrävs enligt byggnadsstadgan, är förfaUet såvitt avser den åtgärden, ombyggnadslov vägras. Gäller föreläggandet även andra åtgärder innebär denföreslagna regeln att föreläggandet behåUer sin verkan i fråga om dessaåtgärder. Givetvis kvarstår även meddelat förbud. Förevarande paragraf ersätter 46 §, 53 a § förstastycket och 58 § arbetarskyddslagen. Den har behandlats i avsnitt 20.2.2 och20.4.8 samt i kommentaren tUl 3 kap. 11 § lagförslaget. Bestämmelsen i 53 a § första stycketarbetarskyddslagen syftar i första hand på situationer då arbetstagare arbetarpå arbetsstäUe, över vUket den egna arbetsgivaren inte råder, somdistributionsarbetare eller annars som ett led i den verksarahet som bedrivs påarbetsstäUet. Skyddsobjekt enligt 46 § arbetarskyddslagen är envar som motersättning häratar grus från gmstag e. d. I båda faUen är det fråga om ettarbetsstäUe som upplåts för annan än egna arbetstagare. Bestämmelsen omupplåtelse av gmstag synes dessutom väl specieU för att tas upp som en särskUdföreskrift i arbetsmiljölagen. Det har därför ansetts lärapligt att föra sammandessa bestämmelser. Bestämmelsen i 46 § arbetarskyddslagen avser endastfall då någon mot ersättnmg får hämta grus eller lUoiande. 1976/77:149 424 föreslåsgälla oavsett om ersättnmg utgår eUer ej. Det kan noteras att härvidavses upplåtelse för yrkesmässig användning, jämför kommentaren vid 1 kap. 1 §lagförslaget. Genom bestämmelsen i 53 a § första stycketarbetarskyddslagen skyddas arbetstagare som uppehåUer sig på främmandearbetsstäUe. Som nänmts i avsnitt 20.4.8 omfattar den föreslagna bestämmelsensom skyddsobjekt även företagare som är sysselsatt på sådant arbetsstäUe. Liksom 53 a § första stycket arbetarskyddslagenriktar sig förevarande bestäraraelse enligt sm lydelse mot den som råder överarbetsställe. Härav torde framgå att avsikten är att fastlägga ett ansvar förarbetsgivare eller ensamföretagare, som disponerar över ett arbetsställe, meninte att reglera ansvaret för ägare eller nyttjanderättshavare tUl fastighet. Bestämmelsen ersätter 53 § tredje stycketarbetarskyddslagen men har getts vidgad omfattning. 53 § tredje stycket avserarbetslokal eller personalrum som har upplåtits tUl arbetsgivare, medanförevarande paragraf omfattar lokal eller markområde som upplåtits för arbeteeUer sora personalutrymme. AUmän motivering finns i avsnitt 20.4.8. Se ävenkommentaren tiU 3 kap. 11 § lagförslaget. 7 kap. 8 § lagförslaget avser skyddsansvar vidupplåtelse på befintUgt arbetsställe. I faU som avses i förevarande paragrafbUr lokalen eUer markområdet först genom upplåtelsen ett arbetsstäUe. Bakombåda bestämraelsema Ugger det förhåUandet att arbetsgivare ellerensara-företagare inte alltid har hela förfoganderätten över plats där arbetebedrivs. Upplåtaren kan sålunda ha kvar viss rådighet även i upplåtelsefallenenligt förevarande paragraf, vilket är anledningen tUl att även här raöjlighetbör finnas till ingripande i skyddshänseende. Däremot råder han i detta fallinte över arbetsstället som sådant. Förfoganderätten för upplåtaren fårsålunda antas vara mer eUer mindre begränsad på grund avnyttjanderättsupplåtelsen. MöjUghet att meddela föreläggande ora att vissåtgärd skall vidtas har därför inte ansetts böra inrymmas i lagrummet. Enligt förevarande paragraf kan förbud meddelas förupplåtare av lokal eller markområde mot vidare upplåtelse. Det är härvidnödvändigt att ta speciella hänsyn. Det bör sålunda beaktas om den verksamhetsom bedrivs i en upplåten lokal eller på ett upplåtet område avser enkontinuerlig verksamhet som ligger inom upplåtelseavtalets ram. Vidare bör deåtgärder sora krävs vara av sådan art att det inte är vederbörandearbetsgivare eller ensamföretagare utan upplåtaren som har den rådighet överlokalen eller området som behövs för att kunna verkstäUa dem. Det kan ocksåvara nödvändigt att beakta att upplåtaren kan behöva ha särskUd tid tUl sittförfogande för att kunna vidta avsedda dispositioner. Prop.1976/77:149 425 Meddelat förbud kan även gälla upplåtelse underoförändrade förhållanden till annan arbetsgivare eller ensamföretagare än dentill vilken upplåtelsen först skedde, om upplåtelsen fortfarande avser verksamhetav samma slag. Paragrafen ger arbetarskyddsstyrelsen sammabefogenheter som yrkesinspektionen att ingripa med åtgärd sora avses i 7 kap.69 §§ lagförslaget. Vissa motsvarigheter till bestäramelsen finns i 53 §fjärde stycket, 54, 56, 57 och 59 §§ arbetarskyddslagen. Den föreslagnaupp-delnmgen av arbetarskyddsstyrelsens och yrkesmspektionens befogenheter påolUca paragrafer motiveras av att ingripanden i de enskUda fallen avses iförsta hand ske genom yrkesinspektionens försorg. Detta gäller dock ej generelltvid ingripanden i överlåtelseledet, se kommentaren vid 7 kap. 7 §lagförslaget. Denna paragraf avser säkerställande av förbudenligt 710 §§. Den har redan omnämnts i kommentaren tUl 5 §. PolismjTidighet skall enligt 50 § fjärde stycketarbetarskyddslagen, sora har förts över till 7 kap. 5 § andra stycketlagförslaget, lärana arbetarskyddsrayndighet den handräckning som behövs förtUlsynen. har i skt remissyttrande anfört attarbetarskyddslagens bestämmelse om polisiär handräckning är oklar. Enligtrikspolisstyrelsens uppfattning bör åtgärder såsom avstängning av maskiner ochlåsning och plombering av lokaler utföras genom tUlsynsmyndighets försorg. Denpolisiära handräckningen bör sålunda begränsas tUl att bereda tillsynsmyndighettUlträde till arbetsställe och att garantera myndighetens personal skydd vidundersöknmg och verkstäUighet. I förevarande paragraf har uttryckligen regleratsordningen i fall då tillsynsmyndighet bedömer att särskild åtgärd behövs föratt säkerställa förbud som har meddelats för att trygga efterlevnaden avarbetsraUjölagen. Särskilt beslut fömtsatts innan verkställighetsåtgärd kanvidtas. Praktiska skäl talar för att ågärden verkställs genom sararaa rayndighetsförsorg sora har meddelat förbudet. Som verkställare kan utses ijänsteraan moramyndigheten. Enligt 9 kap. 5 § lagförslaget kan tUlsynsmyndighet förordna attbeslutet skall verkställas . Bestämraelsen ora säkerställande avförbud bör självfaUet bara tUlämpas i fall där det med skäl kan befaras attförbud, som vunnit laga kraft eller gäller utan hinder av förd klagan, inte kanupprätthållas på annat sätt. Enligt den föreslagna bestämmelsen kanverkställighetsåtgärd avse förseglmg eller annan avstängning. Förseglmg kan skegenom sigUlering eller annan tUlslutnmg. Gäller det t. ex. en maskUi kan iblandavstängning bäst ske genora direkt mgrepp järate anslag. Även sådan åtgärd kanvidtas med stöd av bestämmelsen. Verkställighetsåtgärden kan rUc-tas motanläggning, utrymme eUer anordning. 1976/77:149 426