prop · G003132 · 1976-12-31 00:00:00 — 1976/77:132 Regeringens proposition 1976/77:132 om ändring i utlänningslagen (1954:193); Regeringen föreslår att antaga detförslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll ovannämndadag. I propositionen föreslås bl.a. sådana ändringar iavvisningsbestämniel-sema att utiänning som saknar pass och föreskrivettillstånd (18 §) skall kunna avvisas, inte endast i samband med ankomsten utanäven i visst annat fall. Har utiänningen inte inresekontroUerats skallavvisning enligt 18 § kunna ske när han första gången uppsöker eller anträffasav polismyndighet eller inom därefter. Möjlighetema till omedelbarverkställighet av avvisningsbeslutet vidgas i motsvarande mån. Det ansvariga statsrådet eller tjänsteman föreslåsfå rätt att besluta om förhör och utse förhörsmyndighet i utlänningsärende hosregeringen. Ändringamaföreslås träda i kraft . 1Riksdagen 1976/77. Lag om ändring i utlänningslagen (1954:193) Härigenom föreskrives att 21, 39, 40 och 57§§ utlänningslagen' (1954:193) skaU ha nedan angivna lydelse. Avvisning enligt 18 eller 19 § skall ske vid utlänningsankomst till riket eller därefter; avvisning med stöd av 19 § mådock ske intill efter ankomsten. Beslut om avvisning meddelas avpolismyndighet. Avvisning enligt 18 § skall ske vid utlännings ankomst tiUriket eller inom därefter. Har utlännings rätt att inresa i riketicke prövats vid ankomsten, får avvisning enligt 18 § ske när utlänningenförsta gången uppsöker eller anträffas av polismyndighet eller inom en veckadärefter, dock ej senare än efter ankomsten. Avvisning enligt 19§ skall ske vid ankomsten till riket eller därefter. Beslut omavvisning meddelas av polismyndighet. När utlänning, vilken upplagits påförteckning som avses i 20 § tredje slyckel och ej innehar visering elleruppehållslillslånd, ankommer lill riket, skall polismyndigheten omedelbartmeddela beslut om hans avvisning, om ej annal följer av 21 a § iredje stycket.Uppkommer hos polismyndigheten fråga om avvisning enligt 20 § av annanutlänning än som nämnts, skall ärendet hänskjutas till den centralaullänningsmyndigheten, som med eget yttrande underställer regeringen ärendet. Iärende som prövas av regeringen skall förhör hållas. Då enligl föreskrift i denna lag förhör skall hållas ellerdåregering-en, den centrala utlänningsmyndigheten, ellerlänsstyrelse eljest finner anledning hålla förhör / ärende enligt denna lag.skall vad i 40-42 a §§ sägs äga lillämpning, I Lagen omtryckt 1975: 1358, Då enligl föreskrift i denna lag förhör skall hållas ellerdå det I ärende enligt denna lag hos regeringen, den centrala utlänningsmyndigheten, eller länsstyrelse eljesl förekommer anledningar/ hållaförhör, skall vad i 40-42 a §§ sägs äga lillämpning. Förhör skall hållas av den myndighetsom handlägger ärendet. Den centrala utlänningsmyndigheten äger dock i ärende,som myndighelen handlägger, överiämna åt eller länsstyrelseatt hålla förhör. I ärende, som handlägges av regeringen, utser regeringeneller myndighet som regeringen bestämmer förhörsmyndighet. Förhör skall hållas av den myndighet som handläggerärendet. Den centrala utlänningsmyndigheten äger dock i ärende, som myndighetenhandlägger, överiämna åt eller länsstyrelse att hållaförhör. 1 ärende, som handlägges av regeringen, får det statsråd, som ansvararför ärenden enligt denna lag, eller tjänsteman som statsrådet bestämmer,besluta omförhör och utse förhörsmyndighet. äger uppdraga åtledamot eller suppleant att hålla förhör. Beslut om avvisning, som meddelats av polismyndighet vid utlänningens ankomst till riket eller därefter, skall gå i verkställighet ulan hinder av anförda besvär. Beslui om avvisning, som meddelatsav polismyndighet vid utlänningens ankomst till riket eller inom en veckadärefter, skall gå i verkställighet utan hinder av anförda besvär. Vad nu sagtsskall också gälla beslut som meddelats när utlänning, vars rätt att inresa iriket icke prövats vid ankomsten, första gången har uppsökt eller anträffats avpolismyndighet eller inom därefter. Dom eller beslut om förvisning må,ehum domen eller beslutet ej vunnil laga kraft, verkställas om utlänningenavgivit nöjdförklaring. Denna lag träder i kraft den . It 1976/77. Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , Äsling, Söder, ,Mundebo, Krönmark, UUsten, , , , Lagrådsremissom ändring i utlänningslagen (1954:193) Utlänningslagen (1954:193, ändrad senast 1976:662), UtlL, som tillkom , har ändrats . Särskilt desenare ändringarna har varil omfattande och då framför allt den som trädde ikraft den (prop. 1975/76:18 InU: 24, rskr 121). Sålunda har utlänningslagkommitlén (A 1975:04) nyligenfått i uppdrag att företa en översyn av utlänningslagen. I skrivelse till regeringen harstatens invandrarverk () föreslagil ändringar i bl. a.avvisningsbestämmelserna, utan all resultatet av utlänningslagkommilténsarbele avvaktas. Efter remiss har yttranden över SI V:sframställning avgells av (), ,, utlänningslagkommitlén, , och . Dessutom har Stockholmsflyklingråd kommit in med ett yttrande. 2 Gällandeordning beträffande avvisning och verkställighet av av- visningsbeslut m. m. I UtlL anges bl. a. förutsättningarna för attutlänning skall få resa in och uppehålla sig i riket samt i vilka fallutlänning kan avlägsnas ur riket. De nu berörda bestämmelsema innehåller ihuvudsak följande. Utlänning som ankommer lill riket eller uppehåller sig härskall vara försedd med pass, om regeringen harförordnal del (4 §). Vid inresanskall han, om regeringen inle har förordnat annat, uppvisa sitt pass förpolismyndighet. 1976/77:132 5 ocksålämna polismyndighet de upplysningar som begärs (5 § första styckel). Enligl 7§ kan regeringen förordna att utlänning inte utan tillstånd (visering elleruppehållstillstånd) får inresa eller uppehålla sig i riket. I 15 § anges attregeringen får förordna att utiänning inte utan tillstånd (arbetstillstånd)får här i riket inneha anställning eller, i annan egenskap än handelsresande,utöva verksamhet som föranleds av anställning utomlands. I utlänningskungörelsen(1969:136, omtryckt 1975:1359, ändrad : 36), UtiK, finns närmarebestämmelser i nu berörda hänseenden. 1 fråga om andra utlänningar änmedborgare i de nordiska ländema innebär dessa bestämmelser bl.a., allutlänning som ankommer till riket eller uppehåller sig här skall innehalegitimationshandling som enligt kungörelsen gäller som pass. I kungörelsenanges vilka legitimationshandlingar som gäller som pass (hemlandspass). Vidareföreskrivs där att utlänning inte får resa in eller uppehålla sig i landet ulanvisering. Denna bestämmelse har emellertid försetts med undantag i sådanutsträckning, all viseringsfrihet gäller som huvudregel. Utlänning får inteuppehålla sig i riket än ire månader utan att innehauppehållstillstånd. Utlänning som avser alt ta anställning här i riket eUerutöva verksamhet som föranledes av anställning utomlands skall regelmässigt ha ordnatarbetstillstånd i förväg. Avsaknad av arbetstillstånd ulgör i delta fall hinderför inresa (13 § UtlL, jfr 46 § UtiK). UtiL skiljer mellan fyra olika former förutlännings avlägsnande ur riket, nämligen avvisning, förpassning, förvisningoch utvisning. Avvisning innebär all en utlänning antingen vid inresan hindrasfrån att komma in i riket eller avlägsnas ur riket i omedelbar anslutning tilleller viss efter inresan. Skall utlänning först senare avlägsnas urriket, sker della genom förpassning, förvisning eller utvisning. 1 18 och 19 §§ UtlL regleras förutsättningama föratt en utlänning skall få avvisas. 18 § innehåller endast formellaavvisningsgmnder. Enligl paragrafen får avvisning ske av utlänning som saknargodtagen legitimationshandling eller föreskrivet inresetillstånd eller som iövrigt åsidosätter UtlL:s föreskrifter angående inresan, exempelvis genom atlförsöka undandra sig alt visa upp pass och lämna begärda upplysningar ellergenom att lämna oriktiga uppgifter. I 19 § finns däremol avvisningsgmnder av materiellkaraktär. Utiänning får enligt 19 § första stycket avvisas bl.a. om han kanantas komma att sakna behövliga medel för sin vistelse här i riket eUer, om hantänker besöka , , eUer , för sin vistelse där samtför sin hemresa. Avvisning kan vidare ske om han avser att söka sitt uppehälleinom något av de nordiska ländema och det skäligen kan antas att han intekommer atl ärligt försörja sig. Detsamma gäller om han under de senastförflutna två åren har yrkesmässigt bedrivit olukt m. m. eller om han lidigareinom eller utom riket har dömts till frihetsstraff och det skäligen kanbefaras, atl han kommer att fortsätta brottslig verksamhet inom något av denordiska ländema. Även i det fall då det med 1976/77:132 6 hänsyntill utlänningens föregående verksamhet eller i övrigt skäligen kan befaras atthan kommer atl här eller i något av de övriga nordiska länderna bedrivasabotage, spioneri eller olovlig underrättelseverksamhet kan avvisning skeenligt 19 §. På begäran av den centrala ullänningsmyndigheten i ,, eller får utlänning även i annat fall avvisas, om detkan antas att han annars beger sig lill del land som framställt sådan begäran.Den som innehar visering eller uppehållslillslånd får inle avvisas enligl 19 §.I 20 § finns bestämmelser om avvisning av terrorist. Beslut om avvisning enligl 18 eller 19 § meddelasav polismyndighet (21 § första stycket). Avvisning skall enligt samma lagmm skevid utlännings ankomst till riket eller därefter. I fall som avsesi 19 § får avvisning dock ske intill efter ankomsten. Omutlänningen påstår all han i del land han kommer från löper risk för politiskförföljelse eller riskerar alt sändas till krigsskådeplats eUer straffas föralt han har övergett krigsskådeplats eller vägrat all fullgörakrigsljänstgöring eller också att han där riskerar att sändas vidare till landdär han löper sådan risk, får polismyndighet inte besluta om avvisning, om inlepåståendet är uppenbart oriktigt. I stället skall ärendet underställas (21a §). Underställning skall ske också i det fall då en utlänning påstår alt hanpå gmnd av de politiska förhållandena i hemlandet inte vill återvända dit ochde omständigheter som han åberopar inte kan lämnas utan avseende. I ärendetskall normalt höra . I fråga om verkställighet gäller enligt 57 §, attavvisningsbeslut som har meddelats av polismyndighet vid utlänningens ankomsttill riket eller därefter skall gå i verkställighet utan hinder avanförda besvär. Detta gäller oavsett om avvisning har skett med stöd av 18eller enligt 19 §. 3 SIV:s framställning om ändring av 21 § UtlL m. m. har i skrivelsen hemställtom ändring av 21 och 57 §§ UtlL. Förslaget syftar till all avvisning i fall dåutlänningen saknar pass eller tillstånd eller då det föreligger annan i 18 §angiven orsak skall kunna ske i större utsträckning än vad som är möjligt.Förslaget innebär vidare all avvisningsbeslut skall kunna verkställas utanhinder av anförda besvär i vissa fall där detta enligt gällande lag inte kanske. 1 skrivelsen anförs i huvudsak följande. I 21 § första stycket UtlL föreskrivs bl. a. atlavvisning enligt 18 § samma lag skall ske vid utiännings ankomst till riketeller därefter. Enligl en långvarig och fast praxis anses uttrycket"därefter" innebära all avvisning skall ske inom åttadagar efter ankomsten till . Beslut om avvisning med stöd av 18 § kanalltså inte fattas senare än under den åttonde dagen från utlänningens ankomsttill landet. Avvisningsbeslut med stöd av 19 § kan visseriigen fattas upp efter inresan, men det är av stor betydelse när Prop.1976/77:132 7 1 57 § föreskrivs nämligen att beslut om avvisning som har meddelats avpolismyndighet vid utlänningens ankomst till riket eller därefterskall gå i verkställighet utan hinder av anförda besvär. Också i delta fall har"därefter" i praxis kommit att avse . - särskill det senaste - har detenligt visat sig att flertalet av de utlänningar som kommer till Sverigeutan uppehålls- och arbetstillstånd och som önskar få stanna här undviker altta kontakt med polismyndighet förrän minst ell tiotal dagar har förflutit frånankomsten. De förefaller enligt ha klart för sig alt den som gårtill polisen för all söka uppehålls- och arbetstillstånd löper risk attpolismyndigheten meddelar beslut om avvisning och att detta verkställs utanhinder av anförda besvär. anför vidare att flertalet utlänningar tyckskänna till all det i det fall då polismyndighet kan meddelaomedelbart verkslällbart beslut om avvisning normalt tar mycket lång lid innandet föreligger elt lagakraftvunnet avlägsnandebeslut som kan verkställas.Enligt verket har många utlänningar den uppfattningen att möjligheterna attslutligt få stanna i ökar för den som lyckas skjuta upp det slutligaavgörandet. Det är enligt SlV:s mening i sig mycketotillfredsställande, att den enskilde utlänningen genom att undvika att takontakt med myndigheterna skall kunna tvinga fram tids- ochkostnadskrävande utredningar samt besluts- och besvärsomgångar i ell ärendesom i annal fall skuUe ha kunnat slutföras på . Härtill kommersamhällets koslnader för utlänningens uppehälle under den tilltvingadevistelsen här i landet. Verket menar atl man skulle kunna komma lill rätta medmissförhållandena, om den tidsperiod inom vilken avvisning enligt 18 § skallske fick räknas från den dag då utlänningen uppsöker eller anträffas avpolisen. På motsvarande sätt borde verkställighet utan hinder av anförda besvärenligt 57 § kunna ske, om avvisningsbeslutet har meddelats i samband medutlänningens ankomst till riket eller efter det att utlänningen haruppsökt eller anträffats av polismyndigheten. säger sig inte i detta sammanhang ha anledningatt föreslå ändring av bestämmelsen i 21 § första stycket UtlL, att avvisningmed stöd av 19 § skall ske från utlänningens ankomst hit.Denna fråga anges få övervägas av den tillsalla utlänningslagkommitléni samband med alt evenluella ändringar i övrigt av avlägsnandebeslämmelsernabehandlas. anser dock , alt det inle skulle vara logiskt atl låtabeslut om avvisning med stöd av 18 § få meddelas senare än efterankomslen. 21 § bör enligt verket därför samlidigt ändras så, atl det framgåratt beslut om avvisning med stöd av 18 eller 19 § inte får meddelas senare äninom från utlänningens ankomst hit. 1976/77:132 8 SlV:s förslag har fått ett i huvudsak positivtmottagande vid remissbehandlingen. Det lillstyrks uttryckligen av RPS,och utlänningslagkommittén. har lämnatförslaget utan erinran. anser i likhet med atl det ärotillfredsställande att en utlänning genom all undvika att kontaktamyndighetema kan undandra sig ett i lagen föreskrivet avvisningsförfarande. Med hänsyn till de allmänna olägenheter som följer av oftaförekommande ändringar i en lag ifrågasätter nämnden emellertid, omtillräckligl behov finns att genomföra SlV:s förslag utan atl först avvaktapågående översyn av utlänningslagstiftningen. 1 stället borde förslagethänskjutas till utlänningslagkommittén för att beaktas i kommiiténs arbete.Stockholms sociala centralnämnd, och Stockholmsflyktingråd har avstyrkt de föreslagna ändringama. Av de remissinstanser som har tillstyrkt förslagetär det endast RPS och utlänningslagkommitlén som närmare utvecklar sinaståndpunkter. RPS vitsordar vad anför om de olägenheter ochmissförhållanden som nuvarande bestämmelser i 21 och 57 §§ utlänningslagenofta leder till. Det är enligt RPS väsentligt att beslämmelserna ändrasså, atl möjlighetema till förhalning av förfarandei i klara avvisningsfallelimineras. anser att SIV:s förslag ligger väl i linjemed kommitténs uppdrag att undersöka möjlighetema till snabbare handläggningav utlänningsärenden. Enligt kommiiténs uppfattning framstår det som otillfredsställandeatl en utlänning, som söker arbelstillslånd efter inresan till utan altåberopa andra skäl än att han önskar arbeta här, skall kunna, genom alt hållasig undan , omöjliggöra atl avlägsnandet från landet skersnabbt. Man pekar i detta sammanhang på att det i lagen finns inbyggdagarantier för alt sådana skäl som kan medföra rätt för utlänningen all stanna ilandet prövas efter noggrann utredning och på etl betryggande sätt. Dettagäller inle minsl den som åberopar politiska skäl för sin önskan all stannakvar. Vidare erinras om möjligheten för utlänningen all i samband med besväröver polisens avvisningsbeslul begära inhibition. understrykerviklen av en noggrann behandling av de fall då utlänningen begär asyl. sociala centralnämnd anför som skäl försitt avstyrkande bl.a., alt man i första hand bör söka atl kraftigt förstärkaSlV:s insats i prövningsförfarandet för att man skall komma till rätta med deproblem som tar upp. , som anser att SlV:s förslag böravstyrkas redan därför att UtiL är föremål för översyn, kan inte godta SlV:spåstående, att de flesta utlänningar avsiktiigl håller sig undan viss lid ochatt della har samband med den nämnda åttadagarsperioden. Del finns enligtrådels uppfattning många naluriiga och rimliga förklaringar till atl polisenkontaktas först efter utgången av den perioden. a. nämns att utiänningeninle känner till bestämmelsema om uppehållstillstånd och ar- 1976/77:132 9 betstillslåndsamt att utlänningen ofta känner en förklariig oro inför första polisförhöret.De utlänningar som drar fördel av gällande ordning utan att ha starka skäl föratt få stanna här torde enligt rådet ulgöra en mycket begränsad grupp, varförnågon skärpning av lagstiftningen inte behövs. anför vidare,att det av rättstrygghelsskäl är olämpligt alt polismyndighet beslutar om ochverkställer avvisning, när utlänning åberopar politiska eller humanitära skälför att få stanna i . Utgången blir i dessa fall beroende av ompolismyndigheten finner att utlänningens påståenden är uppenbart oriktigaeller inle samt, när fråga är om sådan utlänning som avses i 2 § iredje stycketUtiL, humvida de omständigheter som åberopas kan lämnas ulan avseende ellerinte. De skäl som har åberopat bör enligl rådet vägas mot risken för att deutlänningar, som verkligen undviker att uppsöka polisen efterinresan av fmklan för alt bli avvisade utan hinder av anförda besvär, kan kommaatt söka hålla sig undan, inte bara i ulan under hela den ttemånadersperiodunder vilken avvisning kan ske. Den lagtekniska utformningen av SlV:s förslagberörs särskill av ett par remissinslanser. säger sig utgå från attavsikten med förslaget är atl avvisning enligt 18 § skall ske antingen vidankomsten lill riket eller vid utlänningens första kontakt i övrigt medpolismyndighet. Om utlänningen har kontrollerats redan vid ankomslen lillriket eller därefter, bör han alltså inte kunna avvisas med slöd av18 § vid en senare kontakt med polismyndighet. bör emellertid hamöjlighet all la upp frågan om avvisning enligt 18 § inle bara vid elleromedelbart efter ankomsten utan också vid utlänningens första kontakt medmyndigheten eller därefter, om den kontakten äger mm först senare.Vidare bör det enligt kommillén i lagtexten direkt anges vad som avses meduttrycket "därefter". Diskussionerna ombegreppels innebörd sägs visa, att ett klargörande är erforderligt. Kommitténföreslår att det i lagtexten anges att fråga om avvisning skall kunna tas uppinom efter ankomslen till riket eller utlänningens första kontakt medpolismyndighet. Motsvarande föreslås gälla belräffande möjligheten atlverkstäUa avvisningsbeslut utan hinder av anförda besvär. 1 detta sammanhangframhåller kommittén, atl det f. n. krävs att avvisningsbeslutet skall hahunnit meddelas senast efter ankomsten för all verkställighet skallfå ske utan hinder av anförda besvär. Enligt kommitténs mening måste det varatillräckligt all frågan om avvisning har tagils upp till prövning under den lidav som myndigheten har till sitt förfogande. Det kan nämligen enligtkommittén inte vara meningen, all lillämpningen av 18 § och 57 § första stycketskall omöjliggöras, om det i ett enskilt ärende krävs en gmndligare utredningeller handläggningen försvåras på annat sätt. Ävenenligt RPS' mening bör frågan om avvisning enligt 18 § UtiL kun- 1976/77:132 10 natas upp också i det fall då utlänningen, sedan han kommit in i riket utan attha inresekontroUerats, första gången kommer i kontakt med polisen samt inom envecka därefter. RPS anser liksom utlänningslagkommittén att uttrycket"därefter" bör preciseras i lagen, förslagsvis till envecka. Avgörande för frågan om verkställighet skall få ske ulan hinder avanförda besvär bör även enligl RPS' uppfattning vara, att frågan om avvisninghar tagils upp lill prövning inom . Del bör alltså i fortsättningeninte krävas, atl avvisningsbeslul har hunnit meddelas inom . Oftakrävs nämligen kompletterande utredning, vilken kan vara tidsödande, och detframstår enligt RPS som omotiverat, alt den omständigheten skall få läggahinder i vägen för verkställighet efter del beslut om avvisning harmeddelats. framhåller att debestämmelser som reglerar slatens och kommunemas ekonomiska ansvar förinvandrares uppehälle i avvaktan på arbets- och uppehållstillstånd måste sesöver och justeras med anledning av den föreslagna lagändringen. Kommunförbundetfömtsätter att överläggningar med förbundet rörande detta kommer alt las upp avfrämst , och . 5.1Statens invandrarverks () framställning Bestämmelsema i utlänningslagen (1954:193, ändradsenast 1976:662), UtiL, om avlägsnande av utlänningar från vårt land har inteändrats i något väsentligt hänseende under de som lagen har varit ikraft. I samband med ankomsten till avlägsnas en utlänning genom avvisning.Avlägsnande av utiänning som finns i landet sker genom förpassning, förvisningeller utvisning. Gränsen mellan avvisning och förpassning drogs ursprungligenpå sådant sätt att avvisning fick ske vid utlänningens ankomst till riketeller därefter. Är 1964 ändrades bestämmelsema så, att avvisningenligl 19 § UtiL blev möjlig intill efter utlänningens ankomst.Detta gäller exempelvis när avvisning sker på gmnd av att utlänningen saknarmedel för sin vistelse här. I de fall då avvisningsgmnden är den all utlänningensaknar pass och tillstånd atl resa in (18 §) gäller dock fortfarande atlavvisning får användas endast vid ankomsten till riket eller omedelbartdärefter. Detsamma gäller när avvisning sker därför att utlänningen vägrar attvisa sitt pass eller lämna polismyndighet begärda upplysningar eller också atthan lämnar oriktiga uppgifter (18 §). I fråga om verkstäUighet gäller enligt57 § UtlL, alt beslut om avvisning som har meddelats av polismyndighet vidutlänningens ankomst till riket eller därefter skall gå iverkställighet utan hinder av att besvär har anförts mot beslutet. Bestämmelsenutgör undantag från huvudregeln i UtiL, att verkställighet 1976/77:132 11 fårske först sedan beslutet har vunnit laga kraft. Det finns anledning att betonaatt omedelbar verkstäUighet dock inte får ske när utlänningen gör invändning ompolitiskt flyktingskap. I sådana fall skaU nämligen ärendet enligt 58 §understäUas statens invandrarverk (). Jag återkommer till denna fråga. Som jag förut har nämnt har föreslagit attavvisning enligt 18 § skall få ske inte bara som i samband medankomsten till riket utan även vid det första tiUfälle då utlänningen uppsökereller anträffas av polismyndighet eller därefter. Bestämmelsema i57 § föreslås i konsekvens härmed bli ändrade så, att omedelbar verkställighetblir möjlig även i faU där avvisning har skett när utiänningen har uppsökt eUeranträffats av polismyndighet eller därefter. Avvisning skall dockinte få ske senare än efter ankomsten lill riket. Bakgrunden tillSIV:s framställning anges vara, all bestämmelsema om omedelbar avvisning harkommit alt sättas ur spel genom atl flertalet utiänningar som kommer hit utanuppehålls- eller arbetstillstånd undviker att ta kontakt med polismyndighetförrän minst har förflutit från ankomsten. Detta leder enligt SIVtill ett tids- och kostnadskrävande förfarande i från början klaraavvisningsfall, med åtföljande kostnader för samhället. Förslaget har tillstyrktseUer lämnats utan erinran av flertalet remissinslanser. Från ett par håll hardock riktats stark kritik mot de föreslagna ändringarna. För egen del vill jag till en början erinra om attvi i vårt land tillämpar en reglerad invandring. Riktiinjema harlagts fast främst i prop.