prop · G00386 · 1976-12-31 00:00:00 — Viddenna tidpunkt hade dock diskussionerna i 20-kommittén avancerat så långt atthuvuddragen i ett nytt valutasystem kunde skönjas. Detär inte möjligt att här närmare kommentera alla de frågeställningar sombehandlades under överläggningarna. Fullmäktige skall begränsa sig till attpeka på några centrala avsnitt i detta reformarbete. Etthuvudområde avsåg anpassningsprocessens utformning, dvs. regler för hurmedlemsländerna skulle agera vid betalningsbalansrubb- 1976/77: 86 109 Ett primärt mål var att söka få till stånd ensymmetrisk process med krav både på överskotts- och underskottsländer. IBretton Woods-systemet hade incitamenten för överskottsländer att vidtaanpassningsåtgärder varit otillräckliga. Vidare hade kunnat finansierakontinuerliga betalningsunderskott genom ökad skuldsättning till utlandet istället för att vidta tillräckliga anpassningsåtgärder. För att förmå länder med bristandebetalningsjämvikt att i rätt tid vidta anpassningsåtgärder skulle valutafondensövervakande roll väsentligt förstärkas. Fondens övervakning skulle kunnainkludera användning av s. k, objektiva indikatorer, i första hand indikatorerpå valuta-r-eservutvecklingen, som kunde antas påvisa balansrubbningar. En väsentlig fråga i diskussionerna omanpassningsprocessen var växelkursmekanismen. Man var enig om att ettreformerat system, liksom det tidigare, skulle baseras på fasta men justerbaraparivärden. Möjligheterna att ändra ett parivärde skulle dock göras större än iBretton Woods-systemet. Flytande kurser skulle dessutom få tillämpas "ivissa situationer". Beträffande reglerna för utjämningav uppkommande betalningsöverskott och -underskott samt kontrollen överreservvalutabehållningar kunde man icke nå fram till en för samtligamedlemsländer acceptabel modell. En central utgångspunkt var attreservvalutaländer och övriga länder så långt möjligt skulle behandlas lika. Möjligheternaför ett reservvalutaland, dvs. främst , att låta sina utlandsskulder växaskulle begränsas. Därigenom skulle tillväxten av den internationellalikviditeten kunna ske på ett mera planmässigt sätt . I frågan omolika reservtillgångars framtida roll enades man på ett tidigt stadium avförhandlingarna om att SDR skulle bli den centrala reservtillgången och attguldets och reservvalutornas roll skulle reduceras. Ytterligare en betydelsefull fråga i diskussionerna varsärskilda åtgärder till stöd för utvecklingsländerna, i första hand överföringav reala resurser. Utvecklingsländerna reste främst krav på en s. k. länkmellan SDR-skapande och utvecklingsbistånd. Länken skulle innebära att dessaländer tilldelades en större mängd SDR än enligt gällatide fördelningsnyckel,baserad på kvotema i fonden. Utvecklingsländerna framförde även önskemål omsärskilda undantag, t. ex. vid tillämpningen av reglema föranpassningsprocessen. Vid sitt sista sammanträde i juni1974 framlade 20-kommittén ett utkast till reform bestående av dels enredovisning av kommitténs slutsatser rörande en totalreform, dels vissa förslagtill omedelbara åtgärder. Sistnämnda förslag, som antogs av fondstyrelsen,innebar bl. a. inrättandet av en rådgivande interimskommitté med uppgift attövervaka valutasystemets funktion och att leda arbetet på en gradvis valutareform.Tre frågor gavs därvid prioritet: växelkursbestämmelserna, guldets roll ivalutasystemet samt den sjätte allmänna kvotöversynen. I de fortsattaförhandlingarna i interimskommittén, som gavs samma sammansättning som20-kommittén, kom nyssnämnda tre huvudfrågor att kopplas nära samman. Ett avgörande genombrott i överläggningarna om guld- ochkvotfrågorna uppnåddes i samband med årsmötet i i september 1975.Den principöverenskommelse som därvid kunde nås om fond- Prop.1976/77: 86 110 stadgansguldbestämmdser innebar att det officiella guldpriset skulle avskaffas och attcentralbankerna skulle få rätt att använda guld vid transaktioner sinsemellantill ett marknadsrdaterat pris samt att köpa guld på marknaden. Samtidigtträffade dé industriländer som ingår i tio-gruppen, däribland , entvåårig principuppgörelse, som i viss mån begränsade centralbankernastransaktionsfrihet. Enligt denna uppgörelse förband sig länderna att ej vidtaåtgärder för att fixera guldpriset. De tio ländernas samt fondens samladeguldbehållning skulle ej heller få ökas . Kompromissen betydde vidare att 1/6 av fondens guldskulle återföras till medlemsländerna till det officiella priset ochytterligare 1/6 försäljas till förmån för utvecklingsländerna. Dessaoperationer skulle inledas redan innan stadgeändringen trätt i kraft. I den särskilt mellan och omstriddafrågan om kursbestämmelserna i en ändrad stadga nåddes samförstånd vid ettmöte mellan de största industriländerna i . Denkompromisstext som därvid utarbetades utgjorde underlag för ett förslag tillstadgebestämmelser, som interimskommittén kunde godta vid ett möte i ijanuari 1976. Vid detta möte bekräftades även de överenskommelser som tidigarenåtts om guld och kvoter. Sedan fondens direktion verkställt vissa preciseringaroch kompletteringar av teknisk natur kunde slutliga förslag rörandestadgeändringen och kvothöjningen läggas fram. Dessa båda förslag har, somovan nämnts, antagits av styrelsen. 2 Förslaget till reviderad stadga för valutafonden Förslaget till den andra ändringen av fondstadganinnebär inte en total omarbetning av denna, men det berör ändå direkt ellerindirekt nästan hela det gällanderegelsystemet. Med viss förenkling kan stadgeändringsförslagetsägas gälla fem huvudområden: guldets monetära roll, inklusive användningen av fondens guldinnehav, de särskildadragningsrätternas (SDR:s) roll i valutasystemet och reglerna förSDR-systemet, utnyttjandet av fondens s. k.allmänna resurser samt Avsnittet om växelkursarrangemangen istadgeändringsförslaget (art. IV)inleds med en beskrivning avmedlemsländernas allmänna förpliktelser inom detta område. Medlemsländernaskall åta sig att samarbeta med fonden och med andra medlemsländer för attsäkra ordnade kursarrangemang och för att främja ett stabilt kurssystem. Dessaåtaganden konkretiseras på följande sätt. söka föra en politik på detekonomiska och finansiella området som syftar till balanserad tillväxt medrimlig prisstabilitet, arbeta för stabilitet genom att verka för ordnade grundläggande 1976/77: 86 111 ekonomiskaoch finansiella förhållanden och för ett valutasystem som ej ger upphov tillomotiverade påfrestningar, undvika växelkursmanipulationer som syftar tillatt motverka anpassning av betalningsbalansen eller till att vinnaoberättigade konkurrensfördelar i förhållande till andra medlemsländer. Dessa allmänna åtaganden skall gälla för samtligamedlemmar, oavsett vilken typ av kursarrangemang de tillämpar. I valet avkursarrangemang ges medlemsländerna t. v. i princip fullständig frihet. Vidden nya stadgetextens ikraftträdande kommer alltså parivärdesystemet attupphävas de jure och samtliga typer av förekommande kursarrangemang attlegaliseras. Medlemsländernas enda förpliktelse på denna punkt blir att meddelafonden vilken typ av växelkursarfangemang de kommer att följa samt eventuellaförändringar i denna. I stadgeförslaget förutses emellertid att man såsmåningom skall kunna övergå dll ett mera allmänt gällande kurssystem, baseratpå fasta men justerbara parivärden. Fonden skall kunna besluta när deintemationella ekonomiska förhållandena medger att ett sådant system införs,vilket förutses kunna ske i etapper. Vid beslut om en sådan övergång, somkräver en majoritet på , skall fonden särskilt beakta prisutvecklingen ochexpansionstakten i medlemsländerna samt valutasystemets utveckling. Betydelsenav en väl fungerande anpassningsprocess för att ett parivärdesystem skall kunnafungera framhålls även. En återgång till parivärden skall ej medföra tvångför varje medlemsland att fastställa ett sådant för sin valuta. En medlemskall alltjämt ha rätt att själv välja kursarrangemang under förutsättning attde allmänna åtagandena på kursområdet respekteras. Denna frihet inskränksdock, som närmare framgår av det följande, när en medlem väl infogat sig iparivärdesystemet. Enligt de föreslagna reglerna för ett sådant systemskall marginalen vid avista-transaktioner mellan valutor, för vilka parivärdenupprätthålls, vara 4 1/på ömse sidor om paritetsläget. Fonden kan ocksåmed majoritet besluta att annan marginal skall tillämpas. Vidare kanenskild medlem komma överens med fonden om en trängre marginal än den allmäntgällande. En ändring av ett parivärde kan göras endast ommedlemslandet i fråga föreslår sådan ändring i syfte att förhindra ellerkorrigera en fundamental jämviktsrubbning och om fonden godkänner ändringen.Rätten att ändra parivärde för att förhindra uppkomsten av en jämviktsrubbningutgör ett tillägg till nu gällande stadgas regler. Liksom gäller attfonden ej har rätt att föreslå ändring av parivärde. Fonden skall dock arbetaför att en medlem ej upprätthåller ett orealistiskt parivärde. Ett parivärde skall upphöra att gälla då medlemmeni fråga upphäver det eller då fonden finner att de uppställda marginalerna ejrespekteras för en betydande transaktionsvolym. Sistnämnda regel ger möjlighetatt upphäva parivärden som ej tillämpas de facto. Fonden skall också, genombeslut majoritet, kunna invända mot att medlem upphäver parivärde. Ommedlemmen trots detta upphäver parivärdet kan sanktioner vidtas, t. ex. förbudmot att utnyttja fondens allmänna resurser. Fonden skall fastställa den gemensamma enhet ivilken parivärden skall uttryckas. Härvid kan SDR eller annan gemensam enhetanvändas, dock icke guld eller valuta. Valutafondenskall, vid sidan av ovan preciserade uppgifter, övervaka Prop.1976/77: 86 112 kurssystemetoch medlemsländernas valutapolitik. I detta syfte skall fonden utarbetariktlinjer för rnedlemsländernas agerande och successivt anpassa dem tillvalutasystemets utveckling. Sådana riktlinjer måste vara förenliga med dengrundläggande principen att varje medlem fritt skall kunna väljakursarrangemang. De omfattande ändringar som föreslås i fråga omstadgans guldbestämmelser har det gemensamma syftet att bidra till en gradvisminskning av guldets roll i det internationella valutasystemet. Denna inriktningkommer till uttryck i en generalklausul i artikel VIII, vilken stadgar attmedlemsländerna skall samarbeta med fonden och med övriga medlemsländer i syfteatt främja dels bättre internationell övervakning av den internationellalikviditeten, dels SDR:s utveckhng till den huvudsakliga reservtillgången ivalutasystemet. Enligt artikel V skall även fonden vägledas av dessa mål vidtransaktioner i guld och åläggs dessutom uttryckligen att undvika att styraeller fixera priset på guldmarknaden. Deviktigaste faktiska ändringarna rörande guldets ställning i valutasystemet ochi fondens verksamhet är att guldets funktion som gemensam referensenhet förparivärdesystemet och som värdeenhet för SDR upphör. Det officiella guldpriset,som redan förlorat sin praktiska betydelse, avskaffas därigenom. Monetäramyndigheter i medlemsländerna skall vid guldtransaktioner sinsemellan ellermed marknaden inte vara bundna av ett visst pris. Enandra kategori förändringar gäller guldets funktion som betalningsmedel ifondens verksamhet. Samtliga krav på användning av guld vid transaktioner ochoperationer mellan fonden och medlemmarna slopas. Fonden skall kunna accepterabetalningar i guld i stället för i SDR eller i valuta men endast efter beslutmed majoritet. Priset skall därvid fastställas pågrundval av marknadspriset för guld. Dettredje avsnittet av de nya guldbestämmelserna avser användningen av fondensguldbehållning, som uppkommit genom stadgeförpliktelsen att inbetala 1/4 avmedlemmarnas kvoter i guld. Detta avsnitt är ett tillägg till nuvarandestadga. Som ovan redovisats, har medlemsländerna redan enats om att avvecklasammanlagt 1/3 av fondens guldinnehav genom att återställa (restituera) 1/6eller 25 milj. uns till medlemsländerna och sälja ytterligare 1/6 tillutvecklingsländernas förmån. Denna försäljning har redan inletts. Förslagettill stadga ålägger fonden att fullfölja avyttringen av guld för dessa bådasyften. Närdet gäller fondens återstående guldinnehav öppnas en rad olikaanvändningsmöjligheter, vilka dock nästan genomgående kräver beslut med 85 %majoritet. För det första skall ytterligare guld kunna återställas tillmedlemsländerna genom försäljning till nuvarande officiella pris (35 SDR peruns). För det andra skall fonden kunna sälja guld till medlemmar eller andratill ett pris som är grundat på marknadspriset. Av försäljningsintäkten skallett belopp motsvarande guldets värde till det nuvarande officiella priset förastill fondens allmänna resurser. Dessas struktur framgår av bilaga 1. skillnaden mellan försäljningsprisetoch det nuvarande officiella priset skall likaledes kunna föras till fondensall- 1976/77: 86 113 manna resurser för att begagnas i normala transaktioneroch operationer eller för att finansiera en höjning av medlemmarnas kvoter. Isistnämnda fall möjliggörs sålunda kvothöjning utan inbetalning frånmedlemmarna. Vinsten skall också kunna användas direkt för betalningsbalansstödtill behövande medlemmar. Utvecklingsländer skall kunna ges stöd på särskildavillkor. 2.1.3 Särskilda dragningsrätter (SDR) De ändringar som föreslås rörandede särskilda dragningsrätterna syftar till att underlätta att SDR blirden huvudsakliga reservtillgången i det internationella valutasystemet. Dettamål har inskrivits i den reviderade stadgan dels inom ramen för de allmännaförpliktelser som skall gälla för medlemsländernas politik i fråga om olikareservtillgångar (art. VIII, § 7), dels i anknytning till de allmännaskyldigheter som uppställs för deltagare i SDR-systemet (art. XXII). En första väsentiig ändring är att SDR:s värde ej längreskall uttryckas i guld. Metoden för värdering av SDR, dvs. för bestämmande avvärdeförhållandet mellan SDR och valutor, skall fastställas genom beslut ifonden. Övergångsvis gäller att den värderingsmetod söm till-lämpas vid denreviderade stadgans ikraftträdande skall fortsätta att gälla, om ej annatbeslut fattas. F. n. är SDR:s värdeutveckling beroende av ett vägt genomsnittav kursutvecklingen för 16 viktigare valutor, däribland den svenska kronan. En andra kategori ändringar innebär att SDR ersätter guldsom kontoenhet och som normalt betalningsmedel i fonden för betalningar somskall ske i en primär reservtillgång. När det gäller val av betalningsmedelhar stadgan givits en flexiblare utformning . Ett betydande utrymmeges för användning av medlemmens egen valuta eller andra medlemsländers valutorvid sidan av SDR. De förslag till revideringar som rör SDR-systemet i sigsyftar till att öka SDR:s användbarhet. Några ändringar föreslås ej i fråga omde grundläggande principerna för tilldelning och indragning av SDR. Förändringarnaavser företrädesvis de restriktioner för SDR-användningen som befannsnödvändiga vid systemets upprättande. Av särskild betydelse är att möjligheterna till frivilligatransaktioner mellan deltagare i SDR-systemet avsevärt utvidgats. En frivilligtransaktion innebär att en deltagare utan fondens medverkan överenskommer medannan deltagare att utbyta SDR mot valuta. Sådana transaktioner skallfortsättningsvis kunna ingås utan fondens godkännande och utan det krav påbetalningsbalansbehov som f. n. gäller. I fråga om den andra huvudtypen av transaktioner i SDR transaktioner med fondens medverkan, s. k. designering föreslås inga substantiellaförändringar. Vissa smärre förändringar angående de-signeringsförfarandet ochandra detaljregler för SDR-systemet berörs i bilaga 1. 2.1.4 Utnyttjandet av fondens allmänna resurser m. m. De bestämmelser i gällande stadgasom reglerar möjligheterna för medlemsländerna att utnyttja fondens resurserhar efter hand kompletterats av en omfattande praxis, främst i form avavgöranden och rekommendationer från fondens institutioner. På vissa punkter,t. ex. reglema för återbetalning av dragningar, har denna praxis fått större 1976/77: 86 114 Den omarbetning som stadgeöversynen nu lett till kani stor utsträckning ses som en kodifiering av gällande praxis. I det följandeskall vissa centrala stadgeändringar av generell räckvidd på detta områdekommenteras. I bilaga 1 redovisas föreslagna ändringar i vissadetaljbestämmelser om avgifter, gottgörelse m. m. En betydelsefull ändring som går utöver gällandepraxis avser möjligheterna för fonden att använda sitt innehav av olikavalutor vid transaktioner och operationer inom ramen för fondens allmännaresurser. Då en medlem önskar göra en s. k. dragning, dvs. från fonden köpaannan medlems valuta i utbyte mot egen valuta, skall fonden på samma sätt somhittills i samråd med medlemsländerna fastställa vilken eller vilka valutorsom skall tillhandahållas. En allmän förutsättning för att en valuta skallifrågakomma för användning är att vederbörande land har en tillfredsställandebetalningsbalans- och valutareservställning. Fonden skall dessutom vid valetav valuta beakta utvecklingen på valutamarknaden. En medlem, vars valuta harutvalts för användning med beaktande av nyssnämnda kriterier, skall varaförpliktigad att göra sin valuta användbar i fondens verksamhet. Med hänsyn till de olika valutornas varierandeinternationella gångbarhet indelas de i två huvudkategorier: fritt användbaravalutor och icke fritt användbara valutor. Med fritt användbar valuta förståsen valuta som i betydande omfattning dels används som betalningsmedel iinternationella transaktioner, dels är föremål för handel på de viktigastevalutamarknaderna. Om en medlem vid dragning på fonden erbjuds en ickefritt användbar valuta skall medlemmen ha rätt att av utgivaren av dennavaluta kräva konvertering till fritt användbar valuta. Denna konverteringsförpliktelseskall garantera att valutor som inte är fritt användbara utanför fonden alltidskall vara användbara i fondens verksamhet. De praktiska konsekvenserna avdenna ändring blir att samtliga valutor i fonden i princip kan användas itransaktioner och operationer. har i avsaknad avkonverteringsförpliktelse i stort sett endast industriländernas valutorkunnat begagnas vid finansiering av dragningar. De nya bestämmelserna kanväntas ge möjlighet till en successiv utvidgning av antalet dragningsbaravalutor. Exempelvis förefaller på kort sikt flertalet av de oljeexporterandeländernas valutor kunna komma till användning. De grundläggande reglerna om valutors användbarheti fonden kompletteras med en allmän samarbetsklausul. Enligt denna åtar sigvarje medlem att samarbeta med fonden och övriga medlemmar för att vid dragningarmöjliggöra omväxling till fritt användbara valutor. Bestämmelserna om återbetalning av dragning, s. k.återköp, har moderniserats och förenklats i stadgeförslaget med utgångspunktfrån gällande praxis. Äterköpsförpliktdserna enligt gällande stadga bestäms avett komplicerat system direkt knutet till medlemmens valutareservutveckling.Det finns i det nuvarande systemet ingen garanti för att användningen avfondens resurser blir av temporär karaktär. Huvudregeln enligt det aktuellaförslaget är att en dragning skall återköpas . Fonden kan föreskrivaatt återköpen påbörjas efter dragningstillfället. En medlem förväntasdessutom normalt inleda återköp allteftersom dess betalningsbalans ochreservställning förbättras. I exceptionella fall kan fonden med kvalificeradmajoritet bevilja längre åter- Prop.1976/77: 86 115 Reglerna för återköp återges mera detaljerat i bilaga 1. Den viktigaste ändringen på det institutionellaområdet är att fondstyrelsen ges möjlighet att genom beslut majoritetupprätta ett nytt permanent organ, rådet. Ett sådant beslut kan fattas när såbefinnes lämpligt. Detta råd kommer i praktiken att ersätta interimskommitténmen skall till skillnad från denna vara ett beslutande organ. Rådet skall hatill uppgift att övervaka det internationella valutasystemet, i synnerhetanpassningsprocessens funktion och utvecklingen av den globala likviditeten. Idetta sammanhang skall rådet dessutom särskilt följa överföringen av realaresurser till utvecklingsländerna. Rådetkommer att ha liknande sammansättning som interimskommittén, dvs. varjemedlemsland eller grupp av medlemsländer som utser eller väljer endirektionsledamot skall utse en rådsledamot. Rådet skulle sålunda, mednuvarande sammansättning av direktionen, ha tjugo medlemmar. Rådsledamot skallvara ledamot av fondens styrelse, minister eller person på jämförbar nivå.Varje land eller ländergrupp som tillsätter rådsledamot skall utse ensuppleant för denne och kan dessutom utse upp till sju s. k. associeradeledamöter, som kan närvara vid rådets sammanträden. Rådetsbeslut skall fattas enligt den etablerade proceduren med vägda röster, vilketbetyder att varje rådsledamot ar berättigad att avge det antal röster somtilldelats det land eller de länder som utsett honom. En väsentlig skillnadjämfört med röstningsreglerna för fonddirektionen är att en rådsledamot somutsetts av en grupp länder skall ha rätt att avge varje lands röster separat.Denna möjlighet till s. k. split voting i rådet har motiverats av att dettaorgan kommer att bestå av personer med politiskt ansvar och att det därigenomtill sin allmänna karaktär är jämförbart med styrelsen, i vilken varje landröstar separat. Blandde övriga förslag till stadgeändringar som berör fondens institutioner ochderas arbetssätt bör särskilt noteras vissa preciseringar av fördelningen ochdelegeringen av befogenheter. En entydigare uppdelning än i gällande stadgahar gjorts i dels befogenheter som skall utövas av visst organ och som ej kandelegeras och dels befogenheter som kan delegeras till det organ styrelsenbeslutar. Allmänt sett gäller att de avgöranden som förbehålls styrelsen harbegränsats till ett mindre antal frågor, som kan anses vara av centralbetydelse för fondens funktion. I stort sett samtliga befogenheter som rör denlöpande verksamheten är eller skall kunna bli föremål för delegering. På det institutionella området föreslås slutligenen revidering av bestämmelserna rörande majoritetsbeslut (se bilaga 1) ochdirektionens sammansättning. 2.2Fullmäktiges synpunkter på stadgeändringsförslaget Ändringsförslaget innebär inte att ett nyttvalutasystem upprättas. Enligt fullmäktiges mening kan det främst ses som ettgodkännande av och en anpassning till nuvarande tillstånd på valutaområdet fören inte-rimsperiod av obestämd längd. Aandra sidan bör understrykas att den föreslagna stadgerevideringen inte enbartbetyder att status quo accepteras. På vissa områden, t. ex. 1976/77: 86 116 i fråga om växelkurssystemet och olika reservtillgångarsroll, uppställs riktlinjer för den långsiktiga utvecklingen. Genomstadgeändringen, som kan betecknas som den första etappen i en successivvalutareform, läggs alltså i vissa väsentliga avseenden grunden för enframåtsyftande strukturförändring av det internationella valutasystemet. Ensådan strukturförändring underlättas av att åtskilliga stadgebestämmelser, somgenom den senaste utvecklingen på det monetära området blivit föråldrade,föreslås bli ändrade eller upphävda. Vidare kan det med fog hävdas att ett interimsskedekännetecknat av viss instabilitet är oundvikligt efter en omvälvning av det slagsom Bretton Woods-systemets sammanbrott utgjorde. Även en totalreform hadesäkerligen fått föregås av en relativt lång övergångsperiod. Förslaget till den andra ändringen i fondstadgan kanaccepteras endast i sin helhet. Fullmäktige har utgått från att man på svensksida bör godta det. Det får anses vara ett klart svenskt intresse att en gradvisreform av det internationella valutasystemet på detta sätt förs framåt.Moderniseringen av stadgan torde dessutom kunna bidra till att stärkaförtroendet för valutafonden och dess roll som övervakare av valutasystemet,vilket är av särskilt värde för de mindre medlemsländema. Fonden får ocksågenom stadgeändringen ökade möjligheter att bistå medlemmar ibetalningsbalanssvårigheter, vilket bör kunna motverka restriktiva ingripandenmot handel och betalningar.