prop · G003137 · 1976-12-31 00:00:00 — HärtUl kommer den särskUda komplikation som ligger i reglerna i 33 §MBL om fackligt tolkningsföreträde i tvist om tUlämpning avmedbestämmanderättsavtal. Dessa regler torde medföra att en tvist mellanarbetsgivare och arbetstagarföreträdare inom ett partssammansatt organ omavtalsenligheten av ett tUltänkt beslut kan övergå i entolkningsföreträdessituation, i vilken den fackliga organisationen bär ansvaretenligt 57 § MBL för hävdandet av arbetstagarsidans ståndpunkt. Det förefallersvårt att mot den här redovisade bakgrunden bygga på ett system med personligtskadeståndsansvar för verksamheten inom partssammansatta organ och liknandebeslutsgrupper men med enbart ett kollektivt ansvar vid utövande avarbetstagarinflytande enligt MBL:s egna regler. Det synes i stället riktigastatt direkt anknyta till den reglering av 5 1976/77.1 saml. 1976/77:137 66 deträttsliga ansvaret i närliggande situationer som har gjorts i 57 § MBL. Därföreskrivs skadeståndsansvar för arbetstagarorganisation, som missbrukartolkningsföreträde enligt 33 eller 34 § eller facklig vetorätt enligt 39 § ilagen. En liknande reglering finns för där avsedda fall i 10 § lagen (1974:358) om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen. Det voreföljdriktigt att i MBL slå fast att liknande handlande i strid mot ett träffatmedbestämmanderättsavtal skall i skadeståndshänseende behandlas på samma sätt.Det är en viktig grundsats i MBL att ansvaret för enskildas handlande iegenskap av företrädare för en facklig organisation skall bäras avorganisationen och inte av den enskilde. Denna grundsats bör inte frångåsenbart därför att arbetstagarinflytandet bygger på avtal och inte direkt påMBL. Arbetsgruppens tanke är alltså att det i vissa fallskall kunna komma i fråga att arbetsgivaren till följd av åtagande i ettmedbestämmanderättsavtal anställer en av arbetstagarna utsedd person ochdelegerar till denne beslutande och verkställande uppgifter på alldeles sammasätt som när i andra sammanhang en sådan delegation görs. Medbestämmanderättsavtaletändrar här inte den rättsliga bilden. Arbetsgivaren är inte genom avtalet bundenvid att foga sig i vilken tillämpning som helst från avtalsmotpartens sida närdet gäller utseende av den som skall ta emot hans uppdrag. Den utsedde kanskiljas från sitt uppdrag och är principiellt sett skyldig att följaarbetsgivarens anvisningar vid utförandet av uppdraget, även om dessaanvisningar skulle strida mot medbestämmanderättsavtalet. Skulle så varafallet kan det bli fråga om ansvar för arbetsgivaren för kollektivavtalsbrott.Men den utsedde kan inte ensidigt åsidosätta anvisningarna av det skälet atthan själv, eventuellt med stöd av den fackliga organisationen, anser att destrider mot medbestämmanderättsavtalet. På den punkten torde inte tolkningsföreträdesreglernai 33 § MBL medföra någon komplikation, eftersom de reglerna inte leder längreän till en skyldighet för arbetsgivaren i förhållandet till arbetstagarpartenatt vid äventyr av skadestånd foga sig i dess uppfattning i en tvistigtUlämpningsfråga. Tolkningsföreträdet ger inte arbetstagarparten behörighet attfatta beslut på arbetsgivarens vägnar. I fall där ett särskilt uppdragstagarförhållande avdenna art inte följer av medbestämmanderättsavtalet bör arbetstagarsidans rätttill medbestämmande i princip uppfattas som en avtalsfråga mellanarbetsgivaren och vederbörande fackliga organisation. Medbestämmande är enutbyggnad av systemet med förhandlingar mellan två självständiga parter.Därför bör det också finnas ett enhetligt system av regler om ansvaret förbeslut och åtgärder som berör partsförhållandet. Prop.1976/77:137 67 I frågan huruvida överträdelse avmedbestämmanderättsavtal på arbetstagarsidan leder tUl skadeståndsansvar ochhur i så fall detta ansvar bör vara utformat har man att söka ledning i MBL. I 57 § har lagstiftaren för de däravsedda situationerna velat klargöra dels alt den enskildaarbetstagarföreträdarens ansvar bör stå tiUbaka för kollektivets, dels att denfackliga organisationen på arbetstagarsidan bör ha utrymme för att agera ochdriva sin ståndpunkt utan omedelbar risk för rättsligt ansvar eller, med andraord, att sådant ansvar bör komma i fråga enbart i klara missbruksfall. Ettmotsvarande synsätt bör tillämpas i fall av brott mot medbestämmanderättsavtal.Detta synes böra göras möjligt genom att man i 57 § för in en regel omskadeståndsansvar för missbruk av avtalad rätt till medbestämmande. En sådantilläggsregel bör täcka det fallet att en arbetstagarorganisation kan sägas hagenom sina ordinarie företrädare föranlett oriktig tiUämpning av ettmedbestämmanderättsavtal. Det är då fråga om medbestämmanderättsavtal som äruppbyggda på i princip samma sätt som . Avtalet kaninnehålla t. ex. regler om vetorätt för arbetstagarsidan i vissa fall.Dessutom bör tUlägget täcka verksamheten i partssammansatta organ och liknandebeslutsgrupper, där inflytande utövas av företrädare för arbetstagarna vUkautsetts på facklig väg. Regeln bör i den delen innebära attarbetstagarorganisationen svarar för skada som uppkommit genom att företrädareför organisationen missbrukat sin ställning som ledamot i partssammansatt organeller motsvarande beslutsgrupp som inrättats med stöd av ettmedbestämmanderättsavtal. Arbetsgruppen föreslår följande lydelse av 57 § MBL: 57 § skall ersätta uppkommenskada, om den i tvist som avses i 33 eller 34 § har föranlett eller godkäntfelaktig till-lämpning av avtal eller av denna lag och organisationen harsaknat fog för sin ståndpunkt i tvisten. Detsamma gäller om organisationen harsaknat fog för förklaring enligt 39 §. svarar äveni övrigt för uppkommen skada om den utan fog har föranlett eller godkäntfelaktig tillämpning av avtal om medbestämmanderätt för arbetstagarna eller omföreträdare för organisationen har missbrukat sin ställning i beslutsorgan sominrättats med stöd av sådant avtal. En fråga som är värd uppmärksamhetäven i detta sammanhang är effekterna av arbetstagarsidans tolkningsföreträdeenligt 33 § MBL och av den regel om skadeståndsansvar för missbruk avtolkningsföreträdet som redan finns i 57 § MBL. Om en arbetsgivare råkar itvist med sin motpart på arbetstagarsidan rörande tillämpningen av ettmedbestämmanderättsavtal har arbetstagarparten enligt 33 § tolkningsföreträdei tvisten. Till följd härav kan arbetsgivaren t. ex. tvingas att uppskjuta ettbeslut som han för sin del menar sig ha rätt att fatta utan hinder av ettmedbestämmanderättsavtal av vilket han i och för sig är bunden. 1976/77:137 68 Åsamkasarbetsgivaren härigenom skada blir arbetstagarparten skadeståndsskyldig underde förutsättningar som anges i 57 §. Härigenom torde 57 § i dess redan gällandelydelse komma att i praktiken täcka många fall av missbruk av avtalatarbetstagarinflytande genom en facklig organisations företrädare; ofta ellerkanske i regel uppstår i sådana missbruksfall tvist mellan arbetsgivare ocharbetstagarorganisation om avtalstillämpningen och skada för arbetsgivaren kandå sägas uppkomma genom att arbetstagarsidan utnyttjar sitt i lagenföreskrivna tolkningsföreträde. Principiellt sett synes dock det riktigastevara att samma skadeståndsregel uttryckligen gäller för själva avtalsbrottetsom för ett oriktigt utnyttjande av tolkningsföreträdet. Härtill kommer att 33§ är dispositiv och att tolkningsföreträdet sålunda kan ha avtalats bort. Detkan även av andra skäl förekomma att tolkningsföreträdesregeln inte åberopasnär fråga uppkommer om rätta tillämpningen av medbestämmanderättsavtal. Närdet gäller verksamheten i partssammansatta organ är det vidare tänkbart attskada åsamkas innan en tvist ännu uppstått på det fackliga planet, t. ex. genomatt beslut fattas eller åtgärder vidtas som arbetsgivaren inte får kännedom omi tid för att väcka tvist med den fackliga organisationen eller genom attarbetsgivaren av ett eller annat skäl avstår från att väcka sådan tvist. 1976/77:137 69 Prop.1975/76:105 bilaga 1. Lagrådsremissen:ur specialmotiveringen (till 3 § MBL). Bestämmelsen i 3 § är avsedd att ge ledning dåfråga uppkommer om det är medbestämmandelagen eller andra föreskrifter som skaUtillämpas i en given situation. Medbestämmandelagen utgår från den vedertagnaprincipen att speciallag tar över allmän lag. Har i lag eller med stöd av lagmeddelats särskild föreskrift som avviker från medbestämmandelagen, gäUer denföreskriften. Exempel på sådana föreskrifter kan hämtas från anställningsskyddslagen,förtroendemannalagen och studieledighetslagen, i vilka det anges attöverläggning i vissa fall skall äga rum innan en arbetsgivare fattar beslutsom rör enskild arbetstagare, t. ex. om uppsägning av arbetstagare, omplaceringav facklig förtroendeman, uppskov med studieledighet osv. skallarbetsgivaren ha varslat eUer underrättat den berörda kollektivavtalsbundnalokala arbetstagarorganisationen om den tilltänkta åtgärden. Dessa särskildaföreskrifter, som bl. innehåller regler om hur i förväg som fråganskall tas upp med arbetstagarparten, gäller alltså i stället för de allmännareglerna om primär förhandlingsskyldighet i medbestämmandelagen. Det böremellertid tUläggas att såväl de nu berörda särskilda föreskrifterna som demotsvarande bestämmelserna i medbestämmandelagen är dispositiva. Det är alltsåmöjligt för arbetsmarknadens parter att genom kollektivavtal göra deanpassningar av de olika regelsystemen som framstår som lämpliga. Det är ocksåmöjligt att komplettera t. ex. anställningsskyddslagens varsel- ochöverläggningsregler med föreskrifter i sådana kollektivavtal som avses i 32 §medbestämmandelagen. I den allmänna motiveringen har berörts att det kanbli aktuellt att på vissa punkter ge särskilda från medbestämmandelagenavvikande föreskrifter för de offentligt anställda. Ett liknande behov kan uppkommabeträffande andra arbetstagare, vilkas stäUning i något hänseende äroffentligrättsligt reglerad. Med hänsyn till att sådana föreskrifter stundomutfärdas i administrativ ordning har 3 § utformats på det sättet att avvikandeföreskrifter också kan utfärdas med stöd av lag. Som regel torde det dock blifråga om lagstiftning. Grundläggande regler om statstjänstemännensrättsstäUning skall t. ex. enligt 11 kap. 10 § regeringsformen ges i lag. Bestämmelsen i 3 § tar sikte pä avvikandespecialbestämmelser i annan lagstiftning. Det är t. ex. inte avsikten att deallmänna bestäm- 1976/77:137 70 melsernai skadeståndslagen skall ta över de särskilda föreskrifter som har lämnats i5461 §§ medbestämmandelagen. Beträffande skadestånd för brott motkollektivavtal som har trätt i stället för de särskilda reglerna i t. ex.anställningsskyddslagen, förtroendemannalagen och studieledighetslagen böremeUertid beaktas uttalandet i förarbetena tUl anstäUningsskyddslagen (prop.1974: 88 s. 184 ff) och föreskriften i 14 § studieledighetslagen att det bl. a.är talefristerna i den särskilda lagstiftningen som gäller även om talangrundas på kollektivavtalet. Reglerna om frister för talan om skadestånd vidkollektivavtalsbrott i 65 § medbestämmandelagen blir t. ex. inte tillämpliga idessa fall. Om lagens tillämpning gäller i övrigt attarbetstagarnas medbestämmanderätt utövas inom ramen av annan lagstiftning, somreglerar företagens verksamhet ur andra synvinklar än förhållandet mellanarbetsgivare och arbetstagare. Arbetstagarnas rätt till förhandling och överenskommelsermellan arbetsgivare och arbetstagare om medbestämmanderätt mbbar inteförpliktelser som åvilar företagen t. ex. enligt byggnadslagstiftningen,miljöskyddslagstiftningen, konkurrensbegränsningslagstiftningen och annannäringsrättslig lagstiftning, skattelagstiftningen, etc. I den månkollektivavtal träffas som ger arbetstagarsidan bestämmanderätt på någotområde, där beslut nu fattas av arbetsgivaren, är det parternas sak att väljasådana former för medbestämmandet att arbetsgivaren fortfarande kan bära detansvar av denna art som åvilar honom enligt lag eller offentUg myndighetsbeslut. Det ligger i sakens natur att lösningama här måste sökas med hänsyntill omständigheterna i varje enskilt fall. En ram för utövandet av medbestämmanderätten bildasockså av sådan lag som reglerar de rättsliga former i vilka arbetsgivarens verksamhetbedrivs. I sådan lag finns ofta även regler om av vem och i vilken ordningeller under vilka förutsättningar vissa beslut skall eller får fattas. Sådanaregler är ofta tvingande av hänsyn till utomståendes eller minoritetersintressen. Många exempel härpå finns i lagstiftningen om aktiebolag ochekonomiska föreningar. Reglerna om skydd för det bundna kapitalet och omoffentlig redovisning är tvingande. Däri ligger att de inte kan åsidosättasgenom förhandUngsöverenskommelser mellan företaget och de anställda. Inteheller får regler i den nu föreslagna lagen tillämpas så att skyldighet enligtsådan annan lagstiftning inte kan fullgöras i föreskriven tid. Även sådanaaUmänna grundsatser i hithörande lagstiftning som att ekonomisk förening skallbedriva sin verksamhet enligt kooperativa principer är av tvingande karaktäroch kan inte åsidosättas genom avtal. Aktiebolagslagstiftningen innehåller också reglerom fördelningen av beslutsbefogenheterna mellan de olika bolagsorganen. Vissabeslut av grundläggande betydelse förbehålls bolagsstämman medan det ankommerpå styrelsen och verkställande direktören, där en sådan finns, att Prop.1976/77:137 71 hahand om förvaltningen. Revisorerna granskar styrelsens och verkstäUandedirektörens förvaltning och bolagets räkenskaper. I åtskilliga frågor, som tillhör området förstyrelsens och verkställande direktörens beslutanderätt, läggeraktiebolagslagstiftningen inte några hinder i vägen för kollektivavtal,varigenom beslutanderätten helt eller delvis förs över på de anställda eUer påföreträdare för dem. Beslut kan fattas t. ex. i partssammansatta organ eller avenbart arbetstagarföreträdare i frågor på t. ex. personalpolitikens område.Detsamma gäller om beslut på området för arbetets ledning och fördelning, t.ex. frågor om val och fördelning av arbetsuppgifter, arbetsmetoder,arbets-mätning och arbetstid. Även åtskilliga beslut som ligger på företags-ochaffärsledningsområdet, och som det annars tillkommer styrelse ellerverkställande direktör att besluta om, kan utan hinder avbolagstag-stiftningens regler helt eller delvis överlåtas på arbetstagarnaeller företrädare för dem. På vissa områden, t. ex. företagshälsovård ocharbetsmiljö eller personalutbUdningen, kan t. ex. träffas avtal om självbestämmanderättinom avtalade budgetramar. I princip torde gäUa att avtal kan träffas ommedbestämmanderätt i beslut som det enligt aktiebolagslagstiftningentillkommer styrelsen eller verkställande direktören att fatta, under den redannämnda allmänna förutsättningen att medbestämmanderätten utformas så attfrågan om det rättsliga ansvaret gentemot samhället och tredje man blir löst.Denna ståndpunkt skall ses mot bakgrund av att frågor om ingående avkollektivavtal tUlhör styrelsens ansvarsområde. Det ligger dock i sakens naturatt beslutsdelegation inte utan åsidosättande av aktiebolagslagstiftningen kanske i sådan utsträckning att styrelsen för ett bolag i realiteten måste ansesha frånträtt sin ställning som en sådan. Att en gräns av den innebörden måstefinnas är dock knappast något som reser praktiska problem vid tillämpning avreglerna om medbestämmanderätt för arbetstagarna. I princip torde å andra sidan gälla att beslut somi aktiebolagslagstiftningen förbehållits bolagsstämman inte kan överflyttas påannat beslutande organ genom kollektivavtal. Frågor om ändring av bolagsordningen,höjning eUer nedsättning av aktiekapitalet, likvidation och utseende avstyrelse och revisor kan inte på grund av avtal avgöras av någon annan änbolagsstämman. Aktiebolagslagens regler om vinstutdelning kan inte hellersättas åt sidan genom kollektivavtal i den mån dessa regler avser att skyddadet bundna kapitalet eller tillförsäkra minoritet rätt till vinstutdelning.När lagen inte föreskriver vinstutdelning torde däremot kunna tänkas en påkollektivavtal grundad facklig vetorätt mot utdelning. Även om emellertidsjälva beslutanderätten i hithörande frågor inte kan överlåtas på företrädareför arbetstagarna, kan mindre ingripande former av medbestämmanderätt iföretaget väl tänkas. Att visst beslut i sista hand skall fattas av ett i lagangivet bolagsorgan hindrar inte tillämpning av den föreslagna lagens reglerom 1976/77:137 72 primärförhandlingsrätt och om rätt till information eller av regler i avtal avliknande innehåll. Det har ansetts kunna överlåtas åt arbetsmarknadensparter och domstolspraxis att här tills vidare forma rättsutvecklingen. I enkommande översyn av associationsrätten från de här aktueUa utgångspunkterna kanhithörande problem väntas bli återupptagna och ytterligare belysta. Lagrådetsyttrande över 3 § MBL: Ett från både principiell och praktisk synpunktbetydelsefullt frågekomplex hänför sig till förhåUandet mellan den föreslagnalagen om medbestämmande i arbetslivet och associationsrättsliga regler. Det ärdärvidlag klart, att associationsrättsliga författningsföreskrifter utgör sådanaföreskrifter som enligt 3 § skall äga företräde framför medbestämmandelagen.Oklart är emellertid i vilken utsträckning associationsrättensförfattningsreglering har den innebörden, att den medger träffande avkollektivavtal om medbestämmanderätt i egentlig mening för arbetstagarrepresentanter,dvs. om direkta beslutsbefogenheters överlämnande åt sådana representanter. (Här och i det följande avses alltså icke medinflytande som är begränsat tUlrätt att deltaga i överläggningar och liknande. Ej heller åsyftasmedbestämmanderätt genom representation i bolagsstyrelse. Förutskickas börockså, att såvitt en bestämmelse i kollektivavtal om delegation avbeslutsbefogenhet antages sakna giltig verkan däri ligger bl. a. attbestämmelsens åsidosättande ej kan föranleda skadeståndsansvar förkollektivavtalsbrott.) Någon större praktisk aktualitet synes spörsmål omdelegation genom kollektivavtal av direkta beslutsbefogenheter inomföretagsled-ningsomrädet hittUls inte ha haft. Efter införandet avmedbestämmandelagen kan situationen väntas bli en annan. Med hänsyn härtillframstår det som i och för sig anmärkningsvärt, att förhållandet meUan kollektivavtalrörande företagsledning och den associationsrättsliga författningsregleringenblivit endast mycket ofuUständigt belyst. En anledning härtill torde emeUertidvara, att ifrågavarande förhållande innefattar komplicerade och svårbedömbaraproblem och att en tillfredsställande analys av dessa samt framläggande av de förslagtill lagändringar som kunde föranledas av en sådan analys skulle kräva ettomfattande och tidsödande utredningsarbete. Detta har uppmärksammats i prop.1975: 103 med förslag till ny aktiebolagslag, där det uttalas att en mer genomgripandeöversyn av lagstiftningen i nämnda hänseende måste komma (s. 197, jfr därtilllagrådet på s. 750). Också i förevarande remissprotokoll har behovet av ensådan översyn framhållits, men det har ansetts kunna överlåtas åtarbetsmarknadens parter och domstolspraxis att här tills vidare formarättsutveckhngen. TUl ledning därvid har arbetsmark- 1976/77:137 73 nadsparternaoch domstolspraxis fått i huvudsak endast några knapphändiga uttalanden påskilda ställen i remissprotokollet. Det är enligt lagrådets mening angeläget attspörsmål, i vad mån as-sociationsrättslig lagstiftning medger delegation avbeslutsbefogenheter inom företagsledningsområdet, under lagstiftningsärendetsfortsatta behandling uppmärksammas mera ingående än som hittiUs har skett. Lagrådethar för sin del icke haft möjlighet att inom den knappt tillmätta tid somstått till buds för behandling av det remitterade förslaget i dess helhet bidra med någon grundligare utredning. Likväl anser sig lagrådet böra framföranågra synpunkter i ämnet, särskilt som vad där-utinnan anförs iremissprotokollet synes i vissa hänseenden långt ifrån odiskutabelt.Synpunkterna begränsas till aktiebolag. Frånsett fall, där det kan bli fråga om rättsligtansvar gentemot samhället eller tredje man, torde enligt remissprotokollet iprincip gälla, att avtal kan träffas om medbestämmanderätt i beslut som detenligt aktiebolagslagstiftningen tillkommer styrelsen eller verkställandedirektören att fatta. Härtill fogas endast den reservationen, attbeslutsdelegalion inte utan åsidosättande av aktiebolagslagstiftningen kan skei sådan utsträckning att styrelsen för ett bolag i realiteten måste anses hafrånträtt sin ställning som en sådan. Den i remissprotokollet sålunda uttaladeprincipståndpunkten skall, sägs det, ses mot bakgrunden av att frågor omingående av kollektivavtal tillhör styrelsens ansvarsområde. För den händelsetanken här har varit, att man från detta förhåUande skulle kunna sluta sig tUlden intagna principståndpunkten, har lagrådet svårt att följa tankegången. Denomständigheten, att det i princip ankommer på styrelsen att företräda bolagetvid slutande av kollektivavtal, synes icke medgiva någon slutsats att styrelsenskulle kunna genom kollektivavtal i vare sig större eller mindre utsträckningavhända sig beslutanderätt inom området för styrelsens verksamhet. Spörsmål omoch i vad mån en sådan delegation av beslutsbefogenheter kan med giUig verkanske genom kollektivavtal synes vara att bedöma utifrån andra överväganden,närmast sådana som sammanhänger med grunderna för författningsregleringen avaktiebolags organisation och med utformningen av aktiebolagslagstiftningen ivissa särskilda hänseenden. Hithörande spörsmål har såvitt känt inte varitföremål för någon mera ingående undersökning i vårt land . Engrundlig utredning av möjligheterna att begränsa de normala bolagsorganenshandlingsfrihet genom avtal med eller eljest av hänsyn till tredje man haremellertid framlagts av i doktorsavhandlingenAktiebolagets författning och dess yttre rättsförhållanden enligt svensk rätt.Av vad uttalat i avhandlingen synes i förevarande sammanhang vara avsärskilt intresse främst vad som på s. 119 ff anförs under rubriken: 1976/77:137 74 "Här bör även en annan sida av förhåUandetmellan bolagsstämma och styrelse betraktas, nämligen frågan om stämmansinslmktioner för styrelsen. Intet hindrar, att åt dessa gives den form, attstyrelsen ålägges i vissa fall inhämta yttrande av någon eller några angivnapersoner och lägga deras mening till grund för sitt handlande naturligtvismed bibehållet eget ansvar för styrelseledamöterna för iakttagande av aktiebolagslagensoch bolagsordningens föreskrifter. De personer, som beklädas med en sådandelegerad instruktionsbefogenhet i synnerhet såsom medlemmar av ett enligtbolagsordningen inrättat 'förvaltningsråd', varpå även från finnasexempel torde väl i regel få anses intaga ställningen av ett bolagets 'organ'och sålunda stå 'inom' bolaget, framför allt vara enligt i huvudsak de förmandatet gäUande grundsatser gentemot bolaget ansvariga för viss omsorgbeträffande iakttagande av bolagets intresse; befogenheten skulle ej tillkommadem för deras egen räkning, och de vore ej att anse som utomstående i nuförevarande mening. Annorlunda om befogenheten skulle få utövas för atttUlvarataga, icke bolagets intresse utan tredje mans intresse gentemot bolaget.Vi tänka härvid icke på sådana fall, i vilka tredjeman skulle äga att emotstyrelsen såsom företrädare för bolaget, dvs. i själva verket mot detta senareutöva befogenheter av sådan art, att de lika väl kunde hava tiUkommit honomemot en fysisk person, t. ex. att såsom köpare tUl säljaren avgiva s. k.specifikationsuppgift eller liknande förklaringar, utan frågan gäller, huruvidaåt tredjeman kan i hans eget intresse inrymmas en mellanstäUning mellanstämman och styrelsen i bolagets angelägenheter, som i övrigt ej omedelbartangå honom. Det synes oss som nämndes icke ovillkorligen vara uteslutet,att stämman skulle kunna ålägga styrelsen att rätta sig efter en tertiiföreskrifter. Härpå ligger dock mindre vikt, ty i varje fall lär det få ansesstrida mot grunderna för aktiebolagets organisation, i synnerhet sådan dennafunnit uttryck i 57 och 59 §§, att bolaget skulle gentemot kunna iklädasig en förpliktelse att låta honom utöva en sådan myndighet.