prop · G00364 · 1976-12-31 00:00:00 — En motsvarighet lill eflerievandelivränlakan dock utges , om särskilda skäl talar för del.90-dagarssamordningen enligl YFL gäller i övrigt. Om skadan har föranletls av all den skadade haråsidosatt ordningsföreskrifter eller om särskilda omständigheter annars talarför del, får ersättning nedsättas eller dras in. Ersättning utgår inle lill skadad som omfattas avden obligatoriska yrkesskadeförsäkringen. Sjukpenning utgår enligl 3 kap. 15 § AFL inte förlid då försäkrad är intagen i annat barnhem än mödrahem eller iungdomsvårdsskola, är häktad eller inlagen i fångvårds- eller arbetsanslalteller i annat fall än nu sagts av annan orsak än sjukdom tagils om hand på delallmännas bekosinad. Försäkradsom är intagen på har räll lill sjukpenningunder vistelsen på anstalten, men hans sjukpenning minskas enligt de regler somgäller angående sjukpenning vid sjukhusvård. Den som är intagen sjukpenningforsäkring påverkad på så säll all omintagningen varar en längre lid leder bortfallet av förvärvsinkomst lill lägresjukpenninggrundande inkomst eller lill all den intagne inle längre ansestillhöra sjukpenningförsäkringen. Omden som har rätt lill folkpension är inlagen i kriminalvårdsanslall, är häktadeller annars på statens bekosinad inlagen på anstalt, ulgår folkpension endaslmed vissl garanlibelopp. Antaletanmälningar om skador under anslaltsvislelse har varieraimellan 79 och 132. löpte 102 egenlivränlor och 4efterievandelivräntor för sådana skador. 2.2.6Administrationen av de särskilda staUiga ersättningarna Ersättningar för skador under militär- ochcivilförsvarstiänst, räddningstiänst enligt brandlagen, vid olyckor i alomanläggningaroch vid flygrädd- Prop.1976/77:64 74 ningstiänslsamt för skador under anslaltsvislelse administreras av riksförsäkringsverkel.Tillsyns- och besvärsmyndighel är försäkringsrådet, som även har all i försiainstans handlägga frågor om utbyte av livränta mot engångsbelopp. Högstabesvärsinstans är försäkringsdomstolen. Enligl en särskild lag (1973:60) får regeringenförordna all allmän försäkringskassa i ställe skallhandlägga ärenden angående sjukpenning och sjukvårdsersätlning enligl YFL ochmilitärersällningslagen saml enligl övriga författningar om ersättning avstatsmedel. Sådant förordnande har i särskild kungörelse (1973:185) meddelals ifråga om sjukvårdsersätlning och sjukpenning enligt YFL. Undanlag gäller dockför vissa skador. Någon decentralisering av administrationen av mililärskadoroch liknande skador har inle skett. Enligt den nya lagen om arbelsskadeförsäkring skallhandläggningen av skadeärenden decentraliseras från riksförsäkringsverkel tillde allmänna försäkringskassorna. Ärenden angående egenlivränta och frågor omarbetssjukdom föreligger skall avgöras av försäkringskassornaspensionsdelegalio-ner. 2.2.7Ersättning för ideell skada Ersättning för ideell skada ulgår formellt inleenligt YFL och författningar om ersättning för militärskador och liknandeskador. Vid lillämpning av dessa författningar används emellertid ettmedicinskt och inle ell ekonomiskt invalidilelsbegrepp som utgångspunkt förinvalidiletsbedömningen. har fört med sig all livräntorna för de flestaskadade, nämligen de med lindrigare skador, närmasl har kommit all bliersättning för lyte eller sladigvarande men av annat slag och inte enkompensation för inkomstförlust. Den nya lagen om arbetsskadeförsäkring ulgår somlidigare har nämnts från ett ekonomiskl invalidilelsbegrepp. 1 lagen finns ingabesiämmelserom rätt till ersättning för lyte och men. Värnpliktiga,vapenfria tiänsteplikliga och civilförsvarsplikliga har utöver grundskydd ellsärskill skydd som vid vissa olycksfall ger ersättning för ideell skada.Bestämmelser finns i kungörelsen (1969:761) om särskill olycksfallsskydd förvärnpliktiga m. fl. Skyddel omfattar skador som inträffar undertiänslgöringsliden saml under inrycknings- och utryckningsresor. Skador sominträffar utanför förläggningen under ledighel och fritid undanias dock frånkungörelsens lillämpningsområde. Ersättning ulgår vid föriusl eller beslåendenedsättning av arbetsförmågan på gmnd av skadan. Vid fullsländig invaliditetutgår ersättning med . och vid partiell invaliditet ulgår ell imolsvarande mån lägre belopp. Vid invalidiletsbedömningen skall skälig hänsyntas lill olägenheier av olika slag som skadan har medfört för den skadadeliksom till graden av lyte och annat stadigvarande men. Prop.1976/77:64 75 samordnasi princip inle med andra ersällningsförmåner. Dock avräknas ersättning enligttrafikskadelagen (1975:1410). Det sammanlagda beloppet av skadesiånd ochersättning enligl kungörelsen får inle översliga beloppet av fulll skadesiånd.Del särskilda olycksfallsskyddet omfattar skador som har inlräftal ochsenare. T. o. m. har ersättning enligl1969 års kungörelse betalats ul i 233 fall. Del särskilda olycksfallsskyddet omfattar inlefrivilliga. För dem har skydd, som moisvarar del särskilda olycksfallsskyddel,anordnats genom kollektiva olycksfallsförsäkringar. Dessa tecknas av defrivilliga försvarsorganisationerna, som får statsbidrag till premierna. 2.2.8Tryggheisförsäkringen (TFY) har s. k. trygghetsförsäkringarväxt fram genom olika kollektivavtal på arbetsmarknaden. Avsikien med TFY äralt den som drabbas av personskada genom olycksfall i arbetet skall fåersättning enligl skadeståndsrällens normer ulan att behöva visa allarbetsgivaren eller annan är skadeslåndsskyldig. Från TFY utges sålundaersättning oavsett om någon är vållande till skadan. TFY är avsedd allkomplettera förmånerna inom den allmänna försäkringen ochyrkesskadeförsäkringen. Ersättning utgår därför inte i den mån den försäkradeuppbär sjukpenning, pension eller livränta enligt dessa försäkringar. Ersättning lill den som skadats i arbelel ulgår försjukvårdskostnader, för förlorad arbetsinkomst, för sveda och värk ochbestående lyte eller men saml för rehabilitering. Ersättningför sveda och värk under akut sjukdomslid lämnas i normalfallel vidarbetsoförmåga som har varat med än och beräknas med tillämpning avvissa labellnormer. För lyte och men lämnas ersättning när defekten kanförutses bli bestående för framliden, dock lidigasl då den akuta sjukdomstidenhar gått till ända. Ersällningen beräknas enligl särskild labell medutgångspunkt i den medicinska invaliditelsgraden och den skadades ålder.Härutöver kan ersättning ulgå, om del bestående lytet eller menet har medförtt. ex. vanprydande ärr, ampulalionsdefeki, värk som inte har beaktats vidbestämmandet av den medicinska invaliditelsgraden, föriusl av sinnesfunktioneller länder eller inre organ. Ersättning kan vidare utgå för allmännaolägenheter av skadan. Inomdel statliga områdei kallas den på avtal mellan parterna på den slatligaarbetsmarknaden gmndade tryggheisförsäkringen för statens personskadeförsäkring.Personskadeförsäkringen har samma regler för ersättning vid individuell skadasom TFY. Frågan om ersättning enligl personskadeförsäkringen avgörs av enstallig nämnd, . Tre av nämndens sju ledamöter representerarde statsanställdas huvudorganisationer. Ersättningarna belalas ul avriksförsäkringsverkel. Prop.1976/77:64 76 2.2.9Krigsförsäkring för sjömän m.fl., m. m. Genom lagen (1954:246) om krigsförsäkring försjömän m. fl. lämnas elt skydd som kompletterar YFL:s när det gällerkrigsolycksfall för den som tiänstgör ombord på fartyg. Krigsförsäkringslagenomfattar även olycksfall som iniräffar ulom arbelel. Den gäller inle skada lillföljd av krig, i vilkel vårt land är indraget. Krigsförsäkringslagen aren fullmaktslag som gällerinom område och lid, som regeringen besiämmer. Genom kungörelsen (1954:278)angående lilllämpning av lagen om krigsförsäkring för sjömän m. fl. harförordnats atl lagen skall lillämpas t. v. inom samlliga farvatten saml, vidvistelse i land, inom uirikes ort där fartyget befinner sig. Lagen omfattar alla som tiänstgör ombord på svenskifartyg och som är obligatoriskt försäkrade enligl YFL. Vidare omfattas statligbefattningshavare som under ulövande av sin befattning tiänstgör ombord påutiändskl fartyg. Härmed avses i försia hand loisar. Skada till följd av krigsolycksfall skall ansesutgöra yrkesskada vare sig olycksfallet skett i eller utom arbetet. YFL:sbestämmelser om obligatorisk försäkring skall - bortsett från vissasärbestämmelser - äga lillämpning. Särreglerna innebär i försia hand alt ersättningutgår uiöver vad som följer av YFL. Den skadades åriiga arbelsförtiänsl förinte beräknas till lägre belopp än 2 1/2 basbelopp. Vidare utgår uiöverlivränta elt engångsbelopp lill skadad och efterievande. Vid föriusl avarbetsförmågan och vid dödsfall uppgår engångsbeloppet till sex gångerbasbeloppel. Vid nedsättning av arbetsförmågan utgår del lägre belopp somsvarar mol nedsättningen. Arbelsgivare är skyldig all för krigsförsäkringenerlägga ell särskilt lillägg till försäkringsavgiften enligl YFL. Arbetsgivarnapåförs numera inte sådani tillägg. Enligl krigsförsäkringslagen skall person somförsvunnit såvitt gäller lagens lillämpningsområde anses ha omkommit genomkrigsolycksfall, om inle annan orsak lill försvinnandet är sannolik. Lagen får inle lillämpaspå personer som tiänstgör ombord på krigsfartyg-Vid sidan avkrigsförsäkringslagen finns förordningen (1954:247) om ersättning av statsmedelvid olycksfall, som lill följd av krigsåtgärd drabba sjömän m.fl. Förordningenavser alt bereda ekonomiskt skydd i vissa fall, då krigsförsäkringslagen integäller. Förordningen avser person, som har tiänstgjorl på svenski fartyg vilkelgenom sjöolycka ulom riket har gått föriorai eller efler olyckan inte harkunnat iståndsälltas. Om sådan person drabbas av olycksfall lill följd avkrigsålgärd under hemresa till med annat fartyg inom område och tid atlkrigsförsäkringslagen gäller, ulgår ersättning av statsmedel. Ersällningenbesläms i enlighet med krigsförsäkringslagens regler och fastställs avriksförsäkringsverket. 1976/77:64 77 löpte 23 egenlivränlor och 229efterievandelivräntor enligt krigsförsäkringslag och dess föregångare. Eftersom det kan förekomma atl person som hartiänslgjort på svenski fartyg i annat fall än som har beskrivits underhemresa drabbas av olycksfall lill följd av krigsålgärd, har regeringen vidaretillagts räll all beslula om ersättning av statsmedel enligt reglerna ikrigsförsäkringslagen, "om skäl äro därtiU". Även förordningen (1954:248) om ersättning avstatsmedel vid olycksfall, som till följd av krigsålgärd drabba fiskareanknyier till krigsförsäkringslagen. Förordningen avser den som idkar fiske somyrke eller eljesl för sin utkomst och som under fiske eller vid försök allrädda människoliv ur sjönöd eller vid användning av fiskebål utan all fiskedärvid bedrivs drabbas av olycksfall lill följd av krigsåtgärd. Omkrigsförsäkringslagen inte gäller, och om skadan inle har uppkommii vidanvändning av utländsk fiskebåt, ulgår ett engångsbelopp lill skadad ellereflerievande enligl grunderna för krigsförsäkringslagen. Engångsbelopplill fiskare har utbetalats vid några fl tillfällen. 1 fråga om ersättningar på arbetsskadeområdetgäller den principen atl varje skadefall skall regleras enligl de bestämmelsersom gällde då skadefallel inträffade. Åtskilliga livräntor ulgår därför enligtäldre lagstiftning, huvudsakligen lag angående ersättning för skadalill följd av olycksfall i arbeie, lag om försäkring för olycksfall iarbete, lag om försäkring för vissa yrkessjukdomar och YFL. Utgåendelivränlor har höjts vid skilda tillfällen och är värdesäkrade genomanknytning till basbeloppel. De senasie och viktigaste höjningarna ägde mmgenom lagsiiftning . Lagen (1955:469) angående omreglering av vissaersättningar enligl lagen den 17juni 1916(nr235)om försäkring för olycksfall iarbete m. m. innebären uppräkning av den åriiga arbelsförtiänsten, som ärgrundläggande för ersättningens bestämmande. Om arbetsförtjänsten mosvarademedelarbeis-förljänslen skadan iniräffade räknades arbelsförtiänstenupp lill . oberoende av när skadan inlräftal. Vararbelsförtiänsten högre eller lägre än medellönen för skadeårel, räknades denupp i proportion härtill, dock högst till . Full uppräkning skeddeendasl om invaliditeten uppgick till minsl 30 96. 1955 har yrkesskadelivräntorräknats upp vid ytterligare två lillfällen 1962 och 1967. Vid båda tillfällenaanvände man sig av meioden all räkna upp utgående livräntebelopp med vissaprocenttal. Genom lagen (1962:303) om förhöjning av vissa ersättningar ianledning av yrkes- Prop.1976/77:64 78 m. höjdes livräntorna om skadan inträffat 1955 eller lidigare, med20 % om skadan inträffat 1956 eller 1957 och om skadan inträffat åren1958 eller 1959. Lagen avsåg skadade med minsl 20 %invaliditet, skadade fyllda med minsl invaliditet och eflerievande.Förhöjningen fick inle leda lill all livräntan översteg det belopp som denenligt YFL skulle uppgått lill om arbelsförtiänsten beräknades lill 15 000 kr.Höjningen gällde fr. o. m, den , Genom lagen (1967:919) om värdesäkring avyrkesskadelivränlor m. m. genomfördes en ytteriigare uppräkning av gamlalivränlor. Dessa skulle höjas om skadan inträffat ellerlidigare, om skadan inlräftal och om skadaninlräftal åren 1965-1967. Uppräkningen gällde även livränlor som grundades pålåga invaliditelsgra-der. Livräntorna värdesäkrades efler höjningen genom atlanknytas lill basbeloppel. De livränlor som höjts genom nämnda författningarär livräntor beviljade enligt YFL och lag om krigsförsäkring försjömän m. fl, och enligt dessa lagars föregångare, dvs. lagen (1916:235) omförsäkring för olycksfall i arbeie, lagen (1929:131) om försäkring för vissayrkessjukdomar och lagen (1937:348) om krigsförsäkring för ombord å fartygtiänstgörande personer. Skadorna hade inträffat i prival och tiänst. Enligtde nämnda fem lagarna ulgår också ersättning av statsmedel, när staten står somarbelsgivare. Flera författningar om ersättning av statsmedel finns vid sidanom dessa lagar. Även inom della område har uppskrivning och värdesäkring avlivräntorna ägt rum. Sålunda har omreglerings-lag, 1962 årsförhöjningslag och värdesäkringslag sina motsvarigheter på delstatliga områdei genom förordningen (1955:470) angående omreglering av vissaersättningar av statsmedel i anledning av olycksfall i arbetet m. m.,förordningen (1962:304) om förhöjning av vissa ersättningar av statsmedel ianledning av yrkesskada m. m. och förordningen (1967:920) om värdesäkring avyrkesskadelivränlor, som ulgår av statsmedel, m. m. Även ersättningar enligl olikamililärersätlningsförfaltningar har räknats upp vid skilda tillfällen. Ersättningenligl olycksfallsersältningslag har räknats upp 1921 och 1938. Åren1952, 1955 och 1962 skedde återigen viss förhöjning, liksom 1967 dåersättningen även värdesäkrades genom anknylning lill basbeloppel. Deuppräkningar som har nämnts avser den obligatoriska yrkesskadeförsäkringenoch ersättningar av statsmedel. Det har emellertid funnits statsunderstöddfrivillig försäkring för fiskare (1908 och kungörelse resp.förordning). De livräntor som beviljats med stöd av dessa författningar haromreglerats, förhöjts och värdesäkrats 1956, 1962 och 1967. Närdel gäller den frivilliga yrkesskadeförsäkringen bemyndigades riksförsäkringsverket1965 (prop. 1965:45,2LU 41, rskr 229) all disponera yrkesska- Prop.1976/77:64 79 deförsäkringsfondenför uppskrivning av livränlor gmndade på en invalidi-lelsgrad av lägst . Iregleringsbrev 1969/70 bemyndigades åter riksförsäkringsverkel all räkna upplivränlor gmndade på frivillig försäkring. utgick ca 84 000 livränlor.Någol merän härav var efterievandelivräntor. Antalet livräntor ökar medomkring 3 0(X) . av samlliga livränlor har beviljats enligtförfattningar som är äldre än YFL. 2.3.2Samordningen mellan livränta och pension Livränta enligl YFL är f n. i princip livsvarig.Dock reduceras livräntan lill 3/4 av sitt belopp fr. o. m, den månad undervilken den skadade har fyllt . Samordningen mellan livränta och pensionföljer samma regler oberoende av om pensionen ulgår i form av förtidspensioneller ålderspension. 1 fråga om samordningen på pensionssidan gäller iprincip samma regler vare sig ersättningen utgår enligt nyare eller äldrebeslämmelser. Om pensionsberätligad har rätt lill livränta enliglyrkesskadeförsäkringslagen eller enligt någon av de övriga särskildaersättningsförfallningarna och ersättningen inte ulgår på grund av frivilligförsäkring, skall den folk- och tilläggspension, som tillkommer honom, minskasenligl 17 kap. 2 § AFL. Folkpension och tilläggspension i form avförtidspension eller ålderspension minskas med 3/4 av invalidlivränlan. Folkpension i form av ålderspension, änkepensioneller barnpension och tilläggspension i form av änkepension eller barnpensionminskas med 3/4 av den pensionsberätligade tillkommandeeflerievandelivränla. Föreligger rätt till både folkpension ochtilläggspension, skall avdrag för livränta göras i försia hand påtilläggspensionen, Ålminstone något av folkpensionen skall bli kvaratl utbetala. Sålunda skall efter avdrag alllid vara kvar minsl 1/4 avförtidspension och barnpension. Av änkepension skall alllid minsl hälftenulbelalas och av ålderspension minsl 3/4. 1samband med tillkomsten av de beslutade uppräkningarna av äldreyrkesskadelivräntor och värdesäkringen av livräntor genom anknylning lillbasbelopp föreskrevs, all de samordningsregler som gäller för grundlivränlanskall gälla även för de förhöjningar som föranleds avvärdesäkringslagsliflningen. 1 fråga om livräntor som redan vid ikraftträdandetav värdesäkringslagstiftningen var samordnade med allmänpension föreskrevs atl belopp, varmed livränta höjts genom den procentuellauppräkningen, saml sådan höjning av detla belopp som föranleds av denautomatiska värdestegringen, inle får beakias vid lillämpningen avsamordningsreglerna. LAF:sbestämmelser om åldersförmåner innebär all livräntan upphör att Prop.1976/77:64 80 utgådå livränletagaren fyller . För den som efter uppnådda saknarålderspension eller har en låg pension gäller en garanliregel all livräntanskall utgå även efter i den mån pensionsförmånerna inle uppgårtill minsl av livräntebeloppet. Pensionsförmånerna skall inte reducerasulan ulgå ograverade. Livräntan skall beakias vid beräkning av pensionsgrundandeinkomsl. Är någon som har rätt lill livränta berättigad tillförtidspension med anledning av den inkomstförlust som har föranlett livräntan,ulgår livräntan endasl i den mån den överstiger pensionen. Blir en livräntelagare sjuk i annan sjukdom än densom har föranlett livräntan, får han enligl nuvarande lagstiftning behållalivräntan och får däruiöver sjukpenning från den allmänna sjukförsäkringen.Sjukpenningen beräknas på den inkomsl som han har på grund avreslarbetsförmågan. Denna sjukpenning moisvarar av den sjukpenninggmndandeinkomsten. Fåren livräntelagare återfall i den skada som har föranlett livräntan, mister handäremol enligl YFL sin livränta och får i stället sjukpenningfrån yrkesskadeförsäkringen. Enligt huvudregeln moisvarar sjukpenningen avden årliga arbetsförtjänsten. Sjukpenningen måste dock minsl uppgå lill delbelopp som skulle ha utgått från den allmänna sjukförsäkringen om del inlevarit fråga om yrkesskada. 1 intet fall får hel sjukpenning enligl YFLundersliga del belopp som skulle ha utgått i livränta per dag vid 100-procentiginvaliditet. Dessa regler innebär all den skadade vid återfall isin gamla skada får nöja sig med förmåner som moisvarar livräntan medan han, omhan blir sjuk i en annan sjukdom, får såväl livränta som sjukpenning påreslarbetsförmågan. Enligl 3 kap. 7 § LAF har den försäkrade räll lillsjukpenning, om den arbetsskada som har föranlett livränta på nytt medförsjukdom och sjukdomen sätter ned hans kvarstående förmåga all skaffa siginkomsl genom arbeie. Sjukpenningen beräknas på den sjukpenninggrundandeinkomsl som finns fastställd för reslarbetsförmågan. Samma sjukpenningunderiaganvänds vid annan sjukdom än den arbetsskada som har föranlett livräntan. 3Yrkesskadeförsäkringskommitténs förslag 3.1 Inledning I betänkandet redovisaryrkesskadeförsäkringskommiltén resultatet av sin fortsatta översyn avyrkesskadeförsäkringen och till yrkesskadeförsäkrings- Prop.1976/77:64 81 Kommitténs förslag avser dels egenförela-garestillhörighet till den nya arbetsskadeförsäkringen och frågan om behovet av enfrivillig arbetsskadeförsäkring, dels författningar anknutna lill yrkesskadeförsäkringenmen enligl vilka ersättningen utgår av statsmedel och lagen (1954:246) omkrigsförsäkring för sjömän m. fl. Kommittén behandlar också frågan vad man iolika hänseenden skall göra med de äldre skadefallen. Kommittén föreslårdessutom ändringar i lagen (1962:381) om allmän försäkring m. fi. författningarsom är föranledda av den redan antagna lagen om arbetsskadeförsäkringen och avnu framlagda följdförslag. Förslagen är enhälliga. 3.2Egenföretagare, frivillig försäkring m. m. 3.2.1AUmänt om egenföretagare och uppdragstagare Kommittén erinrar om atl den i skrivelse lillregeringen i febmari 1976 anmält all den under utredningsarbetet med bl. a.frågan om den frivilliga yrkesskadeförsäkringen funnit attarbetsskadeförsäkringen borde ges samma tillämpningsområde som den allmännaförsäkringen och atl kommittén därför avsåg all i sill slutbetänkande föreslåatl försäkringsskyddet sträcks ul lill egenföretagare och uppdragstagare. Kommittén erinrar vidare om allsocialförsäkringsulskoltet i sitt enhälliga belänkande (SfU 1975/76:40) överprop. 1975/76:197 med förslag till siarktunderströk angelägenheten av att även egenförelagarna redan från börjanomfattades av arbetsskadeskyddel i den nya lagen om arbelsskadeförsäkring. Utskottetförutsatte all förslag om arbelsskades-kyddels utsträckning till egenföretagareframlades för i så god lid all beslämmelser härom kunde träda i kraflsamtidigt som lagen om arbelsskadeförsäkring . beslötge regeringen lill känna vad utskottet hade anfört. Kommittén framhåller atl socialförsäkringen förskador i arbetet alltsedan sin lillkomsl enbart har gällt arbetstagare. Övrigaförvärvsarbetande har själva fåll skaffa sig försäkringsskydd på den privaiaförsäkringsmarknaden eller genom frivillig försäkring enligt YFL eller AFL.Inom den allmänna försäkringen finns inte någol generellt undantag föregenföretagare. Enligt kommitténs mening finns del heller inle några bärandeskäl mol alt ge alla som dellar i produktionen möjlighel all tillhöra den nyaarbetsskadeförsäkringen. Om alla förvärvsarbetande inryms under den nyaförsäkringen, skulle enligl kommitténs mening den oskarpa gränsen mellanarbetstagare och egenföretagare mista mycket av sin betydelse inom socialförsäkringen.En sådan ulvidgning är också ell slort sleg på väg mol en samordning inomsocialförsäkringslagstiftningen, särskilt mellan den allmänna försäkringen 6 1976/77. Prop.1976/77:64 82 ochförsäkringen för skador i arbete. Den kan föra med sig vissa svårigheter vidbevisning av orsakssamband mellan skada och skadlig inverkan liksom andrakontrollsvårigheler. Dessa svårigheter lorde dock kunna bemästras. Kommitténhänvisar i delta sammanhang lill den frivilliga yrkesskadeförsäkringen ochlill likheten mellan egenföretagare och s. k. hemarbetare. Hemarbetarna, somlänge stod ulanför yrkesskadeförsäkringen, fördes ulan slörre betänkligheler inunder YFL vid dess lillkomsl. Kommittén föreslår således all egenförelagarnaskall bli arbelsskadeför-säkrade på samma sätt som anställda. Egenföretagarnasanslutning bör i princip vara obligatorisk. Om egenförelagarna försäkras enligt den nya lagen,bör enligl kommitténs mening också uppdragstagare omfattas av den nya lagen.Della motiveras bl. a. av svårigheten att dra gränser mellan arbetstagare,uppdragstagare och egenföretagare. Kommittén framhåller atl uppdraget mångagånger slår anställningen nära och all uppdragstagare ofta socialt och ekonomisktbefinner sig i samma siluation som en arbetstagare. Om egenförelagarna förs in underarbetsskadeförsäkringen, uppkommer enligt vad kommittén pekar på särskildaproblem beträffande dem som har anmält undantagande från ATP enligt 11 kap. 7 §AFL. Undantagandet inskränker rätten till ATP i form av ålderspension,förtidspension eller familjepension.