prop · G00341 · 1976-12-31 00:00:00 — Skattenedsättningkommer normalt i fråga endast om den skattskyldige har en stor förmögenhet.Uppgår exempelvis den skattskyldiges beskattningsbara inkomst (såväl. statUgsom ) till . bUr under fömtsättning att den kommunalautdebiteringen är den statliga inkomstskatten . och denkommunala inkomstskatten . Den sammanlagda inkomstskallen uppgåralltså till , dvs. klart understigande spärrbeloppet (av 200000-f-85 % av 100 000 =) . Begränsningsregeln blir vid denna inkomstnivåtillämplig först om den skattskyldige har en beskattningsbar förmögerdiet somöverstiger . Ärden statligt beskattningsbara inkomsten väsentligt lägre än den kommunalainkomsten detta kan t. ex. inträffa om den skaltskyldige har ett stort fastighelsinnehav kan skattereducering med stöd av 80/85-procentregeln däremot like vidrelativt låg inkomst och förmögenhet. Uppgår den statiigt beskattningsbarainkomsten t. ex. till . och den kommunalt beskattningsbara inkomstentill . kommer den skattskyldige att befrias från statlig inkomstskatt,varjämte eventuell förmögenhetsskatt beräknas på endast hälften av denskattskyldiges beskattningsbara förmögenhet. Skattenedsättningenligt 80/85-procentregeln omfattar, som framgått Prop.1976/77:41 , 31 avdet anförda, endast statlig inkomstskatt och förmögenhetsskatt. Kommunalinkomstskatt ingår i det skattebelopp som jämförs med spärrbeloppet och kandärigenom påverka nedsätlningens storlek. Kommunalskatten kan emellertidaldrig nedsättas. Det förhållandet att den skattskyldige kan vara skyldig att vid sidan av inkomst- och förmögenhetsskatt erläggasocialförsäkringsavgifter och avgift enligt lagen om allmän arbetsgivaravgift,saknar f. n. helt betydelse vid tiUämpning av 80/85-procentregeln. Densom är anställd kan vid sidan av kontant lön åtnjuta förmån av frigrupplivförsäkring och fri gruppsjukförsäkring. I 32 § 3 mom. KL finns beslämmelserom i vad mån värdet av sådana förmåner skaU tas upp som intäkt av tjänst.Beträffande gmppUvförsäkring gäUer som huvudregel att förmånen är skattefri.Har förmånen åtnjutits på grund av enskild tjänst och utgått efter väsentligt förmånUgaregrunder än vad som gäller för befattningshavare i statens tjänst, är dockförmånen delvis skattepliktig. Förmån av fri gruppsjukförsäkring är skattefriom den ulgår enligt grunder som fastställts i koUektivavtal meUan arbetsmarknadenshuvudorganisationer. Skattefrihet för förmån avfri gruppliv- och gruppsjukförsäkring ger i princip samma resultat som omförmånen hade varit skattepUktig men avdrag å andra sidan hade medgivits medbelopp motsvarande premiens storlek. De nuvarande reglema innebär aUtså en formav tyst kvittning mellan förmån och avdragsrätt. Gruppliv- ochgruppsjukförsäkringar förekommer även bland advokater, jordbrukare och andra egenföretagare.Premier för försäkringarna är inle avdragsgilla som driftkostnad vid beräkningav nettointäkt av jordbruksfastighet eller rörelse (jfr punkt 1 avanvisningarna till 20 § KL). Egenföretagare kan därför få avdrag för premiernaendast i den mån premiebeloppet ryms inom det s. k. försäkringsavdraget enligt46 § 2 mom. 3) KL. Detta avdrag, som är begränsat till . för ogift skatlskyldigulan hemmavarande bam under och till . tillsammans för två makaroch för ensamstående med hemmavarande barn , avser i huvudsakkapitalförsäkringar, arbetslöshetsförsäkringar samt sådana sjuk- ocholycksfallsförsäkringar som inte utgör obligatorisk sjukförsäkring enligtlagen (1962: 381) om aUmän försäkring (omtryckt 1973: 908, ändrad senast 1976:622). En egenföretagare som erlagt . i premie för en privatkapitalförsäkring får därför till skillnad mot en anställd varken direkteller indirekt avdrag för för eventuell gruppliv- ellergruppsjukförsäkring. Ersättningsom betalas ut på grund av en grupplivförsäkring är skattefri. Detsamma gälleri fråga om gmppsjukförsäkringar under förutsätt- 1976/77: 41 32 ningatt försäkringen inte tagits i samband med tjänst. För alt en sjukförsäkringskall anses tagen i. samband med tjänst fordras bl. a. att försäkringsanstaltenunderrättats om anknytningen tiU tjänsten. Sådan anmälan görs normalt intevarför belopp som utfaller på en gruppsjukförsäkring i allmänhet är fritt frånskall. Fysiskperson, som haft inkomst av jordbruksfastighet eller rörelse, är enhgt 4 §lagen (1968: 419) om allmän arbetsgivaravgift (senast ändrad 1976: 78) skyldigatt erlägga allmän arbetsgivaravgift. Avgift utgår normalt avavgiftsunderlaget. Bedrivs verksamheten inom det inre stödområdet är dockavgiften, såvitt gäUer inkomster, reducerad till . Avgift utgår påden del av den avgiftsgrundande inkomsten som överstiger . Bedrivsverksamheten gemensamt av två makar eller av en make med den andre sommedhjälpare, är emellertid det avgiftsfria beloppei; högst . 3 behandling aiv prop. Imotion 1975/76: 2560, som väcktes med anledning av prop. 1975/ 76:178,framhölls bl.a. att det var oklart hur schablonavdraget för egenavgifler skulleberäknas i det fall då båda makarna arbetade i samma förelag (medhjälparfallet).Skatteutskottet delade motionärens uppfattning på denna punkt men förklaradesig inte vara berett att utan närmare utredning la slällning lill hurschablonavdraget skulle beräknas i det aktuella fallet. Utskottet förutsatteatt förslag ttll lösning av den fråga som tagits upp i motionen skulle kommaatt föreläggas i den proposition rörande ändring av 80/85-procentregelnsom aviserats . Utskottet förutsatte vidare alt eventueUt ändradebestämmelser skulle i likhet med lagstiftnmgen i övrigt tillämpas fr. o. m.1977 års taxering (SkU 1975/76: 68 s. 17). Imotionen 1975/76: 2561 yrkades alt företagares och fria yrkesutövares premierför egna gruppliv- och gruppsjukförsäkringar skulle få dras av som omkostnad iresp. förvärvskälla fr. o. m. Motionären anförde bl. a. attett genomförande av förslaget medförde att dessa grupper av skattskyldiga fickrätt till avdrag för premierna oavsett om dessa rymdes inom beloppsgränsen förförsäkringsavdraget eller inte. Enligt motionären innebar förslaget en ökadlikställighet med lönlagarna också i det hänseendet alt avgiflsunderiaget för egenavgiftersjönk. Skatteutskotteterinrade om att utskottet vid tidigare behandling av frågan uttalat sigpositivt för en omläggning av avdragsrätten för pre- 1976/77: 41 33 mierför gruppUv- och gmppsjukförsäkringar men att utskottet ansett alt detutredningsarbete som pågick inom och skatteutredningborde avvaktas iiman definitiv ställning togs till frågan. Dessa utredningarhade emellertid anförde ulskotlel försenats. Med hänsyn tiU den korta tidsom stått till buds för behandlingen av motionen och i avsaknad av närmareutredning var utskottet inte berett att tiUstyrka omedelbar lagstiftning iämnet. Utskottet förordade att förslag tiU ändrade regler skuUe föreläggasriksdagen i den proposition om ytterUgare ändringar i fråga om egenavgifternasom hade aviserats tUl hösten. Skatteutskottetsbetänkande godtogs av (rskr 1975/76: 408). Ibörjan av detta år beslutade statsmaktema om lättnader i fråga om den s. k.faktiska sambeskattiungen (prop. 1975/76: 77, SkU 1975/76: 27, rskr 1975/76:170). ändrades reglerna om beskattning av makars och bams inkomstfrån fåmansföretag (prop. 1975/76: 79, SkU 1975/76: 28, rskr 1975/76:171).Några månader senare genomfördes en omläggning av avdragsreglerna för egenavgifter,dvs. socialförsäkringsavgifter och allmän arbetsgivaravgift som erläggs av egenföretagare(prop. 1975/76: 178, SkU 1975/76: 68, rskr 1975/76: 408). Samtliga nu nämndaregler skaU tUlämpas fr. o. m. Ipropositionen om ändrade avdragsregler för egenavgifter uttalade föredragandenatt egenavgifterna borde beaktas vid tUlämpning av lagen (1970: 172) ombegränsning av skatt i vissa faU (80/85-procentregeln). Han förklarade att han skuUeåterkomma i frågan (prop. 1975/76: 178 s. 28). Vidriksdagsbehandlingen av propositionen om egenavgifterna föreslog skatleutskottelatt två ytterligare frågor skulle behandlas i den aviseradepropositionen angående 80/85-procentregeln. Den första frågan gällde beräkningav avdraget för egenavgifler då skatt-skyldig bedriver viss verksamhet medhjälp av sin make (medhjälparfallet). Den andra frågan gällde företagares ochfria yrkesutövares avdragsrält för för egna gruppliv- ochgruppsjukförsäkringar (SkU 1975/76: 68 s. 17 och 19). 4.2 Fördelningav inkomst mellan makar, m. m. Idet följande lämnar jag en sammanfattning av de i början av årel beslutade reglemaom faktisk sambeskattning och fåmansföretag. En mer ingående redogörelse för denya regelsystemen har lämnats i elt tidigare avsnitt (2.1). 3 1976/77.1 saml. 1976/77: 41 34 Ifråga om jordbruk eller rörelse som bedrivs utan förmedling av juridisk personär såvitt gäller makars beskattning den nya lagstiftningen tUlämplig omden ene maken har ledande ställning i verksamheten och den andre maken(medhjälpande make) saknar sådan ställning. För att medhjälpande make skallbeskattas för någon del av sin arbetsinsats fordras att denne underbeskattningsåret arbetat minst i jordbruket eUer rörelsen (600-timmarsspärren).Understiger arbetsinsatsen taxeras clen make som leder verksamhetenför hela nettointäkten. Är kravet på arbetsinsats uppfyllt, taxerasmedhjälpande make för så stor del av nettointäkten av förvärvskällan som kananses motsvara marknadsmässigl vederlag för arbetet, dock högst för en tredjedelav nettointäkten (tredjedelsregeln). Löntill barn, som arbetar i föräldrarnas jordbruk eller rörelse, är enligl de nyabestämmelserna aldrig avdragsgill om barnel inte har fyllt . Detsammagäller Ocivsett barnets ålder om barnet studerar på heltid utom såvittavser arbete som utförs under sommarferier eller annat uppehåll på minst enmånad. Är barnet uppställs som ytterligare villkor för avdragsrältatt lönen från föräldrama är så stor att den som sådan föranleder skattepUktför barnet. En aUmän förutsättning för avdragsrätt iir vidare att lönen lillbarnet inle överstiger marknadsmässigl vederlag för arbetet. Föreligger inteavdragsrätt, kommer den av föräldrarna som bedriver verksamheten att beskattasför värdet av barnets arbetsinsats. Ifråga om fåmansföretag har möjligheten att med verkan i skattehänseendefördela inkomsi inskränkts i det fallet att den ene maken har ledande ställningi företaget (företagsledare) och den andre maken saknar sådan ställning(medhjälpande make). Reglerna för beskattning av medhjälpande make i fåmansföretagöverensstämmer i princip med molsvarande regler för makar som själva bedriverjordbruk eller rörelse. För att lön eller annan ersättning från företaget skallbeskattas hos medhjälpande make krävs sålunda att arbetsinsatsen uppgått tillminst (600-timmarsspärren). Understiger arbetsinsatsen 600 timmareller överstiger ersättningen marknadsmässigl vederlag, skall företagsledarenbeskattas för medhjälpande makens ersättning eller den del av ersättningen somöverstiger den marknadsmässiga. Som marknadsmässig ersättning anses inle i någotfaU den del av ersättningen som överstiger en tredjedel av makarnassammanlagda inkomster från företaget (tredj edelsregeln). SamordningenmeUan enskilt bedriven verksamhet och verksamhet som bedrivs genom ett fåmansföretagomfattar även lön till barn. Ersättning från fåmansföretag tillföretagsledarens eller dennes makes barn beskattas hos förelagsledaren ombarnet inte fyllt . Delsamma gäller om bamet studerar på heltid ui;omsåvitt avser arbete under sommarferier eUer annat uppehåll på minst en månad.Är barnet mellan 16 och 18 är Prop.1976/77: 41 35 beskattasinkomsten hos företagsledaren om inte ersättningen från företaget är så storatt den som sådan föranleder skatteplikt för barnet. Som aUmän regel gällerdessutom all företagsledaren och inte barnet beskattas för sådan del aversättning från förelaget som överstiger den marknadsmässiga. Reglernaom beskattning av lön från fåmansföretag äger, såvitt gäller handelsbolag, molsvarandetillämpning om medhjälpande make eller bam inte är anstäUda hos handelsbolagetutan delägare i detta. Innan inkomst flyttas över tiU företagsledaren får dockmedhjälpande make och barn tillgodoräkna sig skälig ränta på sitt ihandelsbolaget insatta kapital. Enutgångspunkt vid ulformningen av skatteregler för föräldrars och barnsarbetsinkomster bör enligt min mening vara atl den som utfört arbetet ocksåskall beskallas för värdet av sin arbetsinsats. En annan viktig princip är altolika företagsformer behandlas på samma sätt. Det bör t. ex. inte vara oförmånUgareför en familj atl bedriva en rörelse ulan förmedling av juridisk person ängenom ett av familjen ägt aktiebolag. Genomlagstiftningen i början av della år får önskemålet om likformighet iskattehänseende mellan olika förelagsformer anses i stort sell tillgodosett. Däremoluppfyller lagstiftningen inte kravet på att varje familjemedlem skall beskattasför värdet av sin arbetsinsats. 600-timmarsspärren, tredj edelsregeln och reglemaom beskattning av lön lill barn kan uppenbarligen medföra atl även hell marknadsmässigersättning skall las till beskattning hos annan person än den som har utfört arbetet.Som exempel kan nämnas det faUet att förelagsledaren på grund av sjukdom inteuppburit någon lön från fåmansföretaget under beskattningsåret. Medhjälpandemake antas däremot ha arbetat på heltid i företaget och fördetta uppburit . Tredjedelsregeln får då den knappast rimligakonsekvensen att företagsledaren skall beskattas för . av medhjälpandemakens lön medan medhjälpande maken själv beskattas för endast . Tilldetla kommer alt beskattningsresultatet utgör utgångspimkt för beräkning av pensionsgmndandeinkomst m. m. Tredjedelsregeln kan därför medföra en väsentUg försämring avmedhjälpande makes sociala förmåner. Detanförda leder enligt min uppfattning tUl slutsatsen atl villkoren förindividuell beskattning av arbetsinkomster bör lindras. Medhjälpande make böri princip beskattas för det marknadsmässiga värdet av sin faktiska arbetsinsatsoch detla bör ske oberoende av företagsledarens inkomsi. Jag är emellertidmedveten om atl det kan vara svårt för taxeringsmyndigheterna att bedöma det marknadsmässigavärdet av medhjälpande makes arbete även om förhållandet mellan makarnasinkomster givetäs kan ha sin betydelse vid denna prövning. 1976/77: 41 36 varasärskilt stora om medhjälpande maken inte regelbundet arbetar i verksamhetenutan deltar i denna mer sporadiskt. Det torde därför vara nödvändigt att somförutsättning för individueU beskattning uppställa ett krav på att arbetstidenhar uppgått till ett minsta antal timmar. Tidsgränsen synes dock kunna sänkasfrån 600 . Tredjedelsregeln bör slopas. Vidlillämpning av den här föreslagna 400-timmarsspärren bör, liksom enligtnuvarande regler, arbete i makarnas gemensamma bostadsutrymme få medräknas omdet med hänsyn till rörelsens art och andra sådana omständigheter föreliggerskäl till det. Detta får anses innebära att medhjälpande makes arbetsinsatsskall bedömas med utgångspunkt i dess betydelse för verksamheten och ulan hänsyntill var arbetet är förlagt. Bedrivs verksamheten i särsildlda lokaler bör dockenligt min menuig arbete i hemmet normall få medräknas endast om arbetet avserklart angivna arbetsuppgifter med omedelbar anknytning till verksamheten. Telefonpassningoch medverltan vid representation bör t. ex. som regel inte beaktas. Hänför sigförelagsinkomsten till uppdrag som företagsledaren utför vid sidan avordinarie arbete bör vidare, oavsett om särskild arbetslokal finns eller inte,inkomstuppdelning godtas endasl i rena undantagsfaU. Ett allmiint påslående omatt medhjälpande make har medverkat i privat konsultverksamhet eller vidutarbetande av tid-ningsartUriar e. d. bör alltså inte gmnda någon rätt förmedhjälpande make att beskattas för en del av inkomsten. Bedrivsverksamheten som enskild firma eller genom ett handelsbolag kanbeskattningsåret omfatta än 12 månader. I sådana fallbör givetvis timantalet jämkas. I fråga om fåmansföretag bör timantalet sällasned om medhjälpande make till följd av att företaget påbörjateller lagt ned sin verksamhet inle kunnat arbeta i företaget under helabeskattningsåret. Bestämmelsen om hur antalet arbetstimmar skall beräknasunder tid då medhjälpande make uppbär sjukpenning, föräldrapenning e. d. börvidare behållas oförändrad. Äveni fråga om barns arbete anser jag att utgångspunkten bör vara att barnel självtskall beskattas för det marknadsmässiga värdet av sitt arbete. Främst av kontrollskälbör dock de nuvarande reglerna behåUas när det gäller bam som inte fyllt 16 år.Har barnet fyllt bör emellertid barnet beskattas för uppburen ersättningunder förutsättning att den är marknadsmässig. Något krav på atl lönen måsteuppgå till viss minsta storlek för att få bciiktas behöver inte uppställas. Vadjag nu sagt bör gälla oavsett om ersättningen betalas ut direki frånföräldrarna till barnet eUer från ett fåmansföretag i vilket en eller bådaföräldrarna är företagsledare. Ettgenomförande av milt förslag innebär en påtaglig minskning av risken för attmedhjälpande make och barn beskattas för ett lägre belopp än vad som svararmot värdet av arbetsinsatsen. Prop.1976/77: 41 37 lönsom är marknadsmässig kan komma i fråga endasl om lönen utbetalas tillmedhjälpande make som arbetat under beskattningsåret ellertill företagsledares barn som inte fyllt . Behovet av regler inomsocialförsäkringslagstiftningen för att åstadkomma överensstämmelse mellan åena sidan egentlig arbetsinkomst och å andra sidan sociala förmåner ochavgifter bortfaller praktiskt laget hell. Påen punkt finns del dock anledning att göra en mindre ändring, nämligen i frågaom fåmansföretags skyldighel atl erlägga avgifter lill socialförsäkringen. Beslämmelserom arbetsgivares socialförsäkringsavgifter finns i lagen (1962: 381) om allmänförsäkring och ett flertal andra författningar. Avgifterna tas med vissabegränsningar ut på summan av de löner som arbetsgivaren utgetttill sina anslällda. Vid fastställande av ATP-avgift tas hänsyn endast till dendel av en årslön som överstiger ett basbelopp och understiger 7,5 basbelopp.Motsvarande begränsningar gäller vid beräkning av pensionsgmndande inkomstför den anställde. Den skattemässiga överflyttningen av iidjomst frånmedhjälpande make eller barn till förelagsledaren påverkar enligt nuvaranderegler normalt deras pensionsgmndande inkomst men inte storleken av fåmansföretagetsATP-avgifter. Dessa och andra arbetsgivaravgifter bör emellertid i dettahänseende följa beskattningsreglerna. Jagföreslår mot denna bakgrund atl avgiftsunderlaget för fåmansföretagsarbetsgivaravgifter anknyts till de särskilda reglerna om taxering av dess ägarkrets.Ändringen bor tas in i lagen (1959: 552) om uppbörd av vissa avgifter enligtlagen om allmän försäkring, m. m. Jag vill här erinra om att även desocialförsäkringsavgifter som egenföretagare betalar är knutna till derastaxeringar. 4.3Beräkning av makars avdrag för egenavgifter m. m. Ivåras infördes nya regler för avdrag för egenföretagares egenavgifter (prop.1975/76: 178, SkU 1975/76: 68, rskr 1975/76: 408). Egenföretagare medges fr.o. taxering ett schablonmässigt beräknat avdrag för egenavgifter.Avdraget får göras vid beräkning av inkomst av jordbruksfastighet och inkomstav rörelse (punkt 2 a av anvisningama tUl 22 § resp. punkt 9 a av anvisningarnatill 29 § KL). Schablonavdraget beräknas på elt underlag som i normalfalletmotsvarar bmttoin-täkten av verksamheten minskad med andra driftkostnader iförvärvskällan än schablonavdraget. Undertaget motsvarar alltså i regel nettointäktenav förvärvskällan före schablonavdraget. Schablonavdraget utgör enligthuvudregeln av den del av underiagei som inte överstiger , 20 %av den del av undertaget som ligger mellan . och 15 %av överskjutande belopp. I vissa fall t. ex. om den skattskyldige vidingången av året näst före taxeringsåret fyllt är schablonavdragetbegränsat lill av underlaget. 1976/77: 41 38 nya lagstifmingen finns också beslämmelser om avstämning mellanschablonavdraget och de sedermera fastställda definitiva avgiftema förbeskattningsåret i fråga. Visar det sig att schablonavdraget för visstbeskattningsår varil lägre än de definitiva avgifterna är skillnadsbeloppet avdragsgUltvid taxeringen för näslföljande beskattningsår. Har schablonavdraget å andrasidan överstigit de definitiva avgifterna skaU skillnadsbeloppet redovisas somintäkt vid taxeringen för näslföljande beskattningsår. Vidriksdagsbehandlingen av prop. 1975/76: 178 uttalades all det var oklart hurschablonavdraget skall beräknas i de fall då en skatt-skyldig bedriver vissverksamhet med hjälp av sin make (1975/76: 68 s. 17). Denna fråga har i sintur samband med spörsmålet hur schablonavdraget skall beräknas för delägare iett handelsbolag. Innan dessa frågor behandlas avser jag emellertid alt la uppvissa allmänna problem som har samband med fastställande av det underlag på vUketschablonavdraget skall beräknats. Densom haft inkomst av skogsbmk kan med stöd av skogskontolagen (1954: 142) undervissa fömtsättningar få uppskov med taxeringen av den del av skogsintäkten somsätts in på s. k. skogskonto. Längsta uppskovstid är . Beloppi som tas utfrån kontot skall redovisas som intäkt av skogsbmk (8 § skogskontolagen).Däremot finns det inte någon föreskrifl om att det liielopp som sätts in påskogskonto skall räknas som driftkostnad vid beräkning av nettointäkten avjordbruksfastigheten. Insättningen påverkar därför formellt sett inte nettointäktensstoriek (jfr 23 § KL). Tidigarehar det saknat egaiUig betydelse om uppskovsbeloppet skall anses somdriftkostnad och därmed reducera nettointäkten av jord-braksfastigheten eUerom uppskovet skall anses avse viss del av den enUgt 23 § KL fastställdanettointäkten. Saken har emeUertid kommit i annat läge genom lagstiftningen omschablonavdrag för egenavgifter. Schablonavdraget blir större omuppskovsbeloppet enligt skogskontolagen inte anses påverka nettointäkten.Behandlas däremot uppskovsbeloppet som en driftkostnad blir underlaget förberäkning av egenavgifter och därmed också schiablonavdraget mindre. Soratidigare påpekats utgör medel som tas ut från skogskontot intäkt av jordbmksfastighet.Uttaget ökar således underlaget för beräkning av schablonavdrag för egenavgiftesr.I konsekvens med detta bör enligt min mening insättning på skogskonto mmskaunderlaget för schablonavdrag. Insättningen bör således i detta sammanhangbehandlas som en driftkostnad. För att undanröja tveksamhet på denna punkt bören uttrycklig föreskrift härom föras in i punkt 2 a av anvisningama till 22 §KL. Dedefinitiva egenavgiftemas storlek bestäms med ledning av den vid taxeringentill statiig mkomstskatt faststäUda jordbruks- eUer rörelseinkomsten. Dennainkomst är ii regel lika stor som den vid den kommu- 1976/77: 41 39 nalataxeringen fastställda nettointäkten av jordbmksfastigheten eller rörelsen. Detfmns emellertid vissa avdrag som medges eiidast vid den statliga taxeringen. Avdessa avdrag är i detla sammanhang det särskilda investeringsavdraget belydelsefullt.Investeringsavdrag vid taxeringen till statiig inkomstskatt får med slöd av särskUdaförfattningar ånjutas i fråga om bl. a. inventarier som anskaffas under periodemaden _och den 15 oktober 1975den 31 december 1976.Avdraget, som får tUlgodoräknas vid beräknmg av jordbruks- eUer rörelseinkomst,har varierat av anskaffningskostnaden. För inventarier som bestäUsoch levereras imder tiden utgör avdraget 25 %av inventariernas anskaffningskostnad (SFS 1976: 390). Regeringen har nyligenaviserat en förlängning av investeringsperioden till . skattskyldige rätt till särskilt investeringsavdrag kan den vid den StatUgataxeringen faststäUda inkomsten av jordbruket eller rörelsen väsentUgtunderstiga förvärvskäUans nettointäkt enligt den kommunala taxeringen.Inkomsten enligt den statliga taxeringen utgör, som tidigare påpekats,utgångspunkt för beräkning av egenavgifterna. En av det särskilda invesleringsavdragetföranledd minskning av inkomsten medför aUtså en däremot svarande minskning av egenavgiftema.Vid beräkning av underlaget för egenavgifter bör därför hänsyn tas till eventueUtuivesleringsavdrag. I annat faU kan schablonavdraget bli avsevärt högre än dedefinitiva avgifterna.