prop · G003149 · 1976-12-31 00:00:00 — TCO framhåller att det är angeläget att den avutredningen föreslagna samordningen mellan lagen om facklig förtroendemansställning på arbetsplatsen och arbetsmiljölagen genomförs. Förslaget godtasäven av det stora flertalet övriga remissinstanser. I anslutning till sintillstyrkan noterar arbetsdomstolen att något krav på underrättelse av det slagsom anges i 1 § tredje stycket förtroendemannalagen inte uppställs ilagförslaget som förutsättning för att bestämmelserna i förtroendemannalagenskall vara tillämpliga. Det har enligt LO uppkommit tvekan om regionalaskyddsombuds uppgifter och befogenheter i förhållande till lokala skyddsombud.Enligt LO:s uppfattning föreligger det här ingen skillnad i uppgifter ochbefogenheter. Fömtsättningama för de regionala skyddsombuden är dockannorlunda, eftersom de inte är anställda i de företag som de utövar uppdrageti. Det bör därför ligga inom ramen för den fortsatta utredningen ommedbestämmande i arbetslivet att också se över frågan om de regionalaskyddsombudens ställning. anser att regionaltskyddsombud bör kunna gripa in även där den fackliga organisationen inte harnågon medlem anställd. LO och TCO tillstyrker den föreslagna omläggningenav bidragssystemet med avseende på regionala skyddsombud. Målsättningen börvara full kostnadstäckning. Det framhålls även att en förändring måste innebäraen förenkling av bidragssystemet. Utbyggnaden av den regionalaskyddsombudsverksamheten får inte hämmas genom en alltför stor administrativbelastning på de fackliga organisationerna. Arbetarskyddsfonden tillstyrkerockså förslaget om ändring av finansieringssystemet men fäster samtidigtuppmärksamheten på den starka ökningen av fondmedel till de regionala ombudensverksamhet. En allt större del av fondens medel binds på detta sätt för olikafasta kostnader. Om bidragssystemet förändras är det enligt SAF viktigt attregeringen noga prövar de begärda bidragen i förhållande till den planeradeverksamheten. De medel som arbetsgivarna ställer till förfogande måste användaspå sätt som bäst kan gagna miljöarbetet. Det anses därför angeläget att enredovisning lämnas efter varje anslagsperiods slut. Angående vissa speciella förhållanden vid utseendeav skyddsombud anför arbetarskyddsstyrelsen följande. Gällande ordning harvisat sig kunna medföra problem i vissa fall när det på ett arbetsställe finns flera kollektivavtalsslutande organisationer som Prop.1976/77:149 144 organiserarpersonal inom samma verksamhetsområde. I de flesta fall av detta slag finns detvisserligen mellan de olika organisationerna överenskommelser som klargör hurskyddsombuden skall utses. Det finns dock organisationer som står utanför dessaöverenskommelser. I fall då organisationerna har kollektivavtal kan oenighetuppstå vid skyddsombudsvalen. Styrelsen har i sådana fall rekommenderat att denkollektivavtalsbundna organisation, som har flest medlemmar inom respektiveskyddsområde, får utse ombud för detta område. En sådan lösning fömtsätteremellertid att överenskommelse kan träffas om indelningen i skyddsområden.Styrelsen anser att man i samband med den nya lagstiftningen bör ta ställningtill hur problem av angivet slag skall lösas. LO instämmer i utredningens uppfattning att denverksamhet som bedrivs av anpassningsgrupperna har stor betydelse för äldre ochpersoner med nedsatt arbetsförmåga. Denna verksamhet måste därför uppmärksammasi det lokala skyddsarbetet. I likhet med utredningen anser LO det värdefulltatt det ingår skyddsombud i anpass-ningsgmppema. En personalunion mellanskyddskommitté och anpassningsgmpp så långt detta är möjligt är enligt LOlämplig och kan leda till mera rationell handläggning och bättreförutsättningar för samråd och samarbete. föreslåratt i arbetsmiljölagen anges att skyddskommitté även skall behandla frågan omanpassning av arbetsplatser med hänsyn till enskilda arbetstagares särskildabehov på gmnd av handikapp. LO framhåller att problemen med att göraarbetsplatserna säkra för alla har accentuerats i takt med den ökadeinvandringen. Lagen (1972: 650) om rätt till ledighet och lön vid deltagande isvenskundervisning för invandrare (ändrad senast 1976:590) betyder mycket föratt komma till rätta med detta, men det är viktigt att en riktigintroduktionsverksamhet bedrivs i företagen. LO understryker även vikten av attanordningar, produkter och ämnen förses med anvisningar ochhanteringsföreskrifter inte bara på svenska utan också på de aktuellainvandrarspråken. För att skyddsombuden skall kunna bevaka även invandrarnasintressen är det nödvändigt att tolkar finns tillgängliga. Extra insatser börgöras för att utbilda tvåspråkiga skyddsombud. De speciella problem somföreligger när det gäller att nå invandrarna på de mindre arbetsplatserna medintroduktion och information bör enligt invandrarverket delvis kunna lösas omde regionala skyddsombuden får tillgång till arbetsplatstolkar. Verketinstämmer i utredningens förslag att den frågan tas upp vid översynen avförtroendemannalagen. SAF, SJ och statens personalnämnd understryker attden enskilde arbetstagarens intresse av sekretesskydd, t. ex. beträffande innehålleti läkares handlingar om honom, måste tillmätas större vikt Prop.1976/77:149 145 änskyddsombuds önskemål att få del av handlingar. Även produktkontrollnämndentar upp sekretessfrågor. a. skyddsombuds möjlighet att få ta del avhandlingar av betydelse för ombuds verksamhet har stor betydelse viduppbyggnaden av ett särskilt produktregister. För att uppgiftslämnandet tilldetta skall få avsedd omfattning och ett rätt-visaiide innehåll måstesekretessfrågorna lösas på sådant sätt att de uppgiftsskyldiga får förtroendeför registret. konstateras att det torde vara svårt att utformaregler som inte förutsätter att en avvägning av olika intressen måste ske ivarje särskilt fall. Vad gäller tystnadsplikt anser TCO attarbetsmiljölagens bestämmelser härom bör anpassas till lagen om medbestämmandei arbetslivet och myndigheternas sekretessregler. 14 14.1 Nuvarande förhållanden Tillsyn över efterlevnaden av arbetarskyddslagenoch föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen utövas avarbetarskyddsstyrelsen samt, under dess översinseende och ledning, avyrkesinspektionen (47 § arbetarskyddslagen). Styrelsens uppgift är enligtinstruktionen (1972: 164) för arbetarskyddsstyrelsen (ändrad senast 1976:459)bl. a. att leda, samordna och övervaka verksamheten på arbetarskyddets område,att meddela föreskrifter, råd och anvisningar om arbetarskydds- ocharbetstidslagstiftningens tillämpning, att bedriva forsknings- och utredningsverksamheti arbetsmedicinska frågor och att ha hand om utbildning av såväl tjänstemännenvid arbetarskyddsmyndighetema som av olika personalgrupper inomföretagshälsovården. Ledamöter i arbetarskyddsstyrelsen är engeneraldirektör, som är styrelsens ordförande, en överdirektör, som ärstyrelsens vice ordförande, och högst nio andra ledamöter, som regeringenutser särskilt. Av de nu förordnade ledamötema är fyra representanter förarbets-tagarsammanslutningar och två representanter för sammanslutningar avenskilda arbetsgivare. De offentliga arbetsgivama representeras av en ledamot.I styrelsen ingår också två ledamöter av . I verksstyrelsen avgörsviktigare frågor om arbetarskyddets omfattning, inriktning och allmännauppbyggnad, viktigare författningsfrågor och viktigare frågor om organisation,arbetsordning och tjänsteföreskrifter. Vidare avgörs där frågor omanslagsframstälhiing hos och andra frågor av större ekonomiskbetydelse liksom rättstillämpnings-frågor av principiell betydelse eller störrevikt. För handläggning av vissa ärenden finns vidarbetarskyddsstyrelsen en arbetstidsnämnd. Denna består av generaldirektören,som är nämn- Prop.1976/77:149 146 densordförande, ytterligare två tjänstemän vid styrelsen och sex av regeringenutsedda ledamöter (partsrepresentanter). Arbetet inom arbetarskyddsstyrelsen är organiseratpå tre avdelningar, tillsynsavdelningen, arbetsmedicinska avdelningen och administrativaavdelningen. Arbetsmedicinska avdelningen har en filial i . Till arbetarskyddsstyrelsen är knutna enföretagshälsovårdsdelegation och en utbildningsdelegation.Företagshälsovårdsdelegationen har till uppgift att fortlöpande följa ochfrämja företagshälsovårdens utveckling samt att vara ett organ för kontakt,samråd och samverkan främst mellan företrädare för arbetsmarknaden, sjukvårdenoch arbetarskyddet. Utbildningsdelegationen är ett organ för samråd ochsamverkan i utbildningsfrågor på arbetarskyddsområdet. Den skall fortlöpandefölja behovet av utbildning i arbetarskyddsfrågor för dem som är verksamma iarbetslivet och verka för att sådan utbildning kommer till stånd och attsamordning sker av utbildningsverksamheten på området. Utbildningsdelegationenskall också ange riktlinjer för arbetarskyddsutbildningens innehåll ochomfattning m. m. för olika kategorier. Till arbetarskyddsstyrelsen är vidare knuten encentral . Som rådgivande organ har arbetarskyddsstyrelsen ettvetenskapligt råd. Den direkta tillsynen över efterlevnaden avarbetarskyddslagstiftningen utövas av yrkesinspektionen medarbetarskyddsstyrelsen som chefsmyndighet. Enligt instmktionen (1973: 847) föryrkesinspektionen utövar inspektionen tillsyn genom allmänna yrkesinspektionenoch specialinspektörer. Vid tillsynen biträds yrkesinspektionen av tillsynsmänsom utses av kommun efter samråd med inspektionen (48 § arbetarskyddslagen). Den allmänna yrkesinspektionen är uppdelad på 19yrkesinspektions-distrikt. Av dessa omfattar Stockholmslän, distrikt län, distrikt , Linköpingsdistrikt , , distriktKronobergs och , distrikt och , Malmödistrikt och län, och Bohussamt , distrikt , distrikt , distrikt , distrikt län, , distrikt , Falu distriktKopparbergs län, distrikt och , och distrikt . i Härnösandsdistrikt firms lokalkontor i . 1976/77: 149 147 I varje yrkesinspektionsdistrikt finns endistriktschef och en yrkesinspektionsnämnd. Nämnden består av distriktschefensom ordförande samt åtta andra ledamöter som regeringen utser särskilt. Avdessa representerar fyra arbetstagar- och fyra arbetsgivarintressen. De utsesefter förslag av LO, TCO, /SR, och statens avtalsverksamt av och avgör bl. a. viktigare frågor om planering ochinriktning av arbetarskyddsverksamheten inom distriktet, frågor som är avsärskilt intresse för parterna eller annars av större allmän vikt, frågor om medgivandeatt utse regionala skyddsombud, frågor om föreskrifter rörande ansvaret församordningen av skyddsåtgärder på gemensamt arbetsställe, frågor om meddelandeav föreläggande eller förbud och frågor om åtalsanmälan. I yrkesinspektionsdistrikt finns i övrigtinspekterande personal, tjänstemän med juridisk kompetens och kanslipersonal.Den inspekterande personalen är i regel ingenjörer, men i vissa fall hartjänstemännen annan bakgmnd såsom skoglig utbildning eller socionomexamen.Det finns även inspekterande tjänstemän utan särskild teoretisk utbildning somanställts med hänsyn till sin erfarenhet från arbetslivet. Vissa av deinspekterande tjänstemännen har speciella uppgifter. Sålunda finns i samtligadistrikt tjänster för tillsyn över byggnads- och anläggningsverksamhet samtskogs- och jordbruksarbete. Samdiga distrikt har också tjänster föryrkeshygieniker med uppgift att utföra mätningar av luftföroreningar, bulleroch andra miljöfaktorer på arbetsplatserna. I vissa distrikt finns dämtövertjänster för tillsyn över gruvarbete samt stuveri. Till yrkesinspektionen harknutits läkare med arbetsmedicinsk inriktning som på deltid medverkar vidtillsynsarbetet. Arbetet i distrikten leds av distriktschefen enligt deanvisningar arbetarskyddsstyrelsen meddelar. De kommunala tillsynsmännen biträder den allmännayrkesinspektionen vid tillsyn av arbete som bedrivs utan användande av maskinellahjälpmedel eller tryckkärl och i vilket i regel används mindre än tio arbetstagare.Arbetarskyddsstyrelsen har lämnat närmare föreskrifter om vilka arbetsställensom sålunda avses. Ärende hos allmänna yrkesinspektionen som ej skallavgöras av yrkesinspektionsnämnd avgörs av distriktschefen ensam. I arbetsordningeller genom särskilt beslut får överlämnas åt annan tjänsteman ändistriktschefen eller åt tillsynsman att avgöra ärende eller gmpp avärenden som ej är av sådan beskaffenhet att prövningen bör ankomma pådistriktschefen. Enligt kungörelsen (1948: 824) angående specialinspektörinom yrkesinspektionen för tillsyn å framställning, handhavande och förvaringav explosiva och särskilt eldfariiga ämnen (ändrad senast 1973:851) ärsprängämnesinspektören specialinspektör inom yrkesinspektionen i 1976/77:149 148 Vid sprängämnesinspektionen fiims ett förtroenderåd som är ettrådgivande organ för främjande av samarbetet mellan sprängämnesinspektören,arbetsgivare och arbetstagare. Utgångspunkterna för sprängämnesinspektörensverksamhet finns i huvudsak i lagstiftningen om explosiva och brandfarligavaror. I fråga om sprängämnesinspektörens och allmänna yrkesinspektionens verksamhetsområdenhar arbetarskyddsstyrelsen meddelat gränsdragningsföreskrifter som i storadrag går ut på att sprängämnesinspektören skall utöva tillsyn över tillverknuigav explosiva och brandfarliga varor samt över viss förvaring och transport avsådana varor. Ytterligare specialinspektörer finns på detelektriska området. Gällande författning är här kungörelsen (1948: 825)angående specialinspektörer inom yrkesinspektionen för tillsyn å elektriskastarkströms-anläggningar (ändrad senast 1973:852). I kungörelsen föreskrivs attden tillsyn över efterlevnaden av arbetarskyddslagen och med stöd däravmeddelade föreskrifter som åligger yrkesinspektionen skall i vad angår skyddmot olycksfall genom inverkan av elektrisk ström vid elektriskastarkströmsanläggningar utövas av tillsyningsmännen över sådana anläggningar iegenskap av specialinspektörer inom yrkesinspektionen, envar inom honom eljesttilldelat tillsynsområde. Tillsyn över starkströmsanläggningar utövas avbefattningshavare vid statens industriverk och statens elektriska inspektion.Tillsynsarbetet är uppdelat så att arbetarskyddstillsynen över elektriskajärnvägs-, spårvägs-och trådbussanläggningar utövas av tjänstemän påindustriverkets energibyrå. Tillsynen över arbetarskyddet i samband med andrastarkströms-anläggningar utövas av överinspektörerna vid . Enligt föreskrifter om gränsdragning mellantillsynsområdena för allmänna yrkesinspektionen och specialinspektörerna förtillsyn över elektriska starkströmsanläggningar skall allmäimayrkesinspektionen vid tillsyn på arbetsställe med sådan anläggning också beaktaatt betryggande säkerhet föreligger mot olycksfall genom elektrisk ström.Denna tillsyn skall avse sådana förhållanden som iakttas vid okulärbesiktningoch som uppenbart strider mot gällande säkerhetsföreskrifter för elektriskastarkströmsanläggningar. har att göra de centralabedömningarna i fråga om lagen om hälso- och miljöfarliga varor och iansluUiing därtill meddela generella tillämpningsföreskrifter. Den centralatillsynen över efterlevnaden av nämnda lag och med stöd av lagen meddeladeföreskrifter utövas av arbetarskyddsstyrelsen inom dess verksamhetsområde ochav i övrigt. Under arbetarskyddsstyrelsen utövas den närmaretillsynen av yrkesmspektionen. 1976/77:149 149 utövarmed vissa undantag den närmare tillsynen inom länet ochhälsovårdsnämnden den närmare tillsynen inom kommunen. Ledamöter i produktkontrollnämnden är chefen förnaturvårdsverket, som är nämndens ordförande, chefen för ,chefen för arbetarskyddsstyrelsen, chefen för , chefenför och högst fem andra ledamöter som regeringen utsersärskilt. Av de särskilt utsedda ledamötema skall tre representeraarbetstagarna och en näringslivet. Administrativt är nämnden knuten tillstatens naturvårdsverk. Instruktion för nämnden finns i instruktionen (1967:444) för (omtryckt 1973: 336, ändrad : 485). Beredning och föredragning av ärende som handläggsav produktkontrollnämnden ankommer på tjänsteman hos produktkontrollbyrån vidnaturvårdsverket, om inte nänmden bestämmer annat. Produktkontrollbyrån ingårenligt arbetsordning i verkets administrativa avdelning ochsvarar för ärenden om tillsyn enligt lagen om hälso- och miljöfarliga varor m.m. Byrån är produktkontrollnämndens kansli. Den har en sektion för allmännabiotoxikologiska frågor, en sektion för bekämpningsmedel och en sektion förtillsyn. har några egna laboratorieresurser. Det laboratoriearbetesom behövs för nämndens verksamhet och för tillsynen enligt lagen om hälso- ochmiljöfarliga varor kan i viss utsträckning utföras vid ocharbetarskyddsstyrelsens laboratorier. I övrigt får utomstående laboratorieranlitas. 14.1.4Transport av farligt gods Transporter av farligt gods regleras avbestämmelser i olika lagstiftningskomplex med skilda tillsynsmyndigheter.Bestämmelser finns bl. a. i förordningen (1949:341) om explosiva varor (ändradsenast 1975: 755), förordningen (1961:568) om brandfarliga varor (ändrad senast1975: 821), lagstiftningen om hälso- och miljöfarliga varor, läkemedelsförordningen(1962:701, ändrad senast 1975:763), strålskyddslagen och atomenergilagen(1956:306, ändrad senast 1975:706). I princip handhas tillsynen av denmyndighet som enligt produktkontrollagstift-ningen har ansvaret för berördvarukategori. Vad gäller hälso- och miljöfarliga varor kan sålunda hänvisastill den tidigare lämnade redogörelsen. Här kan tilläggas att generellaföreskrifter i fråga om transport av hälso- och miljöfarlig vara medluftfartyg, fartyg eller järnväg meddelas av luftfartsverket, sjöfartsverketrespektive . Vidare gäller att tillsyn över efterlevnaden avföreskrifter i fråga om transport av sådan vara med luftfartyg eller fartygutövas av luftfartsverket respektive . I övrigt utövas tillsynöver transporter avfarligt gods av sprängämnesinspektionen i fråga om explosiva och brandfarligavaror, av i fråga om läkemedel och av statensstrålskyddsinstitut i fråga om radioaktiva ämnen. Även länsstyrelserna ochpolismyndigheterna har allmänna tillsynsfunktioner vad gäller transport avfarligt gods. För att få till stånd en samordning av ochenhetlighet i regleringen av transportsäkerhetsfrågoraa har statensindustriverk utsetts till samordnande myndighet för dessa frågor. Det åliggersålunda verket enligt instruktionen (1974:476) för statens industriverk (ändradsenast 1976: 243) att verka för säkerhet vid vägtransport av farligt gods, attfölja det intemationella samarbetet i fråga om sådana transporter, att verkaför samordning av föreskrifter för vägtransporter av olika slag av farligt godsoch för samordning av sådana föreskrifter med föreskrifterna för järnvägs-,sjö- och lufttransporter av farligt gods samt att svara för information omföreskrifter om vägtransport av farligt gods. Till industriverket har knutitsen rådgivande av farligt gods med uppgift att biståverket vid behandlingen av sådana frågor rörande transport av farligt gods somankommer på verket. Nämnden är sammansatt av representanter för myndigheter somhandlägger transportfrågor, arbetarskyddsstyrelsen, representanter för vägtrafikensarbetsgivar- och arbetstagarorganisationer samt med hänsyn till samhälletsräddningstjänst . Ordföranden utses inom industriverket ochvice ordföranden inom produktkontrollnämnden. För hissar och vissa andra person- ochvarubefordrande anordningar finns bestämmelser dels i arbetarskyddskungörelsenoch i föreskrifter som har meddelats av arbetarskyddsstyrelsen med stöd avdenna kungörelse, dels i kungörelsen (1939:783) angående anordnande och begagnandesamt tillsyn av vissa hissar och med stöd därav meddelade föreskrifter. Enligthisskungörelsen ankommer det på arbetarskyddsstyrelsen att meddelaföreskrifter även om däri avsedda hissar, främst bostadshissar och hissar somföreträdesvis nyttjas av allmänheten. Angående hissar finns dessutom föreskrifteri byggnadsstadgan och Svensk byggnorm. Tillsyn över att bestämmelsema efterlevs utövas avyrkesinspektionen beträffande anordningar som används i verksamhet som omfattasav arbetarskyddslagen. Hissar som faller under hisskungörelsen står däremot undertillsyn av och i vissa fall av eller annanmyndighet. Enligt praxis utövar yrkesinspektionen dock tillsyn över vissahissar som till övervägande del används av allmän heten. 1976/77:149 151 Enligt utrednuigen finns det också funktioner där det ärpraktiskt att ha en åtskillnad med olika beteckningar för den centralamyndigheten och de regionala organen. De är, fortsätter utredningen, samtidigtnära samordnade och i styrelsens informationsmaterial används ofta beteckningenarbetarskyddsverket när både styrelsen och yrkesinspektionsdistrikten avses.Utredningen föreslår att man överväger att markera samhörigheten genom att låtabeteckningen arbetarskyddsverket bli officiellt fastslagen. Utredningen förordar en fortsatt kraftig utbyggnadav . Utredningen går inte närmarein på de resursökningar som behövs utan detta bör ske avarbetarskydds-styrelsen i det ordinarie budgetarbetet. Allmänna synpunkterlämnas emellertid i bl. a. följande hänseenden. Arbetarskyddsstyrelsens författningsverksamhet fåravgörande betydelse för den nya lagstiftningens genomslagskraft. Med stöd avden föreslagna arbetsmiljölagen kan långtgående ingripanden ske. Det ansesdärföf ytterligt angeläget att så starka rättsgarantier som möjligt skapas iarbetarskyddsstyrelsens verksamhet. Enligt utredningen finns mot bakgmnden avden kommande utvecklingen skäl att överväga att bilda en särskildrättsavdelning inom styrelsen. Utredningen gör en genomgång av den framtidautforrrmingen av arbetarskyddsstyrelsens författningssamling. a. att det bör eftersträvas att i meddelade föreskrifter ange preciseradekrav i skyddshänseende utan att därför i detalj binda beträffande sättet förhur kraven skall uppfyllas. Det anses vidare vara av värde att standardiseringsorganensresurser även i fortsättningen kan utnyttjas inom arbetarskyddsstyrelsensförfattningsverksamhet. Härvid bör övervägas hur arbetstagarpartenskall kunna beredas ett mera direkt inflytande över de arbetsmiljöfrågor somkommer upp i standardiseringsarbetet. Utredningen tar också upp frågan hur man skall fåtill stånd en snabb och enkel spridning av arbetarskyddsstyrelsensföreskrifter. Utgångspunkten bör enligt utredningen vara att föreskriftemaskall vara kostnadsfria för dem som behöver dem i skyddsarbetet. Vidare föreslås en bestämmelse iarbetsmiljöförordningen att på arbetsställe skall finnas tillgängliga fömtomarbetsmiljölagen och arbetsmiljöförordningen de föreskrifter somarbetarskyddsstyrelsen har meddelat och som rör den verksamhet som bedrivs där.Det är enligt utredningen härvid viktigt att av styrelsens författningarframgår innehållet även i standard som styrelsens föreskrifter hänvisar till. Utrednmgenbetonar vikten av att yrkesinspektionen utövar en aktiv 1976/77:149 152 tillsynsverksamhet.En välgmndad målsättning torde vara att varje arbetsställe bör kunna fåett besök för kontaktens skull och för att hålla den lokala aktivitetenlevande. framhålls att det avgörande inte är hur ofta arbetsställenabesöks. Utredningen anser det nödvändigt att arbetarskyddsstyrelsen tar uppbesöksverksamheten till gmndUg analys. a. bör beaktas de möjligheter attfå ett grepp om situationen genom förbättrade register som kan väntas genommiljödatanäirmdens arbete på detta område. Utredningens förslag innebär nya krav på tillsynenskvalitet och nya tillsynsområden. När det gäller psykiskt påfrestandearbetsformer blir det enligt förslaget i stor utsträcknmg en fråga mellanpartema i vilken utsträckning sådana skall accepteras. Hämtöver ansesemellertid finnas ett utrymme för generella föreskrifter frånarbetarskyddsstyrelsen. Till-lämpningen i det enskilda fallet kommer att ställastora krav på yrkesinspektionens bedömningsförmåga, framhåller utredningen. Vidarenämns psykosociala frågor som inte direkt anknyter till den fysiska miljöneller arbetets organisation utan mera beror på människors sätt att agera ochreagera gentemot varandra. Här hänvisas till den lokala skyddstjänsten ochföretagshälsovården.