prop · G00380 · 1976-12-31 00:00:00 — Dialekt- och ortiiamnsarkiven samt svenskt visarkiv(DOVA) redogör för insamlingen av samiska dialekter och folkminnen, ortnamnoch folkmusik, i form av såväl grammofon- och bandinspelningar som uppteckningar.DOVA föreslår att vid dialekt- och ortnamnsarkivet i inrättas en tjänstsom arkivarie med huvudkompetens i samiskt språk och samisk kultur, samt attdialekt- och folkminnesarkivet i får särskilda resursförstärkningarför att uppordna, registrera och bearbeta sitt samiska material. Förslaget omökade resurser till dialekt-och ortnamnsarkivet i tillstyrks avhiwianistiska fakulteten vid i och kommim. SÖ betonar att det arbete som den samiskaspråknämnden påbörjat är av stor betydelse för undervisningen i samiska och förde läromedel som utvecklas för undervisningen. DOVA framhåller att språknämndeninte har resurser för eget fältarbete utan i väsentlig mån måste bygga sinverksamhet på de samiska samlingar som finns i , och Sverige.Nordiskt samiskt institut redovisar egna språkprojekt som f.n. genomförs ellerplaneras. Institutet fungerar också som sekretariat för Samisk språknemnd.Same-Ätnam anser det vara en angelägen uppgift för samefonden att stödjaSame-Ätnams språkutskott och anslå medel till kursverksamheten. 4.7.3Musik, litteratur, bibliotek m. m. Rikskonserter beklagar att utredningen inte närmarebehandlat m u s i k o m r å d e t, eftersom det inte finns någon forskning somsätter in de samiska musiktraditionerna i den ram som förhållandet till detsvenska storsamhället utgör. Rikskonserter betraktar det som mycketbetydelsefullt att samerna försöker finna olika sätt att föra vidare delar avjojkatraditionen i ett nytt socialt sammanhang. Det är också viktigt attförnyelsen av jojken styrs av samernas egna behov och inte tas över av t. ex.kommersiella intressen. En förutsättning för detta är att det finns miljöer därsamer kan utöva sin kultur. Same-Ätnam tillägger att den litterära traditionsom t. ex. jojkningen burit upp och förmedlat har spelat en mycketstor roll som samernas samlade litterära kvarlåtenskap. Statens kulturrådunderstryker att den samiska musiken, den traderade såväl som den nyskapade,bör få stöd för att kunna dokumenteras och utvecklas inom samernas egnagrupper, men också för kännedom och upplevelse för utomstående. allmänna biblioteksförening över den översikt av den samiska litteraturensom utredningen ger. Detta är uppgifter söm blir till stor nytta ibibliotekens arbete med att köpa in och låna ut samisk litteratur. Det voreenligt biblioteksföreningen önskvärt om all litteratur på samiska kunde erbjudasbiblioteken genom Bibliotekstjänsts sambindningslistor. Prop.1976/77: 80 68 upplyser om att bestämmelsernaför stödet för svensk skönhttcratur inte medger att den samiskalitteraturen hänförs dit. Detta är enligt anmärkningsvärt då detsamiska språket och litteraturen inte är en exillitteratur i kontakt med enlevande språkkälla, som t. ex. den finska, utan har en livsform oberoende avetablerade nationsgränser. Same-Ätnam föreslår att ett särskilt utgivningsstödinrättas för den samiskspråkiga litteraturen. Det krävs enligt Same-Ätnamkraftfulla åtgärder för en positiv utveckling, som uppmuntrar och ekonomisktmöjliggör en utgivning även av samisk litteratur med små upplagor. Same-Ätnamfinner det lämpligt med nordisk samordning av utgivningen och antydermöjligheten av viss förlagsverksamhet i anknytning till . allmänna biblioteksförening beklagar attbibliotekens medverkan när det gäller att sprida och bevara samisk kultur ochsamiskt språk inte alls beaktats av utredningen. På grund av det ringaimderlaget av aktuell litteratur är det dock enligt intemöjligt att utforma riktlinjer för bokbeståndets uppbyggnad på samma sätt somgjorts för invandrare. Existerande bidragsformer till kommunala folkbiblioteksamt till lånecentraler vad gäller litteratur på invandrar- ochminoritetsspråk skall dock omfatta även samisk litteratur. kommun anser att skol- ochfolkbiblioteken i områden med ett större antal samer bör vara väl utrustade medböcker av alla slag på samiska men även på svenska om samiska förhållanden. Kommunenframhåller särskilt nödvändigheten av tillgång till barnböcker på samiska. ÄvenUmeå kommun betonar att folkbiblioteken bör få resurser för att aktualiseraden samiska litteraturen. För personer bosatta i det samiska kärnområdet ärsameproblem glesbygdsproblem, framhåller . Enmöjlighet är att de lokala sameföreningarna skapar egna bibliotek. En annan möjlighettill bokförmedling och visst AV-utbud utgör kommunernas bokbussar, till vilkainvesteringsbidrag kan erhållas från . I den fortsattahandläggningen av bidragsärenden för bokbussar bör kunnaprioritera den samiska aspekten. uppmärksammar ocksåbibliotekens roll som centraler för andra medier än böcker, t. ex. ljudband,grammofonskivor, utställningar och i några fall videogram. Biblioteken kanockså fungera som samlingsplatser för samiska organisationer och även erbjudaett samiskt kulturutbud. Även för de många samer som sedan en eller fleragenerationer varit bosatta i andra delar av landet har biblioteken möjlighetatt ge service genom beställningar och inköp av samiskt material. allmänna biblioteksförening framhållerlikaså att ett samarbete mellan lokala sameföreningar och kommunbibliotekenkan underlätta programverksamheten, i synnerhet som biblioteken i allmänhethar nära kontakt med övrig kulturverksamhet i kommunen. Prop.1976/77: 80 69 föreningenpåpekar vidare att talböcker skulle kunna vara.till stor nytta för de mångasamer som förstår men inte kan läsa samisk text. Ett tjugotal remissinstanser behandlar sameradionoch dess fortsatta utveckling. Flertalet av dem, däribland ,länsskolnämnden i . , radioutredningen, ,Såtni-nuorra, Same-Ätnam, Nordiska samerådets svenska sektion, FPU och SverigesLokalradio, ger uttryck för åsikten att sameradion är en viktig del av samernaskulturliv. anser i likhet med sameutredningen att samerna haren speciell ställning i förhållande till andra etniska och språkliga minoriteter,då utgör ett av deras hemländer. anser att det därförfinns särskilda skäl för att man också inom radio- och tv-verksamheten tar påsig ett ansvar för bevarandet av samernas kultur och språk. Särskildasameprogram bör förekomma i större utsträckning än vad som i och för sig kanmotiveras med samernas antal. Program om samer och om samisk kultur har därtillenligt radioutredningen en given och naturlig plats i de allmännariksprogrammen inom såväl radio som tv. SSR understryker att samernas behov av information,behandling av aktuella frågor som rör samerna, underhållning m. m. genom radioberör riksradions, lokalradions och de nordiska radioföretagens gemensammasändningar. Detta bör enhgt SSR beaktas vid organiseringen av de samiskaradiosändningarna. Same-Ätnam, Nordiska samerådets svenska sektion och FPUbetonar sameradions betydelse som informationskälla och dess värde för attstärka den samiska samhörigheten. Same-Ätnam anser i likhet med utredningen attinrättandet av lokalradion inte får innebära att den samiska programverksamhetenförsvåras. Same-Ätnam understryker att den nuvarande täckningen översameområdet på inga villkor får splittras till att täcka de trefyra länenavskilt. Nordiska samerådets svenska sektion och FPU uttalar sigockså för en förstärkt programverksamhet inom lokalradions ram. Lokalradio planerar att redan från startenpåbörja sändningar på minoritetsspråk och till etniska minoriteter.Lokalradion räknar med att särskilda program för samer kommer att från startenproduceras av samisk personal i och samt Jämtlandslokalradioområden. SSR hänvisar till ett tidigare yttrande överlokalradioverksamheten, vari SSR föreslog fyra fasta tjänster för de regionalaoch lokala sändningarna med placering i , ,/resp. //. finner det naturligt att SverigesLokalradio får i uppdrag att svara för sändningarna inom det samiska kärnområdet,eftersom det är fråga om regionalt sända ljudradioprogram. Prop.1976/77: 80 70 börvara både på svenska och på olika samiska dialekter. Det är enligtradioutredningen lämpligt att samsändningar kan ske mellan flera av de berördalokalradioområdena och att också samproduktion sker av vissa program.Lokalradiosändningarna bör enligt SSR i högre grad än sändas påsamiska, varvid också hänsyn lättare kan tas till de samiska språkgränserna. Desamiska lokalradioföretagen bör även samarbeta över riksgränserna för atttillmötesgå de gemensamma samiska kulturtraditionerna och gränskontakterna. Statenskulturråd framhåller att det bör finnas samisktalande medarbetare pålokalradion inom de samiska kärnområdena, varigenom utvecklingen av språk ochspråkbruk inom resp. område främjas. Radion kan enligt iNorrbottens län ha en nyckelroll när det gäller insatser för att behållaspråket. Med tanke på den språkliga situationen blandsydsamerna bör enligt Lokalradio Radio och RadioVästerbottens sändningar ske på såväl sydsamiska som svenska. kommunmenar att tillfälle också bör ges till att utveckla lulesamiskan genom särskildaprogram i radio. Även Saminuorra understryker att radiosändningarna skallgöras på de olika samiska språken. SverigesLokalradio konstaterar att den sameprogramverksamhet som planerats inomlokalradion i första hand är av informativ karaktär. Det är enligt SverigesLokalradio angeläget att samekulturen tas med i prioriteringen vid eneventuell framtida expansion av lokalradions kulturbevakning inom berördalokalradioområden. Fleraremissinstanser understryker i likhet med utredningen betydelsen av samesändningarnasgeografiska räckvidd. SÖ, länsskolnämnderna i och län,i län, SSR och Same-Ätnam är bland de instanser som delarutredningens uppfattning att sameradions sändningar regelbundet bör görastillgängliga för samer i de mellansvenska områdena, i första hand ochUppsala. Sändningarna i sameradion skall enligt ochNordiska samerådets svenska sektion vara tillgängliga fÖr samer som borutanför nuvarande sändningsområde och utanför det traditionellabosättningsområdet. Saminuorra anser att radiosändningar för samer måste nå utöver hela och även sändas inom och . SverigesRadio, som noterar att flera och ibland sinsemellan avlägsna regioner kan haintresse av samma utbud, påpekar att en samtidig täckning av skilda regioner ioch för sig inte behöver medföra att rik s-radion anlitas. Lokalradioanser för sin del att behovet av riksutsändningar av sameprogram liksom avinformation om samer och samiska förhållanden för hela landets befolkning intekan tillgodoses inom lokalradions ram, eftersom riksprogramproduktionen ärSveriges Radios angelägenhet. Prop.1976/77: 80 71 SSR anser att man genom ett nära och flexibeltsamarbete om sändningstider, geografisk täckning m. m. mellan riks- ochlokalradion kan utnyttja personal för de gemensamma samiska sändningarna överriksradionätet. Dessa rikssändningar bör täcka sameområdet och med vissaprogramtyper även de mellansvenska områdena. Huvudvikten bör enligt SSR liggapå fasta sändningar över hela sameområdet och det bör finnas åtminstone enbefattningshavare för den verksamheten. FPU kräver att samiska sändningargenomförs på riksnätet. Även Same-Ätnam önskar att sameradions sändningar gesrikstäckning och, om detta är helt omöjligt, att åtminstoneStockholmUppsalaområdet täcks. allmänna biblioteksförening påpekar attbiblioteken har stor erfarenhet av AV-material. Om frågan inte löses avSveriges Radio, kan därför programmen spelas in på kassettband och lånas uttill intresserade genom biblioteken. Även Same-Ätnam antyder möjligheten attutanför de områden som skulle täckas av sameradions sändningar distribueranyhetsprogrammen på band genom biblioteken. Beträffande den samnordiska sameradioverksamhe-t en vill SSR understryka betydelsen av att resurser skapas för att bättre knytasamman den sameradioverksamhet som förekommer i de tre nordiska länderna.Lokala studioresurser bör skapas eller bibehållas på centrala samiska orter.Radiolinjenätet bör byggas ut så att lokala studios kan sända programinslag medgod kvalitet och så att direkta radiolinjer finns mellan sameradiostudios i detre länderna. För viss programverksamhet, som t. ex. nyhetsbevakning genomgemensamma telegramsändningar, behövs samnordisk personal. Först i ett andrasteg, efter personell, teknisk och programmässig förstärkning av densamnordiska sameprogramverksamheten, kan ett produktionscentrum komma i fråga noterar med tillfredsställelse attsameutredningen tillstyrker de nordiska radioföretagens förslag om ettsamnordiskt produktionscentrum för sameprogram i dess huvuddrag, med vad detinnebär för del i fråga om åtaganden för det allmänna och SverigesRadio. hänvisar till sitt tidigare yttrande över förslagetfrån de nordiska radioföretagen, i vilket utredningen tillstyrkte att medel urrundradiofonden skulle ställas till förfogande som ett svenskt bidrag till ettsådant produktionscentrum. SSR förutsätter, med instämmande av Saminuorra, attde ursprungliga planerna på upprättandet av ett samiskt produktionscentrumfullföljs enligt förslag till och beslut av samernas åttonde konferens i Snåsaår . Centrumet skall således, framhåller , placerasi . När det gäller sameradion i övrigt understryker SSRbetydelsen av att ett samiskt programråd finns för de samiska sändningarna iriks- och lokalradion. Rådet bör-upprättas av , i samråd medlokalradion, och rådets ledamöter bör utses av efter förslag Prop.1976/77: 80 72 Rådet bör enligt SSR vara rådgivande för , SverigesLokalradio och sameradions befattningshavare i frågor om den samiskaprogramverksamheten och sameradions organisation. finner att sameutredningen geren. god översikt över de museer och institutioner som har samiska samlingar, dokumenterarsamisk kultur i dess olika former och bedriver en utåtriktad verksamhet kringsamiska frågor. Det är enligt en viktig men försummadfordran att samisk representation och erfarenhet finns med vid planering, urvaloch förmedling av materialet till en större allmänhet. delar sameutredningens uppfattningom behovet av en förstärkning av forskningsresurserna avseende dentraditionella samekulturen. Men samekulturen i bör även ägnas tillbörliguppmärksamhet. torde med sina stora samlingar av samiskaföremål och sitt omfattande arkiv samt erfarenheter inom fältforskningen varasärskilt ägnat att bedriva sådan forskning och utställningsverksamhet somsameutredningen berör. Landsantikvarien i , museumoch Föreningen tar upp det påbörjade samarbetet mellanriksantikvarieämbetet. och berörda länsmuseer i fråga omdokumentationen av samisk kultur. Detta samarbete har begränsatsgenom otillräckliga resurser. Dessa remissinstanser, och även statenskulturråd, anser liksom utredningen att det planerade nya statsbidraget tilllänsmuseerna kan komma att innebära möjhgheter till ökade insatser fördokumentationen av den traditionella samekulturen. Mot bakgrand av den snabbainsats som behövs för att utforska samekulturen och dess förändringar bör dockenligt de av samekultur berörda länsmuseerna få särskiltekonomiskt stöd för forskningsinsatser på samekulturens område. Landsantikvarieni och Föreningen har samma uppfattning. anser att en allmändokumentation av samisk kultur och livsföring bör genomföras, dels medkulturhistorisk aspekt och dels inriktad på nutida samiska miljöer. Till stordel bör dessa undersökningar, som också bör belysa samspelet mellan samerna ochden övriga befolkningen, kunna utföras av länsmuseerna. Detta förutsätteremellertid enligt att denna arbetsuppgift särskiltbeaktas vid resurstilldelningen till museerna och att museerna i sinpersonalorganisation täcker detta kompetensområde. För länsmuseernasdokumentation av samekulturen och dess utveckling är det enligtlandsantikvarien i betydelsefullt att samer kan engageras iverksamheten. Same-Ätnam tillägger att vid de tre nordligaste 1976/77: 80 73 länsmuseernaborde åtminstone någon av de anställda behärska adekvat dialekt i resp. museum.Speciellt viktigt är det enligt Same-Ätnam att chefen för museetssamiska avdelning har kunskaper i samiska. Riksantikvarieämbetetsaknar en redovisning av de fysiska kulturlämningarna, vilka är av storbetydelse när det gäller kunskapen om samernas äldre historia. a. för de inventeringar som genomförts. Ett omfattande arbete medinventeringar och kulturhistoriska undersökningar bedrivs både centralt och regionalt.Arbetet har emellertid utförts med olika utgångspunkter och saknas ännu entillfredsställande överblick över de samiska lämningarna. Detta avspeglas bl.a. i underlagsmaterialet till den fysiska riksplaneringen, som endast redovisarett fåtal samiska miljöer. Landsantikvarien i säger ocksåatt och intensivundersökningar påbegränsade områden givit vid handen att de tidigare inventeringarna varitbristfälliga. Enheltäckande inventering med en exakt kartredovisning av de fysiska lämningarnaär enligt en mycket angelägen uppgift. Den bör bestå aven sammanställning av det befintliga materialet, intervjuer ochfältundersökningar. Särskilda medel bör ställas till förfogande förinventeringsverksamheten. Ämbetet kommer att aktualisera denna fråga i kommandeanslagsframställningar. Riks-antikvarieärnbetet finner vidare att utredningeninte alls berört frågan om vård och underhåll. Slutligen finns det ett stortbehov av information om de samiska kulturminnena. För denna verksamhet börbefintliga kanaler för intern samisk information i första hand användas. Lapplandsgruppenframhåller att många av de differentierade, icke renskötande samerna har påboplatserna byggnader och andra ting, som varit i släktens ägo i århundraden.Det är för Lapplandsgruppen angeläget att få tillvarata detta kulturarv.Länsskolnämnden i berör också de gamla samiska samlings- ochboplatserna, t. ex. Fatmomakke i kommun. Det är ur kulturhistorisksynpunkt angeläget att denna plats, som ännu fungerar som samlingsplats förmånga samer , kan bevaras åt framtiden. 4.8 Sameslöjd och samekonsthantverk konstaterar att sameslöjden ochsamekonsfhant-verket är en viktig del av den samiska kulturen och att slöjdenutgör ett betydelsefullt komplement till andra samiska näringar. Utredningensuppfattning om sameslöjdens betydelse och om att det finns föratsätt-ningar fören utbyggnad av verksamheten delas av ett stort antal remiss- Prop.1976/77: 80 74 instanser,däribland kammarkollegiet, SÖ, , , länsarbetsnämnderna iVästerbottens och , statens industriverk, iJämtlands län, och kommuner, ,, Nordiska samerådets svenska sektion och hantverks- ochindustriorganisation. i framhåller denbetydelse slöjden har när det gäller tillskottssysselsättning och nödvändigabiinkomster för de renskötande hushållen. Slöjden har varit och ärfortfarande i stort sett det enda förvärvsarbete som kvinnorna irenskötselhushållen, främst i de nordligaste samebyama i länet, har möjlighetatt ägna sig åt. Fleraremissinstanser, däribland statens industriverk, i ,och hantverks- och industriorganisation, understrykerbehovet av samhällsinsatser till stöd för sameslöjden bl. a. inom områdenaråvaruanskaffning, rådgivning, marknadsföring och utbildning. skisserar ett omfattande handlingsprogram och förordar bl. a.bildandet av en sameslöjds- och konstnärsfond, utredning rörandeutställningslokaler, ateljéer, verkstäder och startbidrag till slöjdare,anlitande av sameslöjdare för konstnärlig utsmyckning samt särskildasameslöjdavdelningar vid museerna. i finner detsärskilt angeläget med en samordning av samhällets insatser på den regionalanivån och ett utvecklingsprogram för att allsidigt främja näringen. Frågan om vad som kan göras för att stärka dekvalitativa egenskaperna hos sameslöjden och skydda slöjden ochkonsthantverket mot otillbörlig exploatering behandlas i flera yttranden. Same-Ätnamprotesterar för sin del mot att sameslöjden ofta enbart ses som ett lämpligtobjekt för att lindra arbetslösheten. Same-Ätnam kräver att statliga ochkommunala myndigheter erkänner sameslöjden som en integrerad komponent i densamiska kulturen och därmed avhåller sig från försök till industriellasatsningar inom sameslöjdens område, samt att samiska initiativ till stöd försameslöjden mera beaktas och respekteras än vad som sker. delar utredningensgenerösa grundsyn på frågan om medelstilldelningen för sameslöjd och samekonsthantverk.Bevarandet av sameslöjden och dess traditioner måste enligt föreningen ses somen kulturell angelägenhet, som inte kan mätas med normala affärsmässiga mått.Tillskapandet av service-, utbildnings- och administrativa resurser bör ske medsärskilt anslag till det organ som bedöms lämpligt att handha dessa uppgifter.När det gäller finansieringen av mindre maskinell utrustning samt verktyg förde enskilda slöjdarna framhåller företagareföreningen de möjligheter som redannu finns till bidrag och lån, bl. a. i företagareföreningens direktlån och idet statliga glesbygdsstödet. Även berörföretagareföreningarnas möjligheter att lämna h\drag. Prop.1976/77: 80 75 verkomtalar att medlen för inventering av gammal slöjd och för ekonomiskexpertrådgivning ur anslaget Främjande av hemslöjden kan utnyttjas avsameslöjden på samma sätt som av övrig hemslöjdsverksamhet i landet. anser att sameslöjden skall beredas störremöjligheter till ekonomiska bidrag för inköp av bl. a. maskinutrustning. framhåller att hemslöjdsfrågorinte vilar direkt på rådet. Den konstnärliga aspekten, den traditionsbärandeuppgiften, den utbildande och dokumenterande sidan är dock i hög gradkulturfrågor. Enligt landsantikvarien i bör stödet tillsameslöjden inte ensidigt administreras av industriverket och AMS om dekulturella aspekterna skall kunna tillgodoses. och.statens kulturråd bör även enligt landsantikvarien ta ett ansvar i dessafrågor. i framhåller attvid de kontakter nämnden har haft med sameslöjdare i samband med låneärendenhar ofta lokalfrågan aktualiserats. Med nu gällande bestämmelser kanlänsbostadsnämnden inte medverka till en tillfredsställande finansiering avslöjdlokaler för sameslöjdare. Enligt uppgift har inte heller länsarbetsnämndenmöjlighet att stödja tillkomsten av slöjdlokaler. Ett trettiotal remissinstanser uppehåller sig vidförslaget om att skapa ett samiskt slöjdföretag för att lösa frågor om bl. a.råvaraanskaffning, rådgivning och marknadsföring. Kammarkollegiet, statenskulturråd, konstnärsstipendienämnden, , lantbruksnämnden iVästerbottens län, länsstyrelserna i och ,, , och kommuner,SSR, Saminuorra, Same-Ätnam, Nordiska samerådets svenska sektion, FPU,hantverks- och industriorganisation samt Klys ställer sig uttryckligenpositiva till förslaget. Även och kommuner samt FöreningenSvensk form stödjer förslaget. SÖ och finner det naturligt attsamerna är angelägna om att själva ta hand om sin slöjd, utveckla sin särartoch ansvara för marknadsföring och försäljning av produkterna. Enligt SÖ:s ochkonstfackskolans uppfattning bör detta mål kunna förenas i ett vidareutvecklatsamarbete med den svenska hemslöjdsrörelsen, vars fond av erfarenhet ochkunskap bör utnyttjas till förmån även för sameslöjden. Även kammarkollegiet,lantbruksnämnden och i samt Föreningen , vilka ställt sig positiva till förslaget om ett samiskt slöjdföretag,framhåller vikten av en samordning av verksamheten med hemslöjdsföreningarnasarbete, bl. a. vad gäller marknadsföringen. förespråkar ensamordning med hemslöjdsföreningarna. I den mån sameutredningens förslag skullerealiseras vill föreningen dock framhålla betydelsen av ett nära samarbete medhemslöjdsföreningarna och deras väl inarbetade konsulent- och 1976/77: 80 76 ' / Norrbottenslän anser också att man bör eftersträva en samordning av försäljningen av sameslöjdoch annan hemslöjd. Landsantikvarien i framhåller att defrågeställningar som gäller för sameslöjden inte är problem enbart för samernautan kan betraktas som glesbygdsproblem. Förslaget om att tillskapa ett samiskt företag försameslöjden och samekonsthantverket avstyrks av statens industriverk, , och länsarbetsnämnden i ,och . instärnmer i att behovet av en fastorganisation till stöd för sameslöjden och dess utveckling är starkt och attsamhället bör stödja samerna i deras strävan att utveckla- denna del av detsamiska kulturområdet.