prop · G00390 · 1976-12-31 00:00:00 — Beräkningen av densärskilda semesterlönen bygger enligt betänkandet på den s, k,semestergrundande inkomsten, vilken skall motsvara nuvarandesjukpenninggrundande inkomst utan något beloppstak. Den särskilda semesterlönenbetalas ut från fonden . För den som inte ärsjukpenningförsäkrad föreslås arbetsgivaren bli skyldig att betala densemesterlön som hänför sig till sjukdomstid. I anslutning tUl ett uttalande i direktiven harkommittén lagt fram förslag om rätt för arbetstagare att sparasemesterledighet. Den som har tjänat in mer än 20 betalda semesterdagar fårspara överskjutande betald semester i högst . Han kan då ta utsammanlagt tio veckors semesterledighet det sjätte året. Sparade dagar fåremellertid tas ut tidigare om arbetstagaren önskar det. En allmän fömtsättningför rätten att spara är, att arbetstagaren har samma arbetsgivare hela tiden.När ar- 1976/77: 90 75 betstagareönskar spara semesterdagar skall han underrätta arbetsgivaren senast en månadefter det denne meddelat tiden för huvudsemestern för året. Vid uttag avsparade dagar gäller för arbetstagaren en underrättelsetid av . Kommittén föreslår att de nuvarande undantagen förbl. a. familjemedlemmar utgår. S. k, okontrollerade arbetstagare omfattas iförslaget av samtliga semesterförmåner. Den särsldlda semesterlagen för vissaarbetstagare med radiologiskt arbete föreslås upphävd, anger sig ha utarbetat sittförslag på sådant sätt, att lagen kan träda i kraft ochmedföra fem veckors semester under semesteråret , Två av kommitténs ledamöter har reserverat sig motförslaget att upphäva den särskilda semesterlagen. Omfattande invändningar motdet framlagda semesterförslaget anförs i särskild reservation av ledamotenForstadius, som anser att förslaget inte i föreliggande skick kan läggas tiUgrund för lagstiftning, I fråga om innehållet i angivna reservationer ochsärskilda yttranden får jag i övrigt hänvisa tUl betänkandet (s. 261 f). Under remissbehandUngen av semesterkommitténsbetänkande har de föreslagna grundläggande materieUa ändringarna fått ettgynnsamt mottagande av såväl de fackliga organisationerna som övrigaremissinstanser. Detta gäller i första hand förslaget att införa en femtesemestervecka men också särskiljandet av semesterledighet och semesterlön, utvidgningenav den semestergrundande frånvarotiden, bortsett frän vad avser den militäragrundutbUdningen, arbetstagarnas ökade inflytande på semesterutläggningen ochrätten att spara semester. Flera remissinstanser anser den föreslagna reformenangelägen. Den framstår enligt LO som ett rättvisekrav, som den utgörett steg mot att ge allt större arbetstagargmpper en skälig andel i det ökade välståndet.En länsstyrelse pekar på att stora grupper av arbetstagare, främst stats- ochkommunalanställda, redan nu har längre semester än på grund avavtal och att förslaget därför innebär en önskvärd utjämning avsemesterförmånerna meUan olika grupper på arbetsmarknaden. och delar kommitténs uppfattning,att det är önskvärt att den lagfästa semestern förlängs med såsom ettled i utjämningssträvandena. Förbunden säger sig också vara beredda atttillstyrka förbättringen av semesterförmånerna för deltidsanställda liksomåtskiUiga andra av de förslag som kommittén har lagt fram. () ställer sig på åtskilliga punkter kritisk tUlförslaget. som huvudpunkterna i kommittéförslagethar vunnit remissr instansernas giUande, har andra delar av förslaget fått ettblandat mottagande. Detta gäller inte minst nyheten att den särskildasemesterlön som tjänas in under sjukledighet m.m, skäU betalas ut av en särskild 1976/77: 90 76 semesterlönefond.I flertalet yttranden framhålls också att lagförslaget är komplicerat och attomfattande förenklingar är nödvändiga. Ett ofta framfört önskemål är vidare, att bestämmelsernai högre grad görs dispositiva i den meningen, att de får frångås genomkollektivavtal som har slutits eller godkänts på förbundsnivå. Flera remissinstanser framför som sin uppfattningatt semesterreformen inte bör träda i kraft . Vanligenanges påföljande årsskifte som lämplig tidpunkt för ikraftträdandet. Som skälanförs bl. a. bristande ekonomiskt utrymme samt svårigheter för partsorganisationernaoch arbetsgivarna att hinna med avtalsförhandlingar, rutinförändringar ochinformation . Flera remissinstanser, bland dem LO och någraav dess förbund, anser det angeläget att utredningsarbetet fortsätter med siktepå förslag till en fond som omfattar all semesterlön. För egen del viU jag anföra följande. Som framgåttav vad jag har anfört utgör den lagstadgade semesterrätten en viktigdel av den lagstiftning som formar arbetslivets villkor. Tillsammans med arbetstidslagstiftningenoch arbetarskyddslagens bestämmelser angående arbetstidens förläggninggaranterar den varje arbetstagare behövUg ledighet för rekreation och förutveckling av personUga intressen och anlag. Den bör, som fleraremissinstanser har påpekat, också medverka till att utjämna levnadsviUkorenmellan skilda gmpper i samhället. Semesterledigheten har från år 1938successivt förlängts . har emellertidstora gmpper, främst inom de statliga och kommunala sektorerna, genom avtaltillförsäkrat sig längre semester. I likhet med kommittén och flera remissinstanseranser jag att rättviseskäl talar för att semesterledigheten förlängs för demsom åtnjuter endast den lagstadgade semestem, främst arbetstagarna inomLO/SAF-området. Införandet av en lagstadgad femte semestervecka har också somframgått tillstyrkts av en samlad remissopinion. Enligt min mening bör mot bakgrund av vad jag nuhar anfört den årliga semesterledigheten förlängas . Beträffandetidpunkten för ikraftträdandet av denna reform återkommer jag längre fram. I samband med en förlängning av semesterledighetenfinns det enligt min mening anledning att överväga även andra förbättringar avsemesterlagstiftningen. Jag har tidigare pekat på brister i skilda hänseendeni nuvarande semesterlag. Dessa gäller inte minst i fråga om korttids- ochdeltidsanställda, som i vissa faU får kraftigt begränsade semesterförmåner,samt nyanställda arbetstagare, som ofta får vänta på sin förstasemester. Den antagna lagstiftningen om medbestämmande i arbetslivetbör enligt min mening föranleda vissa ändringar i semesterlagstiftningen.Semesterkommitténs förslag lämnar i betydande utsträckning anvisningar omlämpliga framkomstvägar vid en allmän semester- 1976/77: 90 77 reform,även om dess förslag inte i alla delar bör läggas till grund för denna. Jagämnar i det följande i korthet ange vilka frågor jag anser nu böra tas upp. Föratt komma till rätta med främst de deltids- och kort-tidsanställdas situation isemesterhänseende föreslår kommittén, att rätten tiU semesterledighet skallskUjas från rätten tUl semesterlön. Ledigheten skall tillkomma i princip varjearbetstagare utan krav på mtjä-nande. Semesterlönen, däremot, skall beräknas iförhållande till inkomsten som föregår semesteråret. Någrakrav på viss arbetad tid per kalendermånad skall därvid inte längre ställas.Förslaget, som har vunnit allmän anslutning, bör enligt min mening genomföras,även om vissa begränsningar av ledighetsrätten kan böra övervägas. Vidarefinns starka skäl att i detta sammanhang överväga en viss förskjutning avintjänandeåret, så att det närmare ansluter till den normala semestertiden,sommaren. Genom en sådan åtgärd uppnås bl. a. att ny-och återanstäUda tidigarefår betald semesterledighet. Ett viktigt inslag i semesterrätten utgörs avmöjligheten att tjäna in betald semester under sjukdom och viss annanprivUegierad frånvarotid. Kommittén har för sin del föreslagit en kraftigutvidgning av den semestergrundande frånvaron. Detta har skett mot bakgrund avatt arbetsgivarnas kostnader enligt kommittéförslaget fördelas genom ensärskild semesterlönefond. Som jag strax återkommer till kan jag för min delinte biträda förslaget i denna del. Detta bör dock enligt min mening intehindra, att en utvidgning sker av den frånvarotid som grundar rätt tillsemesterlön. Den ändring som jag avser att föreslå tar främst sikte på frånvarovid sjukdom och vård av barn. Även ledighet för studier bör i viss utsträckningkunna ge rätt tiU semesterlön. Mot bakgrund av medbestämmandereformen börbestämmelserna om semesterutläggningen ändras på sådant sätt, att grundsatsernai den reformen kommer till bättre uttryck. I samband därmed finns det skäl attanpassa bl. a. reglerna om varselskyldighet och tid för semesterns förläggningunder året till de krav som anses böra kunna ställas. Även i dessahänseenden bör dock kommittéförslaget modifieras, med hänsyn till påpekandensom har gjorts under remissbehandlingen. I fråga om semesterlönens beräkning har kommitténföreslagit betydande ändringar. Av vikt är att löneunderlaget förprocentberäkningen har utvidgats. Enligt en omfattande remissopinion har dockde föreslagna bestämmelserna blivit invecklade och svårtolkade. Förslaget börenligt min mening inte utan vidare läggas tUl grund för lagstiftning. Jag ämnaremellertid i det följande med utgångspunkt i förslaget och med beaktande avremissynpunkterna föreslå ändrade regler för semesterlönens beräkning. a. syfta tUl en förbättring av arbetstagarnas löneförmåner undersemesterledigheten. I den allmänna debatten har förts framtanken på att intjänad semester skall kunna sparas för att arbetstagarendärigenom 1976/77: 90 78 skallha möjlighet att med vissa längre intervaller ta ut en längre semesterledighet.Med utgångspunkt i ett uttalande i direktiven har kommittén som nämnts lagtfram förslag på denna punkt. Det alldeles övervägande antalet remissinstanserhar förordat att förslaget i huvudsak genomförs. De invändningar som har gjortsfrån vissa arbetsgivarorganisationers sida har främst avsett svårigheterna attadministrativt och persönalmäs-sigt klara av större sammanhängandesemesteruttag, särskilt på mindre arbetsplatser. I likhet med remissinstansernaanser jag för egen del förslaget vara både angeläget och välgrundat! De anfördaarbetsgivar-synpunkterna hindrar enligt min mening inte att en reform av dettaslag nu genomförs. Jag ämnar därför i det följande närmare utveckla hur énsådan ordning bör utformas. Även frågan om semesterlagens tiUämpningsområde ochs. k. okontrollerade arbetstagares ställning i semesterhänseende bör övervägasi detta sammanhang. Som jag redan har nämnt har förslaget att inrättaen särskild semesterlönefond mött omfattande invändningar underremissbehandlingen. Flertalet av de remissinstanser som särskilt kommenterarförslaget ställer sig starkt kritiska tiU inrättandet av den föreslagna fonden.Ett antal remissinstanser uttalar sig visserligen i princip till förmån för enfördelning av kostnadsansvaret enligt de principer som kommittén har förtfram, men några av dessa anför vägande invändningar möt förslagetsutformning. Kritiken tar sikte på att fondsystemet medför ettomfattande administrativt förfarande med rapporteringsskyldighet ochregistrering av uppgifter. Vidare pekar man på att systemet leder till att ipraktiken skilda arbetstagarbegrepp och besvärsordningar blir tillämpUga,beroende på om fråga är om vanlig semesterlön eUer särskild semesterlön vidsemestergrundande frånvaro. Beträffande frågan om skilda arbetstagarbegrepppekar exempelvis försäkringsdomstolen på, att den omständigheten att någonuppbär t. ex. sjukpenning på gmnd av sjukpenninggmndande inkomst avanställning inte utgör någon garanti för att anställning föreligger. Enförsäkrad förblir registrerad vid bl. a. arbetslöshet, yrkesutbildning,arbetsvärd, havandeskap och barnsbörd. En fe-riearbetande eller säsongarbetandeär sjukpenningförsäkrad . Förslaget kräver därför enligt domstoleninförskaffande av uppgifter och prövning i varje enskilt fall av fråganhuruvida utbetalningen avser anställningstid eller ej. Uppgiftsskyldighet måsteföreskrivas för arbetsgivaren angående anställningens ingående och upphörande,oavsett anställningstidens längd. Det är enligt försäkringsdomstolen viktigtatt garantier skapas för ett så fullständigt fuUgörande av uppgiftsskyldighetensom möjligt. Problem uppkommer bl. a. beträffande s. k. inter-mittentaanställningar. Vidare erinrar domstolen om att begreppet sjukpenninggrundandeinkomst av anställning numera omfattar även uppdragsinkomster. 1976/77: 90 79 Från arbetsgivarhåll har bl. a. framförts attsvårigheter eller hinder föreligger att underrätta om semesterledigheten,eftersom underlaget för beslut om ledigheten förutsätter tillgång i god tidtill de uppgifter som registrerats i fonden och sådana uppgifter saknas närunderrättelse skall lämnas. Svårigheter föreligger även ätt tUlämpa ett avtalatintjänandeår som sammanfaller med semesteråret eller i övrigt avviker från detför fondsystemet gäUande fasta intjänandeåret. Några remissinstanser på arbetsgivarsidan har försin del anfört ätt en utvidgning av privilegieringen inom ramen för nuvarandeskyldighet för arbetsgivaren att svara för semesterlönen är att föredra framfördet föreslagna systemet. Jag vill också peka på att med egnasemesterkassor har framställt önskemål om att dessa skall kunna behållas samtatt berörda statliga verk liksom och har förklarat sig vilja stå utanför dét föreslagnafondsystemet. Slutligen vUl jag nämna att RFV med hänsyn tiU denackdelar verket funnit förenade med det föreslagna fondsystemet föreslår enannan lösning. Den iimebär att den särskilda semesterlönen i stället för attenligt förslaget knytas till kravet på pågående anställning direkt anknyts tillsådan tid då semestergrundande ersättning, exempelvis sjukpenning, betalas ut,under förutsättning att den försäkrade då har sjukpenninggrundande inkomst avanstäUning. Samtliga bestämmelser som rör särskild semesterlön bör där\'idenligt RFV sammanföras till en lag om särskild semesterlön. Enligt denna skaUsemesterlön utgå även för tid då den försäkrade tillfälligt inte är anstäUd.Även ersättning till uppdragstagare skall ingå i avgiftsunderlaget. Genom detförslaget bryts bestämmelserna om intjänande av särskUd semesterlön ut frånsemesterlagen och förs in i ett socialförsäkringssystem. Invändningarna mot kommittéförslaget på denna punkthar som synes varit många och av sådant slag att de förtjänar beaktande. Föregen del kan jag mot bakgrund av remisskritiken inte förorda ett sådantadministrativt förfarande som det kommittén har föreslagit. Den sakliga vinsten med ett fördelningssystembestår i att det underlättar en utvidgning av den semestergmndande frånvaron.Som jag redan har nämnt avser jag dock att i detta sammanhang föreslå en vissutvidgning av gällande privilegiering. Det bör erinras om att inteheUer det föreslagna systemet möjliggör privilegiering av frånvaro i denutsträckning som skuUe kunna anses önskvärd. Som kommittén har pekat på, kanfrågan om semesterrätt vid exempelvis arbetslöshet ocharbetsmarknadsutbildning kräva en mer långtgående ändring av gällande ordningför utbetalning av semesterlön, t. ex. genom ätt all semesterlön samlas i enfond. Motsvarande torde förutsättas också för uppsamling av semesterersättningvid byte av anställning liksom för att åstadkomma en minimisemesterlön. 1976/77: 90 80 Under remissbehandlingen har, bl. a. från LO,framställts önskemål om fortsatt utredning av de frågor som hänger samman medett fondsystem för administration av semesterlön. Även jag anser att utredningsarbetetbör fortsätta på denna punkt. Jag har för avsikt att i annat sammanhang ta uppfrågan om formerna för detta utredningsarbete. Redan nu vill jag emellertidnämna, att även frågan om ett begränsat fondsystem av det slag som RFV harpekat på bör tas upp i det sammanhanget. I samband med att jag närmare går in på deändringar av scmesterlagstiftningen som jag nu ämnar föreslå, kommer jag ävenatt förorda att semesterlagstiftningen i närmare angivna hänseenden görsdispositiv i den meningen, att avvikande bestämmelser får överenskommas genomkollektivavtal med central arbetstagarorganisation. En sådan utveckling ärenligt min mening motiverad mot bakgmnd av bl. a. den omfattande beslutanderättsom i andra hänseenden har getts åt arbetsmarknadens parter, inte minst genomden nya lagstiftningen om medbestämmande i arbetslivet. Slutligen vill jag nämna att jag, på skäl som jagåterkommer till, avser att föreslå att den särskilda semesterlagen förarbetstagare med radiologiskt arbete behålls tUls vidare och i tekniskthänseende anpassas till den nya allmänna semesterlag som jag ämnar föreslå. 12.2Allmänna grunder för förvärv av semesterrätt Med semester avses enligt SemL rätt tiU ledighetfrän arbetet med bibehållen lön. Som jag har nämnt gäUer somförutsättning för rätt till semester att arbetstagaren under det s. k.kvalifikationsåret i regel föregående kalenderår har utfört arbete förarbetsgivaren. Den som har arbetat mmst under en och samma månadförvärvar . Den som har arbetat minst får en semesterdag.Arbetstidens längd per dag saknar betydelse. Som arbetade dagar räknas intebara fulla arbetsdagar utan även dag då arbetstagaren har arbetat någon enstakatimme för arbetsgivarens räkning. AnstäUningen som sådan grundar däremot intesemesterrätt. Viss s, k, privUegierad frånvarotid jämställs med arbetad tid ifråga om intjänande av semester. Det gäller viss tids frånvaro pä grund avsemester, yrkesskada, sjukdom, havandeskap eUer barnsbörd, miUtärtjänst,vapenfri tjänst och tjänstgöring i civilförsvaret. Av bestämmelser i annanlagstiftning följer, att semesterrätt kan tjänas in även vid viss annanfrånvaro. Jag syftar på bestämmelser i arbetarskyddslagen (1949: 1, ändradsenast 1976: 583), lagen (1974: 358) om facklig förtroendemans stäUning påarbetsplatsen (ändrad : 594), lagen (1972: 650) om rätt tillledighet och lön vid deltagande i svenskundervisning för invandrare (ändradsenast 1976:590) och lagen (1974: 12) om anställningsskydd (ändrad senast 1976/77: 90 81 Vid annan ledighet än semester gäller att frånvaron inte ger rätt tUlsemester, om arbetstagaren av annan orsak än driftsuppehåll för samtidigsemester uppenbarligen inte skulle ha kunnat få arbete under frånvarotiden.Räckvidden av denna bestämmelse har inskränkts i 21 § sista stycket lagen omanställningsskydd. Enligt denna regel tjänas semesterrätt in också vid sjukdomoch därmed jämställt förhåUande som inträffar när permittéring har varat längreän eller under samma kalenderår, SemL:s kvalifikationsregler bygger i huvudsak påsaimna system som lag, även om det ursprungliga kravet på fortlöpandeanställning hos samme arbetsgivare slopades ,Ändringarna 1945 och 1963 rubbade sålunda inte lagens grundvalar. Utvecklingenpå arbetsmarknaden, främst den ökade rörligheten, har lett till attsemesterlagen ter sig föråldrad på många punkter. Lagens regler begränsarsemesterrätten för mänga arbetstagare. Det gäller främst deltids- ochkorttidsanställda. En person som t, ex, arbetar på heltid isträck tjänar inte in någon semester, om arbetsdagarna råkar infalla runt ettmånadsskifte i ena och i andra månaden. Däremot gerfemton arbetsdagar i samma månad rätt tiU , om såarbetstagaren bara har arbetat . Den som arbetar en timmedagligen i under en månad får rätt till en semesterdag men inte densom arbetar sju i en månad. En person som utför arbete åt fleraarbetsgivare under samma månad riskerar att gå miste om semesterdagar, som hanskuUe ha rätt till, om han hade arbetat hos samme arbetsgivare. FördeltidsanstäUda kan arbetstidens förläggning i vissa fall fä betydelse försemesterns längd. En deltidsanstäUd som arbetar på halvtid tjänar in24 semesterdagar. Ändras veckoarbetstiden från fem halva dagar tiU två ellertre , försämras semesterförmånema. Arssemestern krymper till12 semesterdagar. Vidare kan en skiftarbetare formellt sett förlorasemesterdagar, om skiftschemat under en viss månad omfattar färre än 15arbetspass. Denna effekt har förstärkts genom arbetstidsförkortningen förarbetare i kontinuerlig skiftgång. SemL:s konstruktion begränsar semesterrätten ocksåför dem som är nya pä arbetsmarknaden eller har bytt anställning. Lagenshuvudregel som kvalifikationsår för semestem medför sålunda,att det dröjer frän det att semestern tjänas in tills arbetstagarenfår ut semestern. En nyanställd kan alltså få vänta innan han får fuUsemester första gången. Den som ofta byter anställning löper risk att få ut sinsemester enbart i form av kontant ersättning i stäUet för som betald ledighet.En annan nackdel med lagens system är att löneökningen under semesteråret intedirekt påverkar semesterlönens storlek för den tim- och ackördsavlönade,eftersom semesterlönen räknas ut 1976/77.1 saml. 1976/77: 90 82 påarbetstagarens inkomst före semestern. I tider med kraftigakontanta lönehöjningar innebär detta en klar nackdel för de tim-ochackördsavlönade i jämförelse med de månadsavlönade, som får ut sin vanliga lönunder semestern. En viss hänsyn har dock tagits tUI detta förhållande vidfastställande av procenttalet vid semesterlönens beräkning. De nackdelar som jag senast har pekat på kanmildras eUer undanröjas genom att avtal träffas om avvikelse från lagenskvalifikationsregler. Semestem kan sålunda efter överenskommelse helt ellerdelvis läggas tidigare än året efter kvalifikationsåret. Genom att överenskommelseträffas om att annan tid än föregående kalenderår skall vara kvalifikationsårvinner man den fördelen att kvalifikationsåret kommer närmare den vanligasemesterperioden, dvs. kommer eventuell löneförhöjningunder första delen av semesteråret att ge utslag i semesterlönen för de tim-och ackördsavlönade. En överenskommelse om förskjutning av kvalifikationsåretfår som följd en förskjutning av det år, då semestem skall utgå. Om parterna är ense, kan de välja vilken som helst period som kvalifikationsår, således även löpande kalenderår eUerlöpande anställningsår. En nackdel med löpande kalenderår liksom löpandeanställningsår som intjänandeår är att man saknar ett säkert underlag förberäkning av semesterlön för personer med rörliga löner (ackord, provision o,d.). Löpande kalenderår tUlämpas därför främst på det statliga området ochdelar av det kommunala området. Enligt gällande koUektivavtal, allmännaavlöningsavtalet (AST) och avlöningsavtalet för R-tjänstemän (ASFR), är dethuvudregeln för statliga tjänstemän. Regeln om löpande kalenderår somintjänandeår gäller dock inte fullt ut pä det statliga området. För vissarörliga ersättningar (t, ex, vikariatstiUägg, ob-tillägg, jour- ochberedskapstillägg in, m.) bestäms nämligen inte semesterlönen på det löpandeårets inkomster. Pä sådana inkomster utgår i stället semestertUlägg under detföljande året. Vidare bygger inte aUa stadiga avtal på löpande kalenderår. Ensådan ordning tillämpas inte för statligt anställda byggnadsarbetare. Löpandekalenderår gäUer enligt koUektiv-avtal även för tjänstemän med primärkommun somarbetsgivare liksom för arbetstagare med landstingskommun som arbetsgivare.Däremot har de av Svenska kommunalarbetareförbundets medlemmar som är anställdahos primärkonununerna föregående år som kvaUfikationsår, För de privatanställdatjänstemäimen är det mera sällsynt att kollektivavtalen bygger pä löpandekalenderår,. Exempel på sådana avtal är avtalen för försälcringstjänstemännenoch banktjänstemännen. Samthga kollektivavtal som har regler om löpandekalenderår innehåller också bestämmelser om att arbetstagaren är skyldig attåterbetala för mycket utbetald semesterlön, om anställningen avbryts innansemestem till fullo har tjänats in. 1976/77: 90 83 Jag kan nämna att semesterlagarna i ochNorge saknar motsvarighet till den svenska "trappstegsregeln", dvs.kravet på visst antal arbetade dagar per kalendermånad underkvalifikationsåret. Den norska lagen går längst genom att inte föreskriva någrasom helst kvalifikationsregler för semesterledigheten (jfr SOU 1975: 88 s. 92). Som jag nämnt i inledningen tUl mitt anförande harIcrav på undanröjande av bl. a. de nu nämnda bristerna i SemL förts fram såvälav arbetstagarorganisationerna som i och inom det nordiskasamarbetet. förslag till nya grunder för förvärv avsemesterrätt syftar till att åstadkomma förbättringar i dessa hänseenden.