prop · G003137 · 1976-12-31 00:00:00 — Ett vore attbolagsstämman kunde finna lämpligt att tills vidare sätta honom i tillfälle attgöra det, med möjlighet för stämman att när som helst återkalla ett sådant bemyndigande(jfr 57 § 5 mom.), något annat, att stämman skulle äga göra hans ställningoåterkallelig vare sig med eller utan stöd av bolagsordningen. Om någon rättför en utomstående av nu ifrågavarande innehåll kan alltså ej blivafråga." (Noter och notsiffror här uteslutna.) Trots att aktiebolagslag, som utgjordegrundvalen för undersökning, sedermera ersatts av lag iämnet, vilken i sin tur från ingången av avlöses av aktiebolagslagen(1975: 1385), synes den aktiebolagsrättsliga grunden för bedömandet vara i alltväsentiigt oförändrad. Också aktiebolagslag (ABL) utgår frånföreställningen om aktieägarna som de i företagen beslutande och kan sägas iförsta hand reglera aktieägarnas inbördes mellanhavanden. Man kan såsomföredragande statsrådet i prop. 1975: 103 s. 197 kritisera förhållandet, menman kan svårligen bortse från det. Om man söker inordna kollektivavtalsbestämmelser omdirekta beslutsbefogenheter för arbetstagarrepresentanter i de av behandladekategorierna, vill det förefalla som om sådana bestämmelser 1976/77:137 75 närmastvore att hänföra till det slag av förpliktelser mot tredje man som behandlassist i de återgivna uttalandena och mot vilka förpliktelser ställersig avvisande. Med ett modernt synsätt kan det visserligen te sig meranaturligt än för pubUceringen av avhandling attbetrakta arbetstagarrepresentanter som organ "inom" bolaget. Med allterkännande av det berättigade i synsättet, att det för arbetstagarna lika välsom för bolagsledningen måste vara väsentligt att bolaget åtminstone på längresikt utvecklas framgångsrikt, synes det likväl oundvikligt att konstatera, attvissa arbetstagarintressen om vilkas iakttagande det i förevarande sammanhangär fråga kan komma att bryta sig mot ägarintressena. Med hänsyn härtill gerenligt lagrådets mening redan det anförda anledning tiU tvivelsmål, huruvidadirekta beslutsbefogenheter för arbetstagarrepresentanter på företagsledningsområdetlåter sig förena med ABL. Till det sagda förtjänar erinras om att ett avaktiebolagsutredningen framfört förslag om inrättande av ett nytt bolagsorgan,av utredningen benämnt förvaltningsrådet, avvisades av föredragande statsrådeti prop. 1975: 103 s. 234 f. Som skäl härför anfördes, att beslutsfattande inomföretagen skulle kompliceras och risker skulle uppstå för onödig byråkratiseringsom kunde hämma företagsledningens handlingskraft ävensom att förslaget varägnat att åstadkomma oklarhet beträffande ansvarsgränserna mellan de olikabolagsorganen. En annan sak var enligt föredragande statsrådet, att det i ettframtida företagsdemokratiskt system kunde bli aktuellt att inrätta ett nyttbolagsorgan, vUket dock i så fall måste få en annan uppbyggnad och ha andra befogenheterän det av utredningen föreslagna förvaltningsrådet. Vad sålunda återgivits ärenligt lagrådets mening ägnat att understryka vUka komplikationer som möternär det gäller att tillskapa nya bolagsorgan och inpassa dem i detaktiebolagsrättsliga systemet. I detta sammanhang må också hänvisas till ,Svensk associationsrätt (1975) s. 180 f samt t. ex. till artiklar av MatsAndenaes i TfR 1970 s. 504 ff och Johs Andenaes i Lov og Rett 1970 s. 113 ff. Vad härefter gäller utformningen av ABL i särskildahänseenden synes i förevarande sammanhang av intresse att först uppmärksammaföreskrifterna i 8 kap. 11 §. Enligt dessa föreskrifter kan styrelsen meddelabemyndigaiide för annan att företräda bolaget och teckna dess firma. Sådantbemyndigande kan emellertid enligt lagrummet när som helst återkallas. Dettagäller även om bemyndigandet har begränsats tUl att exempelvis avse endastvissa rättshandlingar. Det får antagas, att föreskriften om friåterkallelserätt har tvingande karaktär. Är detta antagande riktigt, kan detalltså icke komma i fråga att en bolagsstyrelse skulle kunna ens med avseendepå något slag av angelägenheter i bolagets verksamhet med giltig verkan genomkollektivavtal för- 1976/77:137 76 bindasig att för avtalets giltighetstid låta ett särskilt organ med arbetstagarinslagföreträda bolaget och teckna dess firma. Att någon har utrustats med firmateckningsrättinnebär i och för sig ingalunda, att han har fått rätt att fatta beslut förbolagets räkning. Det är alldeles klart, att man härvidlag måste skilja mellanbehörighet (gentemot tredje man) och befogenhet (i förhållande till bolaget),och någon rätt för styrelsen att åt annan upplåta en befogenhet att fattabeslut för bolagets räkning kan ej utiäsas ur 8 kap. 11 § ABL. I förstone kanlagrummet synas föranleda en slutsats i motsatt riktning, nämligen atticke heller en beslutsbefogenhet för annan kan av styrelsen upplåtasoåterkalleligt. Det kan nämligen förefalla som ett orimligt antagande, attstyrelsen, trots att den kan fritt återkalla firmateckningsrätt som harupplåtits åt annan, skulle kunna vara förpliktad att fungera som osjälvständigtexpeditionsorgan åt denne. En slutsats i nämnda riktning från 8 kap. 11 § ABLsynes emellertid i själva verket icke leda längre än till att styrelsen ickekan oåterkalleligt upplåta beslutsbefogenhet åt annan beträffande sittförvaltningsområde i dess helhet, och möjligen också till att den ickebeträffande någon del av förvaltningsområdet kan villkorslöst avhända sig sinbeslutanderätt. Så långt föreligger överensstämmelse med remissprotokollet,såvitt därigenom har uttalats att styrelsen icke kan avhända sig beslutanderätti sådan utsträckning att den i realiteten upphör att fungera som en sådan ochatt de normala bolagsorganen alltid måste ha kvar sådana befogenheter att dekan förhindra att bolaget ådrages rättsliga sanktioner för brott mot lag. Ett ansvar för den som fattar beslut för ett bolagsräkning, vilket icke närmare berörs i remissprotokollet, är däremot ansvaretgentemot bolaget för skada som kan åsamkas detta. För den som fattar beslut iett aktiebolags verksamhet kan skadeståndsansvar gentemot bolaget ifrågakommaendera enligt allmänna skadeståndsregler eller enligt regler i ABL. Rörandeförhållandet mellan dessa regler har under förarbetena till ABL (prop. 1975:103 s. 543) uttalats att skadeståndstalan mot en person i organställning skallprövas efter , när anspråket grundas på handling som vederbörandehar vidtagit i sin egenskap av organ för den juridiska personen, medan talan omskadestånd skall följa allmänna regler, om skadeståndsanspråket grundas påhandling som personen i fråga inte har vidtagit i egenskap av organ förbolaget. När en hos ett aktiebolag anställd person fattarbeslut i bolagets verksamhet, är det naturiigen vanligtvis fråga ombeslutsfattande som ett led i själva anställningen, såsom då en inköpschefbeslutar om inköp. Vid eventuell delegation genom kollektivavtal av beslutsbefogenhettill ar-betstagarrepresentant ensam eUer jämte annan kan däremot företrädesvistänkas ifrågakomma, att delegationen sker antingen tUl någon som över huvudicke är anställd hos bolaget eUer till någon som har an- ställtsför andra arbetsuppgifter. I ett partssammansatt organ med uppgift att handhafrågor rörande bolags personalpolitik tankes exempelvis ingå en styrelseledamoti lokal fackförening med anställning på annat håll eller en person som hosbolaget har anstäUts för verkstadsarbete. Icke i någotdera av de sistnämndafallen torde arbetstagarrepresentan-ten kunna anses vid fullgörandet av sinuppgift som ledamot av det partssammansatta organet handla i egenskap avarbetstagare hos bolaget. Enligt de återgivna uttalandena i förarbetena tillABL skulle således spörsmål om skadeståndsskyldighet förarbetstagarrepresentanten med avseende på organets beslut vara att bedömaenligt . ABL innehåller emellertid inga bestämmelser omskadeståndsskyldighet för annat för aktiebolag beslutande organ än de normalabeslutsorganen. Detta förhållande synes innebära, att någon genomtänkt ochändamålsenlig reglering av skadeståndsansvaret icke står till buds medavseende på beslutsfattare, om vilka här är fråga. I anslutning till det sist sagda förtjänaruppmärksammas ett uttalande i remissprotokollet, enligt vilket ett av fleraskäl till att regler om beslutanderätt för arbetstagarsidan har ansetts inteböra införas direkt i lagen är, att beslutanderätt för arbetstagarsidan intebör införas utan att man ingående överväger hur ansvaret för fattade beslutskall utformas. Möjligen har man härvid tänkt sig, att sädana överväganden ävenför aktiebolags del bör ske vid kollektivavtalsförhandlingar och resultera ikoUeklivavtalsbestämmelser om ansvar för fattade beslut. För den händelse såskulle vara fallet nödgas emellertid lagrådet uttala, att det synes kunnastarkt betvivlas, att ett aktiebolags styrelse kan utan ändring av ABL genom kollektivavtal ejblott frånhända sig en del av sina beslutsbefogenheter utan även i större ellermindre utsträckning disponera över tilltänkta beslutsfattares ansvar gentemotbolaget. Varken det ovan anförda eller andra synpunkter kannaturligtvis utgöra hinder mot varje delegation av beslutsbefogenheter i ettaktiebolag. Att uppgifter inom ramen för den löpande förvaltningen i ett bolagdelegeras till anställda är en praktisk nödvändighet, och med stöd av delegationfattas en stor mängd beslut av anställda i deras dagliga arbete, exempelvis aven inköpschef när han beslutar om inköp. Sådan delegation torde emellertidkännetecknas av att å ena sidan den till vilken uppgiften har delegerats ärskyldig att rätta sig efter anvisningar av det delegerande organet och dettanär som helst kan ingripa i eller återtaga beslutsfattandet samt att å andrasidan det delegerande organet bär ansvar för skada som har föranletts avförsummelse med avseende på själva delegationen eller av bristandeinstruktioner eller bristande övervakning. Det är möjligt, att en delegation avdenna begränsade innebörd kan åtminstone inom ramen för den löpandeförvaltningen ske också till någon som vid fullgörande av delegeradeuppgifter icke kan anses handla i egenskap av anställd i bolaget. Kanske fårdet också antagas, 1976/77:137 78 attkollektivavtal om delegation får tillerkännas giltighet i så måtto att bolagetkan bli skadeståndsskyldigt, om det ingriper i beslutsfattandet utan att haobjektiva skäl därtill. I belysning av det anförda förefaller det däremotäventyrligt att vid antagande av den nu föreslagna lagen eller senare vidkollektivavtalsförhandlingar på basis av densamma utgå från att kollektivavtalom direkta beslutsbefogenheter för arbetstagarsidan skall i rättspraxis utanändring av ABL tillerkännas giltighet i vidare mån än ovan har antytts. Vilkaingrepp i den aktiebolagsrättsliga lagstiftningen som man med utgångspunkthäri må ha skäl att överväga finner sig lagrådet icke ha möjUghet att nu uttalasig om. Lagrådet vill emellertid framhålla angelägenheten av att en klar ochändamålsenlig utformning av regler om skadeståndsansvar för fall avbeslutsdelegation kommer till stånd. Oavsett hur beslutanderätt fördelasmellan arbetsgivar- och arbetstagarsidan, bör det göras klart, att befogenhetatt besluta och skyldighet att ta ansvar skall följas åt. Det anförda har, såsom betonats, gälltaktiebolagsrättsliga förhållanden. Det kan tilläggas några synpunkter, somgäller oavsett om arbetsgivaren är juridisk eller fysisk person. Därvidlag börförst erinras om vad departementschefen har uttalat i specialmotiveringen till3 §. a. sägs där att överenskommelser om medbestämmanderätt inte rubbarförpliktelser, som åvilar företag t. ex. enligt byggnads-, miljöskydds-,konkurrensbegränsnings- och annan näringsrättslig lagstiftning,skattelagstiftning etc. Vidare sägs, att det är parternas sak att finna sådanaformer för medbestämmandet att arbetsgivaren fortfarande kan bära det ansvarsom åvUar honom enligt lag eUer offentlig myndighets beslut. En allmänförutsättning anges dessutom vara, att medbestämmanderätten utformas så att fråganom det rättsliga ansvaret gentemot samhäUet och tredje man blir löst. Dessa uttalanden bör väl uppfattas så, att enyttersta gräns för medbestämmandets omfattning anses ligga däri attarbetsgivaren måste förbehållas rätt att ingripa för att trygga att medrörelsen förenade rättsliga förpliktelser gentemot det allmänna och mot tredjeman blir iakttagna. Lagrådet delar denna uppfattning. Vad angår deslraffsanktionerade förpliktelser, som i många avseenden åvUar näringsidkare,anses också att en näringsidkare i princip inte kan undgå straffsanktionengenom överiåtelse av förpliktelse eller genom upplåtelse av ställning (jfrThorn-stedt, Om förelagaransvar, särskUt s. 181182). Och skadeståndsrätts-ligtkan han inte freda sig genom att hänvisa till att avtalsbrott eller skadegörandehandling har uppkommit till följd av beslut, som har fattats av ett särskilt,med beslutsbefogenheter utrustat organ inom hans företag. 1976/77:137 79 Departementschefenvid anmälan av lagrådets yttrande: Med anledning av vad lagrådet har yttrat underdenna paragraf tUl frågan om förhållandet mellan den associationsrättsligalagstiftningen, närmare bestämt den aktiebolagsrättsliga, och kollektivavtal ommedbestämmanderätt för arbetstagarna på företagsledningsområdet vill jaganmärka följande. Enligt min mening är det, trots att det inte i dettasammanhang görs några ändringar i ABL eller annan associationsrättsliglagstiftning, inte riktigt att nalkas den här aktuella problematiken medutgångspunkt i förutsättningen att associationsrätten har ett i och för siggivet innehåll, som inte i någon mån kan påverkas av den reform på detarbetsrättsliga fältet som skall genomföras. Frågan om konkurrensen mellanABL och medbestämmandelagen kan inte lösas så, att ABL enligt 3 §medbestämmandelagen ges ett reservalionslöst företräde framför den sistnämndalagen. Uppgiften måste i stället i princip vara att förena de regler, somfinns på de båda områdena, och att därvid låta bedömningen av vilketarbetstagarinflytande som kan uppnäs inom den associationsrättsligalagstiftningens ram bU beroende inte minst av de mål som lagstiftaren säger sigvilja nå genom lagstiftningen på medbestämmanderättsområdet. Mot den bakgrundenblir det inte rättvisande att fristående söka fastställa vad som är denassociationsrättsliga grunden för en bedömning av hithörande problem och attlåta resultaten bli beroende enbart därav. Och det blir inte heller av störreintresse att fastställa vad som kan anses följa av grunderna för en gången tidsaktiebolagsrättsliga lagstiftning. Den omständigheten att även modernaktiebolagsrättslig lagstiftning kan sägas bygga på föreställningen, att detär företrädare för aktieägarna som skaU fatta besluten i aktieägarnasintresse, är inte längre avgörande när arbetstagarnas anspråk påmedbestämmanderätt får lagstiftningens stöd genom en vilt-syftandearbetsrättslig reform som är avsedd att gälla för arbetsmarknaden i desshelhet. Mot denna bakgrund vill jag hävda att det intefinns anledning att inta en restriktiv attityd i fråga om möjligheterna att medstöd av medbestämmandelagen få till stånd kollektivavtal om medbestämmanderättför arbetstagarna inte bara i arbetsledningsfrågor och besläktade frågor utanäven på företagsledningsplanet. Att det finns vissa givna gränser är uppenbartoch jag har också varit inne härpå i motiven till det remitterade förslaget.Men inom de ramarna finns enligt min mening klara möjligheter även tilldelegation av rena beslutsbefogenheter. De allmänna villkor för sådandelegation, som får antas gälla och som berörts av lagrådet, bör kunna tUlämpaspå ett sätt som är avpassat för de nya situationer som blir aktuella. Det är t.ex. naturligt att sådana anvisningar, som bör kunna ges till den som mottardelegation av beslutande- 1976/77:137 80 rätt,blir utformade i samband med kollektivavtalsförhandlingarna mellanarbetsgivare och arbetstagare. Principerna om ansvar för försummelse vidsjälva delegationsbeslutet m. m. kan enligt min mening också väntas bli omsattapå ett ändamålsenligt sätt. Att det om saken stäUs på sin spets kan blinödvändigt att ytterst räkna med en rätt för delegerande bolagsorgan att återtasin beslutanderätt ser jag inte heller som ett stort problem. Som lagrådet harantytt finns utrymme för att ålägga arbetsgivare skadeståndsansvar om dennamöjlighet utnyttjas på ett oriktigt sätt. När det slutligen gäller ansvaret förbeslut, som fattas i kraft av delegation genom kollektivavtal, kan jag inteheller se annat än att det finns möjlighet att komma fram till lösningar somtillgodoser de praktiska behoven. Det är att märka, såsom också har antytts iremissprotokollet, att problemet får begränsad betydelse i fall därarbetstagarsidans beslutanderätt bestäms att gälla inom vissa på förhandfastställda ramar, t. ex. inom ramen för vissa anslag eller liknande. Men ävenutanför dessa fall kan jag inte se annat än att det bör vara möjligt att, när detfinns behov av det, reglera även ansvarsfrågan avtalsvägen. Självfallet spelardet här in vilken rättsUg innebörd som ges åt själva delegationsbeslutet. Jag står alltså fast vid min uppfattning att dehithörande problemen bör kunna tills vidare på ett tUlfredsställande sätt lösasav parterna på arbetsmarknaden och vid behov i rättspraxis. Som jag redan harförutskickat anser jag dock att hela problemområdet bör ägnas en analys genomen särskild utredningsinsats och det är min avsUct att ett sådant arbete skallkomma till utförande möjligt. Till vad lagrådet avslutningsvis uttalat om vissagränser i aUmänhet för arbetstagarsidans medbestämmanderätt kan jag anslutamig. I tydlighetens intresse bör dock betonas, att vad som sagts där inteinnebär att en arbetsgivare skulle ha möjlighet att genom avtal med tredje maninskränka en medbestämmanderätt, som redan tillförsäkrats hans arbetstagareeller deras företrädare. 1976/77:137 81 InU1975/76: 45 s. 25 ff. Lagenstillämpningsområde m. m. Ilagförslagets första sex paragrafer behandlas vissa allmänna avgräns-nings- ochdefinitionsfrågor. Utöver vad i det följande anförs har utskottet inte funnitanledning att närmare kommentera dessa paragrafer. I 1 § första stycket angesatt lagen är tiUämplig på förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare.Detta stadgande får betydelse när det gäller att avgränsa en arbetsgivaresprivata förhållanden från förhållanden som är hänförliga tUl företaget.Utskottet tar upp det spörsmålet i samband med reglerna om informationsrättensomfattning. Verksamhet som är av religiös, vetenskaplig,konstnärlig eller annan ideell nalur eller har kooperativt, fackligt, politiskteller annat opinionsbildande ändamål är undantagen från lagenstillämpningsområde såvitt avser verksamhetens mål och inriktning (2 §). Detinnebär att arbetsgivaren inte är förhandlingsskyldig i sådana frågor och attkollektivavtal inte heller kan träffas därom. Som framgår av propositionenomfattas bl. a. tidningsföretag av denna bestämmelse (se även KU:s yttrande,bil. I motionen 2396 av herrar i (s)och () yrkas att skall uttala att allmännyttigabostadsföretag skall innefattas under 2 §. Som skäl härför åberopas att sådanaföretag är demokratiskt styrda genom att kommun skall utse samtliga ledamöter iföretagets styrelse. För offentlig verksamhet föreslås, som utskottetsenare skall behandla, särskilda regler för bestämmande av vilka frågor somomfattas av arbetstagarinflytande genom förhandlingar och avtal. De reglernaomfattar emellertid inte privaträttsligt organiserade företag med särskUdauppgifter som bestämts av stat och kommun. Som framgår av departementschefensuttalande (bU. 1, s. 527) skall emellertid för sådana företag gälla undantagetför verksamhetens mål och inriktning. Detta står i överensstämmelse med deallmänna motiven tUl bestämmelsen i 2 § som bl. a. innebär attarbetstagarinflytandet i mål- och inriktningsfrågor bör vika när sådana frågoravgörs på demokratisk väg i annan ordning. De allmännyttiga bostadsföretagentillhör utan tvivel denna kategori. Med hänvisning härtill och då uppräkningeni 2 § inte är avsedd att vara uttömmande biträder utskottet motionen i nuförevarande del. Någon ändring i lagtexten kan inte anses påkallad. Däremot kan utskottet inte biträda motionen iövriga delar som innebär att skall göra ett uttalande om att för deallmännyttiga bostadsföretagens del skall slutas ett huvudavtal av sammainnebörd som det som preliminärt ingåtts på den offentliga sektorn (se bU. 6 1976/77. 1976/77:137 82 Ettsådant uttalande skulle stå i strid med principen att kollektivavtal skallträffas på grundval av parternas frivilliga överenskommelse. I den delenavstyrks alltså motionen. Medbestämmandelagen utgår från den vedertagnaprincipen att speciallag tar över allmän lag. Enligt 3 § gäller därför att omi lag eller med stöd av lag meddelats särskild föreskrift som avviker från medbestämmandelagengäller den föreskriften. Exempel på sådana föreskrifter finns i andraarbetsrättsliga lagar, såsom anställningsskyddslagen, förtroendemannalagen,studieledighetslagen och sjömanslagen. Men även lagar som reglerar företagensverksamhet kan begränsa medbestämmandelagens räckvidd. Det gäller exempelvisbyggnadslagstiftning, skatteregler, lagstiftning om mUjöskydd ochkonkurrensbegränsning. En fråga som visat sig kontroversiell ärförhållandet mellan den associationsrättsliga lagstiftningen ochmedbestämmandelagen. Enligt grundsatsen i 3 § tar bestämmelser iaktiebolagslagen och lagen om ekonomiska föreningar över medbestämmandelagenom reglerna kommer i konflikt med varandra. Fråga har därvid uppkommit i vadmån den associationsrättsliga lagstiftningen lägger hinder i vägen förkollektivavtal varigenom beslutanderätten helt eller delvis förs över på de anställdaeller företrädare för dem. Departementschefen menar att ett sådant överförandenormalt är möjligt. Avtal bör enligt hans uppfattning kunna träffas ommedbestämmanderätt i beslut som det enligt aktiebolagslagsliftningen tiUkommerstyrelsen eller verkställande direktören att fatta under den allmännaförutsättningen att medbestämmanderätten utformas så att frågan om deträttsliga ansvaret gentemot samhället och tredje man blir löst. Vissa gränserför beslutsdelegation finns dock enligt departementschefens uppfattning. Dettorde inte vara möjligt att delegera beslutanderätten i sådan omfattning att enstyrelse därigenom i praktiken frånträtt sin ställning. Inte heller är detenligt vad som anförs möjligt att genom kollektivavtal tUl annat organ överflyttabestämmanderätt i frågor som enligt aktiebolagslagen är förbehållenbolagsstämma. Lagrådet har i ett utförligt resonemang satt ifråga departementschefens slutsatser beträffande möjligheterna tillbeslutsdelegation i aktiebolag. Lagrådet finner det anmärkningsvärt attförhållandet mellan kollektivavtal rörande företagsledning och denassociationsrättsliga författningsregleringen blivit ofullständigt belyst ochbetonar att frågan under lagstiftningsärendets fortsatta behandling böruppmärksanunas mera ingående. Lagrådet synes mena att den rättsligakonstruktionen av aktiebolag ger anledning tUl tvivel, huruvida direktabeslutsbefogenheter för arbetstagarrepresentanter låter sig förena medaktiebolagslagen. I anslutning tUl det av departementschefen förda resonemangetom möjlighet för Prop.1976/77:137 83 styrelseatt delegera beslutanderätt tar lagrådet upp ansvaret gentemot bolaget förskada som kan åsamkas detta. Lagrådet påpekar att aktiebolagslagen inteinnehåller bestämmelser om skadeståndsskyldighet för annat för bolagetbeslutande organ än det normala beslutsorganet. För den händelse man tänkt sigatt ansvarsfrågan skall kunna regleras genom kollektivavtal betvivlar lagrådetatt ett aktiebolags styrelse utan ändring i aktiebolagslagen i större ellermindre utsträckning kan disponera över tilltänkta beslutsfattares ansvargentemot bolaget. Lagrådet utesluter emellertid inte att delegationtUl ett organ med arbetstagarinflytande i viss omfattning kan vara möjligåtminstone inom ramen för löpande förvaltning.