prop · G00390 · 1976-12-31 00:00:00 — Har arbetstagare under intjänandeåret eller del avdetta enbart haft lön som avses i 14 § första stycket och har han därefter gåttöver till tidlön enligt 11 § första stycket, skall semesterlönen räknas utenligt 14 § om det leder tiU högre semesterlön. 13 § Pä lön som underintjänandeåret har utgått vid sidan av tidlön enligt 11 § första stycket skallsemesterlönen beräknas enligt 14 §. 14 § För arbetstagare som ej hartidlön enligt 11 § första stycket uppgår semesterlönen för hela semestertidentill av arbetstagarens sammanlagda lön i anställningen underintjänandeåret. Vid tillämpning av första stycket skall semesterlönsamt sjuklön eUer annan ersättning som har utgått vid ledighet som nämns i 15 §15 ej räknas med i lönesumman. 15 §Semesterlön tjänas in för tid då arbetstagare under pågående an ställning har varit ledig från arbetet av någon av följande orsaker (sär skild semesterlön). Sjukdom eller vård av barn somhar berättigat till skattepliktig sjukpenning eller föräldrapenning enligtlagen (1962: 381) om allmän försäkring. Sjukdom som har berättigat tUlskattepliktig sjukpenning enligt lagen (1954: 243) om yrkesskadeförsäkringeller närstående ersättningssystem. Risk för överförande av smitta,om arbetstagaren har varit berättigad tiU ersättning enligt lagen (1956: 293)om ersättning åt smittbärare. Utbildning, om arbetstagarenhar erhållit timstudiestöd, inkomstbidrag eUer vuxenstudiebidrag enUgtstudiestödslagen (1973: 349) eller om UtbUdningen tiU väsentlig del har avsettfackliga eller med facklig verksamhet sammanhängande frågor och rätt tillsemesterlön ej har förvärvats enligt annan lag. Tjänstgöring enligt 27 § eller28 § 1. värnpliktslagen (1941: 967), lagen (1966; 413) om vapenfri tjänst eUercivUförsvarslagen (1960: 74). Vid grundutbildning enligt värnpliktslagen eUermotsvarande vapenfri tjänst gäller dock vad nu har sagts endast underförutsättning att arbetstagaren har haft rätt till sjukpenning på grund avinkomst av anställning närmast före inryckningsdagen. Särskild semesterlön skall ej utgå för tid efterdet att ledigheten har varat oavbrutet under två hela intjänandeår. Den särskilda semesterlönen utgår enligt lagen(1976: 000) om semesterlönefond. 16 §Arbetstagare som ej är inskriven i aUmän försäkringskassa har i stället för särskild semesterlön enUgt 15 § rätt att av arbetsgivaren erhålla semesterlön för då han under pågående anställning har Prop.1976/77: 90 232 varit oförmögen till arbete på grund av sjukdom. Dettagäller dock endast om arbetstagarens beräknade inkomst av anställning uppgårtill minst fyratusenfemhundra kronor för år. Har arbetstagaren tidlön enligt 11§ första stycket skall vid tiUämpiung av första stycket varje frånvarodagjämställas med avlönad tid. För annan arbetstagare skall för varje frånvarodagtill lönesumman enligt 14 § första stycket läggas ett belopp som svarar motarbetstagarens genomsnittliga dagsinkomst i anställningen under intjänandeåret.Har arbetstagaren ej haft någon lön i anställningen under intjänandeåret, skallsemesterlönen beräknas med hänsyn till den inkomst som arbetstagaren sannoliktskulle ha erhåUit, om han hade arbetat för arbetsgivarens räkning. Rätt att spara semesterledighet 17 § Arbetstagare som har tjänat in semesterlön för mer har rätt att ett semesterår spara av överskjutande semesterledighet till ett följande semesterår. Detta gäller endast semes terdagar som är förenade med rätt till semesterlön. Vill arbetstagare utnyttja sin rättenligt första stycket, skall han meddela det tUl arbetsgivaren senast en månadefter det att han fick veta tidpunkten för huvuddelen av åretssemesterledighet. Semesterdag som har sparats medstöd av första stycket skall läggas ut från utgången av detsemesterår då den annars skuUe ha utgått. 18 § Vill arbetstagare utnyttja semesterdagar som harsparats med stöd av 17 §, skall han meddela det tiU arbetsgivaren senast han vill att ledigheten skall börja. Om arbetstagaren ej begär annat,skall de sparade semesterdagarna sammanföras med hela den semesterledighet somarbetstagaren har rätt till under semesteråret. Rätten att spara semesterdagar medstöd av 17 § gäller ej det semesterår då semesterdag som har sparats fråntidigare år utgår. Semesterlön för sparad semesterledighet 19 § Arbetstagare som har tidlön enligt 11 § förstastycket har rätt till full lön för ordinarie arbetstid då de sparade semesterdagarna utgår. Har arbetstagaren underintjänandeåret närmast före innevarande semesterår haft lön som avses i 14 §första stycket vid sidan av tidlönen, skall semesterlönen på den delen beräknasenligt 20 §. 20 § För arbetstagare som ej har tidlön enligt 11 § förstastycket upp går semesterlönen för varje sparad semesterdag till av sum man av 1. arbetstagarenslön i anställningen för tid då han har utfört arbete under intjänandeåretnärmast före innevarande semesterår och 2. ett belopp förfrånvarotid under samma intjänandeår, vilket skall beräknas enUgt gmndema i 16§ andra stycket. Semesterledighet räknas ej somfrånvarotid vid tillämpning av denna paragraf. 1976/77: 90 233 21 §Semesterlönen skaU beräknas med hänsyn till samma andel av heltid som gällde för arbetstagaren under det intjänandeår tiU vilket de sparande semesterdagarna hänför sig. 22 § Vid beräkning av semesterlönskall hänsyn ej tagas till förmån av fri bostad eUer till ersättning för särskildakostnader. 23 § Arbetstagare som får fri kostav arbetsgivaren har rätt till skälig kostersättning för de dagar avsemesterledigheten då förmånen ej har utnyttjats till någon del. Kostersättningskall också utgå för lördag, söndag och dag som enligt 5 § tredje stycketjämstäUes med söndag. 24 § Arbetsgivaren skall betala utsemesterlönen till arbetstagaren i samband med semesterledigheten. 25 §Upphör anställning innan arbetsgivaren har betalat ut den semes terlön som arbetstagaren har tjänat in enligt denna lag, skall arbetstagaren erhålla ersättning därför (semesterersättning). Motsvarande skall gälla om arbetstagaresanställningsviUkor, utan att anställningen upphör, ändras så att semester skallutgå under intjänandeåret i stället för semesteråret näst efter detta. Isådant fall skaU vid beräkning av semesterersättning anses att anstäUningen harupphört då anställningsvillkoren har ändrats. 26 §Semesterersättning bestämmes enligt grunderna för beräkning av semesterlön. Om arbetstagare har haft tidlön, beräknad för vecka eller månad, skall ersättnmgen för varje semesterdag anses motsvara en femtedel av veckolönen eller en tjugoendel av månadslönen. För arbets tagare som har rätt till fri kost skall kostersättning utgå endast för de dagar semesterersättning skall beräknas. Har arbetstagare mottagit semesterlön i förskott,minskas semestersättningen med den semesterlön som har betalats ut i förskott.Detta gäller dock ej om förskottet har utgått före anställningensupphörande eller om anställningen har upphört pä grund av 1. sjukdom, 2. förhållande som avses i 6 §tredje stycket första punkten lagen (1974: 12) om anstäUningsskydd eller 3. uppsägning från arbetsgivarenssida, som beror på förhållande som ej hänför sig till arbetstagarenpersonligen. 27 §Semesterersättning skall betalas ut till arbetstagaren utan oskäligt dröjsmål och senast efter anställningens upphörande. Möter hinder mot att beräkna semesterersättningeninom den tid som anges i första stycket, skall den betalas ut inom en veckasedan hindret har upphört. 28 §Arbetstagares rätt enligt denna lag påverkas ej av att företag eller del av företag övergår till ny arbetsgivare. 1976/77: 90 234 29 §Avtal som innebär att arbetstagare avstår från sin rätt tUl semester mot ersättning är ogUtigt. 30 §Arbetstagare får ej under semesterledigheten arbeta inom sitt yrke mot ersättning. 31 §Arbetsgivare som bryter mot denna lag skall ersätta den skada som uppkommer därav. Vid bedömning av skadan skall hänsyn även tagastill arbetstagarens intresse av att erhålla semester och övriga omständigheterav annan än rent ekonomisk betydelse. Om det med hänsyn till skadans storlek eUer andraomständigheter är skäligt, kan skadeståndet jämkas eller bortfalla. 32 §Den som vill fordra lön, ersättning eller skadestånd enligt denna lag skall väcka talan härom från utgången av det semesterår då arbetstagaren enligt lagen skuUe ha erhålUt den förmån på vilken anspråket grundas. Försummar han det, är talan förlorad. 33 §Mål om tiUämpning av denna lag handlägges enligt lagen (1974: 371) om rättegången i arbetstvister. Denna lag träder i kraft den 1januari 1977, då lagen (1963; 114) om semester och lagen (1963: 115) omförlängd semester för vissa arbetstagare med radiologiskt arbete upphör attgälla. Semester som har förvärvatsenligt äldre lag skall utgå den 1 januari 1977den 30 april 1978.Semesterlön och semesterersättning för sådan semester skall beräknas enligtden äldre lagen. I övrigt skall bestämmelserna i 8 § äldre lagen tillämpas istället för 5 § nya lagen, om semestern lägges ut den 1 januari1977 . Arbetstagare får under tidenden 1 maj 1977den 30 aprU 1978 rätt tUl tjugofem dagars semesterledighetenligt 4 § nya lagen. Denna ledighet skall betalas med den semesterlön somarbetstagaren har tjänat in dels enligt äldre lag och som ej har utgått föreden och dels enligt den nya lagen den 1 januariden 30april 1977. Semesterlönen för arbetstagare som har tidlön, beräknad för veckaeller , skall grundas på arbetstagarens lön vid semesterledighetensbörjan. Vid beräkningen tillämpas 18 § första stycket andra punkten äldre lagenoch 26 § första stycket andra punkten nya lagen. Semesterdag som har förvärvatsenligt äldre lag och som lägges ut den 1 januari 1977den 30 april1977 skall i pågående anställning räknas av från den semesterledighet somarbetstagaren har rätt till enligt 4 § nya lagen från och med den 1 maj 1977.Varje semesterdag som sålunda räknas av skall anses motsvara 0,8 semesterdagarenligt den 1976/77: 90 235 Uppstår vid beräkningen brutet dagantal, skall det höjas tiU närmasthögre hela tal. Regeln i 32 § tillämpas även påfordran som har uppkommit före ikraftträdandet av denna lag och som ej harpreskriberats enligt äldre lag. Arbetstagare som har haft rätttill längre semester enligt lagen (1963: 115) om förlängd semester för vissaarbetstagare med radiologiskt arbete får på de villkor som anges i lagenbehålla förmånen i den mån arbetstagaren även efter utförarbete som avses i lagen. 1976/77: 90 236 Sammanställningav remissyttranden över betänkandet (SOU 1975: 88) Fem veckors semester,avgivet av semesterkommitté Efter remiss har yttrande över betänkandet avgettsav hovrätten för , kammarrätten i , överbefälhavaren(), försvarets civilförvaltning, , försäkringsdomstolen,(), postverket, , (),statskontoret, (), (RS'V), (), universitetskanslersämbetet (UKÄ), centrala (),(), arbetarskyddsstyrelsen, länsstyrelserna iUppsala, , och . , (), . Föreningen arbetsgivareorganisation, Sveriges redareförening.Kooperationens förhandlingsorganisation (KFO), kooperativa ochaUmännyttiga bostadsföretags förhandlingsorganisation (KAB), (), Försäkringskassornas förhandlingsorganisation.Statsföretagens förhandlingsorganisation (SFO), hantverks- ochindustriorganisation (SHIO), , iSverige (LO), (), CentralorganisationenSACO/SR, och . Yttranden har överlämnats, av UKÄ frånrektorsämbetena och de juridiska fakulteterna vid , Lunds och Stockholmsuniversitet, av i från handelskammare samtTCO-kommittéerna i /och , av iÖrebro län från länsarbetsnämnden och socialkonsulentema i länet, länslandsting, handelskammaren för och samt länsFCO-distrikt, av SAF från , av LO fränflertalet medlemsförbund samt av FFO frän ett tiotal allmännaförsäkringskassor. Yttranden över betänkandet har dessutom avgetts avFredrika . samt Föreningen skogsbruketsarbetsgivare instämmer i SAF:s yttrande. 1 Allmänna synpunkter på förslaget m. m. De grundläggande ändringar som föreslås iförhållande till gällande semesterlagstifming har i aUmänhet fått ett gynnsamtmottagande under remissbehandlingen. Det gäller exempelvis förlängningen avsemester- Prop.1976/77: 90 237 ledighetenoch avskaffandet av kravet på ledighetens intjänande, borttagandet av kravetpå viss tids arbete när det gäller rätten till semesterlön,utvidgningen av den semestergrundande frånvaron, bortsett från vad avser denmilitära grundutbildningen, arbetstagarnas ökade inflytande påsemesterutläggningen samt rätten att spara semester. Andra delar avkommittéförslaget har mottagits mindre positivt. Hit hör bl. a. förslaget attinrätta en semesterlönefond för den särskilda semesterlönen. LO anser att utredningsförslagets huvudpunkter ärvälmotiverade och angelägna. Man framhåller att kommittéförslaget har mottagitsmed tillfredsställelse av medlemsförbunden, som också de har bedömt deföreslagna förbättringarna som angelägna. Detta är enligt LO naturligt motbakgrund av den prioritering som fackföreningsrörelsen gör avtänkbara reformer. En semesterreform framstår enligt organisationen som ettväsenrtigt rättvisekrav, som den utgör ett steg mot att ge störrearbetstagargmpper en skälig del i det ökande välståndet. Även TCO och /SRtillstyrker i allt väsentligt kommitténs förslag i nu angivna delar. Hovrättenför framhåUer att de reformkrav som ligger bakom den utvidgaderätten tiU semester är beaktansvärda. i anserdet angeläget att förslaget om en femte semestervecka genomförs så snart reformutrymmehärför kan skapas. Man pekar på att stora gmpper av arbetstagare, främst stats-och kommunalanställda, redan nu har längre semester än på grund avavtal och att förslaget därför innebär en önskvärd utjämning avsemesterförmånerna mellan olika grupper pä arbetsmarknaden. och Svenska kommunförbundetdelar flera av de allmänna värderingar som förslaget vilar på. Förbundenansluter sig sålunda till kommitténs uppfattning, att det är önskvärt att denlagfästa semestern förlängs med såsom ett led i utjämningssträvandena.Förbunden tillstyrker också förbättringen av semesterförmånerna fördeltidsanställda liksom förslaget att anpassa semesterlönen för tim- ochackördsavlönade närmare till lönenivån för semestern. Likasåanser man det vara rimligt att i viss utsträckning utöka grunderna för s. k.privilegierad frånvaro och skapa förutsättningar för att spara semester. Fleraandra remissinstanser för fram liknande synpunkter. Även om sålunda de allmänna grunderna för förslagettiUstyrks, rik tar ett stort antal remissinstanser kritik mot den utformningförslaget fått i tekniskt och formeUt hänseende. Kritiken kommer såväl frånmyndigheter som från parternas organisationer. Kammarrätten i anser att det med hänsyntiU den omfattande översyn som kommittén haft att företa och den genomgripanderevidering av semesterlagstiftningen som kommittén föreslår hade varit 1976/77: 90 238 enfördel, om kommittén hade inlett sitt arbete med en allmän genomgång ochdiskussion av de motiv som avses skola bära upp i lag inskrivna regler omsemesterförmåner. Kammarrätten framhåller att den allmänna sociala ochekonomiska utvecklingen i landet har medfört att skyddssyftet nu inte är likaframträdande som . Genom organisationsväsendets tillväxt har ocksåtidigare motsättningar meUan arbetsgivare och arbetstagare kunnat tonas ner.Mot bakgrund av dessa förhållanden har arbetstidslag utformats mindresom en direkt skyddslagstiftning och mer som en normlagstiftning. Pä grund avsemesterlagstiftningens nära anknytning till arbetstidslagstiftningen hade detenligt kammarrätten i och för sig kunnat diskuteras att lägga uppsemesterlagstiftningen efter motsvarande principer. Kommittén har utformat sittförslag efter en annan grundkonstruktion. Kammarrätten menar att betänkandetskulle ha vunnit på att skälen härför hade redovisats. På samma sätt hade detframlagda förslaget tiU ny semesterlag bättre kunnat bedömas, om det hadeförankrats i en genomtänkt och bred motivanalys. De skäl som kommittén vidredovisningen av de olika delfrågorna för fram till stöd för sina förslagframstår nu enligt kammarrätten inte alltid som konsekventa och logisktsammanhållna. Enligt hovrätten för erbjuderförslaget en mängd tolknings- och tillämpningsproblem. Det måste därför, innandet läggs till grund för lagstiftning, bli föremål för en grundlig omarbetning.SAV framhåller att den genomgripande omkonstmktion av semestersystemet somföreslås av semesterkommittén har resulterat i ett förslag till semesterlagsom är i hög grad komplicerat. SAV befarar att tillämpningen kan vållasvårigheter, särskUt vid mindre arbetsplatser. Det är därför enligt verketönskvärt att förenklingar genomförs i den mån så är möjligt utan attgrundprinciperna i förslaget ändras. i understrykervikten av att semesterlagstiftningen innehåller enkla och lättfattliga regler.En genomgående brist i semesterkommitténs innehållsrika förslag är enligt LO dessspråkliga utformning. Förslaget är enligt organisationen inte lättillgängligtens för tränade ögon utan fordrar viss inlevelseförmåga. Även LO understrykervikten av att en lag som skall tUlämpas av så gott som varje människa bör ha enså klar och enkel uppbyggnad som möjligt. Det gäller även den språkdräkt lagenkläds i. Liknande synpunkter framför TCO. Särskilt accentuerad är kritiken i nu berörthänseende från arbetsgivarorganisationernas sida. SAF, som anser förslaget isitt föreliggande skick vara otjänligt för lagstiftning, framhållernödvändigheten av att förslaget vid den fortsatta handläggningen blir föremålför en radikal översyn och förenkling. Därvid måste enligt SAF produktionenskrav vinna beaktande. KFO anser det beklagligt om lagstiftning beträffandecentrala sociala förmåner får en så komplicerad utformning, att endast personermed specialkunskaper kan avgöra om den enskilde,medborga- Prop.1976/77: 90 239 renerhålUt med lagen överensstämmande förmåner. Kommitténs förslag till nysemesterlag uppfyller enligt KFO inte de krav på enkelhet, som bör kunna stäUaspå lagstiftning av ifrågavarande slag. SHIO säger att målsättningen vidutformningen av en ny semesterlag bör vara att nå en relativt hög grad avrättvisa som lagtillämpningen inte får medföra allt för mycketadministrativt arbete för företagen och andra berörda. Enligt SHIO:suppfattning kommer det framlagda förslaget att innebära aUtför mycket avadministrativt merarbete för företag och samhäUe, vUket slår hårdast mot de småföretagen vUkas administrativa resurser är begränsade. Förslaget anges ocksåmedföra en stor mängd tolkningsproblem. Delvis i anslutning tiU de synpunkter som haråtergetts framför flera remissinstanser önskemål om att den kommandesemesterlagstiftningen i långt högre grad än vad som har föreslagits ibetänkandet görs dispositiv i den meningen, att central eller, i vissa fall,lokal arbetstagarorganisation kan träffa bindande avtal i skilda semesterfrågor.Därvid hänvisas bl. a. till det ökade inflytande på arbetstidsfrägorna som arbetstagarorganisationernafår genom medbestämmandelagen samt till de fackliga organisationernas nuvarandestyrka. Behovet av legala skyddsregler anges vara mindre nu än . Vidarepekas på den stora variation som förekommer i fråga om arbetsförhållanden. Enremissinstans jämför förslaget med uppläggningen av arbetstidslagen, som är endispositiv normlag. a. den skiftgående industrin anges det finnas behovav stor frihet att anpassa semesterregleraa till förhållandena inom detsärskilda företaget eller mom branschen. Lagstiftningens tillämpning inomsjöfartsnäringen fömtsätter likaså enligt ett remissyttrande att den görs meraflexibel. Synpunkter av det slag som har berörts framförs i första hand avföreträdare för offentliga och enskilda arbetsgivare. I det följande tas uppfrågor om bestämmelsemas tvingande eller dispositiva karaktär i anslutningtill de olika regelkomplexen. 2 Semesterlagens tillämpningsområde. Okontrollerade arbetstagare 2.1 AUmännasynpunkter Endast förhåUandevis få av remissinstanserna tarupp tUI behandling kommitténs resonemang och förslag i fråga om semesterlagenstUlämpningsområde. Bland de instanser som behandlar härmed sammanhängandefrågor råder i allmänhet enighet om riktigheten av kommitténs ställningstagandesåvitt gäller arbetstagarbegreppet i allmänhet. Mer delade meningar yppas närdet gäller kommitténs förslag om avskaffande av de undantag som görs i gällandelag för famUjemedlemmar och för arbetstagare som avlönas uteslutande genomandel i vinst, liksom när det gäller bestämmelsernas tillämpning på s.k.okontrollerade arbetstagare. 1976/77: 90 240 Hovrätten för säger sig delauppfattningen att någon definition av arbetstagarbegreppet inte bör ges ilagen. Den närmare innebörden av begreppet bör fastställas i rättstiUämpningenmed utgångspunkt i det civihättsliga arbetstagarbegreppet. Samma synsätt harhandelskammaren för och . vidUppsala universitet säger sig kunna instämma i vad kommittén har uttalat ominnebörden av begreppet arbetstagare i semesterlagen. Särskilt bör enligtfakulteten understrykas att försäkringsdomstolens praxis vid tUlämpning avsocialförsäkringslagstiftningens arbetstagarbegrepp inte utan vidare kan varavägledande vid gränsdragningar mellan tjänsteavtal och uppdragsavtal närsemesterlagstiftningen tUlämpas. Eftersom den förra lagstiftningen främjardelvis andra syften än den senare är det naturligt och följdriktigt att derastUlämpningsomrä-den i personligt hänseende inte alltid stämmer överens. Ävenkammarrätten i ansluter sig allmänt tUl vad kommittén har kommit framtill i fråga om lagens tUlämpningsområde. TCO säger sig se positivt pä den utveckling somsuccessivt skett i rättspraxis mot ett mer enhetiigt arbetstagarbegrepp viduttolknuigen av lagstiftningen om semester resp. socialförsäkring. Enligt TCO:smening hade det varit rimligt om kommittén hade föreslagit att tUlämpningen avden nya semesterlagen helt skulle bygga på det socialrättsligaarbetstagarbegreppet. har så skett endast beträffande den särskUdasemesterlönen vid semestergrundande frånvaro, vUket för alla som räknas somarbetstagare enligt det socialrättsliga men inte enligt det civilrättsligaarbetstagarbegreppet får den något egendomliga konsekvensen, att det är förstnär de av vissa skäl är förhindrade att utföra arbete som de får rätt tUlsemesterlön. De av kommittén redovisade skälen mot att användasocialförsäkringens arbetstagarbegrepp också vid tillämpningen avsemesterlagstiftningen synes enligt TCO:s uppfattning inte särskilt hållbara. Försäkringsdomstolen pekar på attarbetstagarbegreppet i förslaget tUl lag om semesterlönefond så till vidabygger på ett annat arbetstagarbegrepp än semesterlagsförslaget som begreppetsjukpenninggrundande inkomst av anstäUning enligt 3 kap. 2 § lagen om allmänförsäkring har ändrats till att omfatta även uppdragsinkomster. Denna skUlnadsynes domstolen vara olämplig. Denna synpunkt förs fram även av hovrätten förVästra och av RFV, vilket påpekar att det även i övrigt föreliggerskUlnader i de båda föreslagna lagarnas tillämpningsområden (jfr även avsnitt7). 2.2Familjemedlemmar m. fl. universitets juridiska fakultet anser attundantagen för familjemedlemmar och arbetstagare som avlönas uteslutande genomandel i vinst kan slopas utan att detta torde medföra några väsentliga 1976/77: 90 241 olägenheter.Enligt kammarrätten i går utvecklingen f. n. därhän att undantag förfamiljemedlemmar i lagstiftning som rör ar betstagares förhållanden tas bort. mån det går att konstatera att ett verkligt anställningsförhållandeföreligger meUan arbetsgivaren och medlemmar av hans familj finns det,förklarar kammarrätten, inte skäl att utesluta dessa från semesterlagenstillämpning. Någon större praktisk betydelse torde förslaget dock enligtkammarrättens bedömning knappast få. Bland övriga remissinstanser somuttryckligen stöder kommittéförslaget på denna punkt märks FFO ochHandelsanställdas förbund. FFO anför att lagstiftning, som i likhet medsemesterlagstiftningen bärs upp av ett utpräglat skyddsintresse, bör omfattaalla arbetstagare oavsett familjebanden. Flera remissinstanser ställer sig emellertidavvisande till förslaget.