prop · G00395 · 1976-12-31 00:00:00 — Det ökade internationella handelsutbytet och dendärmed hårdnande internationella konkurrensen synes under det senaste decennietha påskyndat de strukturella förändringarna inom delar av industrisektorn.Samhället har i takt med denna utveckling tagit ett alltmer aktivt ansvar föratt förändringarna skall kunna ske i för de anställda och samhället godtagbaraformer. Genom näringspolitiska och regionalpolitiska åtgärder påverkarsamhället den långsiktiga utvecklingen av näringslivets struktur ochlokalisering. Genom olika arbetsmarknadspolitiska insatser underlättasomställningen för de människor som på gmnd av företagsnedläggelser och driftsinskränkningartvingas söka sig nya arbeten. Demedel som står till arbetsmarknadsmyndigheternas förfogande är i 1976/77: 95 12 allmänhettillräckliga för att finna tillfredsställande lösningar på den enskildesomställningsproblem. I vissa fall ställs emellertid i samband meddriftsinskränkningar så stora och omedelbara anspråk på arbetsförmedlingensresurser att särskilt långt rådrum måste skapas för att undvika att den berördapersonalen drabbas av långvarig arbetslöshet. Sådana situationer uppstår framför allt i sambandmed lågkonjunkturer. I en lågkonjunktur förstärks problemen i detillbakagående branscherna latenta strukturproblem utlöses ofta under enkonjunkturdämpning som sysselsättningsexpansionen i framåtgåendebranscher och företag hålls tillbaka genom den allmänt låga efterfråge-nivån.Den nuvarande internationella lågkonjunkturen och en ogynnsamkostnadsutveckling har lett till en betydande nedgång i sysselsättningen inomden svenska industrin. låg antalet sysselsatta inom industrinenligt arbetskraftsundersökningarna 30 000 lägre än . Genomolika arbetsmarknadspolitiska åtgärder för att upprätthålla sysselsättningeninom de befintliga företagen har emellertid direkta uppsägningar kunnatbegränsas. Nedgången i sysselsättningen har i stället i stor utsträckningkommit till stånd genom s. k. naturlig avgång. Arbetslösheten blandindustrikassc«:nas medlemmar låg januari/på1,, vilket kan betecknas som lågt. Arbetsmarknadsutvecklingen är dock åtminstone påkort sikt oroande för industrins del. Antalet vid arbetsförmedlingen anmäldakvarstående lediga platser inom industrin har minskat markant och låg lägre än . Bilden är densamma när det gäller nyanmälda platser, där siffran för januari vad avser tillverkningsyrken inomindustrin med hänsyn till normala säsongvariationer är den lägsta som noteratsunder . Även i fråga om varsel om driftsinskränkningartyder de senaste statistiska uppgifterna på en fortsatt negativ utveckling.Länsarbetsnämnderna har också i sina bedömningar av arbetsmarknadsutsikternainför de närmaste kvartalen i hög grad betonat den stora osäkerhet som råderrörande sysselsättningsutvecklingen inom industrin. Denna osäkerhet hänför sigframför allt till vissa branscher, bl. a. järn- och stålverk, delar avverkstadsindustrin och tekoindustrin. Det är mot denna bakgrund man skall se regeringensnyligen framlagda stimulanspaket omfattande åtgärder inom arbetsmarknadspolitikensområde som beräknas medföra kostnader för staten på sammanlagt 1 500 milj. kr.För industrins del märks här framför allt tidigareläggningar av statliga ochkommunala industribeställningar till en totalkostnad på 400 milj. kr., samt enkraftig höjning av utbildningsbidraget för permitteringshotad personal, från 8till . under högst 160 timmars utbildningstid. Dessaåtgärder bör allmänt sett ge en god effekt på sysselsättningen 1976/77: 95 13 De är framför allt ägnade att hålla tillbaka de omfattandekorttidspermitteringar som annars skulle komma att aktualiseras. För företagmed särskilda strukturella problem kan dessa åtgärder emellertid väntas få enrelativt begränsad effekt. Det gäller t. ex. företag där den ekonomiskaställningen är så svag att de trots de möjligheter att få stöd som finnsinte kan klara den extra påfrestning som en fortsatt lågkonjunktur innebär. Problem av denna art kännetecknar f. n. i hög gradtekoindustrin. Chefen för industridepartementet kommer senare denna dag vidanmälan av proposition om åtgärder för textil- och konfektionsindustrierna(prop. 1976/77: 105) att lämna en närmare beskrivning av utvecklingen inomtekoindustrierna och av de stödåtgärder som vidtagits för branschensvidkommande. Även inom andra branscher kan de nuvarandearbetsmarknadspolitiska åtgärderna väntas få begränsade effekter. Det gällerfrämst de områden där den djupgående lågkonjunkturen i kombination med ensamtidigt pågående snabb stmkturomvandling medfört så förändradeförutsättningar att arbetsstyrkan blivit för stor även för den produktion somkan förutses i ett mer normalt konjunkturläge. Detta har i ett ökande antalfall medfört att företag måste skära ner en långsiktigt övertalig arbetsstyrkaså snabbt att personalreduktionen inte kan genom naturlig avgång ochinterna omställningar. Sådana situationer, med hot om omfattandefriställningar, har uppträtt framför allt inom järn-och stålindustrin samt inom delar av verkstadsindustrin. Urarbetsmarknadspolitisk synvinkel kompliceras bilden av att det i sådana fallofta rör sig om stora företagsenheter med en dominerande ställning på denlokala arbetsmarknaden. Omfattande nedskärningar i sysselsättningen vid sådanaföretag skulle i dagens konjunkturläge medföra långvarigasysselsättningssvårigheter för de berörda personerna. De speciella förhållanden som gäller förtekoindustrierna och för vissa företag med dominerande ställning på den lokalaarbetsmarknaden medför i rådande konjunkturläge attarbetsmarknadsmyndigheterna i samband med friställningar behöver mer tid änvad som vanligtvis är nödvändigt för att mer långsiktigt lösaomställningsproblemen för de enskilda människorna. Detta rådmm behövs dels föratt få utrymme för eventuella regionalpolitiska och industripolitiska insatser,dels för att arbetsförmedlingen skall få tillräcklig tid för fördjupad serviceåt den enskilde när det gäller såväl förmedlingsarbetet att finna en ny anställningsom arbetsmarknadspolitiska insatser av arbetsförberedande natur. I den måntrygghetslagarnas bestämmelser om varsel och uppsägnings- 1976/77: 95 14 tidinte är tillräckliga i detta avseende är det naturligtvis en fördel både förden enskilde och för arbetsförmedlingen om det extra behovet av rådrum kanåstadkommas genom att de berörda i ytterligare får gä kvar i sinatidigare anställningar. Jag vill framhålla att det självfallet inte kan blifråga om att försöka stoppa de fortgående strukturella omställningarna.Eftersom de alternativa sysselsättningsmöjligheterna för dem som friställs irådande konjunkturläge är stärkt begränsade för vissa grupper och inom vissaregioner synes det ur arbetsmarknadspolitisk synvinkel emellertid varanödvändigt att begränsa ökningstakten i stmkturomvand-lingen inom de delar avindustrin som lågkonjunkturen drabbat särskilt hårt. Jag förordar därför att deförslag till industripolitiska åtgärder som av chefen för industridepartementetkommer att läggas tram senare denna dag, övergångsvis uiider innevarandelågkonjunktur kompletteras med särskilda tidsbegränsade insatser inom arbetsmarknadspolitikens ram. Syftet är att på de grunder jag anfört sökaåterföra de sysselsättningsmässiga effekterna av strukturomvandlingen till mernormal nivå. Även om det såväl för tekoindustrin som för företag med dominerandeställning på orten är fråga om att få till stånd ett utökat rådrum, medförolika branschspecifika förhållanden att detta måste åstadkommas på olika sätt. I samband med driftsinskränkningar reglerasturordningen vid uppsägningen av lagen (1974: 12) om anställningsskydd.Reglerna i denna lag medför att den äldre arbetskraften i första hand fårstanna kvar i anställningen. I samband med att ett helt företag avvecklasberörs naturligtvis den äldre arbetskraften i samma grad som övriga anställda.Erfarenhetsmässigt leder också företagsnedläggelser till långvarig ellerbestående arbetslöshet för främst denna kategori arbetstagare. Inomtekobranschen förstärks problemen av att en så stor andel av de anställda äräldre och kvinnor. Härtill kommer branschens koncentration till regioner med fåalternativa sysselsättningsmöjligheter. Ett tillfälligt arbetsmarknadspolitisktstöd måste därför för tekoindustrins del inriktas på att hålla tiUbakautslagning av hela företag med hög andel äldre arbetskraft. Jag kommer därförsenare denna dag att föreslå regeringen att lägga fram förslag till riksdagenom särskilt bidrag för äldre arbetstagare inom textil- ochkonfektionsindustrin. Kostnaderna för detta bidrag, som avses utgå under år1977 har beräknats uppgå till 125 milj. kr. 1 fråga om de andra delar av industrin som jagtalat om blir uppgiften för arbetsmarknadspolitiken att stödjasysselsättningen vid stora företagsenheter med dominerande ställning på orten,vilka på grund av hastigt framdrivna strukturförändringar inom branschen har övertalig arbetsstyrka som inte heller på lång sikt kan sysselsättas i denreguljära produktionen. Företagen i fråga har låg orderingång och i 1976/77: 95 15 allmänhetmycket stora överlager. Produktion i full utsträckning är därför inte möjlig.Eftersom arbetsstyrkan är för stor även på lång sikt har företagen ocksåsvårigheter att i längden på ett meningsfullt sätt sysselsätta personal iutbildning. Det rör sig om situationer där omfattande uppsägningar ter sigofrånkomliga. För att förhindra att den nödvändigapersonalreduktionen medför akuta problem med stora friställningar av personalpå krishotade orter och i ett konjunkturläge med redan tidigare ansträngdaarbetsmarknadsförhållanden, måste nedskärningarna dras ut än vad företagen kan klara på egen hand eller med hjälp av redan existerandestödåtgärder. Målsättningen bör här vara att under den innevarandelågkonjunkturen uppskjuta nödvändiga personalnedskärningar utöver dem som kanklaras genom naturlig avgång från företagen i fråga. Jag förordar därför att ett tillfälligtsysselsättningsbidrag skall inrättas. Detta skall inom vissa branscher kunnautgå till större företag med avgörande betydelse för sysselsättningen på denlokala arbetsmarknaden. Bidraget bör kunna utgå för att sysselsätta en särskiltavgränsad del av arbetsstyrkan i verksamhet skild från den reguljäraproduktionen. Det kan gälla verksamhet i form av reparationer, underhåll ochinvesteringsarbeten i den mån sådan verksamhet inte ingår i de berörda arbetstagarnasordinarie arbetsuppgifter. Uttagning till den särskilda arbetsstyrkan börnormalt ske i den turordning som enligt lagen (1974: 12) om anställningsskyddgäller vid uppsägning och permittéring. Arbetsgivare ocharbetstagarorganisationer bör dock gemensamt kunna överenskomma om annansammansättning av den särskilda arbetsstyrkan. Bidraget bör kunna utgå . Bidrag bör kunna utgå av lönekostnaderna,inkl. sociala avgifter, för berörda arbetstagare. Lön för enskild överstigandeATP-grundande inkomst bör dock inte räknas in i den bidragsgrundandelönesumman. För att inte företagets likviditelssituation skall utgöra etthinder för att utnyttja sysselsättningsbidraget bör förskott på bidrag kunnautgå av den beräknade bidragssumman. Bidraget bör avse stora företagsenheter inomföreträdesvis järn- och stålindustri samt delar av verkstadsindustrin. Chefenför industridepartementet kommer senare i vår att framlägga förslag angåendevarvsindustrin. Det här föreslagna stödet bör bl. a. mot denna bakgrund inteomfatta varvsindustrin. För att undvika en administrativt betungandeskälighetsprövning i det enskilda fallet bör vissa minimiregler rörandeföretagets storlek och behovet av personalreduktion fastställas. Jag förordardärför att bidraget skall kunna utgå till företag som måste minska sinarbetsstyrka med , dock i absoluta tal lägst 100 personer. Omsärskilda skäl föreligger, med hänsyn till företagets lokala betydelse ocharbetsmarknadssituationen på orten, bör bidrag kunna utgå för ar- 1976/77: 95 16 betsstyrkaunderstigande 100 personer. För att bidrag skall kunna beviljas bör gälla attföretaget inte varslar om driftsinskränkning eller i förekommande fall drartillbaka redan lagda varsel. En förutsättning för bidraget är dock attföretaget befinner sig i en sådan situation att varsel måste meddelas i de fallbidraget inte skulle utgå. Storleken av ett vid en sådan situation aktuelltvarsel skall anges i ansökan. Ansökan om det särskilda sysselsättningsbidragetbör godkännas av arbetstagarorganisationerna och behandlas av länsarbetsnämnden. De här föreslagna stödåtgärderna för att dämpatakten i de nödvändiga personalnedskärningarna måste naturligtviskompletteras med mycket aktiva arbetsförmedlingsinsatser. Arbetsförmedlingensförsta uppgift är att hjälpa arbetssökande att finna nytt arbete och förmedlingenförfogar över en rad hjälpmedel för att underlätta en arbetspla-cering. Genomarbetsmarknadsutbildning får den arbetssökande rnöjli-het att söka till entryggare och i övrigt bättre anställning . För den som av arbetsmarknadsskältvingas söka sin utkomst på annan ort kan den ekonomiska bördan minskas genomolika former av flyttningsbidrag. Enligt arbetsmarknadskungörelsens (1966; 368)regler kan utbildningsbidrag och flyttningsbidrag utgå till den som ärarbetslös eller löper risk att bli arbetslös. För att underlätta en så smidigreduktion som möjligt av den långsiktigt övertaliga personalstyrkan bör dessaförutsättningar anses föreligga i fråga om samtliga anställda vid stödföretag.Ett sådant tillvägagångssätt bör verksamt bidra til! en frivillig och mjuk anpassningtill en långsiktigt bestående personalstyrka. Vid beräkning av kostnader skall hänsyn tas tillatt behovet av en särskilt avgränsad bidragsberättigad arbetsstyrka successivtkommer att minskas genom naturlig avgång. Jag beräknar att ett bidrag för sexmånader på den urspmngliga arbetsstyrkan räcker för att upprätthålla särskildsysselsättning under resten av . Räknat på detta sätt skulleen ram på 200 milj. kr. möjliggöra bidrag för en ursprunglig arbetsstyrka påomkring 7 000 personer . Kostnaderna för bidraget bör bestridas frånanslaget B 3 Sysselsättningsska-pande åtgärder, vilket bör räknas upp medmotsvarande belopp. Med hänvisning till vad jag här har anförthemställer jag att regeringen föreslår att 1. godkänna vad jag har förordat rörande tillfälligt sysselsättningsbidragtill vissa företag med dominerande ställning på orten, 2. till Sysselsättningsskapande åtgärder på tilläggsbudget III tillstatsbudgeten för /77 anvisa ett reservationsanslag av . 1976/77: 95 17 2 Regionalpolitiskt stöd Bakgrund Enligt kungörelsen (1970: 180) om statligtregionalpolitiskt stöd (omtryckt 1976: 379) kan lokaliseringsstöd lämnasutanför det allmänna stödområdet efter beslut av regeringen i varje särskiltfall, t. ex. när en ort drabbas av allvarliga sysselsättningssvårigheter, industrinedläggningeller när ett område med ensidigt näringsliv behöver tillföras ytterligareindustri. Dessutom kan lokaliseringsstöd utanför stödområdet lämnas igränsområdet till det allmäima stödområdet (den s. k. grå zonen). Omfattningenav den grå zonen bestäms av regeringen och anges i kungörelsen. Frågan om utformningen av lokaliseringsstödetutreds f. n. av sysselsättningsutredningen (A 1974: 02). a. behandlasfrågan om indelningen av landet i stödområden. I avvaktan på utredningensförslag bör möjligheterna ökas att lämna lokaliseringsstöd på orter utanförstödområdet med särskilt svårlösta sysselsättningsproblem. Jag avser därföratt tillämpa en ordning, som innebär att regeringen efter framställning avlänsstyrelse kan förordna att kommun utanför stödområdet och gränsområdet tilldetta skall ingå i den grå zonen. En sådan ordning bör underlättalänsstyrelsernas strävanden att påverka lokaliseringen avindustriinvesteringar till förmån för aktuell ort. Vidare underlättas företagensplanering genom att det i förväg blir känt i vilka kommuner utanförstödområdet och gränsområdet till detta som lokaliseringsstöd kan lämnas.Liksom bör stödet i dessa fall lämnas i form av lokaliseringslån.Lokaliseringsbidrag och avskrivningslån bör komma i fråga endast iundantagsfall. Jag vill tillägga att den här angivna ordningen bör tillämpasrestriktivt, eftersom den annars kan urholka möjligheterna till koncentreradeoch kraftfulla regionalpolitiska insatser. Vad jag nu har anfört innebär ingen förändring avregeringens möjligheter att besluta om lokaliseringsstöd till orter utanfördet allmänna stödområdet som drabbas av t. ex. industrinedläggning. Jag villerinra om att gällande regler för lokaliseringsstödet medger att stöd kan lämnasi betydande omfattning äveri utanför stödområdet i sådana fall. Sålunda kanlokaliseringsbidrag, om särskilda skäl föreligger, lämnas avstödberättigade byggnadsinvesteringar. Vidare kan lokaliseringslån medräntebefrielse lämnas. Chefen förarbetsmarknadsdepartementet har tidigare denna dag lämnat förslag omtillfälligt sysselsättningsbidrag på särskilt utsatta orter. För sysselsättningsskapandeindustriinvesteringar pä sådana orter bör lokaliseringsstöd kunna lämnas äveni form av bidrag. Jag vill dock starkt understryka att stödet inte skall varastörre än vad som oundgängligen behövs för att investeringen skall komma tillstånd. 1976/77: 95 18 Jag hemställer att regeringen bereder riksdagentillfälle att ta del av vad jag har anfört i det föregående. 3 Statlig garanti för lån till hantverks- och industriföretag Statlig garanti för lån till hantverks- ochindustriföretag utgår dels enligt kungörelsen (1960: 372) om statligtkreditstöd till hemslöjd, hantverk och småindustri (omtryckt 1973: 550; ändradsenast 1976: 471), dels enligt bestämmelserna om statlig garanti för lån tillturisthotell enligt beslut . Ramen för statlig garanti för hantverks- ochindustriföretag uppgår för /77 till 150 milj. kr. Ibudgetpropositionen 1977 (prop. 1976/77: 100 bil. 17 s. 352) har ramen /78 föreslagits bli ökad med 50 milj. kr. till 200 milj. kr. De mindre och medelstora företagen spelar encentral roll för att trygga sysselsättningen. Regeringen har ibudgetpropositionen 1977 föreslagit en rad åtgärder för att främja utvecklmgeni dessa företag. En betydande del av de resurser som staten ställer tillförfogande för de mindre och medelstora företagen kanaliseras genomföretagareföreningarna. Förslagen i budgetpropositionen ger föreningarna ökaderesurser i fråga om såväl företagsservice som kredilgivning. Beträffande företagareföreningarnaslåneverksamhet föreslås att statens hantverks- och industrilånefond tillförs 90milj. Jag vill i detta sammanhang också erinra om att30 milj. kr. anvisats till fonden på tilläggsbudget (prop. 1976/77: 101, NU1976/77: 14, rskr 1976/77: 113), så att fonden under innevarande budgetår hartillförts totalt 80 milj. kr. Utöver lånegivningen över statens hantverks- ochindustrilånefond är statliga garantier för lån till hantverks- ochindustriföretag, s. k. indu-slrigarantilån, ett srrudigt instrument för attunderlätta de små och medelstora företagens kreditförsörjning. Efterfrågan påindustrigarantilån har varit betydligt större än beräknat under innevarandebudgetår. Enligt min memng är det väsentligt att de mindre och medelstoraföretagens lånemöjligheter tryggas under den återstående delen av budgetåret.Ramen för kreditgarantier bör därför utökas med 125 milj. kr. till 275 milj.kr. Denna väsentliga utökning av ramen får ses som ett led i denindustripolitiska satsning på bred front som regeringen beslutat om för atttrygga sysselsättningen i rådande konjunkturläge. Med hänvisning till vad jag här har anförthemställer jag att regeringen föreslår att medge att för /77 statligkreditgaranti för lån till hantverks- och industriföretag m.m. beviljas medytterligare . 1976/77: 95 19 1976/77: 95 BHaga 3 Föredragande: staterådet Äsling såvitt avserpunkterna 1 och 3; statsrådet såvitt avser punkt 2 Anmälantill proposition om vissa industri- och sysselsättningsstimulerande åtgärder De underskott i den externa balansen som vid fleratillfällen uppträtt har lett till en strävan attinrikta politiken så att utbyggnaden av exporterande och importkonkurrerandenäringsgrenar och branscher stimuleras. Enligt långtidsutredning erfordrasen årlig volymökning av industrins investeringar under andra hälften av1970-talet på 5,5 ä för att bygga ut kapaciteten så att balansen iutrikesaffäréma kan återställas. har dock investeringstillväxteninte motsvarat denna takt låg investeringstillväxten vid ., , På gmndval av investeringsenkäter i november 1976gjorde bedömningar av investeringsutvecklingen för, detin-, nevarande året. Härvid förutsågs en ytterligare försvagning av investeringsutvecklingenunder år 197,7. Olika åtgärder har dock vidtagits från samhälletssida för att stimulera till ökade investeringar i industrisektorn. ; Underhösten 1976 beslutades om ett förlängt utnyttjande av investeringsfonderna tillatt omfatta nedlagda kostnader fram t. o. m. utgången av år1977. Genom beslut av regeringen förlängdes dettautnyttjande till att omfatta även . höjdes de vidslutet av införda särskilda investeringsbidragen ochinvesteringsavdragen. har regeringen i proposition till riksdagenföreslagit att avdrags- ochbidra-gsmöjlighetema förlängs till att gälla t. o.m. utgången av,år ,1977. Genom de beslutade förlängningarna 1976/77: 95 20 förutsesi årets finansplan (prop. 1976/77: 100 bil. 1) en viss ökning avindustriinvesteringarna kuima komma till stånd i motsats till den avkonjunkturinstitutet förutsedda minskningen om . Något nytt samlat underlag för en bedömning avinvesleringsutveck-lingen föreligger ännu inte. När sådant material föreliggerkommer regeringen att på nytt ta ställning till investeringspolitikensinriktning och utformning. Denna bedömning kommer att presenteras i denreviderade finansplanen. Redan nu kan dock konstateras att investeringsaktivitetenär svag. Ett betydande antal företag såväl stora som små synes av olikaskäl ha skjutit planerade investeringsprojekt . Detta synes inteenbart gälla investeringar där den framtida avkastningen kan förefalla osäkerutan även projekt som ur såväl företagsekonomisk som samhällsekonomisksynvinkel kan anses angelägna. Genom att dessa investeringsplaners förverkligandeskjuts framåt i tiden fördröjs inte endast en i många fall nödvändig ochönskvärd utbyggnad, rationalisering och effektivisering av den aktuella sektomsverksamhet. Det innebär även att uppgången av den ekonomiska aktiviteten i näringslivetöver huvud taget fördröjs, vilket med hänsyn till bl. a. det rådandeallvarliga sysselsättningsläget är särskilt oroväckande. Orsakerna till den trots omfattandestimuleringsåtgärder svaga investeringsaktiviteten inom industrin är flera.Här skall nämnas några. Den ekonomiska aktiviteten i vår omvärld har underen ovanligt varit mycket låg. Till följd härav har företagensavsättningsmöjligheter längre än vad som har varit vanligt under tidigarelågkonjunkturer varit mycket dåliga. Inom vissa produktområden haravsättningsmöjligheterna också försämrats aven.ogynnsam kostnadsutveckling. Som följd av dessa förhållanden harmånga företags vinstiäge och likviditet försämrats. har företagenstimulerats till att i högre grad än under tidigare lågkonjunkturer bygga uppsina färdigvarulager. Samhället har härigenom möjliggjort för åtskilligaföretag att bibehålla sin arbetskraft trots försänuade avsättningsförhållanden.Denna lagemppbyggnad har dock inneburit att företagen har fått vidkännasytterligare likviditetspåfrestnLngar av betydande storlek. Möjlighetema attgenomföra planerade investeringar har härigenom ytterligare minskat. Till bilden hör vidare att soliditeten för mångagmpper av företag successivt har försämrats. Detta gäller isynnerhet de stora företagen, vilkas soliditet låg på igenomsnitt men som sjunkit till . somdet finns skäl att anta att nedgången med hänsyn till dessa företags tidigaremycket höga soliditetsnivå och det utveckling påkreditmarknaden i och för sig kan anses acceptabel, är det uppenbart att manhar närmat sig ett läge i vilket företagens upplåningsbenägenhet avsevärtminskat. Obenägenheten att ytterligare försämra soliditeten 1976/77: 95 21 harförstärkts av en ökad osäkerhet om framtiden.