prop · G0031 · 1976-12-31 00:00:00 — I detta sammanhang föreslås inte några ytterligareändringar i fråga om underställningsskyldighelen i drätselkapitlen. 6.2 Den kommunala förordningsmakten Utöver de beslul som har nämnts är kommunernaskyldiga underställa statlig myndighet i huvudsak vissa beslut om lokalaförordningar, vissa taxor på del specialreglerade området samt planbeslut. Med lokala förordningar, som regelmässigt skallunderställas statlig myndighet avses i det följande lokal ordningsstadga,lokal hälsovårdsordning, brandordning och hamnordning. Atl ta bort slatsuppsiklen i fråga om de lokalaförordningarna eller att ändra formerna for denna medför svåröverskådligakonsekvenser. Dessa föreskrifter bygger på tillgång lill bl. a.straffsanktioner och det torde inte vara förenligt med svensk rättsuppfattningatt ge kommunerna en rätt atl självständigt besluta om straffsanktioneradeföreskrifter. Av statsmakterna fastställda normalföreskrifter avsamma typ som exempelvis normalhälsovårdsordningen (1971:761) också på deområden där sådana inle förekommer skulle innebära en hårdaresiyrning än . Meioden är också mindre lämplig på områden med störrebehov av lokala variationer. Prop.1976/77:1 197 a. dessa skäl finns anledning aU åtminstonetills vidare undanta de lokala förordningarna från översynsarbelet. Enavveckling av statskontrollen av dessa har så vittgående och kompliceradekonsekvenser att den knappast kan övervägas ulan en mer omfattande utredning. I delta sammanhang skall noteras atthamnutredningen föreslår alt systemet med särskilda hamnordningar skallslopas. De föreskrifter utöver den föreslagna hamnlagen som kan erfordras förallmän ordning och säkerhet skall kunna ges i lokal ordningsstadga. Härutöverskall hamninnehavaren kunna utfärda särskilda driftsföreskrifter utanstraffsanktion. Formerna för antagande och fastslällelse av lokalhälsovårdsordning får förutsättas bli övervägda av hälsovårdsstadgekommiitén. För flertalet planbeslul gäller atl de skallfastställas av . Hela planväsendet har emellertid övervägts avbygglagutredningen. I sitt principbetänkande föreslår utredningen väsentligalättnader i statskontrollen på delta område. Del finns således inle anledningalt i detta sammanhang gå närmare in på dessa frågor. 6.2.3 Offentligrättsligaavgifier m, m. Avgiftsmakten, som kan ses som ett utflöde avförordningsmaklen, har underkastats en ingående statlig kontroll.Det främsta instrumentet har härvid varit underställningsinstitutet. Somtidigare har framhållits har det underställningsplikiiga området successivtreducerats. Beträffande avgifterna har underställningsskyldighelen i allmänhetersatts av generellt hållna författningsföreskrifter. I fiertalet fall gälleratt avgifterna skall svara mot kommunens självkostnad. Taxorna skall härutövergivelvis vara förenliga med den kommunala likslällighetsprincipen. riksdagsbeslut om slopadunderslällningsskyldighel i vissa avseenden gällde i stor utsträckning deoffentligrättsliga avgifterna, nämligen lorgavgifier, gatuhandelsavgifter m.m., parkeringsavgifter och sotningsavgifter. Beträffande torg- ochgatuhandelsavgifterna föreskrivs en skä-lighelsprincip, som innebär atlkommunen vid avgiftssättningen får ta hänsyn inte bara till sina egnakostnader utan också till bl. a. nytljarens fördel av markupplåtelsen. Förparkeringsavgifter gäller i stället för självkostnadsprincipen att kommunenfår ta ut den avgift som fordras för trafikens ordnande. Friheten attfastställa avgifter för särskilda uppställningsplatser för den yrkesmässigatrafiken och sotningsavgifter begränsas av självkostnadsprincipen. Sammanfattningsvis kan sägas att kommunens frihetatt själv fastställa avgifter är relativt stor. De inskränkningar somfinns gäller utöver Prop.1976/77:1 198 hamnlaxan,där hamnutredningen har föresiagii att underställningsskyldigheten skallersättas av ett syslem efter mönster av va-avgifterna, två typer av avgifterenligt byggnadslagstiftningen. Ifråga om gatubyggnadskostnadsbidrag skallvarje utökning av fastighetsägares skyldighet underställas statlig myndighet.Taxa för avgifter hos byggnadsnämnd utfärdas av efter förslag avkommunen. Dessa avgifter har redan behandlats inom ramen förkommundepartementets översynsarbele (Ds Kn 1975:1 PM I Avgifter hos byggnadsnämnd)och regeringen har (prop. 1975:107) begärt bemyndigande all lillkommunen överlåta beslutanderätten belräffande avgifter hos byggnadsnämnd. Beträffande gatubyggnadskostnadsbidrag anfördeföredragande departementschefen i prop 1972:12 alt det i avvaktan päresultatet av bygglagutredningens allmänna översyn av byggnadslagstiftningensaknades anledning alt slopa underställningsskyldighelen. Chefen förbostadsdepartementet har bemyndigats tillkalla en utredning föratt se över bl. a. gatubyggnadskoslnadsbidragens utformning i en kommandebyggnadslagstiftning. Det kan förutsättas att ett framlida avgiftssystem gesen sådan utformning att det kan överiämnas ät kommunerna all själva beslutadessa avgifter. En bestämmelse, som har ett påtagligt samband medreglerna om gatubyggnadskostnadsbidrag, återfinns i kommunalarenhållningslagen (1970:892). Enligt 2 § kan kommun ålägga fastighetsägare altsvara för renhållning m. m. av gängbana. Innebär sådant beslut åläggande av nyskyldighet, skall det underställas . Skyldigheten anses undervissa förutsättningar kunna bytas ut mot en avgifisplikt. Del kan, liksom beträffandegatubyggnadskostnadsbidragen, ifrågasättas om ett underställningsförfarandeinte är ett väl omständligt och tidskrävande instrument för atl tillgodoserätlssäkerhetsintresset. Skäl talar för atl det skulle vara till fyllest med enbesvärskontroll. I motioner till har vid åtskilligatillfällen krävts all kommuns möjlighet att ålägga fastighetsägare skyldighetalt renhälla gängbana slopas. Vid den senaste riksdagsbehandlingen ställde sigjordbruksutskottet (JoU 1974:50) inte avvisande lill delta krav. Mot bakgrundav bl. a. tredje lagutskottets uttalande (3 LU 1970:90) i samma frågaförutsatte jordbruksutskottet att frågan var uppmärksammad och skulle prövasnär tiden var mogen. Tredje lagutskottet hade uttalat alt frågan borde anståtills förhållandena efter bl. a. kommunindelningsreformen hade stabiliserats.Riksdagen följde i båda fallen utskotten. Motionskravet har förnyats vid innevaranderiksmöte (motion 1975:67). Föreskriften om möjlighet atl åläggafastighetsägare atl renhålla gångbana har samband med reglerna omgatubyggnadskostnadsbidrag inle bara vad avser underställningsskyldighelen ulanockså vad gäller förutsättningarna för alt en kategori kommunmedlemmar skallkunna åläggas ett särskilt ansvar för vissa åtgärder av gemensamt intresse.Med hänsyn härtill synes Prop.1976/77:1 I99 detlämpligast att frågan om underställningsskyldighet beträffande åläggande attrenhålla gångbana inte prövas för sig. Något förslag om ändring i kommunalarenhållningslagen läggs därför inte fram i avvaktan på den nyssnämndautredningen om reglerna om gatubyggnadskostnadsbidrag. Avgifterna för vård i ålderdomshem är till skillnadfrån övriga avgifter på del sociala området reglerade i detalj. Reglerna (19 aS socialhjälpslagen och kungörelsen, 1971:830, om avgifier vid ålderdomshem),som tillkom på förslag av socialuiredningen (Ds S 1970:6), har väcktkritik från kommunall håll främst pä grund av den komplicerade ochkostnadskrävande avgiftsprövning som de föranleder. I korthet innebär reglernaatl differentierade avgifter får tas ut under förutsättning atl vårdtagarengaranteras ett visst, på särskilt sätt beräknat belopp för egna utgifter. Omdet anses nödvändigl all genom författningsbestämmelser hindra ett oskäligtavgiftsuttag, bör det vara möjligt atl utforma beslämmelser om schablonmässigavgiftssätlning. Denna fråga har emellertid sådant samband med de frågorsocialutredningen och kommunalekonomiska utredningen har alt överväga, atlnågra förslag inte kan läggas fram i förevarande sammanhang. 6.3Övrig underställning enligt olika specialförfattningar Utöver vad som har redovisats i det föregåendeförekommer i en del specialförfaltningar underslällningsskyldighel i olikaärendegrupper. Den följande framställningen gör inle anspråk på att varafullständig men behandlar några olika fall av underslällningsskyldighel,beträffande vilka det har bedömts möjligt att lägga fram förslag i dettasammanhang. Kommun skall upprätta planer för olikaverksamheter. Denna skyldighet slås fast i olika specialförfaltningar, inleminst på del sociala området. Ofta gäller atl planerna skall fastställas avlänsstyrelsen. Sålunda föreskrivs exempelvis i 56 och 57 SSbarnavårdslagen att underslällning skall ske av såväl landstingskommunalbarnhemsplan som plan för varje barnhem som inrättas. Fosterbarnsutredningenföreslår i betänkandet (SOU 1974:7) Barn- och ungdomsvård all delta syslem,liksom f ö. också och länsstyrelsernas tillsyn överkommunernas barn-och ungdomshem, skall slopas. Betänkandet har remissbehandlatsoch övervägs f n. inom . skisserar i sill belänkande (SOU1974:39) Socialvården en skyldighet för kommunerna och landstingskommunerna angemensamt utarbeta en plan för länets totala behov av instilutionsresurser.Planen skall granskas och fastställas av , som också föreslås fåkompetens atl i samband med granskningsarbetet göra erforderliga ändringar iplanen, exempelvis för att skapa tillräckligt underiag för att trygga ävenmindre och medelstora kommuners behov av en särskilt resurskrävandeinsiiiu-tionslyp. Förslaget har sin bakgrund i de huvudmannaskapsreformer utredningenföreslår, vars genomförande enligl uiredningen fordrar någon form Prop.1976/77:1 200 avregional överblick och samordning. 1 18 och 19 SS socialhjälpslagen föreskrivs atlunderställning skall ske av bl. a. ålderdomshemsplan. Dennaunderställningsskyldighet diskuteras i avsnitt 6.3.1. I avsnittet 6.3.2behandlas underställningsskyldigheten beträffande beslul om antagande avreglemente angående burskap. 6.3.1Ålderdomshemsplan m. m. Uppförande eller mer omfattande förändring avålderdomshem fordrar enligt 19 stycket socialhjälpslagen länsstyrelsensgodkännande. Detta inhämtas genom att plan för ålderdomshemmet underställslänsstyrelsen. yttrande över planen skall inhämtas förefastslällelse. Underställningsskyldigheten gäller uppförande av ålderdomshem,ändring av mer avsevärd omfattning genom om- eller tillbyggnad av sådant hemsamt inrättande av ålderdomshem i byggnad som har uppförts för annat ändamål. Underställningsskyldighet föreskrivs vidare (18 stycket) beträf fande reglemente för ålderdomshem, som innehas gemensamtav två eller fiera kommuner. I 18 S tredje stycket föreskrivs också alllänsstyrelsen får befria kommun från skyldighet atl ha ålderdomshem. Ett sådantmedgivande befriar inte kommunen från skyldighet att dra försorg om åldringaroch andra vård-behövande, vars vård inle tillgodoses i annan ordning. Dettaanges uttryckligt i samma beslämmelse. Underställningsskyldighelen belräffande plan förålderdomshem och in-terkommunall ålderdomshemsreglemente utgör exempel på sådanstatlig styrning eller kontroll som bör prövas i denna översyn. Det kan invändas alt hela den socialavårdlagstiftningen övervägs av socialutredningen. Detta bör dock inle hindrasmärre lagändringar i förenklande syfte, vilka inte på ett mer genomgripandesätt påverkar regelsystemels materiella innehåll och principer ellerförutsättningarna för senare reformer. Denna ståndpunkt får större tyngd juhögre frekvens en ärendegrupp har. Det kan hävdas att ålderdomshemsbyggandet harminskat väsentligt och att andra omsorgsformer har fött större betydelse. Dettagäller dock sannolikt inte i samma utsträckning om- och tillbyggnader elleromdispositioner, som kommer all ha en betydande omfattning så länge äldre ochotidsenliga ålderdomshem finns kvar. Det kan vidare anmärkas att social utred ningensförslag om en av kommunerna och landstingskommunen gemensamt upprättadinslitulionsplan, som skall fastställas av , inte avserålderdomshemmen. En prövning i detta sammanhang föregriper därför intesocialutredningens fortsatta överväganden. Regeringen har belräffande uppförande av olikainstitutioner på olika sätt tagit initiativ till atl eliminerastatlig detaljreglering. Exempelhärpå erbjuder de i kapitel 2 redovisade besluten om Prop.1976/77:1 201 förenkladhandläggning av skolbyggnadsärenden och om slopande av den statligarilningsgranskning som tidigare krävdes för erhållande av statsbidrag viduppförande av barnstugor m. m. Ett slopande av bestämmelsen omunderslällningsskyldighel beträffande plan för ålderdomshem ligger alltså helti linje med den hittillsvarande utvecklingen. Några skäl för alt en statligmedverkan i dessa frågor skulle vara mer motiverad än på de nämnda områdena kanknappast anföras. Del kan också anmärkas alt ålderdomshemsbyggandet numera inte- lill skillnad från skol- och barnstugebyggandet - är förknippat med någrastatsbidrag. Regeln om underslällningsskyldighel ler sigföråldrad också ur del perspektivet att naturiiga gränser mellan olika boende-och vårdformer blir allt svårare atl bestämma. Exempelvis torde del vara svårtalt anföra skäl för en statlig fastställelseprövning av plan för ålderdomshem,som inte med samma styrka gör sig gällande belräffande exempelvis pensionärshemmed tillgäng till vårdpersonal och väl utbyggda servicefunktioner. Bestämmelsenom att skall godkänna plan för ålderdomshem bör därför tas bort. Ärenden avseende fastställelseprövning avinterkommunalt ålderdomshemsreglemente torde numera förekomma mycket sällan.Med hänsyn främst till de effekter kommunindelningsreformen har givit i form avbärkraftigare enheter torde denna underslällningsskyldighel vara överflödig. fåtal fall samarbete av detta slag kan komma alt aktualiseras kan, omkommunalförbundsmöjligheten inte utnyttjas, en lämplig samarbetsform vara altden ena kommunen får disponera platser i den andra kommunens ålderdomshem.Denna lösning torde också vara vanligast vid samverkan såväl mellan kommunersom mellan landstingskommuner och kommuner. Enligt tillgängliga uppgifterfinns f n. endast ett . På grund av vad nu haranförts bör underställningsskyldighelen belräffande reglemente förålderdomshem slopas. Möjligheten för atl befria kommunfrån skyldighet all ha ålderdomshem torde också ha fått avsevärt minskadaktualitet med de större och bärkraftigare kommunerna. I princip sammainvändningar som beträffande fastslällelseprövningen av plan för ålderdomshemkan resas mot regeln att kommun skall driva ålderdomshem, om inlehar befriat den från denna skyldighet. Kommun bör själv få avgöra huruvida denvill driva egna ålderdomshem eller erbjuda andra boende- och vårdformer -kanskei kombination med ett antal ålderdomshemsplatser, som disponeras enligt avtalmed annan kommun eller enskild. Fråganom kommuns skyldighet atl ha ålderdomshem hänger mycket närasamman med vilken utformning man i en framlida lagstiftning för socialvårdenvill ge del allmänna vårdansvar som vilar på kommun. finnsdärför inte anledning alt här föreslå någon ändring på denna punkt. Förslagtill ändringar i socialhjälpslagen redovisas i bilaga 7. Prop.1976/77:1 202 6.3.2Fasisiällande av reglemente angående burskap 1 3 kap. handelsbalken finns bestämmelser omburskap. Till burskap är inle knutna andra rättsverkningar än altburskapsägande borgare åtnjuter vissa förmåner med avseende på rätt tillunderstöd från borgerskapei underställda fonder och stiftelser samt till intagningpå borgerskapets hem och inrättningar. Enligl lagen (1964:653) om överfiyttning avmagistratens befallning med burskapsärenden m. m. har kommunstyrelsen övertagitden befattning med ansökan om burskap och med uppsägning av burskap som enligt3 kap. 1 och 5 SS handelsbalken ankommer på borgmästare och råd. Lagen öppnar också möjlighet atl ersättabestämmelserna i handelsbalken med ett reglemente angående burskap. 1 ettsådant reglemente kan föreskrifter meddelas om burskapsärendenas behandlingoch formerna för förvaltning av de fonder och stiftelser som finns till förmånför de burskapsägande borgarna. Del ankommer enligl lagen på kommunstyrelsenatl anta sådant reglemente, sedan borgerskapei har beretts tillfälle att yttrasig. Reglementet skall underställas för fastställelseprövning.Särskilda regler om formerna för beslul om ändring i reglemente ges ej, varförsamma ordning får anses gälla. Det kan ifrågasättas om det är nödvändigt atlreglemente angående burskap skall fastställas av . De skäl somlalar för att denna bestämmelse behålls torde framför allt vara atl reglementekan röra frågor om förvaltning av betydande fonder. Det skulle därför kunnahävdas att , som är allmän tillsynsmyndighet för stiftelser, börpröva bestämmelserna i reglemente. finns kvar i fyra kommuner,nämligen , , och . Möjligen kanborgerskapssammanslulning-ar finnas på ytteriigare något håll i landet. 1 allmänhet har möjligheten att anta särskiltburskapsreglemente utnyttjats. I en kommun - - tillämpashandelsbalkens regler fortfarande. Möjligheten alt anta burskapsreglementen - ochdärmed också skyldigheten att underställa dem - infördes i sambandmed magistraternas avveckling . 1964:163 anförs belräffandeunderställningsskyldighelen endasl att det lämpligen torde böra tillkommalänsstyrelsen all fastställa sådant reglemente. Skäl synes inle längre föreligga all behålla underställningsskyldighelenbeträffande beslul om burskapsreglemente. Därför bör lag ändras så altföreskriften att reglemente skall fastställas av utgår. Lagens bestämelse om att kommunstyrelsen skallutöva de uppgifter som enligt handelsbalken ankommer på borgmästare och råd börbehållas tills vidare. Förslagtill lagändringar redovisas i bilaga 13. 1976/77:1 203 Förslagtill ändring i kommunallagen.................. bilaga 1. Förslag till ändring ibrandlagen (1974:80)......... bilaga 2. Förslag till ändring ibyggnadsstadgan (1959:612) bilaga 3. Förslag till ändring iskollagen (1962:319).......... bilaga 4. Förslag lill ändring iskolförordningen (1971:235). Förslag till ändring ilagen (1970:296) om social centralnämnd ill. m........................................................................... bilaga 6. Förslag till ändring ilagen (1956:2) om socialhjälp bilaga 7. Förslag till ändring ibarnavårdslagen (1960:97).. bilaga 8. Förslaglill ändring i lagen (1954:579) om nykterhetsvård ... bilaga 9. Förslaglill lagom upphävande av lagen(I953:228)om tillsättning av vissa befattningshavareinom socialvården.... bilaga 10. Förslag till ändring ihälsovårdsstadgan (1958:663) bilaga 11. Förslag till ändring ilagen (1944:219) om djurskydd bilaga 12. Förslagtill ändring i lagen (1964:653) om överflyttande av ma gistratens befattning med burskapsärenden m. m........ bilaga 13. Kommunallagsuiredningensförslag till kommunallag 1-3 kap. (Ej itrycket) Lagom ändring i kommunallagen Härigenomföreskrives att 24 och 43 SS kommunallagen' skall ha nedan angivna lydelse. I promemorian föreslagen lydelse Sedan överiäggningen i ett ärende förklarats avslutad, framställer ordföranden proposition så avfattad, att den kan besvaras med ja eller nej. Ordföranden ger därefter lill känna, vad som enligt hans uppfattning beslutats och befäster beslutet med klubbslag, om ej omröstning begäres. Omröstning verkställes efter upprop och sker öppet utom vid val. Vid öppen omröstning får omröstningsapparat användas. Utgången bestämmes genom enkel pluralitet av de avgivna rösterna, om ej annat är föreskrivet för särskilda fall. Vid lika röstetal för olika meningar skiljes genom lotlning om ärendet avser val eller tillsättande av tjänst och genom ordförandens ulslagsröst i övriga ärenden. Val av styrelse och sådan nämnd som sägs i 43 andrastycket, av revisorer och revisorssuppleanter saml av tvä eller flera personerför särskild beredning av ärenden, som skall företagas till avgörande avfullmäktige, skall vara proportionellt, om del begäres av minst så mångaväljande, som motsvarar del tal, vilket erhålles, om samtliga väljandes antaldelas med det antal personer valet avser, ökat med 1. Om förfarandet vidsådant proportionellt val finns särskilda beslämmelser. och annan nämnd, av revisorer och revisorssuppleanter samt av tvåeller flera personer för särskild beredning av ärenden, som skall företagastill avgörande av fullmäktige, skall vara proportionellt, om det begäres avminst så många väljande som motsvarar det tal, vilkel erhålles, om samtligaväljandes antal delas med det antal personer valet avser, ökat med I. Om förfarandetvid sådant proportionelll val finns särskilda beslämmelser. 'Med kommunallagen avses här den lag som föreslås i betänkandet (SOU 1974:99) Enhetligkommunallag Prop.1976/77:1 205 Av kommunallagsuiredningen före- I promemorianföreslagen lydelse slagen lydelse I gäller ej I kommungäller be- bestämmelserna om proportionellt stämmelserna om proportionelll val val vid utseende av sådan nämnd, vid utseende av sådan nämnd som som sägs i 43 S andra slyckei. sägs i 43 § endast om det är särskilt 43 § Angående utseende av nämnder för vissa isärskilda författningar angivna uppgifter gäller för varje fall i författningenmeddelade beslämmelser. För förvaltning och verkställighet i övrigt fårfullmäktige tillsätta de nämnder som behövs. som avses i andra stycket ägervad som är föreskrivet i 33 S andra stycket, 34 §, 35 § andra stycket och 372SS motsvarande tillämpning. Fullmäktige får, i den mån ej annat är föreskriveti lag eller annan författning, besluta att styrelsen eller annan nämnd skall 1, handha förvaltning och verkstäl lighet i .fråga om egendom som eljest föiyaltas av andra nämnder, 2. handlägga frågor om anställ ning, ledighet, vikariat eller skiljande från tjänst beträffande personal, som är underställd andra nämnder. Lag om ändring i brandlagen (1974:80) Härigenom föreskrives att 3 och 3 a SS brandlagen(1974:80) skall ha nedan angivna lydelse. Förvaltningen av brandförsvaretsangelägenheter skall handhavas av den kommunala nämnd .som kommunfullmäktigebestämmer (brandstyrelse). Förvaltningen av brandförsvarelsangelägenheter skall handhavas av den nämnd som kommunfullmäktige bestämmer(brandstyrelse), / den mån förvaltningen ej tillkommer annan enligt beslul somavses i 43 fjärde stycket kommunallagen. Ledamöter och suppleanter isärskild brandslyrelse väljes av kommunfullmäktige till del amal fullmäktigebestämmer. Antalet ledamöter får dock icke vara under.fem. Valet skall varaproportionelh, om del begäres av minst så många väljande, som motsvarar dettal vilkel erhålles, om samtliga väljandes antal delas med det antal personervalet avser, ökat med 1. Om förfarandet vid sådant proportionelll val finnssärskilda beslämmelser. Sker ej val av suppleanter proportionelll, skall ocksåbestämmas den ordning i vilken suppleanterna skall inkallas lilltjänstgöring. Belräffande särskild brandstyrelseskall bestämmelserna i 32-36 H, 37 första stycket och 382 kommunallagen(1953:753) rörande kom-tnunstvrelsen saml bestämmelserna i Belräffande särskild brandslyrelse skall bestämmelserna i33 f, 34 f första stycket, 35-38, 39 § första stycket samt 40-42 §§ kommunallagenäga motsvarande tillämpning. Vad som föreskrives i 36 första stycket nämndalag skall dock ej tillämpas i .fråga om särskild brandslyrelse Stockholmskommun. Brandsiyrelses protokoll behöver ejupplaga annat än uppgifi om närvarande ledamöter och beslutet I varje ärende.Föreskrifter om i vilken utsträckning beslut skall Innehålla de skäl som harbestämt utgången finns i 17 förvahningslagen (1971:290). Föreskrifter om rättelse av beslutfinns i 19 samma lag. 'Senaste lydelse 1975:96. 1976/77:1 207 Nuvarande lydelse Föreslagen Ivdelse 45 andra och iredje styckena samma lag i. fråga om däravsedd nämnd äga molsvarande tillämpning. För särskild brandslyrelse iStockholm skall dock gälla bestäminelserna i 51 § 1 mom. kommunallagen(1957:50) för , med undantag av hänvisningen lill 39 § andra stycketnämnda lag, saml därutöver vad kommunfullmäktige föreskriver med iakttagandeav bestämmelserna i samma lag. hinder av 2 § 2förvallningslagen (1971:290) äger 4 och 5 SS nämnda lag tillämpning i samtligaärenden hos särskild brandstyrelse.