prop · G003123 · 1976-12-31 00:00:00 — Mol bakgrund av det anförda anser jag alt man börkunna inskränka lagens beslämmelser om informalion inför slutande avkreditavtal till atl avse samma slags information som skall lämnas vidannonsering o. d. Del beiyder all informalion skall lämnas om den effektivaräntan för krediten och att, om kredit lämnas för visst förvärv av vara,tjänst eller annan nyttighet, uppgift också skall lämnas om krediikostnaden ikronor samt om den ifrågavarande nyttigheiens kontantpris. Under remissbehandlingen har gjorts gällande med den informalion om kreditkostnad som har diskuterats intetillräckligt beaktar den komplicerade beslutssituation som konsumenien kanbefinna sig i inför valet mellan exempelvis kontantköp och kreditköp ellermellan olika kreditformer. Det har påpekats att det för konsumenten ärav viktalt ta hänsyn lill sådana faktorer som förändringar i penningvärdet, deskatlemässiga konsekvenserna av olika alternativ saml värdet av atl genomupplagande av kredit kunna bruka en vara eller annan nyttighet tidigare än omkonsumenten skulle ha sparat till ifrågavarande förvärv. Jag kan för min del hålla med om all informalion omkredilkostnad, effektiv ränta m, m. inte alltid är tillräcklig för allkonsumenten skall kunna falla etl rationellt beslut. Denna information geremellertid konsumenien en betydelsefull del av del nödvändigabeslulsunderiaget. Uppenbariigen kan det inie komma i fråga att ålägganäringsidkare alt vid marknadsföring av kredit lämna konsumenten information ominverkan av sådana allmänna ekonomiska faktorer som penningvärdeförändringareller av sådana till den enskildes personliga förhållanden knutna faktorer somde skattemässiga konsekvenserna av olika handlingsalternativ. Del utgör enuppgift för den allmänna konsumentupplysningsverksamheten att ge konsumenternadet kun-skapsunderiag som fordras för att på bästa sätt bedöma och utnyttjatillgänglig information, 1 detta sammanhang har också den kommunala konsumentvägledningenen viktig uppgift att fylla genom upplysning och rådgivning i enskilda fall.Del bör vidare understrykas att del naturiigivis inte finns något som hindrarnäringsidkare från att som elt led i sin kundservice lämna konsument sådanytterligare information som av olika skäl kan bedömas som önskvärd, förutsattatt det är fråga om saklig och korrekt information. Jag övergår härefter till vissa frågor rörandetillämpningsområdet för och den närmare utformningen av konsumentkreditlagenssärskilda bestämmelser om informationsplikt. Marknadsföringslagen,som enligt vad har anförts kommer att 1976/77:123 92 utgöragrundvalen för dessa beslämmelser, äger tillämpning beträffande marknadsföringsom företas av näringsidkare. Det är endast mot näringsidkare - samt mot densom är anställd hos näringsidkare eller handlar på näringsidkares vägnar - somtvångsåtgärder kan riktas med stöd av marknadsföringslagens generalklausul ominformation, Samma kategorier bör omfattas av den föreslagnainformationsplikten i konsumentkredillagen. Informationsplikten bör alltsågälla endast för näringsidkare som lill konsument erbjuder kredit, vilken äravsedd huvudsakligen för enskilt bruk och som lämnas eller förmedlas inäringsidkarens yrkesmässiga verksamhet. Informationsplikten bör å andra sidanomfatta varje sådan näringsidkare. Det bör sålunda inte komma i fråga alt, somhar föreslagits från något håll, generellt undanta banker och försäkringsbolagfrån skyldigheten att lämna informalion enligt ifrågavarande bestämmelser.Redan nu är banker och försäkringsbolag underkastade reglerna imarknadsföringslagen. Härtill kommer all ett framträdande syfte med denföreslagna informationsplikten är atl konsumenten skall sättas i tillfälle atlgöra kostnadsjämförelser bl, a. mellan olika krediter som är direkt inriktadepå köp och fristående krediter som lämnas av banker och andra kreditgivare. I del berörda förmedlingsfallet bör denförmedlande näringsidkaren åläggas att svara för att föreskriven informalionlämnas. Detta gäller dock självfallet endast i den mån han lämnar sin medverkanvid annonsering, skyltning och liknande marknadsföring beträffandeifrågavarande kredit eller vid tillfälle då de presumtiva parterna slår ibegrepp att sluta avtal om kredit. Såväl i en reservation och i särskilda yttranden medanledning av kommitténs förslag som under remissbehandlingen har-främst frånnäringslivs-och kredilgivarhåll - hävdats alt informationsplikten bör begränsastill att omfatta krediler som är inriktade på atl finansiera elt vissl köp. Manhar härvid utgått från alt del främst är i valet mellan olika kreditformer förgenomförande av etl köp som konsumenien har behov av att jämföra kostnadernaför olika krediter Från denna utgångspunkt har förordals atl checkräkningskrediteroch andra fortlöpande krediler i bank samt s. k. nolariatlän och långfristigakrediler inte skall omfattas av informationsplikten. Till stöd för denifrågasatta begränsningen har vidare anförts svårigheten eller omöjlighetenatt beträffande fortlöpande krediter och långfristiga krediler på förhandberäkna den faktiska krediikostnaden och därmed ange den effektiva räntan. Delhar vidare påpekats att kostnaderna för åtskiUiga krediter är beroende avdiskontot och av omständigheterna i det enskilda fallet, Enligl en delremissinstanser ter sig information lill konsumenten rörande den effektivaräntan föga meningsfull, om den måste bygga på varierande eller föränderiigaförutsättningar och - när del gäller fortlöpande krediter - på fiktivaantaganden rörande konsumentens utnyttjande av krediten. Pååtskilliga håll anser man atl skyldigheten atl inför trallande av avtal 1976/77:123 93 upplysaom den effektiva räntan för fristående lån bör begränsas till atl gälla fall dåkonsumenten särskilt begär sådan information. En alltför omfattandeobligatorisk upplysningsplikt anses medföra onödigt arbete och onödigakoslnader. Enligl min mening är konsumentens behov avvederhäftig och jämförbar informalion rörande kredilkoslnader i stort sett likaframträdande och be-aklansvärl vare sig erbjuden kredit är direkt inriktad påförvärv av varor och andra nyttigheler, typiskt sett utgör ett alternativ tillsådan kredit eller är av annal slag. Del saknas därför anledning all - utövervad som följer av den i föregående avsnitt berörda avgränsningen avkonsumentkreditlagens tillämpningsområde - begränsa omfattningen avinformationsplikten med hänsyn till det ändamål för vilket en kredit är avseddalt utnyttjas, 1 överensstämmelse med vad kommittén har föreslagit börinformationsplikten alltså omfatta alla krediter som erbjuds till konsumentoch är avsedda huvudsakligen för enskilt bruk. En annan sak är atl det kanfinnas skäl att efterge informalionskravel när del rör sig om bagatellarladkredit e. d. Denna fråga skall jag strax återkomma lill. Vid en del kreditformer kan del vara svårt att påförhand beräkna den faktiska krediikostnaden. Detta hindrar emellertid inte attäven i dessa fall viss informalion kan och bör lämnas beträffande effektivränta och eventuellt krediikostnaden i kronor, låt vara atl informationen härmåste få en något annan innebörd än i de fall då den faktiska kostnaden är heltoch hållet känd på förhand. Alt det dock även på den här punkten kan finnasskäl alt medge undanlag från informationsplikten skall jag beröra i detföljande. När det gäller konlokrediter, checkräkningskredileroch andra fortlöpande krediter är den faktiska kreditkostnaden beroende av delsätt på vilket kreditutrymmet utnyttjas. Detta hindrar inte attdel är av stor betydelse för konsumenten att kunna bilda sig en uppfattning omkostnadsläget för en kredit av ifrågavarande slag. Detta kan åstadkommas exempelvisgenom att, som kommittén har föreslagit, näringsidkaren vid annonsering,skyltning och liknande marknadsföring samt inför avtal om sådan kredit lämnarupplysning om den effektiva räntan vid olika sätt atl använda kreditutrymmel.Anges ell antal olika, realistiska användningssätt kan konsumenten fö en förhonom värdefull bild av kostnaden för den ifrågavarande krediten. Påpekas börockså all det förekommer atl konlokorlsförelag vid marknadsföringoch i konloavial lämnar uppgifter om effektiv ränta inom vissa ramar (t. ). Även denna metod förtjänar beaktande. Enligt min mening bör deti konsumentkredillagen lämnas öppet enligt vilket tillvägagångssätt effektivränta skall redovisas när det gäller fortlöpande krediter. Del bör överiåtas åtkonsumentverket alt, på samma sätt som beträffande information vid marknadsföringi övrigt, ta fram riktlinjer härvidlag. 1976/77:123 94 I åtskilliga fall kan den faktiska kostnaden för enviss kredit inte helt och hållet bestämmas på förhand, 1, ex, därför atlräntesatsen är knuten till det vid varje lidpunkt gällande diskontot. Likvälmåste det anses vara av betydande värde för konsumenten att vid annonsering,skyltning och liknande marknadsföring samt inför slutande av avtal om sådankredit få uppgifter om effektiv ränta och eventuellt krediikostnaden i kronor,även om uppgifterna måste lämnas utifrån de förutsättningar som gäller vid detaktuella tillfället. 1 delta sammanhang bör dock, med anledning av vadsom har anförts i elt par remissyttranden, framhållas alt den föreslagnainformationsplikten självfallet inte kan fö den verkan att kreditgivaren skullevara förhindrad att - i mån av befogenhet enligl kredilavlalet - ändrakreditvillkoren. Del finns inte heller anledning atl ålägga kreditgivare atlvid kostnadsändringar som sker under den löpande kredittiden på nytt lämnainformalion om kreditkoslnad eller effektiv ränta. Det huvudsakliga syftet medden här diskuterade informationsplikten föreligger ju inte längre närkreditavtalet väl har ingåtts. Enligl min mening finns del knappast anledningatl anta att kreditgivare i nu avsett fall skulle vägra att pä en konsumentssärskilda begäran lämna uppgifter om den inverkan som en villkorsändring kan hapå koslnadsbelopp och effektiv ränta. Viktigt är emellertid att informationen lillkonsumenten inför slutande av kreditavtal innehåller tydliga uppgifter om deändringar av koslnadsvillkoren som kan ifrågakomma. Som bankinspektionen harframhållit i sill remissyttrande bör del också kunna förutsättas attförändringar av kreditvillkoren till konsumentens nackdel sker endast om de ärnödvändigt betingade av omständigheterna. Det för anses åligga vederbörandetillsynsmyndighet att ha sin uppmärksamhet riktad på hithörande frågor. Kreditvillkoren kan ibland vara beroende avomständigheterna i del enskilda fallet. Kreditkoslnaderna kan sålunda varieramed hänsyn exempelvis lill huruvida säkerhet över huvud tagel lämnas eller lillarien av lämnad säkerhet, I sådana fall kan näringsidkaren vid sinmarknadsföring behöva lämna alternativa uppgifter beträffande effektiv ränta.Här liksom eljest bör det ankomma på atl ta fram lämpligariktlinjer för in-formationslämnandet. Skyldigheten atl inför slutande av kreditavtallämna informalion om ef fektiv ränta, kreditkoslnad m. m. bör enligl min meninggälla oavsett om konsumenien särskilt begär information eller ej, Visseriigenkan naturiigivis informalionspliklen komma alt medföra visst besvär och vissakostnader för näringsidkarsidan. Om informationsplikten inte görs obligatorisk tordedel emellerlid finnas risk för alt konsumenien drar sig för att i samband medförhandlingar om kredit orsaka motparten olägenhet genom att begära denifrågavarande informationen. Prop.1976/77:123 95 Den skriftliga information som enligl del nuframlagda förslaget skall lämnas innan kreditavlal sluts skall självfalletalltid ges till konsumen-ten/kredittagaren. Jag finner inte anledning atthärutöver föreslå bestämmelser av innebörd atl informationen också måstelämnas lill den som i egenskap av borgensman eller eljest jämte huvudgäldenärenålar sig betalningsansvar mol kreditgivaren. Om en sådan person är närvarandenär informationen lämnas, torde del ligga i sakens natur atl också denne fördel av informationen. 1 andra fall måste det anses tillfyllest med den möjlighetsom vederbörande har att genom kreditlagaren fö tillgång lill de ifrågavarandeupplysningarna. Det bör också utan vidare kunna förutsättas all kreditgivarenpå begäran lämnar borgensmän och liknande den information som behövs. Kommittén har såvitt gäller kreditköp föreslagitden begränsningen av informalionspliklen inför slutande av kreditavtal, attdenna skulle föreligga endast om den ifrågavarande varans kontantprisöverstiger etl av regeringen bestämt högsta gränsvärde - högst avbasbeloppet enligt lagen om allmän försäkring (dvs. drygt 500kr.) - och om kredittiden överstiger en månad eller lämnas obestämd. Även jag anser att kravet på information i vissaundantagsfall bör kunna efterges. sådant fall är när det rör sig om heltbagaiellartad kredit eller när kredittiden är mycket kort. Del bör då intekrävas all den tidigare berörda informationen lämnas vare sig vid annonsering,skyltning och liknande marknadsföring eller inför slutande av kreditavlal. Del kan vidare tänkas att del i något enstaka falleller beträffande viss form av kredit uppstår särskilda svårigheter alt fö framhanieriig och rättvisande informalion om exempelvis den effektiva ränlan. Äveni en sådan situation bör kravet på den ifrågavarande informationen kunnaefterges. Sammanfattningsvis föreslår jag alltså att ikonsumentkredillagen upptas beslämmelser om informationsplikt av följandeinnehåll. Näringsidkare skall vid annonsering, skyltning och liknandemarknadsföring beträffande kredit saml innan kreditavlal sluts lämnainformation om den effektiva räntan för krediten, om inte särskilda skälföranleder annat. Är fråga om kredit för vissl förvärv av vara, tjänst ellerannan nyttighet skall även kredit-kostnaden och nyttighetens kontantpris anges.Information som har angetts behöver dock inte lämnas, om krediten är avringa omfattning eller del annars föreligger särskilda skäl. Informationeninför slutande av kreditavlal skall alltid lämnas skriftligen. Av del tidigare anförda framgår atl bestämmelsernaavses omfatta alla krediter som faller under konsumentkreditlagenstillämpningsområde och således även kredit för kontoköp, checkräkningskreditoch annan fortlöpande kredit. Med hänsyn lill den ståndpunkt jag i detföregående har intagit när del gäller länkbara metoder atl redovisa effektivränta för fortlöpande 1976/77:123 96 kreditbör inte, som i kommitténs förslag, meddelas några speciella bestämmelserbeträffande denna lyp av kredil. Den förordade samordningen med marknadsföringslagenbör komma till ullryck genom alt man i konsumentkredillagen erinrar om atl deli fråga om underiåtelse atl lämna information som särskilt föreskrivs ikonsumentkredillagen eller som annars är av särskild betydelse frånkonsumentsynpunkt finns bestämmelser i marknadsföringslagen. Härigenommarkeras inte bara att den i konsumentkreditlagen föreskrivna informationen vidlillämpningen av marknadsföringslagen skall anses ha särskild belydelse frånkonsumentsynpunkt utan också alt konsumentkreditlagens bestämmelser härvidlaginte är uttömmande. Samordningen mellan marknadsföringslagen ochkonsumentkreditlagens särskilda beslämmelser om informationsplikt innebär bl,a. att dessa bestämmelser inte kommer atl vara direkt sanktionerade i denmeningen all offenlligrättslig påföljd kan åläggas näringsidkare somunderlåter att efterkomma bestämmelserna. Om rättelse inte kan åstadkommas påannan väg får ingripande ske med tillämpning av marknadsföringslagenssanktionssyslem. Näringsidkaren kan alltså åläggas vid vite alt fortsättningsvislämna föreskriven information. Delta kan ske genom atl näringsidkaren godkänneretl av KO utfärdat informationsföreläggande, dvs. genom ell i principfrivilligt åtagande från näringsidkarens sida, eller tvångsvis genom ell avmarknadsdomstolen utfördat informationsåläggande. En ekonomisk sanktion kansåledes utkrävas först om föreläggandet eller åläggandel över-träds, dvs. ipraktiken om näringsidkaren upprepar sin underiåtelse. Detta kan givetvisframstå som en viss omgång i fall då informationspliktens innehåll utan vidareframgår av konsumentkreditlagens bestämmelser. I viss omfattning kommeremellerlid lagen att lämna öppet hur informationsplikten skall fullgöras, mån så är fallet måste givelvis informationspliktens närmare innebördfastställas innan det kan bli fråga om all utkräva rättsliga sanktioner. Deltakan ske i samband med vilesåläg- Avvad jag förut har anfört framgår att del kommer alt bli en väsentlig uppgiftför atl i olika hänseenden ta fram närmare riktlinjer förinformationen vid marknadsföring av krediler. Härigenom tillgodosesnäringsidkarnas behov av vägledning vid fullgörandet av informationsplikten.Som har nämnts bör arbelel med alt la fram rikllinjer bedrivas enligtdel mönster som har ulbildals vid lillämpningen av marknadsföringslagstiftningen,dvs. i forsla hand under samråd och samarbete med näringsidkarsidan. verket också kunna ensidigt utförda riktlinjer. Dessa böremellertid inte ges annan rättslig karaktär än sådana riktlinjer som i övrigtutfördas vid tillämpningen av marknadsföringslagen. Vid prövning av fråga omunderiåtelse alt lämna föreskriven 1976/77:123 97 informalionvid marknadsföring av konsumentkredil har sålundavisseriigen all ta hänsyn till utfärdade riktlinjer men domstolen kan samtidigti det aktuella fallet jämka dessa inom ramen för de föreslagnalagbestämmelserna. Under remissbehandlingen har ifrågasatts om inteskyldigheten att inför slutande av kreditavlal lämna information om effektivränta och kredilkostnad m. m. bör förenas även med viss civUrättslig sanktion.Konsumenten skulle exempelvis inte vara bunden av etl kreditavlal med mindrehan innan avtalet ingåtts har kvitterat mottagandet av en handling sominnehåller den föreskrivna informationen. Jag är inte beredd all föreslå införande av någonsärskild civilrältslig sanktion i detta sammanhang. Den information omeffektiv ränta och kreditkoslnad i kronor m. m. som enligl de här föreslagnabestämmelserna skall lämnas innan kreditavtal sluts har visseriigen slorbelydelse från konsumentsynpunkt. Det skulle emellertid föra alltför långt attgenerellt förena informationsplikten med en så ingripande påföljd som altkreditavtalei inte skulle ha bindande verkan mot konsumenien, och någon annancivilrältslig påföljd torde inte komma i fråga i detta sammanhang. I anslutning härtill bör dock framhållas altunderiåtelse att lämna information rörande kreditvillkor eller vilseledandeinformalion i vissa grövre fall givelvis kan medföra all etl kreditavlal kanangripas med stöd av redan gällande avtalsrältsliga regler Uppsåtligtvilseledande framställning vid marknadsföring kan också leda till straff enligl6 8 marknadsföringslagen. Vidare kan påpekas all det vid kreditköp medålertaganderält faktiskt kommer ätt föreligga en upplysningsplikt som ärsanktionerad även på annal sätt än genom marknadsföringslagens påföljdssyslem.Jag avser nämligen att i del följande föreslå all det för handräckning föråtertagande skall krävas atl kreditgivaren kan förete en av parternaunderskriven handling som innehåller uppgifter beträffande kreditkoslnad,krediibelopp, kontantpris och kreditköpspris m. m. Jag vill i detta sammanhang slutligen nämna all KOi sitt remissvar har ifrågasatt om inte kreditgivaren i avtal om kredil förkontoköp utöver den tidigare berörda informationsskyldigheten även bör åläggasviss upplysningsplikt beträffande den kredilkostnad som faktiskt uppkommerunder avtalstiden. Kreditgivaren skulle exempelvis kunna åläggas atl lämnauppgift om effektiva räntan på ianspråktagen kredil när saidobesked utfärdaseller skriftligt krav framställs på grund av debitering av kontot. För min del är jag inte beredd att nu föreslå enupplysningsplikt av det ifrågasatta innehållet. Frågan synes böra övervägas isamband med all man tar upp även andra spörsmål beträffandekontokorlsföretagens redovisning till konsumenterna av kontobalanser ochkredilkoslnader saml utformningen i övrigt av exempelvis saidobesked Qfrbetänkandet s. 133 och 141 O-Hithörande frågor torde i första hand komma attaktualiseras i konsument- 7 1976/77. Prop.1976/77:123 98 verketsverksamhet när det gäller atl la fram rikllinjer för marknadsföringen avkrediter samt inom ramen för verkets och KO:s allmänna granskning avavtalsvillkor. Det finns f n. inte någon generellt gällandeförfattningsreglering beträf fande kontantinsats (begränsning avkreditbeloppel) vid kreditköp. För bilhandeln gäller dock vissa särskildabeslämmelser som innebär bl, a, krav på kontantinslans motsvarande minst 40procent av vederlaget för försåld bil. Reglerna, som gmndas på lagen (1975:90)med bemyndigande att meddela föreskrifter om betalningsvillkor vid yrkesmässigförsäljning av bilar, återfinns i förordningen (1959:575) med föreskrifter omvissa betalningsvillkor vid yrkesmässig försäljning av bilar (omtryckt1976:63) samt i en därtill anslutande överenskommelse mellan kommerskollegiumoch (), den s. k, avbelalningsöverenskommelsen.En redogörelse för reglerna har lämnats i avsnitt 2.2.8, Kommittén föreslår alt man i den nya lagen lar inregler om krav på kontantinsats motsvarande av varanskontantpris. Kontantinsalskravet skall enligt förslaget gälla underförutsättning atl varans konlanlpris överstiger elt av regeringen fastställtgränsvärde och att parterna överenskommer om längre kredittid än en månad,räknat från utgången av den månad när kreditbeloppet tas i anspråk, eller lämnarkredittiden obestämd. Gränsvärdet skall fastställas efter förslag avtillsynsmyndigheten enligt lagen och för enligt kommitténs förslag inte sättashögre än av basbeloppet enligl lagen (1962:381) om allmänförsäkring (dvs. Om de angivnaförutsättningarna föreligger för sålunda kreditgivaren inte medge högrekrediibelopp än av varans konlanlpris. Kommittén föreslår vidare vissa regler som äravsedda all förhindra att kontantinsatskravet kringgås genom att vad som irealiteten utgör elt kreditköp delas upp på fiera köp eller genom all enbestämd kortare kreditlid förlängs i efterhand. Enligt förslaget får regeringen, när särskildaförhållanden påkallar del, beträffande viss vara meddela föreskrifter omkontantinsats som avviker från de föreslagna reglerna. Bestämmelserna omkontantinsats föreslås siraff-sanklionerade. Den som uppsåtiigen eller avoaklsamhel bryter mot dem skall enligt förslaget dömas till böter. En reservant i kommittén ställer sig negaliv tillett lagfäst krav på kontantinsats av viss minsta sloriek vid kreditköp. Om etlkontantinsatskrav skall införas anser reservanten att insatsens storiek börsättas betydligt lägre än vad kommittén har föreslagit och inte högre än 15 procent.Även vid en sådan lägsta konlanlinsalsnivå menar reservanten att man böröverväga Prop.1976/77:123 99 möjligheternaall medge lägre kontantinsats vid kredilförsäljning av böcker, särskiltuppslagsverk. Enligl reservanten talar vidare starka skäl för att i första handhelt undanta kontokredilerna från ett konlantinsatskrav, 1 vart fall börkontantinsalskravet vid kontokrediter utformas så atl elt belopp motsvarandeden lagstadgade kontantinsatsen för föras upp på nästkommande kontoutdrag förfull betalning tillsammans med sedvanlig månadsamortering. Reservanten anservidare alt gränsvärdet för kontanlinsatskravei bör fastställas direkt i lag ochbestämmas lill av basbeloppet enligl lagen om allmänförsäkring (dvs. ,), men med möjlighet förregeringen att även i detta hänseende meddela avvikande föreskrifter närsärskilda skäl påkallar del. I andra hand menar reservanten att regeringen börha fria händer att besluta om gränsvärdets sloriek. En annan reservant anser att kontanlinsalsens nivåbör sättas till av kontanlpriset. Denna reservant delar majoritetensuppfattning att etl konlantinsatskrav bör gälla även vid köp med kontokort menanser i likhet med den tidigare nämnde reservanten att kontantinsatsen härvidbör fö tas ut i efterhand, vid nästkommande amorteringsiillfälle. Kommitténs förslag om krav på viss minstakontantinsats vid kreditköp har fött ell blandat mottagande underremissbehandlingen.