prop · G00396 · 1976-12-31 00:00:00 — När det gäller att finna orsaken till den sålundastarkt ökade arbetsbelastningen på besvärsavdelnmgen måste uppmärksamheten iförsta hand riktas på sambandet mellan avdelningens verksamhet och handläggningeni första instans. Det är därvid till en början att märka att tUlströmningen avpatentansökningar varit relativt jämn med enviss avmattning . De högsta siffrorna uppnåddes åren19661970, då tillströmningen låg runt 18 000 ärenden. Den sjönk däreftertill en nivå på cirka 17 000 ärenden och kan för beräknas komma attligga på mellan 15 000 och 16 000 ärenden. Avgörandefrekvensen visar en någotstörre variation. Är 1965 avgjordes drygt 14 700 ansökningar. 1969 och1970 avgjordes ett rekordstort antal ansökningar, drygt 20 700 respektive 23200. Takten har därefter mattats något. kan antalet avgjordaärenden beräknas ligga på en nivå av mellan 16 500 17 000. I fråga om närmarestatistiska detaljer rörande verksamheten på patentavdelningen hänvisas tUlbilaga 2, i vilken återges patentverkets officiella redovisning för perioden19651974 (Tabell I). 4.2.4.2 Inverkanav ny lagstiftning m. m. Även om man sålunda kan finna ett visst yttresamband mellan ökningen av antalet patentansökningar och antalet avgjordaärenden på patentavdelningen, å ena sidan, samt tillströmningen av ärenden tillbesvärsavdelningen, å den andra det är särskilt påvisbart för ochåren närmast däromkring är det ändå påfallande att tillströmningen avärenden till besvärsavdelningen ökat i långt högre takt än vad som svarar motökningen av antalet patentansöknmgar och vad som skulle kunna sägas utgöra denallmänna efterfrågeökningen på patentområdet. Tillkomsten av nypatentlagstiftning med dess högre krav på uppfinningshöjd torde härvidlag haspelat en viktig roll genom den ökning av antalet avslagsbeslut som blivit enföljd av till-lämpningen av nämnda krav. I detta sammanhang har från vissa håll fästsuppmärksamheten också på den omläggning av handläggningsmetoderna inompatentavdelningen som ägde rum . Omläggningen, som företogs isyfte att effektivisera arbetet och öka avverkningstakten i första instans,innebar i huvudsak att antalet tekniska förelägganden begränsades iförhållande till vad som varit praxis. Enligt denna s. k. kompaktahandläggningsmetod läggs huvudvikten vid ett första tekniskt föreläggande sominnehåller en mera uttömmande redovisning av Prop.1976/77: 96 För fler än tvåförelägganden krävs enligt arbetsordningen särskilt medgivande avöveringenjören på ifrågavarande byrå. Enligt utredningens uppfattning är detemellertid inte möjligt att dra några generella slutsatser rörande den inverkansom kompakthandläggningsmetoden kan ha haft på besvärsfrekvensen, ochutredningen har inte ansett det erforderligt att söka ytterligare analyseraorsakerna till det ökade antalet besvär. Det bör också understrykas att dennaökning inte synes ha fortsatt . Som tidigare påpekats har enviss avmattning i tillströmningen förmärkts . Det kan idetta sammanhang tilläggas att den kompakta handläggningen påpatentavdelningen bedöms av patentverket vara ett oeftergivligt krav för attverket skall kunna klara av den stora mängden inkommande patentansökningar ochbemästra balansen på patentavdelningen. Tillämpningen av denna metod har vidarestabiliserat sig i riktning mot att ge ökat utrymme för förebringande avteknisk utredning från sökandens sida i komplicerade fall, vilket tordetillgodose ett önskemål från kundkretsen. Utredingen har mot bakgrunden av vadnu sagts inte funnit anledning att närmare överväga frågan att åstadkomma enförändring av handläggningsformerna på patentavdelningen. 4.2.5 Resurstillgång och produktivitet Som framgått av redogörelsen för besvärsavdelningensorganisation (avsnitt 2.3.1 och 2.3.2) har avdelningen successivt tillförtsökade personella resurser för att möta den ökade tillströmningen av besvär iframför allt patentärenden. Detta har skett dels genom inrättande av nyatjänster och göromålsförordnanden, dels genom inlåning av tekniker frånpatentavdelningen. Resursförstärkningen kulminerade , dåantalet handläggare räknat översteg 20. En översikt överresurstillgångarna och produktiviteten under budgetåren 1970/711974/75 ges inedanstående tabell som grundas på uppgifter lämnade av patentverket ianslagsframställningen för / 77. Det bör därvid påpekas att itabellen som ärenden räknats också remisser (jfr avsnitt 4.2.2). Inkomna Avgjorda Oavgjorda Antal Avgjorda ärenden ärenden ärenden hand- ärenden 1976/77: 96 84 Trots en successiv ökning av de personellaresurserna på besvärsavdelningen och en påtaglighöjning av produktionen har denna inte kunnat bringas i nivå med denökade tillströmningen av ärenden, vilket medfört en successiv ökning av balansentill nuvarande klart olämpliga storlek. Gapet mellan antalet inkomna ochavgjorda ärenden har dock minskat och uppgick enligtden i föregående avsnitt redovisade tabellen för /75 tiUendast (940-855=) 85 ärenden. Därvid har som inkomna ärenden medräknats etthundratal remisser från regeringsrätten, vilket innebär att produktionen irealiteten hade en kapacitet ägnat att något överträffa antalet inkomna besvärfrån patentavdelningen. Produktiviteten, dvs. antalet avgjorda ärenden permanår, har (jfr. nyssnämnda tabell) successivt ökat kraftigt från 42 till 57 ärenden eller med . Denna påtagliga höjningav produktiviteten måste sättas i samband med de under åren 1971 och 1973inrättade göromålsförordnandena som teknisk ledamot och synes bekräftariktigheten av att ersätta den tidigare betydande tillfälligainlåningen av tekniker från patentavdelningen med mera permanenta förordnanden.Det må i detta sammanhang anmärkas att besvärsavdelningen och1975 drabbades hårt av dödsfall och sjukdomsfall, för vilka ofömtseddahändelser en så begränsad organisation givetvis är särskilt sårbar. Det finnsskäl att anta att produktionen under dessa år blivit ännu högre under normalaomständigheter. Härtill kommer att de beslutadeförstärkningsåtgärderna som sattes in med början tregöromålsförordnanden som teknisk ledamot sannolikt ännu mte nått full effekt,då man får räkna med en inkömingsperiod för nya ledamöter. Sammantagettorde det därför inte vara orealistiskt att i likhet med den av patentverketi anslagsframställningen för /77 gjorda bedömningen dra denslutsatsen att produktionen på besvärsavdelningen med nuvaranderesurstilldelning bör kunna i fortsättningen i stort sett täcka entillströmning av nya ärenden som inte överstiger genomsnittet för de senasteåren. Detta skulle innebära att en ytterligare ökning av balansen i varje fallskulle kunna undvikas. Under förutsättning att den prognostiserade nedgångi tillströmningen som behandlas närmare i följande avsnitt (5) mträffar, tordeman därjämte kunna räkna med att från och med slutet av successivtnedbringa balansen av patentärenden för att nå ner tUlen mera rimlig nivå som svarar mot en behandlingstid av ungefär . Dennabedömning stämmer överens med den målsättning som kommit till uttryck ipatentverkets långsiktsplan för åren 1975 1985. Utredningen återkommer i följande avsnitt (5) tillde personalpolitiska konsekvenser som bör dras av den sålunda gjordabedömningen. 1976/77: 96 85 5 Framtida arbetsbelastning och resursbehov Avgörande för hur den framtida utvecklingen kommeratt gestalta sig är utan tvivel den inverkan somEuropapatentkonventionen (EPC) och (PCT) kommer attfå. Båda dessa fördrag beräknas f. n. att träda i kraft i slutet av år 1977eller i vart fall . redovisade i sitt i febmari1973 framlagda betänkande Den europeiska patentkonventionen (H 1973: 1)ingående beräkningar rörande den inverkan som EPC och PCT kan väntas få i frågaom tillströmningen av patentansökningar till det svenska patentverket. Också idet av kommittén framlagda betänkandet Internationelltpatentsamarbete I (SOU 1974: 63) har gjorts en bedömning i nämnda hänseende. Kommitténs bedömningar ligger till gmnd förpatentverkets planering och verkets långsiktsplan för perioden 19751985.Utredningen utgår från denna bedömning. Det bör därvid möjligen anmärkas attdet förmärkts en viss stagnation ipatentansöknings-intensiteten som är gemensam för flertalet störreindustriländer. Det är vanskligt att uttala sig om orsaken härtill. Delvistorde den väl hänga samman med den allmänna konjunkturnedgången under desenaste åren. Det har också antagits att de ökade patenteringskostnaderna skullebidra till en viss återhållsamhet. Det är därför tänkbart, ehuru något klartbelägg härför inte finns f. n., att de beräkningar som tidigare gjorts och sombygger på ett äldre statistiskt material ligger något i överkant i vad avserden framtida tillströmningen av patentansökningar. Även om EPC och PCT med svensk anslutning träder i kraft enligt den tidtabell som man nu räknar med, kommer det enligtgjorda beräkningar ej att inverka på arbetsbelastningen i det svenska patentverketi nämnvärd grad förrän i börjcm av . har i sinlångsiktsplan för perioden 19751985 gjort följande prognos över efterfrågan,produktion och balansutveckling såvitt avser besvärsavdelningen. Prognosentorde i huvudsak grunda sig på de tidigare nämnda beräkningarna av patentpolicykommittén. 1976/77: 96 86 Om mot förmodan varken EPC eller PCT skulleförverkligas, räknar patentverket med att antalet patentansökningar vid detsvenska patentverket kommer att öka något i förhållande till de senaste årenoch ligga på cirka 18 1985, vilket motsvarar den stora tillströmningenunder åren 19661970. Detta får antas innebära en något större belastning påbesvärsavdelningen än vad prognostabellen ovan utvisar. Det bör slutligen här anmärkas att patentverketinte räknar med att systemet med nordiska patentansökningar (3 kap.patentlagen) skall träda i kraft. Detsamma gäller projektet om en gemensamnordisk högsta instans i patentärenden (NU 1968: 1). I fråga om varumärkes-, mönster- och namnärenden ärnågra dramatiska förändringar knappast att förvänta under de närmaste åren.Patentverket räknar i långsiktsplanen för perioden 19751985 med en vissmåttlig ökning i tillströmningen av besvär. Vad gäller vammärkesärendena framhålls i planen attden nu arbetande varumärkesutredningen kan tänkas komma att lägga fram förslaginom rörande ogiltighetstalan i administrativ ordning, vilket skullekunna medföra en ökad belastning på besvärsavdelningen. Verket räknar däremotinte med att (TRT) annat än på mycket lång siktkan få någon inverkan på besvärsavdelningen. Den bedömning som redovisats i fråga omarbetsbelastningen på besvärsavdelningen under den kommande 10-årsperiodensynes ge vid handen att resursbehovet kommer att ligga påungefär samma nivå som f. n. Vad gäller patentärendena tyder prognosen visserligenpå en viss minskning i tillströmningen som en följdfrämst av tillkomsten av EPC. Inte minst för att inom rimlig tid kunna bringaned den f. n. ytterst besvärande balansen av patentärenden förefaller detemellertid nödvändigt att ha tillgång till resurser påbesvärsavdelningen som minst svarar mot nuvarande produktionskapacitet. Därmedskulle det i föregående avsnitt (4.3) uppställda målet att komma ner i enbalans som svarar mot en behandlingstid av ungefär kunna uppnås. Dennamålsättning får ändå anses tämligen blygsam och dess förverkligande ett minimikravav hög angelägenhetsgrad. Mot bakgrunden härav och med beaktande av attbesvärsavdelningen i dagens läge arbetar med mycket små marginaler, tillstyrkerutredningen den av patentverket i anslagsframställningen för budgetåret1975/76 1976/77: 96 87 gjordaframställningen om omvandling av vissa göromålsförordnanden till tjänster ochinrättande av ett göromålsförordnande som lagkunnig ledamot (avsnitt 2.4.1 och2.4.2). Utredningen tillstyrker även verkets förslag attomvandla internprogrammet besvärsärenden till huvudprogram (avsnitt 2.4.3).Förutom de av verket anförda skälen för en sådan åtgärd kan framhållas att denskulle bidra till en klarare budgetmässig gränsdragning gentemot särskiltpatentavdelningen. Den framstår också som naturlig med hänsyn till denmarkering av besvärsavdelningens ställning som domstol som utredningen i detföljande kommer att föreslå (avsnitt 6.5). 6 Besvärsavdelningens förvaltningsrättsliga ställning I samband med näringsutskottets behandling avmotionen 1972; 924 diskuterades frågan om besvärsavdelningens stäUning iförvaltnings-rättsligt hänseende. Utskottet har också i sitt betänkande (NU1972: 56) framhållit betydelsen av att under det nu pågående utredningsarbetethänsyn tas till de förvaltningsrättsliga synpunkter som intagit en framträdandeplats i flera av remissyttrandena över nyssnämnda motion. Även chefen förhandelsdepartementet har i direktiven för utredningen hänvisat till deförvaltningsrättsliga synpunkter som kommit fram i samband mednäringsutskottets behandling av motionen. Departementschefen har dock idirektiven satt en gräns såtillvida, att han med understrykande avnäringsutskottets uppfattning i frågan förklarat att organisationen av svenskpatentadministration måste prövas mot bakgrund av främst erfarenhetema av denframtida europeiska patentorganisationen och dess verksamhet och att den avmotionärerna väckta frågan om besvärsavdelningens omvandling till en friståendedomstol inte kan bedömas i nuvarande läge. 6.2 Rådandeosäkerhet om besvärsavdelningens ställning I näringsutskottets nyssnämnda betänkande uttalasatt besvärsavdelningen utgör i organisatoriskt hänseende en unik företeelseinom den svenska statsförvaltningen genom att avdelningen "såsomförvaltningsdomstol" prövar besvär över beslut som har träffats av andraenheter inom samma verk som avdelningen själv är knuten tiU. Först om talanfullföljs till regeringsrätten, kommer, enligt vad utskottet framhåller, sakenatt prövas av "en helt fristående förvaltningsdomstol" (NU 1972: 56s. De citerade uttrycken speglar en allmän oklarhetrörande besvärsavdelningens förvaltningsrättsliga ställning. Denna oklarhethar präglat förhållandena ända från avdelningens tillkomst . 1976/77: 96 88 singmnd i dels avdelningens onekligen av näringsutskottet framhävda speciellafunktion som en inom patentverket "inbyggd" prövningsinstans, delsden knapphändiga lagstiftning rörande avdelningens verksamhet som hittillsförekommit. Till oklarheten har bidragit att själva domstolsbegreppet inte harnågon klart fixerad innebörd i svensk rätt.i Till gmnd lag om besvärsavdelningenlåg ett förslag som utarbetats av den svenska kommittén för nordiska patent(stenci-lerad promemoria). I samband med remissbehandlingen av lagförslagetanfördes från flera håll, bl. a. från förvaltningsdomstolskommittén ochbesvärssakkunniga, att besvärsavdelningen borde erhålla en mera klart markeradkaraktär av domstol och att dess verksamhet borde regleras mer ingående än vadsom föreslagits. Också på andra punkter framfördes krav på en mer uttömmandereglering i lagen. Föredragande departementschefen tog dock utan att bestridariktigheten i sak av vad remissinstanserna anfört inte fasta på de sålundaanförda synpunkterna utan godtog i huvudsak kommittéförslaget. Som skäl föratt avvakta en mer genomgripande reformering av besvärsavdelningen åberopadesframför allt ovissheten om vad det då pågående utredningsarbetet rörandeinrättande av en nordisk besvärsinstans för patentärenden kunde få förkonsekvenser. Första lagutskottet anslöt sig i huvudsak tilldepartementschefens uppfattning och lag om besvärsavdelningen kom atti allt väsentiigt få den begränsade omfattning som föreslagits av den svenskakommittén för nordiska patent. 6.4 1971års reform inom förvaltningsrätten Man undvek i samband med reform att tabestämd ställning tUl besvärsavdelningens verksamhet i systematiskt hänseende.Betecknande härför är vad föredragande departementschefen vid genomförandetav nämnda reform anförde såsom skäl för att mål om bl. a. patent och varumärken"åtminstone tills vidare" inte borde hänföras till kammarrättenskompetens, nämligen att det här gällde "mål av speciell natur" ochatt prövningen hos besvärsavdelningen hade "flera domstolsmässigadrag" (prop. 1971: 30 s. 81; jfr också avsnitt 10.2.3.1). Eftergenomförandet av reform inom förvaltningsrätten står 1 JfrWennergren Förvaltningsprocess (1971) s. 9 med hänvisningar till SOU 1960:19 och 1964: 27; jfr också 1 kap. 6 § samt il kap. 1 och 4 §§ regeringsform ävensom uttalande av dep.chefen i prop. 1973: 90 s. 232233. 2 NJAII 1968 s. 123; prop. 1966: 40 s. 266277. 3 NJAII 1968 s. 123125; 1 LU 1967; 53. 1976/77: 96 89 emellertidså mycket klart, att besvärsavdelningen inte är att anse som allmänförvaltningsdomstol. Detta följer direkt av 1 § förvaltningsdomstolslagen.Inte heller är bestämmelserna i förvaltningsprocesslagen direkt tUlämpliga påförfarandet i avdelningen, då denna inte är upptagen i 1 §, som innehåller enuppräkning av de förvaltningsdomstolar allmänna och andra för vilka lagengäller. Av sistnänmda förhållande torde dock inte utan vidare kunna dras denslutsatsen att besvärsavdelningen inte i och för sig skulle kunna utgöra enförvaltningsdomstol för patent- och varumärkesmål m. m., eftersom uppräkningeni nämnda lagrum uppenbarligen inte är avsedd att täcka samtiiga förvaltningsdomstolar.Man kan i detta sammanhang peka på försäkringsdomstolen som inte är nämnd ilagrummet utan vars verksamhet regleras i en särskild lag. Ej heller detförhållandet att besvärsavdelningen utgör en med patentverket i övrigtintegrerad del torde i och för sig hindra att avdelningen klassificeras somförvaltningsdomstol. I detta hänseende torde någon principiell skillnadknappast föreligga i förhållande till de i samband med reforminrättade skatterätterna och länsrätterna som både i administrativt ochpersonellt hänseende är knutna tiU länsstyrelsema. Det förhållandet att vissaav ledamötema på besvärsavdelningen inte är lagfarna utan tekniskt kunniga kaninte heller spela någon avgörande roll från prmcipiell synpunkt. I detta hänseendemå erinras om att det bland regeringsrättens ledamöter förekommer personer sominte är lagfarna. Det enda påtagliga tecknet på att avdelningen för närvarandemåhända likväl får anses falla utanför kretsen av förvaltningsdomstolar äregentligen den omständigheten att det i fråga om ledamötema inte sitällts uppkrav på avläggande av domared, vilket krav i övrigt torde vara genomgående föralla förvaltningsdomstolar. Ett ytterligare tecken som kan anses peka i sammariktning är att vittnesförhör inte kan håUas direkt inför avdelningen utan förnärvarande måste ske vid allmän domstol enligt bestämmelserna lagom besvärsavdelningen (4 §). Det förtjänar till en början att framhållas att deti samband med tillkomsten av lag om besvärsavdelningen åberopadehuvudsakliga skälet mot att överväga en mer genomgripande reformering av besvärsavdelningen,dvs. ovissheten om vad det då pågående utredningsarbetet rörande inrättande aven nordisk besvärsinstans kunde leda tiU, inte längre torde vara relevant. Detår 1968 framlagda förslaget om inrättande av ett nordiskt patentråd (Nordiskutredningsserie : 1) har hittUls inte lett till någon åtgärd, och förslagettorde väl numera ehuru något formellt beslut inte föreligger i frågan fåemses överspelat av den snabba internationella utvecklingen på det europeiska 1976/77: 96 90 planet.Dessutom är att märka att förslaget i och för sig inte påverkarbesvärsavdelningens ställning, eftersom den lösning som förslaget innehålleravser inrättande av en gemensam nordisk besvärsinstans med uppgift att somhögsta administrativa instans pröva besvär över avgöranden som träffas i andrainstans. Det skulle enligt förslaget med andra ord såvitt gäller blifråga om att ersätta regeringsrätten med en nordisk instans men intebesvärsavdelningen. lag om besvärsavdelningen innehållerytterst knapphändiga regler. Bestämmelserna i övrigt rörande avdelningensverksamhet är splittrade på olika håll. Vissa föreskrifter har tagits upp iinstruktionen för patentverket. Viktiga regler rörande förfarandet ibesvärsavdelningen återfinns emellertid i den del av arbetsordningen förpatentverket som avser besvärsavdelningen (jfr avsnitt 2.2). Detta tUlstånd kaninte anses tillfredsställande. Det innebär bortsett från att reglerna ärmycket svåröverskådliga att den förvaltningsrättsliga regleringen avavdelningens verksamhet inte står i klass med vad som gäller på andra områdeninom förvaltningsrätten efter genomförandet av reform. Med hänsyn tUlde betydelsefulla uppgifter från både allmän och enskild synpunkt somavdelningen har att fylla, ter sig detta klart omotiverat. Det framstår därförsom påkallat att bringa den förvaltningsrättsliga regleringen av avdelningensverksamhet i nivå med vad som gäller på andra jämförbara områden inomförvaltningsrätten. Den viktigaste åtgärden i syfte att nå detta mål synes varaatt ersätta lag med en lagstiftaing som mera fullständigt täcker avdelningensorganisation och verksamhet. Därvid bör utnyttjas i så stor utsträckning sommöjligt de lösningar som ligger till grund reform inomförvaltningsrätten. Härigenom kan erhållas en anpassning av avdelningensverksamhet till moderna förvaltningsrättsliga principer. måste docksjälvfallet beaktas den delvis mycket speciella karaktären av avdelningensverksamhet. Utredningen har med utgångspunkt från det sagdautarbetat ett förslag till lag om besvärsavdelningen avsedd att träda istället lag och vissa av de på andra ställen nu spriddabestämmelserna rörande avdelningen. Lagförslaget innehåller 17 paragrafer ochreglerar i skUda avsnitt de grundläggande förhållandena i fråga om avdelningensorganisation, anhängiggörande och handläggning av mål, fattande av beslut samtvissa övriga frågor. I viss utsträckning har hänvisningar gjorts tillbestämmelserna i främst förvaltningsprocesslagen. Detta gäller särskilt ifråga om måls anhängiggörande och handläggning. Möjligen skulle ytterligaresådana hänvisningar kunna komma i fråga. Med beaktande av önskvärdheten avöverskådlighet i regelsystemet och i syfte att undvika onödiga praktiskasvårigheter vid hanterandet av lagen har emellertid vissa regler iförvaltningsprocesslagen och annan lagstiftning tagits upp praktiskt tagetoförändrade i lagförslaget. 1976/77: 96 91 Den av utredningen föreslagna lagstiftningen kan ioch för sig genomföras utan att man tar bestämd ståndpunkt tillbesvärsavdelningens förvaltningsrättsliga ställning i formellt hänseende, dvs.till frågan om avdelningen skall vara en förvaltningsdomstol eller enförvaltningsmyndighet eller möjligen en förvaltningsrättslig hybrid mellandessa båda kategorier. Ett undanröjande av den oklarhet som länge rått i dennafråga framstår emellertid enligt utredningens mening som önskvärt av fleraskäl. Ett klarläggande av spörsmålet är fördelaktigt från systematisk synpunktoch är dessutom av en viss rent praktisk betydelse för t. ex. frågan ommöjligheten att hålla vittnesförhör i samband med muntlig förhandling. Det kan knappast råda några delade meningar om attinte besvärsavdelningens verksamhet sakligt sett innebär en myndighetsutövningsom ligger betydligt närmare vad som är karaktäristiskt för förvaltningsdomstolarän för förvaltningsmyndigheter. Avdelningens verksamhet att som andra instanspröva besvär över beslut som fattats på patentavdelningen och andra enheterinom patentverket torde bortsett från att verksamheten inte täcker ett såbrett register som är kännetecknande för en allmän förvaltningsdomstol närmast vara att jämföra med rättsskipningen i kammarrätt. Av vad tidigareanförts torde också ha framgått att det inte kan anses föreligga någotavgörande hinder från formell eller systematisk synpunkt att hänförabesvärsavdelningen till kategorin förvaltningsdomstolar. Avdelningensverksamhet synes väl täcka begreppet rättsskipning i 1 kap. 6 §regeringsformen. Med hänsyn till vad nu anförts talar enligtutredningens mening övervägande skäl för att besvärsavdelningen uttryckligengörs till förvaltningsdomstol för de mål på de patenträttsliga och närliggandeområdena med vilka avdelningen har att ta befattning. Härigenom får besvärsavdelningenen formell status som svarar mot dess reella funktion.