prop · G003123 · 1976-12-31 00:00:00 — a. att om en villaägare låter reparerasill hus - något som antas utgöra avtal om tjänst, ej om köp - och byggmästarenlämnar honom kredit blir lagen, inklusive kravel på en konlanlinsals , tillämplig om krediten lämnas mol kontokort men inte eljest. Kommitténs förslag atl köparen vid kreditköp iprincip skall få göra gällande samma befogenheter på grund av köpet motkreditgivaren som mot säljaren saml alt delta kreditgivarens ansvar skall gällavid alla former av kreditköp, även gentemot kontokorlsföretag, godtas ellerlämnas utan erinran av de flesta remissinstanserna, bl. KO,, hem/Örsäljningskommiiién (majorilelen), kommun(kommunstyrelsens majoritet). LO, TCO, , , ,Husmodersförbundei Hem och Samhälle. hovräil påpekar dock alt det i 10 8andra styckel förslaget till konsumentkredillag uppställda kravel atl köpare,som vill framställa anspråk mol annan kreditgivare än säljaren, först skallgöra sannolikt alt säljaren inte fullgör sina åligganden på grund av köpel kanmedföra svårigheter och oenheilighel i lillämpningen. Hovrällen förordar enutformning som innebär antingen atl kreditgivaren åläggs solidarisk betalningsskyldigheteller alt köparen får vända sig mol kredilgivaren endasl om säljaren avvisathans anspråk eller förflutit från del krav framställts mot säljaren.Daiainspekiionen anmärker beträffande samma bestämmelse att det måsle varasvårt atl föra sannolikhelsbevisning om en underlåtenhet, särskilt som del är kreditgivarensom i första hand skall avgöra om sannolikhet föreligger i det ifrågavarandehänseendet. Enligl dalainspektionen måste del vidare förutsättas att kommitténsförslag medför ökade refinansieringskosinader som slutligt får betalas avkreditköparen, tillstyrker den föreslagna regeln om kreditgivares ansvar menframhåller atl den knappast kan förväntas fö någon betydelse för köparna annatän i de i och för sig vikliga fall, då orsaken till att säljaren inte fullgörsina åligganden är tredska eller oförmåga lill följd av insolvens, Däremolsynes enligt KO regeln inle vara tillämplig i de fall då orsaken lill atlsäljaren inle uppfyller köparens anspråk är att del råder delade meningarmellan parterna om vilka åligganden vardera parlen har på grund av köpet. Föratt köparen i ett sådant fall skall kunna göra sannolikt all säljaren ejfullgör "sina åligganden på grund av köpel" torde enligt KO i mångafall krävas alt köparens rätt till betalning - efter hävning - fastställs avdomstol, och i det lägel får kreditgivarens ansvar betydelse bara omdomstolsutslaget inte kan verkställas hos säljaren. LO anser alt kommitténsförslag i denna del är en välmotiverad förstärkning av konsumentköplagensmotsvarande bestämmelser. framhåller att denföreslagna utvidgningen av skyddet för konsumenten kan medföra attmöjligheterna lill finansiering av krediiköp försvåras men anser inte dennaolägenhet större än atl fi-nansieringsintressel bör vika för intresset altskydda konsumenlens åter-kravsrält. MHF menar att konsumenten ofta likställersäljare och kreditgivare och atl det därför finns mycket som talar för altkonsumenten ges möjlighet att göra gällande samma befogenheter på grund avköpet mot kreditgivaren som mol säljaren. MHF anser det ulgöra en naturlig delav Prop.1976/77:123 282 upplysningsplikten atl för konsumenten klart redogöra lörvad etl trepartsförhållande innebär. Kommitténs förslag kritiserasemellertid av många remissinstanser. i distrikt,kommerskollegium, Svenska handelskammareförbundel, ,Gol/ands hande/skammare, han-de/skamrarna i och /siad, Skåneshande/skammare, handelskammaren i och . Östergötlandsoch handelskammare, en ledamot av hemförsäljningskommiiién(direktören ) /SR, . LRF,, , , , , , Elinderska Conto Förelagen,ansluter sig lill eller synes eljest i huvudsak inta samma ståndpunkt somkommitléledamoten i dennes reservation, nämligen all kreditgivarensansvar bör bibehållas på samma nivå som i konsumentköplagen men att ansvaretbör utvidgas lill alt gälla vid alla former av kreditköp, således t, ex. ävenvid kontoköp. De skäl som anförs härför överensstämmer i huvudsak med dem somBjöriing åberopat, /SR anför att del visserligen är fullt möjligt ochförståeligt från konsumentsynpunkt alt såsom kommittén hysa uppfattningen attfinansiären oavsett god tro inle blott skall vara avskuren från möjligheten atlkräva ytterligare betalning utan även vara skyldig att återbetala av honomuppburet belopp, konsumenten äger häva köpel. Det är dock enligl /SR:smening en vilseledande marknadsföring av förslaget, när kommittén påslår altdenna finansiärens ålerbetalningsskyldighei skulle framgå redan av 27 8skuldebrevslagen och alt konsumenien förlorar rätten atl återfå betalningarfrån finansiären först om konsumenien frånsagl sig denna rätt vid köpet.Nämnda lagrum handlar uteslutande om vilken rätt den som förvärvar förste borgenärensfordran har atl kräva in utestående del av denna fordran, och gäldenärens skyddär konstruerat som en invändningsrätt mol nye borgenären (se NJA II 1936 sid,106), Elt genomförande av 10 8 förslaget lill konsumentkreditlag skulle enliglSACO/SR:s mening kunna tolkas som etl godtagande av kommiiténs resonemang om 278 skuldebrevslagen om del inte i en eventuell proposition klargörs attställningslagandel är isolerat till konsumenlkreditområdel, /SR anservidare all 10 8 förslaget till konsumenlkreditlag har fåll en något onöjaktigformulering. 1 första stycket sägs köparen ha samma befogenheter motkreditgivaren som mot säljaren, vilket i allmänhel betyder att köparen kankräva rättelse in natura (reparation), medan iredje stycket enligt /SR:smening begränsar kreditgivarens ansvar till att i pengar utge vad han uppburitfrån köparen. /SR förmodar atl avsikten inle har varil att finansiärenskall kunna åläggas att utföra en reparalion ens inom ramen för dettaekonomiska värde ulan atl hans skyldighet blott avser pengar. Några remissinslanser, bl. a,köplagsuiredningen. Finansieringsförelagens föreningoch avstyrker helt kommitténs förslag rörande trepartsförhållandenoch anser att regleringen härav i konsumentköplagen bör bibehållas oförändrad.Köplagsuiredningen framhåller atl regeln i 15 8 konsumentköplagen är baseradpå tanken, att en köpare inte skall komma i sämre situation genom det sätt påvilket säljaren finansierar köpel. Kommittén har enligt köplagsutredningen inteanfört nå- 1976/77:123 283 gotargument till slöd för sin mening all den finansiär som möjliggör för säljarenalt utnyttja den försäljningsmässigt sett gynnsamma formen kreditköp bör varaskyldig att ta del i ansvaret mot konsumenten. Om samma resonemang tillämpas påkredilgivning för annal ändamål än att befordra konsumenlköp, skulle banker ochandra kreditgivare ådra sig ett långtgående ansvar för sina kundersförpliktelser. I realiteten innebär den föreslagna regeln, framhållerköplagsutredningen, alt den omständigheten att säljaren finansierar köpet genomatt överlåta kontraktet medför atl köparen får bättre rätt än han eljest skulleha haft. Han för nämligen möjlighet alt göra gällande befogenheter även motfinansiären. framhåller att det egentliga skälet till den avkommittén föreslagna regeln synes vara alt kommittén vill ge köparen möjlighetalt kräva tillbaka vad han har eriagt till kreditgivaren. Det berättigade härikan enligt köplagsutredningens mening betvivlas bl.a. på den grund, atl regelninte träffar alla finansiärer som möjliggör försäljaren att utnyttja formenkreditköp utan endasl den finansiär som därvid förvär%'ar säljarens fordran motköparen, således inte exempelvis den som tillgodogör sig fordran som säkerhetgenom företagsinteckning (jfr4 8 6p. lagenom företagsinteckning),anseratl regeln emellertid dessutom går långt utöver syftetatt vid hävning möjliggöra för köparen alt återkräva vad han eriagt lillfinansiären. Den ger stöd för alt ålägga banker och finansieringsföretag allavhjälpa fel och avlämna gillt gods när en säljare lill vilken de lämnat kreditlevererar varor behäftade med fel, låt vara med en begränsning till vadkreditgivaren mottagit av köparen med anledning av krediten. Den utvidgarenligt köplagsutredningen också del s. k, produktansvaret lill all i särskildafall åvila banker och andra finansiärer, något som hell strider mot nu allmäntgodtagna principer för placeringen av detta ansvar, Köplagsuiredningen kritiserari detta sammanhang också förslaget alt finansiärens ansvar skall vara beroendeav att köparen gör "sannolikt" all säljaren inle fullgör sinaåligganden enligt köpel. Eftersom det här är fråga om en civilrältsligbefogenhet, som normall skall tillämpas utanför domstol vid privatauppgörelser, synes enligt köplagsutredningen en sannolikhetsbedömning rörandeså komplicerade förhållanden som ofta kan förekomma föga lämplig, Ulredningenframhåller all man vid solidariska skuldförhållanden i svensk rätl vanligenbegagnar regler som ger borgenären full frihet alt välja mellan olikagäldenärer eller också regler som uppställer mera schematiska kriterier förnär borgenären för vända sig mot annan än den primärt ansvarige (se t. ex. 2 8andra styckel skuldebrevslagen). framhåller att den anfördakriliken gäller också belräffande köp där säljaren ombesörjer kredit ål köparenfrån bank i samband med köpet (låneköp). I förhållande lill den nu gällanderegeln i 16 8 konsumentköplagen innebär förslaget därutöver en viss utvidgning.För närvarande fordras att köparen erhåller lånei i samband med köpel genomsäljarens förmedling av bank eller annan, med vilken säljaren samarbetar försådan förmedling av lån. Den av kommillén föreslagna formuleringen kommer lillföljd av definitionen av krediiköp i 2 8 alt läcka alla fall där köparenerhållit lån av kreditgivare på grund av överenskommelse mellan denne ochsäljaren. Del kan enligt köplagsutredningens mening ifrågasättas om det ärrimligt att kredilgivaren skall ha någoi ansvar i de fall där lånet inte hartagils i samband med köpel. Ulredningen hänvisar härvid lill prop. Beträf fande förslaget att regeln om rätt all framställa anspråk molfinansiär skall 1976/77:123 284 gällaäven vid s. k. externa kontokort hänvisar köplagsutredningen lill vadulredningen anfört i betänkandet Konsumenlköplag (SOU 1972:28 s. 136 påpekar också att bestämmelsen i 10 8 tredje slyckel i denföreslagna konsumentkreditlagen, enligl vilken anspråk mot kreditgivarebegränsas till vad han mottagit av köparen med anledning av kredilen, syneskunna bereda särskilda tillämpningssvårigheter vid krediler där betalningarinte kan identifieras såsom hänförande sig till särskilda inköp. ProfessornLennart Vahlén anför i sill av åberopadeyttrande att kommiiténs avsikt i fråga om irepartsförhållanden har varit attöverträffa konsumentköplagen beträffande konsumentskydd. Enligt Vahlén kanemellertid ifrågasättas om inte konsumentköplagens regler innebär enlämpligare lösning som är bättre anpassad till normala praktiska förhållanden.Vahlén framhåller all den föreslagna regeln i 10 8 konsumentkreditlageninnebär atl finansiären skall stå delcredere försäljarens samtliga åtagandeneller att del beträffande säljarens samtliga åtaganden föreligger tvågäldenärer. Köparen skall således kunna rikta olika former av skadeståndsanspråkgentemot finansiären och han skall även kunna gentemot finansiären framslällakrav på prestation in natura, om säljaren inte kan fullgöra avtalet. Vahlénpåpekar att det vanligaste anspråk som reses från konsumenter i dellasammanhang är krav på reparation av varan . Även sådantnalurakrav skall kunna riktas gentemot finansiären, enligt definitionen avkreditgivare i 2 8 kanske mot flera finansiärer. Enligl Vahléns meningförefaller det tämligen verklighetsfrämmande atl en köpare skall kunna av enfinansiär begära naturapreslalion som säljaren inle kunnat prestera och Vahlénanser atl konsumenlens krav synes vara tillräckligt tillgodosedda genom all hankan vägra fullgöra betalning och i stället använda pengarna lill atl få ettfel avhjälpl av annan än säljaren, vilkel är den normala aktuella påföljdenenligl konsumentgarantierna. Enligt Vahlén förefaller kommitténs förslag intevara tillräckligt samordnade med konsumentköplagen och konsumentgarantierna. M tar upp en särskild fråga som har visst släktskapmed de här behandlade trepartsförhållandena, nämligen den om fördelningen avansvaret gentemot konsumenten när en näringsidkare agerar endast som förmedlareav konsumentkredil (jfr 1 8 andra stycket förslaget till konsumentkreditlag),M ifrågasätter om inte konsumenten i sådant fall, t. ex, om ett avtalsvillkorär ogiltigt, bör ha möjlighet att vända sig mol den förmedlande näringsidkaren.Enligt M visar nämligen erfarenheter från bil- och bålbranschen alt konsumenienav lättförklarliga skäl tror sig ingå avtal direkt med näringsidkaren/förmedlarenoch inte med exempelvis en annan bakomliggande konsumenl, som i realiteten ärsäljare, M framhåller alt avsaknaden av sådana beslämmelser om näringsidkaresansvar i konsumentköplagen redan har utnyttjats av icke ansvarskännandenäringsidkare som undandragit sig ansvar genom att själva endast agera förmedlareoch låta en obemedlad konsument uppträda som säljare. 1976/77:123 285 1.7.1 Begränsning av åieriaganderäiien. Varor som inte fåråtertas Kommittén föreslår (15 och 16 88 förslagetlill konsumenlkrediilag) att avtalsvillkor vid kreditköp som ger kredilgivarenmöjlighet att ta tillbaka varan om köparen inte fullgör sina skyldigheter skallfå göras gällande endasl under förutsättning atl det är fråga om en vara somenligl regeringens beslut får göras till föremål för återtaganderätt, attålertagandeförbehållel gjorts av säljaren i samband med köpet samt att köparendröjt med att eriägga lill betalning förfallen del avskuldbeloppet som uppgår lill mer än en tiondel av hela skuldbeloppet.Regeringens beslut får enligt förslaget endasl avse varor vilkas konlanlprisöverstiger två basbelopp (). Vidare föreslår kommittén (19 8förslaget till konsumenlkreditlag) att handräckning för varas återtagande samtverkställighet av dom, varigenom köparen förpliktats lämna tillbaka vara somsålts med återtaganderätt inte skall få beviljas beträffande vara som enligt 658 ulsökningslagen undantages från utmätning, dvs. vara som ingår i gäldenärs s.k. beneficium. Endast ell fålal remissinslanser stöder eller har ingenerinran mol förslagen i deras helhet hör i disiriki. kommun (kommunstyrelsensmajoriiei), TCO, KF och Svenska bokför/äggare-föieningen. säger sig frånde synpunkter utredningen har alt beakta i princip inte ha något alt erinra motkommitténs förslag men ifrågasätter om inte nuvarande återtaganderätt fullt utbör behållas för bilar och andra fordon såsom motorcyklar, mopeder och husvagnar.Leasingutredningen framhåller atl det, om köparen av etl fordon inle kanbelala köpeskillingen, föreligger risk för all fordonet inte heller kan hållasskaltal, försäkrat och trafikdugligt. Det helt övervägande flertalet avövriga remissinstanser godtar eller lämnar ulan erinran förslaget om atthandräckning eller verkställighet inte skall få beviljas beträffande vara somenligt 65 8 ulsökningslagen ingår i gäldenärs s, k. beneficium. Bland dem somuttryckligen uttalar slöd för förslaget i denna del kan - ulöver tidigarenämnda - nämnas kronofhgdemyndigheierna i . Marieslads, Vänersborgsoch distrikt, kommerskollegium. NO, KO. , hemförsä/jningskommiiién. /SR, Föreningen ,, , . och samt flera remissinslansersom anslutersig till kommitléledamoten reservation, bl, a, . och köpmannaförbund.Konsumentverket framhåller all de föremål som normalt köps på avbetalning iallmänhel är all hänföra till den kategori av gods som undantas vid enutmätning men att della inle gäller bilar. För många bilägare är bilen numeraoumbäriig i deras dagliga tillvaro. anser därför alt de föremålsom gäldenären har rätl alt undanta vid utmätning även skall inkludera sådant privattransportmedel av lägre värde, som är nödvändigt för resa till och från arbetsplatsen.Med transportmedel av lägre värde skulle enligt förslagsviskunna avses fordon med värde understigande etl basbelopp. 1976/77:123 286 eningenSveriges kronofogdar påpekar atl enligt avbelalningsköplagen även sådan egendomkan som vid utmätning skulle ha förbehållits gäldenären, t. ex. möblerav ringa värde för säljaren men med betydande bruksvärde för köparen, etlförhållande som enligl föreningen kan fö stötande konsekvenser.Enligt föreningens mening är del därför önskvärt att regelsystemen föråtertagning och utmätning bringas lill överensstämmelse på denna punkt. Föreningenframhåller dock atl den föreslagna beneficieregeln knappast lorde bli aviniresse om åleriaganderätten skulle begränsas till varor med ell konlanlprisöverstigande två basbelopp. Liknande synpunkter framförs avkronqfogdemyndigheien i disiriki som påpekar all kommitténsuppfattning all en TV-apparal alllid ingår i beneficiel inte är riktig. utmäts emellertid inle äldre svan-vila TV-apparaler pägrund av atl de med en exekutiv försäljning förbundna kostnaderna ansesöverstiga vad apparaterna kan beräknas inbringa. påpekarvidare att dyrbarare hushållsmaskiner normalt inte ingår i gäldenärensbeneficium men atl de i del enskilda fallet kan ingå. Kronofogdemyndigheterna iGöteborgs och framhåller alt egendom av sådant slag somfaller under gäldenärens beneficium likväl enligt 67 8 3 mom, ulsökningslagenkan utmätas, om egendomen har ell sådani värde att den inle kan undanlas frånutmätning. Utmätningen skall då ske med förbehåll om att gäldenären efteregendomens försäljning av köpeskillingen skall utfå skäligt belopp för attkunna anskaffa vad han behöver i den sålda egendomens ställe.Kronofogdemyndigheterna anser, med instämmande av Föreningen , alt det bör klarläggas om motsvarande skall gälla vid återtagandeenligt den föreslagna konsumentkreditlagen. Så gott som samtliga remissinstanser lämnar ocksåutan erinran förslaget om att ålertaganderält skall få göras gällande endastvid mer kvalificerade dröjsmål med belalning, nämligen när köparen dröjt i merän en månad med atl erlägga till betalning förfallen del av skuldbeloppet somuppgår lill mer än en tiondel av hela skuldbeloppet. Kronqfogdemyndigheien I säger sig dock sakna bestämmelser i den föreslagna lagtexten om vadsom skall gälla när köparen har en restskuld som inte överstiger en tiondel avhela skuldbeloppet. Kö anser att bestämmelsen 115 8 första stycket 3 förslagetlill konsumentkreditlag bör ges en utformning som motsvarar den som KOföreslår beträffande 12 8 första stycket 1 (se avsnitt 1.8.1). Kommitténs förslag atl återtaganderätten härutöverskall begränsas så alt sådan räll endast för göras gällande beträffande varasom omfattas av regeringsbeslut och vars kontantpris överstiger två basbeloppkritiseras däremot av del helt övervägande flertalet remissinstanser. Köplagsuiredningen framhåller atl den föreslagnaregeln är formellt till-lämplig på alla Iransaktioner som faller under denföreslagna bestämningen av "krediiköp", men i realiteten endasl avsersådana avbelalningsköp som faller under avbelalningsköplagen saml andra köpmed ägareförbehåll. vill inle uttala någon bestämd mening omvärdet av att söka motverka och inskränka de avbetalningsköp, för vilkaåtertaganderätten är etl karakteristiskt drag, men framhåller allägareförbehåll ger konsumenten hans enda möjlighet all lämnarealsäkerhet i lösa saker utan besittning för säkerhetsinnehavaren, bortsettfrån lösöreköp. 1976/77:123 287 somenligl köplagsutredningen har en obetydlig användning och inte bör uppmuntras.Kommitténs förslag innebär att denna möjlighet avskaffas utan att någon annansätts i stället. Enligt köplagsutredningens mening kan ägareförbehållet sådantsom det nu godtas i kritiseras på många grunder, bl. a. att det byggerpå ett straffhot som är föga effektivt, anser det emellertidtveksamt om man nu bör avskaffa all möjlighet för en konsument all lämnakredilsäkerhel i lös sak ulan besittning för säkerhelsinnehavaren. mening bör denna fråga lösas i etl större sammanhang.Datainspektionen framhåller att en inskränkning av åleriaganderätten enliglförslaget inle i allmänhet lorde innebära några meravsevärda kapitalförlusterför kredilgivare eftersom godsets restvärde oftast är lågt men atl restvärdetdock kan ha ekonomisk betydelse när det gäller kapilalvaror med elt kontantprisöver såsom begagnade bilar, fritidsbåtar, o, d,Återtaganderättens största betydelse ligger enligt datainspektionen i denbetalningspåtryckande effekten gentemot köparen. Bortfaller denna ökar kreditriskenoch därmed lorde enligt datainspektionens mening kunna förutsättas attkreditgivare finner del erforderiigt att höja riskpremien, dvs. -Dalainspektionen framhåller vidare atl den föreslagna lösningen med enbeloppsgräns för åieriaganderäiien i förening med en fri prisbildning kanväntas få en prishöjande effekt på varor vars pris nu ligger strax undergränsen, t, ex, begagnade bilar. Enligl datainspektionens mening bör en annanprinciplösning övervägas, och inspektionen pekar i delta sammanhang på vissatankegångar i utländsk rätt som refererats i beiänkandei s. 138 f och 148 f Enannan lösning vore enligt datainspektionen att möjligheten att återta varaendasl gällde under den ursprungligen avtalade kredittiden eller under viss delav denna. Enligt datainspektionens mening bör under alla förhållanden nackdelarnamed en beloppsmässig värdegräns uppmärksammas. Inspektionen framhåller ocksåalt det inte synes vara nödvändigt att regeringen skall avgöra vilka varuslagsom skall omfattas av återtaganderätten. Bankinspektionen påpekar att särskiltden föreslagna starka begränsningen av återtaganderätten gör all man inte kanutesluta att bankerna, beroende på hur företags (säljares) allmännakreditvärdighet bedöms, kan få anledning att kräva ökade säkerhetsmarginalereller nedskärning av krediterna för finansiering av avbetalningshandel. Enförsämrad situation för säljaren inträder sålunda bl. a. på grund av attförbehåll om återtagande kommer att kunna ske endast om varans kontantprisöverstiger ivå basbelopp. Bankinspektionen framhåller att detta beiyder attkrediter- med maximalt utnyttjande av 75-procentsregeln - intill omkring 14 500kr inle kommer att kunna förenas med ålertaganderält, medan å andra sidankrediler på väsentligt lägre belopp kan förenas med ålertaganderält om de avserbetydligt dyrare objekt men kreditmöjligheten utnyttjas endasl i begränsadutsträckning. Enligl bankinspektionens mening synes della från olika synpunkterinle vara en hell lyckad konsekvens av lagförslagel. Även om en varas realisationsvärdeefter återtagande ofta är ringa, har rätten till återtagande betydelse frånkrediisäkerheissynpunki, när fråga är om varor som har längre livslängd ellerär eftertraktade på en andrahandsmarknad, t. ex. begagnade bilar. Enliglbankinspektionen för man inte heller glömma atl återtaganderätten har storpsykologisk belydelse när del gäller försumliga betalare. Bankinspektionenanser att den föreslagna konlanlprisgränsen med hänsyn härtill ligger för högt.Om det över huvud anses erforderligt atl reglera 1976/77:123 288 dennafråga och i lag begränsa regeringens handlingsfrihet, kan bankinspektioneninle förorda högre gräns än ett basbelopp. KO biträder uppfattningen atl ålertaganderätienbör inskränkas och framhåller all säljarens behov av säkerhet endast i ringamån kan tillgodoses genom en räll att ta tillbaka den sålda varan, eftersomdennas värde normalt har minskat betydligt. Enligt KO ligger i praklikenåtertaganderättens största betydelse inte i all säljaren verkligen tar tillbakavaran utan dess viktigaste funktion är atl fungera som en psykologiskpåtryckning mot köparen i avsikt att tvinga fram betalning av denne.