prop · G00390 · 1976-12-31 00:00:00 — Hovrätten för pekar på att undantagetför familjemedlemmar har motiverats med det särskUda förhållande som normaltråder meUan nära släktingar och svårighetema att övervaka tillämpningen av enlag som reglerar även sådana förhållanden. Dessa skäl är enligt hovrättenalltjämt bärande. Hovrätten avstyrker därför att lagens till-lämpningsområdeutsträckts till att omfatta även de här aktuella arbetstagarna, omanställningsvillkoren inte regleras av kollektivavtal. Beträffandearbetstagare som avlönas uteslutande genom andel i vinst anför hovrätten, attundantaget visserligen torde ha rmga praktisk betydelse men att det inte kanuteslutas att en sådan person vid en samlad bedömning skulle anses somarbetstagare. För ett sådant fall synes bestämmelserna om semesterlön ikommitténs förslag ,mte vara tilllämpliga. Om förslagets innebördär att semesterlön inte skall utgå på vinstandel synes det hovrättenändamålsenligt med en regel, varigenom denna kategori hålls utanförsemesterlagen. SAF anser det inte befogat att slopa undantaget förfamUjemedlemmar. För att famUjemedlemmar som utför arbete i ett familjeföretagpå samma anstäUningsvillkor som andra arbetstagare skall erhålla semester ärdet inte nödvändigt att återfalla på regler i semesterlagen. I andra fall framstår det enligt SAF som främmandeför de berörda parterna att en familjemedlen gentemot en annan familjemedlemfram-, ställer krav på semester. Det är föreningens uppfattning att man börundvika lagbestämmelser vUka antingen sakligt sett är onödiga eller intemöjliga att tillämpa. Föreningen anser sålunda att det hittillsvarandeundantaget för familjemedlemmar bör bestå. pekar påatt det inom den mindre sjöfarten fortfarande i viss utsträckning förekommeratt fartygen bemannas med familjemedlemmar. Det skulle i sådana fall vara heltorealistiskt att en familjemedlem skall framställa krav på semester gentemot enannan familjemedlem. Man bör, framhåller redareföreningen, undvika bestämmelsersom inte är möjliga att tillämpa och det nuvarande undantaget bör. 1976/77.1 saml. 1976/77: 90 242 kvar.Även handelskammaren för och intar denna ståndpunkt.SHIO betonar att det finns ett stort antal famUje-företag där endast mannen ochhustrun arbetar. Hit hör hantverks-, handels- och serviceföretag, flertaletfamiljejordbruk och även vissa industriföretag. Inte minst i sädana sammanhanguppkommer enligt SHIO åtskilliga problem, t. ex. när det gäller att fastställavilka inkomster som skall läggas tUl grund för semesterlöneberäkningen. Omsemesterlagen görs tillämplig på denna grupp kommer företagarnas och i viss månäven samhällets arbetsbörda att ökas utan att någondera parten vinner något.SHIO understryker vidare vikten av att inte heller personer som avlönasuteslutande genom vinstandel omfattas av lagen. Kommitténs förslag att ta bort den särskildaregleringen i semester-lagen av s. k. okontroUerade arbetstagaressemesterförmåner vinner stöd hos bl. a. kammarrätten i och hos någraarbetstagarorganisationer bland remissinstanserna. Från flera håll framförsemellertid stark kritik mot förslaget. Kritisk är till en början hovrätten förVästra . Enligt dess mening är det förenat med stora olägenheter atttill-lämpa semesterlagen fullt ut på okontrollerade arbetstagare. Detta gällerinte minst bestämmelserna om semesterförläggning. Det är inte rimligt, anserhovrätten, att vid skadeståndsansvar ålägga arbetsgivaren att svara förförläggningen av dessa arbetstagares semester. Rätten tiU semesterlön ärändock det viktigaste för denna kategori. Därför bör fortfarande gällabestämmelser med i sak samma innehåll som i 4 och 16 §§ av den gällandesemesterlagen. I fråga om okontrollerade arbetstagare delar TCO uppfattningenatt huvudskälet för de nuvarande särreglerna bortfaller. konstaterarTCO att praktiska problem inställer sig för åtminstone vissa okontrolleradearbetstagare, om de föreslagna lagreglerna även skall gälla för dem. Särskilt uttaladetorde dessa problem bli för okontrollerade arbetstagare som har mer än enarbetsgivare, ett förhållande som är mycket vanligt bland exempelvismedarbetare i tidningar och tidskrifter. Exempel på lagregler som från dessaarbetstagares synpunkt har blivit bristfälligt belysta i utredningen ärförläggning av semesterledighet, rätt att spara semesterledighet ochsemesterlön för sparad semesterledighet. SAF menar att okontroUeradearbetstagare bör ha samma semesterförmåner som . Att med iakttagande av deformer som gäller för arbetstagare i allmänhet lägga ut semester förokontrollerade arbetstagare kommer ändå inte i fråga i det praktiska livet.Likaså framstår det som obefogat att beträffande okontrollerade arbetstagaretillämpa de privUegieringsreglér som gäller för arbetstagare i allmänhet. Dettasammanhänger med de okontrollerade arbetstagarnas arbetsförhållanden; någonmöjlighet att bedöma 1976/77: 90 243 humvidavederbörande exempelvis är sjuk eller humvida han själv eUer någonfamiljemedlem utför ifrågavarande hemarbete föreligger inte. SHIO påpekar att det i begreppet okontrolleradearbetstagare ligger att dessa själva och inte arbetsgivaren bestämmer närarbetet skall utföras och om det skall utföras. Det normala är attarbetsgivaren exempelvis en gång lämnar ut och hämtar varor, somskall bearbetas resp. har bearbetats. Arbetstagaren har möjlighet att utförahela arbetet, en del av det eller inget. Det viktiga här är att arbetstagarenär sin egen arbetsledare och att han kan ta en ledig dag när han vill. Han hardärmed möjligheter till semester och kan därvid själv välja tidpunkten.Förslaget att semesterledigheten ordnas så att företaget under semestertideninte lämnar ut något arbete skulle enUgt SHIO antingen resultera i en minskadvalfrihet för de anställda eller i ökad byråkrati för både företag ochanställda. SHIO, som i yttrandet exemplifierar sistnämnda påstående, avstyrkerkommitténs förslag på denna punkt. 3 Förvärv av semesterrätt 3,1 Kvalifikationsreglerna Som har nämnts har remissinstansernagenomgående godtagit särskUjandet av semesterledigheten från semesterlönen samtavskaffandet, såvitt gäller semesterledigheten, av varje krav på intjänandeoch, beträffande semesterlönen, av de nuvarande "trappstegsreglerna".I flera yttranden uttalas tillfredsställelse med att de deltids- ochkorttids-anställdas situation därigenom förbättras. Kammarrätten i Göteborganser sålunda att kommittén på ett tilltalande sätt lyckats lösa den kanskemest framträdande bristen i den nuvarande lagstiftningen, nämligen de deltids-och korttidsanställdas samt de nyanställdas semesterrätt. Genom förskjutning avkvalifikationsåret, slopande av kravet på viss arbetad tid under kvalifikationstidensamt skiljandet av rätten tUl semesterledighet frän rätten till semesterlön harman enkelt och smidigt garanterat även dessa arbetstagare möjlighet till rimligsemester. anför att den föreslagna principen att hålla isärrätten till semesterledighet och rätten till semesterlön principiellt är mycketbetydelsefull och kommer att få än större konsekvenser om en allmänsemesterfond kan byggas upp. AMS framhåUer att en fortsatt utveckling mot ökatdeltagande i arbetslivet kan väntas ställa större krav på flexibilitet i frågaom arbetets innehåll och organisation, bl. a. beträffande arbetstidensförläggning. Enligt styrelsens mening ligger semesterkommitténs förslag tilländrad semesterlagstiftning i linje med sådana utvecklingstendenser påarbetsmarknaden. Genom förslaget att skilja rätten tUl semesterledighet frånrätten till semesterlön anpassas semestervillkoren på ett bättre sätt tUlolika anställningsformer och möjliggör 1976/77: 90 244 förstörre grupper på arbetsmarknaden att få full semester. De juridiskafakulteterna vid och anser den föreslagnaordningen rationell. Av organisationerna uttalar sigLandstingsförbundet, , några , TCO ochSACO-SR till förmån för den lösning som kommittén har valt. Även KFO och FFOansluter sig till förslaget. TCO erinrar om att många deltidsanställda f. n.inte kan få ut mer än tolv dagars semester , varför förslaget medför en betydandeförbättring. Frikopplingen av ledigheten från lönen får emellertid även vissanegativa effekter. Enligt nuvarande lag påverkar inte några dagarstjänstledighet semesterlönen för månads- och veckoavlönade. Detta ären klar fördel för fackligt aktiva som har uppdrag på förbunds- ochavdelnings(distrikts-)nivå. För att denna kategori inte skall få en försämradställning föreslår TCO, att ledighet för fackligt förtroendeuppdrag skall gerätt till semesterlön,, oavsett om ledigheten har varit förbunden med lön frånarbetsgivaren eller ej. /SR menar att det är riktigt att rätten tillledighet faststäUs utan hänsyn tiU lönen, bl. a. med tanke pädeltidsanställda, arvo-desanställda och arbetstagare som byter anställning.Nämnda kategorier utestängs frän möjligheten tillsemesterledighet. 3,2Intjänandeår semesterår En förskjutning av intjänande- och semesteråren såatt intjänandeåret kommer närmare semesterperioden har enligt LO uppenbarafördelar. Inom byggnads- och anläggningsindustrin kan emellertid förskjutningenav intjänandeår och semesterår skapa vissa problem. LO förordar därför attbestämmelsen härom övergångsvis görs dispositiv för de förbund som harsemesterkassor. Träffas kollektivavtal på förbundsnivå om avvikelse frånförslagets intjänande- och semesterår skall sålunda i stället detta avtal gäUa. Vissa av LO;s medlemsförbund har närmare utvecklatde svårigheter som skulle följa med en förskjutning av intjänande- ochsemestertiden. menar att förskjutningenav kvalifikationsåret medför stora problem för de förbundsområden som harinrättat semesterkassor för sina medlemmar. Förbundets avståndstagande tiUförskjutningen av kvalifikationsåret härrör närmast från de erfarenheterförbundet har av administrativa problem i samband med semesterkasserutmema. Omalla arbetsgivare punktligt fullgjorde sina inbetalningsskyldigheter, skullemöjligen tiden mellan och ha räckt för administtationen avsemesterlönen. Erfarenheten sägs dock visa att vissa arbetsgivare trots högabötesbelopp -väntar tills blockad har utfärdats innan semesterpengarnainlevereras för Prop, 1976/77: 90 245 attså länge som möjligt ha medlen i produktionen. Förbundets erfarenheter visarockså att en period av är nödvändig för att klara normalaadministrationsrutiner och för att driva in de medel som inte har redovisats iavtalsenlig ordning. Om utredningsförslaget skulle vinna gehör, hemställerförbundet om att bestämmelserna görs dispositiva så att de möjliggör föravtalsparterna att tidigarelägga kvalifikationsåret tUl föregående kalenderår.Förbundet menar vidare att man genom en höjning av procenttalet försemesterlöneberäkningen kan nå samma resultat som genom att låta löneförhöjningunder årets början inverka på semesterlönen. Svenska byggnadsarbetareförbundetpåpekar att det föreslagna intjänandeåret inte går att förena medsemestersystem av byggnadskassans typ. Förbundet tror dock att det skall blimöjligt att anpassa semesteravtalet efter den kommande lagregleringen. anser det nödvändigt att i lagen klart säga ut, att semesterkassorna åtminstone under en övergångstid får möjlighet att tidigareläggaintjänandeåret. Även föreslår att bestämmelserna blirfullt ut dispositiva. /SR anser att en omläggning av semesteråret tUltiden den 1 maj30 april är ett steg i rätt riktning. Organisationen äremellertid av den principiella meningen, att löpande kalenderår skall gälla somintjänandeår. Man har emellertid förståelse för att en sådan reform avsanthällsekonomiska skäl svårligen kan genomföras i sin helhet vid en tidpunkt.FFO har inget att invända mot det föreslagna intjänandeåret och semesteråret.Man anser det dock vara nödvändigt att arbetsmarknadens parter, liksomhittills, ges möjlighet till erforderUg branschanpassning genom att i avtalöverenskomma att intjänandeår resp. semesterår skall omfatta annan tid av sammalängd som den.som anges i lagen. Andra remissinstanser ställer sig mera kritiska.Kammarrätten i anför att den föreslagna tidpunkten för intjänandeåretsslut kan vålla problem för många företag. Bestämmelserna om semesterlön kan,inte minst i kombination med förslaget om sparade semesterdagar, föranledadubbla och kompUcerade löneberäkningar som måste föreligga klaranär semesterledigheten inleds. anser att både, intjänandeår ochsemesterår bör utgöras av kalenderår. En senareläggning av intjänandeåretmedför för postverkets del betydande svårigheter vid det omfattande arbetet medberäkning av semesterlönen för ca 18 000 arvodesanställda tjänstemän. kommer senareläggningen främst att gagna ny- eller ätertillträdande påarbetsmarknaden. Fördelarna för dessa bedöms av postverket inte motivera detkostsamma merarbete som blir en följd av förskjutningen. Enligt medför den föreslagnaförskjutningen till tiden den 1 maj30 april administrativa och driftsmässigaproblem. Tiden den 1 april31 mars skulle vara mera fördelaktig både frånredovisnings- 1976/77: 90 246 synpunktoch med hänsyn till möjligheterna att hinna beräkna semesterlönen. Ävenstatskontoret anser att bättre administrativa förutsättningar skapas omintjänandeåret flyttas till jänmt kvartal. Även arbetsgivarnas organisationer på den statiiga,kommunala och enskilda sektorn intar en avvisande hållning till den föreslagnaförläggningen av intjänande- och semesteråren. SAF anser att den föreslagnaförskjutningen av intjänandeår och semesterår inte tar hänsyn till omständigheteri praktiska livet som med nödvändighet måste beaktas. Sådana omständigheter görsig gällande inte endast i företag med lönerutiner utan även i företagdär man använder sig av dator-behandlade lönesystem. För att belysa förslagetsverkningar i sistnämnda slag av företag anför SAF vidare. Indata idatorbehandlade lönesystem utgörs bl. a. av närvarokort. Korten omfattarnormalt hela tvåveckors-perioder, vilket bl. a. innebär att kanvara i en sådan period. På närvarokorten noteras dels sädanatillägg som enligt lagförslaget skall vara semesterlönegrundande, exempelvisövertid och jourtid, och dels sådan frånvaro som påverkar semesterlönensstorlek, t. ex. tjänstledighet och sjukdom. Innan närvarokorten matas in idatorn efterbehandlas de enligt särskilda mtiner; attestering av vederbörandechef, kontroll av kodning samt stansnmg. Till detta kommer att tiUägg i form avexempelvis övertid och avdrag på gmnd av ledighet som är hänförliga till vissmånad släpar efter för månadsavlönad personal med upp tUl . Detinnebär att underlag från personalbokföringen för semesterberäkningenföreUgger först . Med hänsyn till de kompliceradeberäkningsreglerna i lagförslaget kan man enligt SAF utgå frän att tiden förberäkningen av semesterlönerna kan uppgå , vilket får tillföljd att semesterlöner i enlighet med förslaget inte är fastställda förrännågon gång . SAF framhåller vidare att kalenderåret utgör basenför den redovisning som företagen har att iaktta enUgt oUka lagar ochförfattnmgar. Kalenderåret är sålunda i stor utsträckning bestämmande för demtiner som gäUer och kommer att gäUa. Om en förskjutning ändå måste ske, börden enUgt SAF i vart fall inte sträcka sig längre än tiU , dvs.sammanfalla med ett kalenderkvartal. och anseratt möjligheterna enligt förslaget att avtalsvägen välja annat intjänandeår änlagens är oklara. Frågan blir av stor praktisk betydelse för stora arbetstagargmpperpä den kommunala sektorn, där nämnda intjänandeår och semesterår sammanfallerredan nu. De nämnda remissinstanserna menar, att dispositivitet behövs i frågaom bestämmelserna om beräkningen av semesterlönen för att det hittillstUlämpade systemet skall kunna bibehållas. EnUgt SFO kommer en förskjutning avintjänande- och semesterår med brytning att medföra administrativaolägenheter av en omfattning som inte går att överblicka utan noggrann ut- 1976/77: 90 247 redning.Från administrativ och redovisnmgsmässig synpunkt är, framhålls det, denföreslagna brytningstidpunkten ytterst olämplig. Den korresponderar inteheller med förslaget tiU ny bokföringslag, där det fastslås att alla nyarörelser skall ha kalenderår som räkenskapsår samt att äldre rörelser kan utantillstånd gå över till kalenderår som räkenskapsår. Till detta kommer attkalenderåret utgör redovisningsperiod i praktiskt taget samtliga faU, däruppgiftsskyldighet föreUgger för företagen i förhållande till myndigheter ochinstitutioner. Frångås trots de stora olägenheterna sombrytningspunkt, bör enligt SFO i StäUet den 1 aprU väljas. KFO menar att rättvisekravet i förhåUandet mellantimavlönade och tidavlönade enklast uppfylls genom att en och sammaberäkningsprincip beträffande semesterlönen används för samtliga löntagare.Det bör därför övervägas om det är tekniskt möjligt att generellt använda procentregeln.Om så är fallet, vilket KFO gör gällande, är det från rättvisesynpunkt intemotiverat att intjänandeåret flyttas. Även med hänsyn till den betydelsekalenderåret i övrigt har för företagen och samhällslivet är det enligt KFOmotiverat att detta bibehålls som intjänandeår. Även Bankinstitutens arbetsgivareorganisationhävdar att förslaget att förskjuta intjänandeåret medför ett väsentligtadministrativt merarbete för företagen, eftersom de tvingas bryta systemet attberäkna lönerna per kalenderkvartal. För bankerna, som enligtkollektivavtal har löpande år som kvalifikationsår för den som anstäUts efter 1januari 1964 och föregående är som kvalifikationsår för den som anställts föreden , tycks konsekvensen bli att löpande kalenderår kommer attutgöra semesterår för den första gmppen medan för den andra gruppensemesteråret kommer att vara tiden den 1 maj30 april. Ett sådant förhållandevore enligt organisationen helt otiUfredsstäUande från administrativ synpunkt.Intjänandeåret kommer enligt kommitténs förslag att awika från kalenderåretäven vid beräkning av semesterlön på rörliga lönedelar. Detta medför enligt organisationenen svårhanterlig avvikelse från normala personaladministrativa rutiner,eftersom arbetsgivaren tvingas att i semesterhänseende behandla och redovisarörliga lönedelar för annan period än exempelvis vid tillämpning av lagstiftningenom skyldighet att avlämna arbetsgivamppgift och kontrolluppgift. framhåller att företagen har olika lönerutiner,insamlande av statistikuppgifter etc, upplagda i tidsperioder med åretskvartal som grund. Även vid lönesättningar sker normalt förtjänstjämförelsermed olika kvartalslönestatistik som grund. Att, som utredningen föreslår,förlägga intjänandeåret till perioden den 1 maj-SO aprU kommer därför enligtföreningen att innebära svårigheter vid semesterlöncberäkningen för framför alltde mindre företagen med deras knappa administrativa resurser. Föreningenföreslår därför att intjänandeåret förskjuts på sätt att det sammanfaUer medjämnt kvartal. 1976/77: 90 248 TCO hälsar med tillfredsställelse att en kraftigutvidgning föreslås av den semestergrundande frånvaron. Förslaget tillstyrkseller lämnas utan erinran också av bl. a. LO och . I övrigt berörs förslaget tiU utvidgning av densemestergmndande frånvaron motsvarande nuvarande s. k. privilegierad frånvaro i huvudsak endast såvitt avser den militära grundutbildningen och ledighetför studier. Vid sidan härav tas emellertid upp bl. a. frågan öm intjänande avsemesterlön vid arbetslöshet. Principiellt positiva till att göra den militäragrundutbildningen semestergrundande är bl. a. kammarrätten i ,juridiska fakulteten vid och ÖB samt /SR. Iallmänhet vill dock dessa remissinstanser att privilegieringsfrågan löses påannat sätt än vad kommittén har föreslagit. Kammarrätten anser dock samtidigtatt det knappast är rimligt att låta endast sex månaders anställning föreförsta militärtjänstgöringen medföra en så betydande förbättring av förmånernasom förslaget innebär. Antingen bör enligt kammarrätten all grundutbildninggöras semestergrundande eller också bör kravet på anställningstidens längdskärpas. Enligt kammarrättens mening bör man i det valet stanna för att kravetpå varaktig bundenhet till arbetsmarknaden skärps, förslagsvis tUl . Juridiskafakulteten vid har en annan mening rörande villkoret attarbetstagaren skall vara varaktigt knuten till arbetsmarknaden. Jämfört med nuär det enligt fakulteten en förbättring att grundutbildningen skaU ge rätt tillbetald semester. Men förslaget borde gå längre. Det är enUgt fakultetens meningsvårt att förstå att den som har slutat sin utbildning vid och har haften tids förvärvsarbete skall privilegieras framför densom fortsätter studierna och gör sin värnplikt innan han går ut iförvärvslivet. Vämplikten bör liksom varje annat arbete kvalificera tillsemesterlön. Denna kan lämpligen motsvara genomsnittslönen för en arbetare i20-årsåldern. Det kan dock inte anses riktigt att denna del av semesterlönenskall finansieras genom en avgift som läggs på arbetsgivarkollektivet.Kostnaden för bidrag till semesterlönefonden för den semester som intjänasunder värnpliktstjänstgöring bör belasta försvarets konto. Även UKÄ menar attprivilegiering av grundutbUdningen om den skulle genomföras bör avse allavärnpliktiga och belasta statsverket. ÖB anser att värnpliktstjänstgöringen börliksom annan semestergrundande frånvaro betraktas som ett avbrott i annanverksamhet. Eftersom de värnpliktiga har olika inicknings- ochutbildningstider varierar emellertid deras möjligheter till anställning förevärnpliktstjänstgöringen. Ekonomiska orättvisor när det gäller privUegieringenav grundutbildningen kan därför uppstå. För att åstadkomma en från rätt- 1976/77: 90 249 visesynpunkttillfredsstäUande lösning, föreslår ÖB att frågan ytterligare utreds. ÄvenSACO/SR pekar på att den värnpliktige vanligen inte själv kan påverka sininryckningsdag, vilket får till följd att det föreslagna systemet medförslumpartade orättvisor, som dock främst drabbar studerande ungdom. /SRvill därför föreslå, att man med dagpenning i förmånsvärden (fritt vivre m.m.) som grund fastställer ett minimibelopp som semesterlönegrundande inkomstför alla som fullgör värnpliktstjänstgöring. Ett betydande antal remissinstanser avvisar tankenpå att nu göra grundutbildningen semesterlönegrundande. Hit hör bl. a. hovrättenför , postverket, SF, RRV, SAV, de juridiska fakulteterna vidUppsala och , i , SAF,, , , ochSACO/SR. Flertalet av de nu nämnda remissinstansernaansluter sig till den ståndpunkt som i särskilt yttrande tiU betänkandet harframförts av B. Å. m. fl., nämligen att de som kommer i åtnjutandeav den föreslagna rätten skulle komma att erhålla dubbla förmåner samt attomotiverade skillnader i förmåner skulle uppkomma mellan dem som har utträtt iförvärvslivet före militärtjänstgöringen och andra. De nu berördaremissinstanserna kan inte ;finna det befogat att grundutbildning enligtvämpliktslagen eller motsvarande vapenfria tjänst skall räknas somprivilegierad frånvaro, eftersom det i detta fall rör sig om en för medborgarnalikartad skyldighet och denna skyldighet bör fullgöras på samma sätt och fåsamma konsekvenser vare sig vederbörande är arbetstagare eller inte och'varesig han som arbetstagare har högre eller lägre anställningsinkomst. framhåller att förslaget i denna del är illa genomtänkt ochkommer att medföra oacceptabla överkompensationer för ungdomar med kortare anknytningtill förvärvslivet jämfört med dem som vid inryckningen ännu inte fått någonanställning. Frågan bör därför utredas ytterligare. Även iVästernorrlands län anser det lämpligt med ytterligare utredning på dennagrund. Några remissinstanser föreslår ytterligareutvidgning av den semestergmndande frånvarotiden vid ledighet för studier. LOpekar sålunda i sitt yttrande på vissa konsekvenser av de regler som kommitténhar föreslagit. Om exempelvis en person inte beviljas ledighet med särskiltvuxenstudiestöd utan av olika skäl i stäUet utnyttjar vanliga studiemedel, såblir hans studieledighet inte semesterlönegmndande. LO anser att en sådanskillnad inte är befogad, EnUgt LO bör ledighet för studier som äger rum underi princip samma fömtsättningar som vuxenutbildning med vuxenstudiestöd varasemestergrundande. Ett liknande förhållanden föreligger enligt LO i fråga omdem som erhåller arbetsmarknadsutbildning.