prop · G003103 · 1976-12-31 00:00:00 — De sakkunniga bör analysera de hinder som uppståtti anslutning till den hittillsvarande utbyggnaden av företagshälsovården. Entrång sektor har varil tillgången på läkare. 1 denna fråga vill jag anföraföljande. När del gäller läkartjänsterna iförelagshälsovården har sjukvårdsdelegalion i kontakt medden lill arbelarskyddsstyrelsen knutna företagshälsovårdsdelegalionen tagit uppfrågan om en närmare anknytning av utbyggnaden av dessa lill delläkarfördelningsprogram som del ankommer på sjukvårdsdelegalionen atlfastställa. Fördelningen av företagsläkartjänsler är f n, översiktligt beaktadi läkarfördelningsprogrammet men omfattas i övrigt inte av de regler somgäller för läkartjänster inrättade i den offentliga hälso- och sjukvården. Desakkunniga bör närmare pröva denna fråga i syfte all åstadkomma enändamålsenlig fördelning och planering av läkarresurserna även inomföretagshälsovården. Företagshälsovården är till sin medicinska del enfunktion av primärvården, även om den drivs i särskilda organisatoriska formeroch är riktad till en avgränsad grupp av medborgarna. Jag vill här betona atlförelagshälsovården i enlighet med den allmänna inriktningen av arbetarskyddetbör vara huvudsakligen förebyggande. I praktiken har dock sjukvårdsandelen inomföretagshälsovården kommit all bli ganska dominerande. Jag vill därförunderstryka all när del gäller behovet av sjukvård bör del i största möjligautsträckning tillgodoses inom den offentliga primärsjukvården. Det är såledesviktigt att samverkan mellan den allmänna hälso- och sjukvården saml arbetarskyddetkommer lill stånd i dessa frågor. Yrkesinspektionsnämnderna bör kunna ges vikligasamordningsuppgifter i detta sammanhang. Vid behandlingen av dessa frågor börde sakkunniga också beakta den ökade inriktning på förebyggande insatser somden 181 Kommittéer:Arbetsmarknadsdepartementet Del II A:3 offentligaprimärvården avses få. Det är angeläget all söka klargöra vilka insatser avdella slag som kan göras inom ramen för företagshälsovården resp. denoffentliga primärvården. Av stor betydelse är också atl undersöka hurinformation från förelagshälsovård och hälsokontroller i samhällets regi skallsammanföras och bearbetas. De sakkunniga bör beakta de överväganden som inomkort läggs fram av utredning om den förebyggande hälsovården.1 sammanhanget bör också uppmärksammas dels all en utredning nyligentillkallats med uppdrag all lägga fram förslag till en helt ny lagstiftning förhälso- och sjukvården med utgångspunkt från en social helhetssyn på denna vård,dels all och har i uppdrag all se överden allmänna försäkringens ersättningsregler för sjukvården inom bl, a,förelagshälsovården. När det gäller förelagshälsovårdens utbyggnad villjag vidare anföra följande. För slora delar av arbetsmarknaden finnsparlsöverenskommelser om förelagshälsovård. I dessa förbinder sig parterna allgemensamt verka för en utbyggnad av företagshälsovården lill alla berördaarbetsplatser i landet. finns en överenskommelse mellan LO ochSAF om riktlinjer för förelagshälsovård. Liknande överenskommelser omförelagshälsovård på del privata området finns mellan andra avtalsparter. Ar1975 har träffats ell nytt avtal om och landstingskommunalföretagshälsovård. har mellan LO/PTK och SAF upptagitsförhandlingar om ett avtal om bl. a. förelagshälsovård som skall ersätta 1967års avtal. På del statliga området pågår också förhandlingar omförelagshälsovård för den civila sektorn. Utredningsarbete pågår vidare omföretagshälsovård inom försvaret. Som framgår av det föregående sker utbyggnaden avföretagshälsovården på frivillighelens väg. Frågor om förelagshälsovårdensinnehåll m. m. regleras genom avtal och överenskommelser mellan parterna. Deltabör enligl min mening gälla även i fortsättningen. Delar av arbetsmarknaden omfattas inte av avtal omföretagshälsovård. De sakkunniga bör undersöka i vilken utsträckningarbetstagare på dessa områden likväl erbjuds företagshälsovård samt bedöma denframlida utbyggnadstakten. I den mån de sakkunniga därvid finner att enutbyggnad här inte är att förutse bör de sakkunniga överväga alternativa vägaratt uppnå detta mål. En särskild fråga gäller den lämpligaorganisationen av företagshälsovården i små och geografiskt spridda företag,där man haft svårt all finna lämpliga modeller för verksamheten. Fleralandstingskommuner har genomfört planering för företagshälsovård för andraarbelslagargrupper än landstingens egna och på vissa håll har man ocksåstartat sådan verksamhet. Det är dock fortfarande oklart hurförelagshälsovården vid dessa företag skall läggas upp. Med stöd avarbelarskyddsfonden och i samråd med berörda parter planeras vissförsöksverksamhet, där de organisatoriska formerna för och inriktningen avsådan företagshälsovård kan prövas. Mot denna bakgrund bör de sakkunniga ta uppdenna fråga till allmän bedömning. Bidrag från det allmänna för atl anordnaföretagshälsovård utgår inte. Allmän försäkringskassa ersätter dock arbetsgivareskostnader för läkarvård och annan sjukvård om den kan antas minska kassansutgifter för sjukförsäkringen. Hithörande frågor utreds, som förut nämnts, avsocialstyrelsen och . En annan uppgift för de sakkunniga blir att ta uppfrågor om företagshälsovårdens innehåll och vissa utbildningsfrågor ianslutning härtill. Del II A:3 Skr 1976/77:103 182 Med den tekniska utvecklingen och de alltmerkomplicerade kemiska och fysikaliska frågorna får den tekniska delen avföretagshälsovården allt siörre tyngd. I stor utsträckning kommer del allkrävas specialister på olika områden av yrkeshygien, mätteknik, ergonomi m.m.Här finns anledning att närmare utreda behovet av olika miljötekniker i arbetslivet. En effektiv kontroll av arbetsmiljön med hjälp avhygieniska gränsvärden ställer krav på tillgång lill resurser för mätning utepå arbetsplatserna samt för analys och utvärdering. En väsentlig tillgång idetta avseende är förelagshälsovården, där arbetet inom den tekniska delen gårul på att i nära samverkan med den medicinska kartlägga och bevaka olikaförhållanden i arbetsmiljön. Inom företagshälsovården sker enomfattande mät- och analysverksamhet. När del gäller förelag som förfogar övermät- och analysresurser som ett led i övervakningen av de egna produkterna börundersökas i vad mån dessa kan nyttiggöras i bevakningen av arbetsmiljön. Desakkunniga bör undersöka förutsättningarna för all öka möjligheterna förmätning, provtagning, analys och utvärdering inom företagshälsovården. Resurser för mätning och analys finns även på andrahåll. Här kommer bl. a. den offentliga hälso- och sjukvården och då särskilt deyrkesmedicinska sjukhusenheterna in i bilden. Den sjukhusanknutna laboratoriemedicinskaverksamheten har utretts genom försorg. Utgångspunktenhar varit atl tillgodose den allmänna hälso- och sjukvårdens behov avlaboralorieservice. Behov i delta hänseende finns också inom företagshälsovården.En utbyggnad av systemet med hygieniska gränsvärden kommer att medföra enexpansion av bl. a. analysverksamheten. Mot denna bakgrund bör de sakkunniga närmareundersöka möjligheterna alt nyttiggöra de laboratorieresurser som finns inomden offentliga hälso- och sjukvården för miljöutredningar och biologiskakontroller genom köp av tjänster som betalas av arbetsgivarna. I första handgäller detta analysverksamheten och då särskilt sådan som till sin naturligger nära den verksamhet som bedrivs på sjukhuslaboratorierna.Utredningen bör emellertid också belysa möjlighelema alt utvidga verksamhetentill atl omfatta även mätning och provtagning på arbetsplatserna. Sådanfällverksamhet är ett naluriigt inslag i de yrkesmedicinskasjukhusenheternas arbete bäde när det gäller diagnostisk verksamhet ochkonsultationer på del yrkesmedicinska området. Vad gäller möjligheterna atl utföra yrkeshygieniskmätning och analys i anslutning till officiell provning och kontroll bör desakkunniga samråda med statens provningsansialt. Närdel gäller företagshälsovårdens innehåll i övrigt vill jag framhålla även depsykiska och sociala aspekterna. Detta synsätt har kommit till uttryck inteminst i de förslag som arbetsmiljöutredningen avlämnat. En fortsattutveckling i riktning mot att en psykosocial funktion blir en särskild del avförelagshälsovården kan därför aktualiseras. De sakkunniga bör belysa dennafråga närmare. De sakkunniga bör vidare uppmärksamma de strävanden frånsamhällets och arbetsmarknadsparternas sida som innebär att personer medarbetshandikapp av olika slag skall få eller behålla sysselsättning inom detordinarie arbetslivet. uttryck för dessa strävanden är anpassningsgruppernasverksamhet. De sakkunniga bör undersöka lämpliga vägar att utformaförelagshälsovården så alt den kan medverka till att tillgodose anpassningsgruppernasbehov av service. Företagshälsovårdens kvalitet är beroende avtillgången på utbildad personal. De sakkunniga bör pröva vilka utbildningsvägarinom utbildnings- 183 Kommittéer:Arbetsmarknadsdepartementet Del II A:3 väsendet som lämpar sig som bas för specialutbildning iförelagshälsovård. Sådan specialutbildning ombesörjs av arbelarskyddsstyrelsen,som anordnar särskilda kurser för företagsläkare, skyddsingenjörer,sjuksköterskor i förelagshälsovård och andra personalkategorier. De sakkunnigabör mot bakgrund av vad jag har anfört om företagshälsovårdens innehållägna stor uppmärksamhet ål utbildningens innehåll och uppläggning. ansvaret för specialist- och allmänläkarulbildningen efterläkarexamen medan arbelarskyddsstyrelsen svarar för specialutbildningen lillföretagsläkare. De sakkunniga bör överväga i vilken utsträckningföretagsläkarulbildningen kan samordnas med den reguljära vidareutbildningen avläkare. Utbildning av personal förföretagshälsovården bedrivs enbart vid arbelarskyddssiyrelsensarbetsmedicinska avdelning i Slockholm. De sakkunniga bör med utgångspunkt i enbedömning av företagshälsovårdens personalbehov ta upp frågan om utbildningensomfattning och därvid undersöka i vilken omfattning utbildning iförelagshälsovård kan anordnas även på andra håll i landet. Även i framtidenbör utbildningens innehåll och uppläggning liksom nu fastställas avarbelarskyddsstyrelsen efler samråd med arbetsmarknadens parter. Frågan om eflerutbildning avpersonal för företagshälsovården är viktig. F. n. sker viss uppföljning avulbildningen av förelagsläkare, skyddsingenjörer och sjuksköterskor iförelagshälsovård i form av åriigen anordnade arbetsmedicinska konlaktdagar. Desakkunniga bör se över behovet av efterulbildning av personal inomförelagshälsovården mot bakgrund av den snabba utvecklingen inomarbetsmiljöområdet. Förfaiiningsmässigt regleradebehörighetsvillkor tillämpas inte för den som vill inneha tjänst inomförelagshälsovården. I den medicinska delen av verksamheten gäller givetviskravet på läkariegitimation resp. legitimation som sjuksköterska. Frågor omkompelensvillkor behandlas i den lill arbelarskyddsstyrelsen knutnaföretagshälsovårdsdelegalionen som har uttalat alt inom förelagshälsovårdeninte bör anställas personal som inte uppfyller de kompetenskrav somrekommenderats av delegationen. De sakkunniga bör belysa dessa frågor ochdärvid bedöma huruvida nu gällande ordning även skall gälla . De sakkunniga bör slutligen la uppfrägan om den yrkesmedicinska verksamheten. Yrkesmedicinska sjukhusenheter harhittills byggts upp vid och i ,vid Lunds lasarett och i . Vid är en sådanenhet beslutad i viss samordning med den filial till arbelarskyddssiyrelsensarbetsmedicinska avdelning som inrättats där. Likaså finns beslut om en enhetvid i . Vid i har manvalt en något annoriunda väg och inrättat ett yrkesmedicinskt centrum. Delta ären enhet för olika kliniker som samverkar inom det yrkesmedicinska ocharbeishygieniska området. Jag vill framhålla allerfarenheterna av de yrkesmedicinska sjukhusenhe-lernas verksamhet är myckelgoda och att de har stor betydelse för arbetslivet inom regionen. Där finnssåväl yrkesmedicinsk som teknisk-hygienisk expertis som företagshälsovården kanutnyttja när det gäller mätningar, analyser av tagna prover, medicinskagruppundersökningar, utredningar av misstänkta yrkessjukdomsfall etc. Genom atten yrkesmedicinsk sjukhus-enhet har tillgång lill sjukhusets samlade expertispå olika områden finns också möjlighet all bredda utbudet i fråga om kliniskfysiologi, röntgendiagnostik, audiologi m. m. DelII A:3 Skr 1976/77:103 184 Företagshälsovårdens behov av kvalificerad servicei dessa avseenden är stort och kommer att öka ytteriigare. 1 olika sammanhanghar uttalats all utbyggnaden i första hand bör syfta lill yrkesmedicinskakliniker vid samtliga regionsjukhus. Utbyggnaden av den yrkesmedicinskaverksamheten är en angelägen uppgifl som del ankommer på sjukvårdshuvudmännenatt ta närmare ställning lill. Planeringen måste ske med beaktande av bl. a.förelagshälsovårdens behov av yrkesmedicinsk service. De sakkunniga bör därföri nära samarbete med sjukvårdshuvudmännen la fram elt vägledande underiag förplaneringen av den fortsatta utbyggnaden, Elt särskilt problem vid utbyggnaden av denyrkesmedicinska verksamheten har varil den knappa tillgången på läkare medyrkesmedicinsk inriktning. är yrkesmedicinen uppförd som egenspecialitet för läkare. De sakkunniga bör i samråd med la uppfrågan om dispensmöjligheler för läkare inom yrkesmedicinen för att under enövergångslid på denna väg få lill stånd en snabbare utveckling av verksamheten. Jag vill avslutningsvis betona vikten av atl ensamlad bedömning av såväl den medicinska som den tekniska delen avföretagshälsovården kommer lill stånd. En lämplig väg härvidlag kan vara attsärskilda expertgrupper biträder de sakkunniga. Departementschefen, statsrådet ,anför. Ar 1974 tillkallade jag sakkunniga för atl utredafrågan om den långsiktiga sysselsättningspolitiken. De har antagit namnetsysselsäUningsulredningen (A 1974:02). Enligl direktiven skall de sakkunnigabl. a. bedöma vilka krav på den allmänna sysselsättningspolitiken somfullföljandet av de regionalpoliliska riktlinjerna ställer. beslutade om de allmännaregionalpoliliska målen saml angav riktlinjerna för regionalpolitiken i form aven plan för utvecklingen av den regionala strukturen och ramar för planeringeni länen (prop. 1, InU 1972:28, rskr 1972:347). För att förverkligade regionalpoliliska målen beslutade bl. a. om medlen i denfortsalla regionalpoliliska stödverksamheten (prop. 1973:50, InU 1973:7, rskr1973:248). Beslutet innebar också att en medelsram pä 2 500 milj. kr.fastställdes för del regionalpolitiska stödet under femårsperioden1973/74-1977/78. inrikesutskotl behandlade under år 1975bl. a. ell motionsyrkande om en pariamentarisk utredning med uppgift altutvärdera den nuvarande regionalpolitiken och lämna förslag lill en ny politikpå området. Liksom motionärerna ansåg utskottet all det finns behov av ensamlad bedömning av den förda regionalpolitiken och mot bakgrund härav enprövning av politikens framlida inriktning. Utskottet, som erinrade om pågåendeutvärdering av regionalpolitiken inom länsplanering 1974, sysselsäUningsulredningenoch expertgruppen för regional utredningsverksamhet (ERU), var dock inte berettall förorda atl ytteriigare en utredning om regionalpolitiska frågor skulletillsättas. I stället föreslog utskottet att frågan 185 Kommittéer:Arbetsmarknadsdepartementet Del II A:4 skullelas upp lill prövning efler . Enligl utskottet vore detlämpligt att anförtro utredningsuppdraget åt sysselsäUningsulredningen som kanorganisera sill arbete på ell sätt som garanterar ell allsidigt parlamentarisktinflytande. Behovet av tilläggsdirektiv lill utredningen och inriktningen avdessa borde bl. a. bedömas mot bakgrund av del utredningsmaterial som förelågvid . beslöt all som sin mening ge regeringen tillkänna vad ulskoltel hade anfört (InU 1975:7, rskr 1975:119). har i betänkandet (SOU1975:90) Arbete åt alla tagit upp vissa principiella frågor belräffande deregionalpoliliska styrmedlen. Utredningen har dock inte ansett del lämpligteller möjligt all göra någon detaljerad genomgång av de regionalpolitiskamedlen, ulan avser all arbela vidare med en mer omfattande översyn av medlenoch redovisa ytteriigare material i sådan lid all slalsmaklerna kan fallabeslul i medelsfrågan före utgången av innevarande femårsperiod förregionalpolitiskt stöd. En sammanställning och utvärdering av resultaten avLänsplanering 1974 har gjorts inom . Utvärderingenhar redovisats i rapporten (SOU 1975:91 och 92) Politik för regional balans. En beskrivning och analys av lokaliseringsstödelseffekler har redovisats av ERU i lägesrapporten (Ds A 1975:12)Regionalpoliliska siudier. Medelsramen för del regionalpoliliska stödet underden innevarande femårsperioden har utökats med 1 500 milj. kr, (prop.1975/76:100 bil. 13, InU 1975/76:37, rskr 1975/76:250). Regeringen har vidareföreslagit viss försöksverksamhet med utökat regionalpolitiskt stöd vidmarknadsföringsåtgärder saml anmält planer på atl under en försöksperioddecentralisera beslutanderätten lill regional nivå i vissa ärenden omregionalpolitiskt stöd (prop. 1975/76:185). Jag har anmältproposition om samordnad sysselsättnings- och regionalpolitik. Resultaten avLänsplanering 1974 och sysselsätiningsulredningens första etapp liksomregeringens ställningstaganden i reviderade finansplanen 1976 om denekonomiska politikens mål och förutsättningar på ligger lill grundför propositionen. När del gäller formerna för del regionalpoliliska stödetefter utgången av /78 bör statsmakterna besluta senast våren1978. Mot bakgrund av vad jag nu har anfört anser jag alldel är lämpligt all i tilläggsdirektiv lill sysselsäUningsulredningen preciseravissa frågor om den regionalpoliliska stödverksamheten som utredningen börbehandla i sill fortsatta arbete. Jag vill understryka atl en sådan preciseringinte bör hindra sysselsäUningsulredningen från all med stöd av sinaursprungliga direktiv ta upp även andra frågor med anknytning lillregionalpolitiken. Den utvidgade regionalpoliliska medelsramen förperioden /74-1977/ 78 har visat sig trygga en effektiv politik för ökadregional balans och kan därför utgöra en grundval för utredningens bedömning avutrymmet för framtida insatser. Enutgångspunkt för utredningsarbetet bör vara regeringens ställningstagandetidigare i propositionen om samordnad sysselsättnings- ochregionalpolitik saml beslut med anledning av propositionen. En annanutgångspunkt bör vara atl de nuvarande regionalpolitiska stödformerna även iframtiden skall bilda stommen i verksamheten. Utredningen bör följaktligenfrämst undersöka förutsättningarna för alt effektivisera nuvaranderegionalpolitiska medel som är inriktade på atl direkt påverka industri- ochserviceföretag inom den privata sektorn. Följande frågor bör utredningen behandla i delfortsatta utredningsarbetet. DelIIA:4 Skr 1976/77:103 186 De regionalpoliliska insatserna har lett lill enbättre regional balans i befolkningsutvecklingen under 1970-talel. Resultatetav Länsplanering 1974 lyder på all den förbättrade regionala balansen kommeratt bestå under resten av 1970-lalel och 1980-lalel. Denna bedömning bygger påall regionalpoliliska insatser görs även i fortsättningen. Nuvarande indelningi stödområden har sin grund i uppfattningen att stödinsatserna bör koncentrerastill geografiskt avgränsade områden med särskilda behov avsysselsättningsskapande åtgärder. Stödområdenas gränser har efler hand vidgats.Samtidigt har särskilda insatser gjorts med hjälp av regionalpolitiska medel iorter utanför stödområdena med akuta sysselsättningsproblem. Del kan nu finnasanledning all diskutera grunderna för den indelning i stödområden som f n.används för stödverksamheten. Utredningen bör pröva behovet av förändringareller anpassningar av siödområdesprincipen mot bakgrund av den regionalautvecklingen . Därvid bör utredningen beakta an en allmänvidgning av stödområdena urholkar möjligheterna för koncentrerade ochkraftfulla insatser. Utredningen bör även överväga behovet av och formerna förandra kriterier för fördelning av stödet än den nuvarande geografiskaindelningen. Därvid bör utredningen beakta behovet av atl slödel ävenfortsättningsvis koncentreras lill industri-fattiga områden med särskilda behovav stöd. De ökade regionalpolitiska ambitionerna syftar bl.a. till atl inom olika regioner förbättra sysselsättningssituationen för olikagrupper på arbetsmarknaden. första försök atl påverka investeringarnasfördelning med en sådan utgångspunkt är försöksverksamheten med könskvoteringvid vissa former av regionalpolitiskt stöd. SysselsäUningsulredningen bör nuutvärdera resultaten av könskvoleringen och överväga om denna bör permanentas.Utredningen bör vidare överväga om de vunna erfarenheterna ger stöd för förslagom all genom villkor för regionalpolitiskt stöd påverka investeringarnasfördelning med utgångspunkt i möjligheterna atl skapa sysselsättning för olikayrkesgrupper. När det gäller frågan om stödberättigad verksamhethar de regionalpoliliska stödinsatserna koncentrerats lill industriell ellerinduslrilik-nande verksamhet och därvid huvudsakligen riktats motinvesteringsverksamheten. bör emellertid också seöver de stödformer som är avsedda för den privata ijänslsektorn och deadministrativa funktionerna inom industrin. SysselsäUningsulredningen har redan i sitt förstabetänkande tagit upp frågan om slödunderlag och stödformer. Sålunda har utredningendiskuterat om de regionalpolitiska stimulansmedlen i högre grad än f n, bordeinriktas på personalkostnaderna. Flera av de stimulansmedel som används ärinriktade på kapitalkostnaderna. Det har i olika sammanhang hävdals all dettakan leda lill ökad kapitalanvändning på bekostnad av antalet arbetstillfällen.Enligt utredningen tycks dock lokaliseringsstödet - trots atl del är ellkapilalstöd - fungera som ett inledningsstöd: Verksamheten i stödföretageninrättas så att avvägningen mellan olika produktionsmetoder blir den som pålång sikt ger del bästa ekonomiska resultatet. Det finns dock, enliglutredningen, skäl all i den kommande utredningsetappen närmare studeramöjligheterna till en mer direkt koppling av det regionalpolitiska slödel lillden sysselsättningsökning som uppnås i de enskilda företagen. Även jag anserall utredningen bör fortsätta atl behandla dessa frågor. a. bör övervägasom en större del av lokaliseringsstödet vid investeringar kan lämnas i form avlån och om de nuvarande lokaliseringsbidragen helt eller 187 Kommittéer:Arbetsmarknadsdepartementet Del II A:4 delviskan ersättas med någon form av avskrivningslån som skrivs av med ell visstbelopp för varje person som nyanställs i verksamheten. De nuvarande lokaliseringslånen löper med sammaränta som i allmänhet tillämpas för industrigaraniilån med röriig räntefotenligl kungörelsen (1960:372) om statligt kredilsiöd lill hemslöjd, hantverkoch småindustri. Räniebefrifelsen kan lämnas under högst ochamoleringsanslånd under högst , Ränlebefrielse kan i vissa fall innebäraen subvention av väsentlig belydelse. Utredningen bör överväga omränlebefrielse under viss lid bör lämnas och vilka kriterier som i så fall börgälla. Kosinaderna för sådana insatser bör redovisas på ett enkelt ochenhetligt sätt. Beträffande lokaliseringsstödets storlek gäller attstödet inte skall vara större än vad som fordras för att den åsyftadeverksamheten skall komma lill stånd efler en betydande egen insats frånstödförelagens sida. En prövning skall ske från fall lill fall med beaktande avbl. a. förelagets egna resurser och övriga finansieringsmöjligheter. Oftalämnas dock lokaliseringsstöd med vissa allmänt tillämpade procentsatser somgrundar sig på investeringskostnaden. Prövningen i det enskilda fallet inriktasdå främst på om vissa minimikrav belräffande lönsamhet, sysselsättningsökningm. m. är uppfyllda. bör mot denna bakgrund övervägavilka principer som bör gälla när slorieken av lokaliseringsstödet skallbestämmas. Huvuddelen av de förelag som har fålllokaliseringsstöd bedrivs i aktiebolagsform. Transaktioner som innebär allsiörre eller mindre aktieposter i stödförelagen överiåls är ganska vanliga.Sådana överlåtelser innebär ofta all företagens kapitalanskaffnings- ochutvecklingsproblem löses.