prop · G00359 · 1976-12-31 00:00:00 — Härvidlag avtecknar sig ett tydligt mönster. Kvinnor söker sigoftare till kortare, inte direkt på-byggbara ulbildningar som leder till enförhållandevis snäv arbetsmarknad medan män oftare väljer längre utbUdningarsom leder till större rörlighet och bättre karriärmöjligheter inom arbetslivet. Dettaförhållande kan belysas statistiskt, I det här sammanhanget inskränker jag migtill att ta exempel från två olika områden på arbetsmarknaden där man ocksåkan se sambandet med utbildningsvägar inom gymnasieskolan. Inomdet omfattande yrkesområde som utgörs av ekonomi och administration inomföretag och förvallningar framträder mönstret klart. Inom desekreteramtbildningar som finns inom både gymnasieskola och blivande högskolaär andelen kvinnor i det närmaste . På den tvååriga ekonomiskalinjen inom gymnasieskolan är andelen kvinnor . Påden treåriga ekonomiska linjen med anknutna specialkurser inom gymnasieskolanär det kvinnlig dominans med . På högskolenivå, där de ekonomiskautbildningarna förhållandevis ofta kan 1976/77: 59 231 ledatill loppbefattningar inom näringsliv och förvallning, dominerar männenkraftigt. Av dem som examineras från i är endasl kvinnor medan andelen inom ekonomutbildningen vid universiteten ärännu lägre, . Tandvårdsområdetär ytterligare ett belysande exempel. Inom utbildningarna lill landsköterskaoch tandhygienist utgör kvinnor praktiskt laget-100 proceni. Förtandteknikerutbildningen är motsvarande tal 70 proceni. Inomtandläkarutbildningen är männen i majoritet och kvinnorna utgör ca 45 procentav de studerande. Inom forskamlbildningen har kvinnornas andel sjunkit till 20procent. Enutförligare redovisning av förhållandena inom olika högskoleutbildningar hartidigare lämnats av UKÄ bl. a. i debattskriften Jämställdhet i högskolan(: 10). Altåstadkomma en jämnare fördelning av utbildningslillfällena mellan kvinnor ochmän är en fråga av stor vikt inom högskolan. Åtgärder för att ändra rådandemönster, eller frånvaron av sådana åtgärder, kan gripa djupt in i individensval av högskoleutbildning. Högskolan kan emellertid inte här, lika litet som iandra avseenden, ses isolerad från andra delar av samhällel. Familjepolitiken,skolan och arbetsmarknaden är några av de faktorer som kraftigt påverkarfördelningen mellan kvinnor och män i rekrytering till högskolan. Jaggår inte närmare in på hur ungdomars val av ulbildning inom skolan styrs avrådande uppfattningar om manliga och kvinnliga intressen och sysselsättningar.Uppenbart är emellertid att dessa val starkt styr möjligheterna alt inomhögskolan skapa en jämnare fördelning mellan könen inom enskilda utbildningar. Debehörighetsregler som skall träda i kraft bör kunna bidra tillatt jämna ut såväl de sociala som de könsmässiga skUlnadema i rekryteringen avstuderande till högskolan. Ungdomar från socialgrupperna 3 och 2 har hittiUshaft mindre benägenhet än ungdomar från socialgmpp 1 att välja sådan utbildningi gymnasieskolan som direkt har gett tillträde till högskolestudier. Närbehörighetsreglerna ändras kommer behörighet för högskolestudier att kunnaerhållas på flera vägar, varav den nu gängse endast är en, Ulbildningsvägar meden dominerande andel ungdomar från socialgrupperna 3 och 2 kommer ocksåatt ge allmän behörighet till högskoleutbildning. De nya reglerna öppnarhögskolan också för de människor som inle har haft tillgång till eller haravstått från utbildning efter den obligatoriska skolan. Som jag med någraexempel har sökt visa har en oproportionerligt stor grupp kvinnor föredragitatt välja korta yrkesinriktade utbildningar som leder till s. k. kvinnoyrken.Dessa kvinnor kommer atl utgöra en viktig del av de äldre studerande somframdeles kan söka sig till högskolan. Åtgärdersom vidtas inom utbildningsväsendet för alt åstadkomma jämställdhet mellan mänoch kvinnor bUr emellertid verkningslösa om 1976/77: 59 232 deinte motsvaras av ändrade attityder och handlingsmönster på arbetsmarknaden.Så t, ex, måste en ökning av andelen kvinnor i en ulbildning följas av enberedvillighet från arbetsgivarna inom motsvarande sektor på arbetsmarknadenall anställa kvinnor. För atl vidga möjlighelerna alt nå en bättre balansmellan kvinnor och män i vissa längre utbildningar är det dessutom nödvändigtatt många arbetsgivare ändrar attityd till kvinnor i ledande befallningar inomolika arbetsområden. Delta gäller såväl den enskilda som den offentligasektorn. Del är rimligt atl anta att arbetsmarknadens olika inställning tillkvinnlig och manlig arbetskraft påverkas av tillgången inom olikayrkesområden. Det är angeläget att frågan om jämställdhet mellan kvinnor ochmän kommer att inta en framskjuten plats i det erfarenhetsutbyte om och denutveckling av ulbildningen som skall ske inom skilda högskoleorgan där representanterför samhällsliv, arbetsmarknadens parter och yrkesliv skall ingå. Jaghar kortfattat berört några av de problem som måsle angripas i arbetet med altskapa större jämställdhet mellan könen i högskoleutbildningen. Många avproblemen är svåra att bemästra, Ofla gäller det att påverka fast grundadeuppfattningar om utbildningen och om kvinnors och mäns roller i arbetslivet.Ibland kan redan en analys av bakomliggande faktorer vara en svår uppgift.Ålgärder som kan vidtas ger i många fall resultat försl . Enligtvad jag har kunnat bedöma har UKÄ:s nyssnämnda debattskrift gett elt välkommetunderlag för debatten i dessa frågor. Jag har också inhämtat att universitets-och högskoleämbetet (UHÄ) arbetar med att utforma etl handlingsprogram kringjämställdhetsfrågor, som bl. a, bygger på de synpunkter som läroanstalterna harlämnat med anledning av debattskriften. Den nya högskolan ger delvis nyaförutsättningar för alt inom den eftergymnasiala utbildningen angripa jämställdhetsfrågor.Jag anser därför alt det är angeläget att ett program för delta arbele inomhela den nya högskolan skyndsamt läggs fram. Ifråga om åtgärder i anknytning till föreliggande budgetförslag vill jag peka påföljande. Den för sjuksköterskor avsedda utbildningen till läkare anvisar enmetod alt i efterhand och söka jämna ut rådande snedbalans mellankönen inom ett visst område av högskola och arbetsmarknad. En sådan väg börbeträdas jämsides med strävanden att nå en jämnare fördelning mellan könen irekryteringen tUl både kortare och längre vårdutbildningar. Beträffande den nyajuristutbildningen kan konstateras att de grupper som högskolan kommer att kunnaerbjuda grandläggande rättsutbildning återfinns i bl. a.mellangrads-befattningar inom administration och näringsliv och till störstadelen utgörs av kvinnor. Ett genomförande av förslaget bör därför verkapositivt på könsfördelningen. 1976/77: 59 233 Jaggår nu över till frågor om resurser för forskning inom högskolan. InledningsvisviU jag erinra om att en ny forskningsrådsorganisation kommer alt finnas frånden (prop. 1975/76: 129, UbU 1975/76: 32, rskr 1975/76: 368), Deresurser som enligl regeringens förslag i prop, 1976/77: 100 bil, 12 skaU slåtiU forskningsrådens och den nya forskningsrådsnämndens förfogande måsle sestillsammans med de medel för och den ulbyggnad av högskolans fastaforskningsorganisation som jag förordar i del följande. Jag begränsar migdärvid till att i korthet beröra de prioriteringar som är vägledande för mignär jag beräknar medel under resp, anslagspunkt. Vårtland uppvisar många av de drag som förknippas med begreppet efterindustrielllsamhälle. Hit hör t, ex, sådana företeelser som hög materiell levnadsstandard,en väl utvecklad ekonomi baserad på bl, a. avancerad teknik, högt uppdrivenautomatisering i arbetslivet och ett omfattande och mångskiftandeutbildningsväsende. Delta samhälle har som en av sina grundvalar forsknings-och utvecklingsarbete inom teknik, naturvetenskap och medicin. Med rätta harstatsmakterna under ställt lill förfogande storaresurser inom dessa områden. De problem som del efterinduslriella samhällethar fört med sig, t, ex, i form av miljöförstöring, överförbrukning av naturresurser,fysisk och psykisk förslitning av människor, kan angripas med stöd av landvinningarinom dessa vetenskapsfäll. Många tecken tyder emellertid på atl individernainle har förmått, och kanske inle heller har velat, anpassa sig till de snabbaförändringar som har ägt rum. Tonvikten på materiell odling måste balanseras avett ökat intresse för människan och hennes situation också i andra avseenden,exempelvis människans funktion i det ekologiska systemet och hennes krav på ochbehov i den sociala miljön. Inomhumaniora och samhällsvetenskap studeras individen både som enskild varelse ochsom medlem i större eller mindre gemenskaper. Härvid intar bl. a. forskning omvärderingar och på dem grundade beteendemönster en framträdande plats. Jaganser att det är angeläget att vi ökar kunskaperna om villkoren förförhållanden mellan enskilda människor och mellan gmpper av människor, bådenationellt och internationellt. Jag vill betona att dagens samhälle med dessmångskiftande mönster också kräver att sökandet efter ny kunskap om människorsvUlkor sker i medvetande om de samband som kan finnas mellan vetenskaper avvitt skilda slag. Mot denna bakgrund anser jag att den i sig befogade kraftigasatsningen på naturvetenskap, teknik och medicin nu måsle balanseras med ökadeinsatser inom humaniora och samhällsvetenskap i vid mening. Inom dessavetenskapsområden fordras en förstärkt forskningsorganisation och vidgaderesurser för att forskarna inom dessa fält från sina utgångspunkter skall kunnaangripa de prob- 1976/77: 59 234 lemsom uppslår genom den ständiga omvandlingen av samhället, en omdaning somdelvis drivs fram av ökat tekniskt, naturvetenskapligt och medicinskt kunnande.Jag är också övertygad om att humaniora och samhällsvetenskap måste få en kapacitetsom tillåter att kunskaper och värderingar från dessa forskningsfält i störreutsträckning blir en del av referensramen för den samladeforskningsverksamheten, Iriksdagens beslut om reformering av högskoleutbildningen fastlades principenatl all sådan utbildning skall ha en anknytning till forskning. I detplaneringsarbete inför reformen som har genomförts efter riksdagsbeslutet hardenna fråga behandlats i skilda former. (FUN, U1974: 06) har genom tUläggsdirektiv fått tiU uppgift att pröva ivilken uisträckning åtgärder bör vidtas för att inom den nya högskolansäkerställa alt övergång blir möjlig tUl ulbildning över grundexamensnivå frånutbildningslinjer som inte har någon naturlig fortsättning. Ocksåden centrala organisationskommittén för högskolereformen (H 75) har behandlatfrågan om forskningsanknytning. Kommittén har föreslagit atl medel av betydandeomfattning ställs till förfogande för detta ändamål /78, H 75har härvid grundat sig på förslag från både de regionalaorganisationskommittéerna och högskolemyndigheterna. Dennya högskolan kommer att bestå av utbildningar med vitt skilda traditioner ochförutsättningar. Innehållsmässigt och organisatoriskt skiljer sig olika utbUdningarfrån varandra bl, a, i fråga om anknytningen till forskningen. En central del idet fortsatta reform- och utvecklingsarbetet blir därför att söka förverkligaprincipen om ett samband mellan forskning och grundläggande högskoleutbildning,såväl statlig som . Inte minst viktigt är detta när det gällerutbildningen på utbyggnadsorterna. Det är en svår uppgift att finnaverkningsfulla anordningar på detta område, och jag förutsätter därför altmålet kommer alt nås först . Ett viktigt underlag för detta arbetekommer att ges genom FUN:s kommande förslag. Jag anser det varaviktigt atl den nya högskolan redan från starten får ekonomiska möjligheter attgripa sig an uppgiften. Jag biträder därför framlagda förslag om särskild medelsanvisningoch förordar alt 6 milj. kr. beräknas för detta ändamål /78under anslaget Vissa kostnader för högskolereform. Ifråga om användningen av dessa medel vill jag kort anföra följande. I denhittillsvarande diskussionen om ett ökat samspel mellan grundläggandeutbildning och forskning har intresset knutits främst till möjligheten attlåta lärare vid enheter utan fast forskningsorganisation tjänstgöra videnheter med sådan organisation. har de regionala organisationskommittéernapresenterat förslag till åtgärder för att främja detta samspel. Av detredovisade materialet framgår att övervägandena nu har vidgats till att gällaåtgärder inom ett förhål- 1976/77: 59 235 Jag delar regionkommittéernas uppfattning om atl arbetet medforskningsanknytningen måste bedrivas förutsättningslöst och syfta tillålgärder av skilda slag. Åtgärderna skall fogas samman tiU program medskiftande innehåll anpassat efler olika utbildningars behov. För atl nyaerfarenheter skall kunna vinnas bör därvid tidigare oprövade vägar beträdas.Som etl exempel vill jag nämna ålgärder för att initiera omvårdnadsforskning.Etl annat område gäller lärarutbildningen som till slörsla delen bedrivs ulandirekt forskningsanknytning. Det ankommer på regionstyrelserna att i sittplaneringsarbete bygga vidare på den grund regionkommittéerna har lagt i dessaavseenden, Enliglprop, 1975: 9 skall medel för forskningsanknytning avse åtgärder som vidtasför att stärka sambandet mellan å ena sidan enheter som har fasta resurser förforskning, å andra sidan enheter som saknar sådana. Det faktiska behovet avforskningssamband hos olika utbildningar som f, n, inte har anknytning tillfasta forskningsresurser bör vara en avgörande bedömningsgrund när sådana medeltas i anspråk. Det bör därför inte uteslutas alt medel för forskningsanknytningkan behöva las i anspråk för projekt och liknande ändamål som syftar till attstärka forskningssambandet också inom en och samma högskoleenhet. Försammanhangets skull vill jag något kommentera hur medel förforskningsanknytning bör anvisas. Den ordning som har angivits i prop. 1975: 9innebär att medlen disponeras av regionstyrelserna och anvisas fakultetsvis. H75 har föreslagit att regionstyrelserna skall disponera medlen utan bindningtill fakultet. Jag biträder H 75:s förslag. Liksom H 75 förulsälter jag attregionstyrelserna i rent vetenskapliga bedömningsfrågor utnyttjar expertisinom i första hand fakulletsorgan och forskningsråd. Ocksåandra ålgärder än de jag har uppehållit mig vid är aktuella i ettprogram för att stärka sambandet mellan grundläggande utbildning och forskningi högskolan. Jag kommer i det följande att förorda atl en professur i socialtarbete inrättas vid i . Härigenom knytsfasta forskningsresurser lUl utbildningen på den sociala linjen, som förnärvarande ges vid socialhögskola. Utbildningen inom socialhögskolorna harhittills saknat sådan anknytning. Efterförslag i prop. 1975: 9 har beslutat att forskningsorganisationenvid i skall vidgas. Regeringen har därför våren 1975uppdragit ål universUetet att utreda frågan om en tvärvetenskapligt ochtematiskt orienterad forsknings- och forskamtbUd-ningsorganisation inom främstden nuvarande filosofiska fakultetens område. En av konsistoriumtillkallad grupp har lagt fram en rapport . Ny väg för forskning. I denföreslås forskning inom ramen för fyra temata: Hälso- och sjukvården.isamhällel. Kommunikation överföring av information. Teknik och socialförändring samt Vatten i natur och samhälle. Jag kommer i det följande altförorda att 1976/77: 59 236 anvisas under anslaget Vissa kostnader för högskolereform förfortsatt planerings- och förberedelsearbete inför en tematiskt uppbyggdforsknings- och forskarulbildningsorganisation i . Detplaneringssystem som har beslutat om innebär all det skall finnasplaneringsramar för antalet nytillkommande studerande. De totalaplaneringsramarna för högskoleutbildningen skall ta största möjliga hänsynlill tendenser i individernas samlade efterfrågan på högskoleutbildning.Fördelningen av medel på orter, högskoleenheter och ulbildningar för varjeläsår skall göras under hänsyn till hur den aktuella efierfrågan fördelar sigpå olika orter och på olika slag av ulbildningar. Jag räknar med atl dendimensionering jag i det följande förordar kommer all leda till all aUastuderande som anmält sig till utbildningar som inle harantagningsbegränsning kan las emot. Vid en ovänlat stark tillströmning avstuderande kan dock svårigheter uppstå. Jag anser alt det bör finnas eltutbildningsområde inom vilkel det fria tillträdet skall kunna upprätthållas.Detla bör ske inom ramen för den planerings-procedur som har beslutatoch som H 75 närmare behandlat. Anslagssystemel bör i allt väsentligt vara detsom har beslutats, dock med en viss komplettering. Sålunda bör enredovisning ske av det ungefärliga antalet årsstudieplatser för vilka resurserhar beräknats inom del fria området. I budgetpropositionen bör detta antalvarje år anges regionvis. I fråga om resurser bör däremot ingen åtskillnadgöras mellan resurser för ospärrad utbildning och övrig utbildning. När regionstyrelsenfördelar resurserna för lokala och individuella linjer och enstaka kurser böräven ges anvisning om omfattningen av utbudet i denna del. Jaganser att det utbildningsområde som bör ligga till grund för beräkningen avantalet årsplatser inom det fria området bör motsvara de nuvarande mer allmännastudiekurserna inom de ämnesområden vid de filosofiska fakulleterna som harfritt tillträde på grund av automatisk tilldelning av resurser förlärarkrafter, Laborativa studiekurser samt mer speciella s, k, yrkesinriktadeeller tvärvetenskapliga studiekurser bör inte räknas med. Det fria områdetmåste definieras, TUl övrig utbUdning blir antagningen begränsad. Jag går övertill definitionen av det fria området. Inomden nya högskolan bör i motsats till vad som gäller inom universitet ochhögskolor ämnesområde inte vara ett studieorganisaloriskt begrepp. Sådanastudieorganisatoriska anordningar har visat sig svårhanterliga och är därförolämpliga med hänsyn lill önskemålen om lokal rörelsefrihet. Det fria områdetinom högskolan bör utgöras av sådana kurser som motsvarar ett visst områdeinom nuvarande studieordning. Härvid bör följande nuvarande ämnesområden kommaifråga: all- Prop.1976/77: 59 237 mänkriminologi, allmän språkvetenskap, ekonomisk historia, etnologi,filmvetenskap, filosofi, finska, fonetik, handelsrätt, idé- och lärdomshistoria,konstvetenskap, nordiska språk, praktisk filosofi, rättssociologi, socialantropologi,teatervetenskap, teoretisk filosofi, historia, litteraturvetenskap,religionskunskap, svenska, engelska, franska, matematik, ryska, spanska,tyska, förelagsekonomi, juridisk översiktskurs, nationalekonomi, statskunskap,kulturgeografi, pedagogik, psykologi (utan antagningsbegränsning), sociologi,samhällskunskap, arkeologi, särskilt nordeuropeisk, informationsbehandling,musikvetenskap, statistik och matematisk statistik. Detfria området definieras således som kurser av visst slag. Definitionen böravse samtiiga statliga högskoleenheter. Utbildningslinjer som i sin helhet kangenomgås på fria kurser blir fria. Självfallet får man räkna med att det inomen fri linje kan finnas speciella alternativa studiegångar där antalet platserär begränsat. Regeringenhar tidigare givit universitets- och högskoleämbetet i uppdrag att planera medutgångspunkt i att det skall finnas etl fritt område. Jag räknar för budgetåret1977/78 med att av de allmänna ulbildnings-linjema kommer ekonomlinjen, matematikerlinjenoch samhällsplanerar-linjen att tUlhöra det fria området. Jag vill framhållaatt jag räknar med att det som i praktiken blir möjligt att ta emot allastuderande som önskar plats även inom andra områden än det jag har angivit idet föregående, t, ex, på juristlinjen och den religionsvetenskapliga linjenliksom inom s. k. kursanslagsämnen vid de nuvarande filosofiska fakultetemasåsom t. ex, egyptologi. Lokaliseringenav den fria utbildningen styrs av regeringens och beslut omlokaliseringen av allmänna utbildningslinjer samt av regionstyrelsernas beslutom fördelning av medel för enstaka kurser och lokala och individuellautbildningslinjer. På varje ort bör det fria området få finnas vid endast enhögskoleenhet, I fråga om nuvarande universitet med filialer bör avgränsningenav det fria området ges en sådan form all den fria delen inle väsentligtförändras i fråga om omfattningen av utbudet. Inom ramen för vad som är bestämtbelräffande allmänna utbildningslinjers innehåll i utbildningsplan och inomramen för beslut i fråga om medel för övrig utbildningbeslutar de lokala myndigheterna vilka fria Unjer och kurser som skall finnas. Riksdagenhar tidigare beslutat att aUa studerande skall anmäla sig till utbildning inomhögskolan innan utbUdningen börjar. Detla generellaanmälningsförfarande utgör en av grandföratsätlning-arna för planeringssystemetoch bör avse samtiiga studerande, d. v. s, även studerande som fullföljerstudier enligt äldre bestämmelser. Härigenom uppnås ett samordnatresursutnyttjande. Om tomma platser uppstår till följd av att anmäldastuderande inte infinner sig bör de lärarresurser som därigenom inte behövertas i anspråk för undervisning i stället få 1976/77: 59 238 användasför annan verksamhel enligl samma regler som tillämpas inom universitetsområdetnär överskott på lärarkapacitel finns. Jag räknar med att det i många fall blirmöjligt att redan i samband med amäl-ningsförfarandet vidta sådanaomdisposilioner. Vidare blir vissa förändringar av anmälningssystemet aktuellagenom att tillträdet blir hell fritt tUl viss utbildning, Anmälningamabör användas till all i överensstämmelse med H 75 :s förslag tillplaneringssystem justera resursfördelningen med hänsyn lill efierfrågan påutbildning. Såväl de lokala som de regionala myndigheterna bör åläggas att avresurser för fria kurser inom respektive ansvarsområde hålla fem proceni ireserv. Därutöver bör möjliga omfördelningar tillsammans med temporäraändringar av undervisningens uppläggning leda till alt man inom ramen förtUldelade resurser kan klara det fria tUlträdet, Skulle det vid mindrehögskoleenheter som t, ex. de nuvarande universitetsfilialerna visa sigogöriigi med hänsyn till nödvändiga lärarförordnanden m. m. att hålla enreserv om bör i stället andra åtgärder vidtas som t, ex. en merlångtgående beredskap att temporärt ändra undervisningens uppläggning eller enbegränsning av det fria utbudet varje termin. Omtillströmningen blir väsentligt större än planerat och alla regionala ochlokala reserver och möjligheter till omdisposilioner m, m, tagits i anspråk börhögskoleenheterna kunna få ett resurstillskott genom beslut av riksdagen.Storleken av resurstillskotten, som endast bör avse lärarlöner, bör prövas vidvarje tillfälle. Jag förordar att regeringen föreslår att denbeslutar att resurstillskott skall kunna erhållas efter prövning ivarje särskilt fall för ulbildning inom del område jag angivit, om det visarsig nödvändigt. Myndigheterna bör i sina medelsframställningar självfalletredogöra för vilka dispositioner som har vidtagits så att det framgår att allade regionala och lokala åtgärder som rimligen kan vidtas redan har skett. Vadjag här har förordal innebär normall att ingen behörig sökande som anmält sig itid kan awisas från utbildning som av högskolestyrelsen har utbjudils som fri.Högskolestyrelsen bör dock ha rätt att ställa in UtbUdning om antalet anmäldainte blir nunst tio. Jag räknar med att högskolestyrelsen i de fall antaletverkliga deltagare i viss utbildning blir lågt liksom organiserarutbildningen med hänsyn därtill. Inomdet fria området behövs i enlighet med vad som gäller inte någon rätt attinföra antagningsbegränsning annat än till följd av sådana förhållanden sombrist på kompetenta lärare eller lämpliga lokaler. Jag räknar med att sådanaförhållanden kan bli särskilt aktuella i samband med nya linjer eller olikatyper av försöksverksamhet. Jag har tidigare förordat en utformning avhögskolelagen som begränsar de lokala myndigheternas rätl alt slutiigt avgörahur många studerande som kan tas emot i viss utbildning. Sådant beslut fårenligt lagförslaget inte 1976/77: 59 239 avseUtbUdning tUl vilken fri tillströmning skall gälla och som bjudils ul som friav högskolestyrelsen.