prop · G00399 · 1976-12-31 00:00:00 — Utredningen har emellertid avvisat båda dessa grunderav såväl praktiska som principiella skäl. Utredningen har också avvisat stöd tilltidskriftsexemplar som distribueras på annat sätt än som utgivarkorsband. Distributionsformerna masskorsband och trycksak ärväsentligt kostsammare för en tidskrift än kommissionärs- och utgivarkorsband.För att distribueras enligt tidningstaxans avgifter, dvs. som utgivar- ochkom-missionärskorsband, måste en lidskrift uppfyUa vissa formeUa regler, ikorthet följande. Tidskriften skall ha utgivningsbevis. Tidskriften skaU utkomma medtryckta nummer regelbundet, minst . Vem som helst skall kunnaabonnera på tidskriften. Innehållet får bara till vissdel utgöras av föreningsmeddelanden, stadgar, tävlingar, reklam och dylikt. Dessa regler har varit föremål för förhandlingarmellan postverket och tidskrifterna och de kan enligt utredningen anses haallmänt accepterats. Om en tidskrift inte distribueras enligt tidningstaxanbetyder det att tidskriften i ett eller annat avseende inte uppfyllerpostverkets distributionsvillkor för tidskrifter. harfunnit att dessa villkor väl sammanfaller med presspolitiskt motiveradeutgångspunkter för ett tidskriftsstöd. Tidskriftsexemplar som distribueras sommasskorsband eller trycksaker bör därför inte berättiga till stöd. Ävenadministrativa skäl talar enligt utredningens uppfattning mot att dessaexemplar skuUe ges stöd. Det finns nämUgen inga möjligheter att i efterhand kontrolleraom sådana försändelser verkUgen innehållit tidskrifter, eUer enbart kallelsertill årsmöte, reklam eUer dylikt. 1976/77: 99 13 Distribution genom kommissionärskorsband innebäratt en tidskrift buntvis skickas till en kommissionär, som sedan delar ut ellersäljer tidskriften till den slutliga läsaren. I ett presspolitiskt perspektivter sig enligt utredningen denna distributionsform mindre attraktiv än utgivarkorsband,där den slutliga abonnenten får sin tidning i brevlådan. Vid distribution somkommissionärskorsband fiims ingen garanti för att abonnenten verkligen får aUanummer av tidskriften. Inte heller finns möjlighet att fastställa vUka exemplarsom är avsedda för abonnenten och vUka som är avsedda att lösnummerförsäljas.Det är dessutom svårt att i efterhand fastställa hur många exemplar som hardistribuerats. Presspolitiska skäl skulle möjligen enligt utredningen tala förett lägre stöd för kommissionärskorsband än för utgivarkorsband. Administrativaskäl talar dock för att inget stöd alls bör utgå för kommissionärsexemp-lar.Utredningen har funnit att de administrativa skälen överväger och att stödföljaktligen inte bör utgå till komnussionärskorsband. Stöd tUl lösnummer skuUe i utredningens förslag tiUstödmodell endast kunna bU aktuellt för organisationstidskrifter som ärstödberättigade som organ för vissa typer av organisationer. Lösnummempplaganär med få undantag av mycket underordnad betydelse för de flesta organisationstidskrifter,och av den sammantagna upplagan utgör den en mycket liten del. Möjligheternaatt, med en kontroUapparat som står i rimlig proportion till det stöd somskulle utgå tUl lösnummerexemplar, avgöra huruvida ett enskiltlösnummerexemplar bUvit sålt eller bhvit överexemplar är enligt utredningenmycket begränsade. Ett stöd som låg på en sådan nivå att det vore högre änmarginalkostnaden för att trycka ett ytterligare exemplar (dvs. i stort settendast papper och trycksvärta) skulle i ett sådant fall framstå som uppenbartorimligt. Mot denna bakgrund har utredningen föreslagit attsom grund för beräkning av stödet bör läggas den årliga upplaga somdistribueras som utgivarkorsband. Även från mer allmänna presspolitiskautgångspunkter finns det enligt utredningen starka skäl att knyta stödet tUlden postdistribuerade upplagan. taxesystem bygger i huvudsak på dens. Utredningen har ansett att denna princip är av storpresspolitisk betydelse eftersom den ger ett öppet distributionssystem därtransportavståndet för en enskild tidskrift inte påverkar avgiften. En totalövergång tUl en marknads- och kostnadsanpassad taxa skulle enligt utredningensuppfattning få allvarliga följder för små tidskrifter och för tidskrifter medspridning i glesbygdsområden. En situation där de största tidskrifterna ordnarsin distribution genom andra kanaler än postverket skulle, om kravet på fuUkostnadstäckning i postens tidningsrörelse bibehölls, få mycket Ukartadeföljder för de mindre tid-skriftema som en total marknadsanpassning av taxan.För att undvika detta fiims två taxor. De tidningar som lämnar störredelen av 1976/77: 99 14 distributionentUl abonnenter till postverket får tiUämpa en avsevärt lägre taxa än detidningar som inte gör det. De nämnda åtgärderna har satts in bl. a. för attundvika de inskränkningar i tidskrifternas sprid-ningsmöjUgheter som skullekunna bli följden om de största tidskrifterna ordnade huvuddelen av sindistribution på annat sätt än genom posten. Dessa åtgärder torde enligtutredningen vara tUlräckliga för att undvika att så sker. Från deutgångspunkter som utredningen haft är det av mycket stor betydelse att detfinns ett väl fungerande distributionssystem som når medborgare i alla delar avlandet och där taxorna är sådana att de små och glesbygdsspridda tidskrifternasintressen tiU-varatas. Enligt utredningen är det knappast meningsfuUt attbetala ut stöd som till sitt belopp understiger kostnaderna för administrationoch eventuella kontrollåtgärder i samband med behandlingen av en ansökan omstöd. Utredningen har därför förordat att stöd inte bör utgå om den stödberättigadeårsupplagan imderstiger 10 000 exemplar. Härvid bör för tidskrifter som ärstödberättigade som medlemsblad endast medlemsexemplar få inräknas. som är stödberättigade i sin egenskap av organ för vissa typer avorganisationer bör dock, förutom medlemsupplagan, även exemplar som går tiUutomstående prenumeranter få inräknas. EventueUa friexemplar bör däremot ej fåingå i de 10 000. Utredningen har vidare föreslagit att högst avden upplaga för vilken stöd utgår skall få utgöras av friexemplar. En sådanregel kan dock enUgt utredningen slå alltför hårt mot tidskrifter med litenårsupplaga, varför regeln bör kompletteras med en bestämmelse av innebörd atten tidskrift alltid skall kunna tillgodoräkna sig upp till 1 000 friexemplarper utgivningstiUfälle. I likhet med vad som gäller för stödet tilldagspressen bör enligt utredningens mening stöd endast utgå för tidskriftervilkas innehåll till utgörs av annonser. Beräkningen bör enligtutredningen göras på varje nummer för sig. I den mån ett enstaka nummer av entidskrift har eller mer annonser bör ändå övriga nummer av tidskriften varastödberättigade om vUlkoren i övrigt uppfylls. De beslut som har fattats av statsmaktema samt detUlämpningsföre-skrifter som har utfärdats som syftar tiU att förhindramissbruk av rätten till befrielse från mervärdeskatt bör enUgt utredningensförslag också gäUa stödet tiU tidskrifter. Den administrerande myndigheten böralltså kunna vägra stöd tiU en tidskrift om det är uppenbart att arrangemanghar gjorts uteslutande i syfte att få stöd och dessa arrangemang saknar reellmnebörd. En anknytning till en organisation får aUtså inte vara uteslutandeformeU och ett medlemsskap i en förening får inte vara fiktivt i den meningenatt det endast innebär att medlemmarna får eller får köpa en viss tidskrift. 1976/77: 99 15 Stödet bör enligt utredningens uppfattning intevara så stort att det i något fall kan överstiga kostnaderna för att trycka ochdistribuera ett exemplar ytterligare. Utredningen har visat att kostnaden per exemplar förtidskrifter med små upplagor är betydligt högre än kostnaderna per exemplar förtidningar med stora upplagor. Utredningen har därför föreslagit ett högre stödper exemplar för tidningar med liten upplaga. Tidskrifterna kan enligt utredningen i princip delasin i tre grupper: de som har kvartalsutgivning, de som har månadsutgivning ochde som har fjortondagars- eller veckoutgivning. Utredningen har visat att detvid samma årsupplaga är betydUgt dyrare med hög utgivningsfrekvens än med låg.Utredningen har därför föreslagit atl tidskrifter med hög periodicitet skall fåen förhöjning av stödet. Gränserna för förhöjning av bidraget efterperiodiciteten har av utredningen konstruerats så att det knappast finns någratidningar som skulle kunna vinna något på att öka utgivningen med något enstakanummer. Tidskrifter som uppnår 10 000 exemplar i årsupplagabör få ett fast belopp på . För varje exemplar upp till och med deförsta 300 000 bör dessutom utgå . För exemplaren mellan 300 000 och 1000 000 bör det utgå per exemplar, för exemplaren mellan 1 000 000 och , för exemplaren mellan 3 000 000 och 10 och förexemplaren över 10 . För tidskrifter som kommer ut med 1015 nrper år bör stödet höjas och för tidskrifter som kommer ut med 16 nreller fler . Utredningensförslag ger följande stödbelopp: Stödberättigad Bidrag med Tusental årsupplaga,tusental ex ex -i- /ex för varje ex över 300 1 000 3 . » »» » 1 000 300010000 677 500 kr.-t-0:18 kr. » » » » 3 000 » » » » 10 000 Vidutgivningsfrekvens Utgår bidrag med 49 nr/år 16nr/år och däröver Prop.1976/77: 99 16 Utredningensförslag ger följande stöd per exemplar (öre): De av utredningen föreslagna nivåerna motsvararmellan halva och hela kostnaden for postdistributionen . Utredningen har beräknat kostnaderna för förslagettUl drygt 40 milj. kr. Beräkningen är emellertid enhgt utredningenosäker beroende på att upplagorna för inte är kända och att andelenmedlems- och friexemplar i många fall heller inte är kända. Det har inte hellervarit möjligt för utredningen att på grundval av det material som funnitstillgängligt göra någon exakt bedömning av vilka tidskrifter som kommer att bHstödberättigade. De stödbelopp som utredningen har föreslagit hargrundats på en bedömning av kostnadsläget och de posttaxor som kommer attgälla för . Utredningen har i detta sammanhang erinrat om att även räknati fasta priser kommer postlaxorna att öka för tidskrifterna på grund avbeslutet att avveckla underskottet i postens tidningsrörelse.Enligt utredningens mening bör bidragens nivå fortlöpande omprövas med hänsyntill den framtida kostnadsutvecklingen. Utredningen har föreslagit att utbetalningen avstödet skall ske under första delen av året efter slödåret eftersom detta germöjlighet att definitivt beräkna stödets storlek vid beslutstillfället. Manslipper därmed ett system med preliminära betalningar, upprepade kontroller ochslutlig reglering. I de fall en tidskrift nyetableras eller en redan i gångvarande tidskrift väsentligt ökar sin utgivningsfrekvens bör enUgt utredningentidskriften dock efter särskUd ansökan kunna få viss å contoutbetalning påstödet redan under det år stödet avser. Stödet bör enligt utredningen administreras avpresstödsnämnden. För att underlätta administrationen har utredningenföreslagit att en stor del av granskningsarbetet skall utföras avlänsstyrelsernas mervärdeskatteenheter, som också har att ta ställning ifrågor rörande befrielse från mervärdeskatt. 1976/77: 99 17 Utredningen har vidare föreslagit attpresstödsnämnden och gemensamt skall ge ut eninformationsbroschyr om reglerna om befrielse från mervärdeskatt förtidskrifter och reglerna om statligt tidskriftsstöd. Utredningen har räknatmed att det första halvårets administrationskostnader kommer att uppgå tUl , varav . belastar tidskrifterna för stickprovskontroller. Förföljande år har utredningen räknat med en ärlig kostnad av ca 230 000 kr.Eftersom granskningsarbetet har förutsatts ske harutredningen räknat med att personalbehovet skall täckas genom särskildakonsultinsatser. Den grundläggande utgångspunkten för samhälletsstöd tUl dagspressen är att sådana insatser är nödvändiga för att skapa ochbibehålla en mångskiftande press och bekämpa de tendenser till monopoliseringsom hotar valfriheten och den fria opinionsbildningen. I den allmänna debattenframförs ibland farhågor för att stöd tiU vissa tidningar skulle kunna fänegativa följder genom att konkurrensförhållanden skulle förskjutas på ettotillbörligt sätt. De organisations- och folkrörelsetidskrifter som enligtförslaget blir stödberättigade torde enligt utredningen utomordentligt säUanbefinna sig i någon upplagekonkurrens med tidningar som inte blir stödberättigade.Om en sådan situation i något enstaka fall skulle uppstå kan detta nya stödenligt utredningens bedömning knap past på något avgörande sätt inverkamenligt på den konkurrerande tidningens situation. Utredningens slutsats är att förslagen inte på någotsätt kan hota den fria opinionsbildningen. Utredningen har framhåUit att förett mycket stort antal tidskrifter torde det däremot innebära att de får bättremöjligheter att utvecklas, vilket också innebär att yttrandemöjligheternaförstärks. Fler människor får på så sätt möjligheter att uttrycka sin meningoch ta del i den allmänna debatten. De flesta handikapptidskrifter behandlarregelbundet medicinska frågor samt frågor om behandlingsmetoder och tekniskahjälpmedel. De tar därigenom enligt utredningen på sig viktigahälsovårdsupplysande uppgifter. Utredningen anser det angeläget atttidskrifterna i dessa avseenden får möjlighet att presentera ett kvalificeratoch väl genomarbetat material. För att möjliggöra detta bör enligt utredningensmening kunna övervägas att tidskrifterna stöds genom bidrag från de medel undersocialhuvudtiteln som står till förfogande för hälsovårdsupplysning. är det troligt att organisationspressen ofta under- 2 1976/77.1 saml nr 99 1976/77: 99 18 skattassom medium för samhällsinformation. Organisationspressens stora spridning ochhöga läsvärde, som utredningen dokumenterat, ger enligt utredningen anledningatt förmoda en framtida ökad användning av dessa tidskrifter som medier församhällets annonsering. FACTU har i skrivelse till utredningen hemställtatt utredningen utöver ett direkt stöd till tidskrifter också skulle ta uppstöd till olika former av samverkan mellan tidskrifter och till kollektivaprojekt. FACTU har bl. pekat på behovet av utbildning förtidskriftsjournalister inom t. ex. tidningsekonomi, -teknik och marknadsföringoch på möjligheterna till samverkan genom gemensamma serviceorgan för redaktionerna,i reproarbete, textsättning, marknadsföring och distribution. Utredningen anserde av FACTU väckta frågorna vara av stort intresse. Sannolikt kan såvälkvalitativa som ekonomiska fördelar uppnäs genom en ökad samverkan mellan olikatidskrifter på samma sätt som sker på dagspressmarknaden. Utredningen hardärför föreslagit att möjligheterna att beakta FACTU:s synpunkter inorn ramenför det stöd som f. n. utgår för samverkan inom dagspressen bör övervägas. Det har legat utanför utredningens uppdrag attföreslå förändringar i gränsdragningen mellan skattefria och skattepliktigapublikationer. Utredningen har förutsatt att överväganden och förslag i dennafråga i första hand görs av den särskilda översynsutredning på mervärdeskattensområde (Fi 1971: 05) som f. n. arbetar, varför utredningen har informeratdenna översynsutredning om sitt arbete. efter det att tidskriftsutredningentillsattes fick en särskild utredare (1976: 03) utbildningsministernsuppdrag att göra en översyn av stödet till kulturtidskrifter och ideellatidskrifter. har i sitt arbete samrått med dennautredning. Ett stöd till organisationstidskrifter minskar enligtlidskriftsutredningens uppfattning inte behovet av ett selektivt tidskriftsslödav det slag som nu fördelar till kulturtidskrifter ochideeUa tidskrifter. Tidskrifter i denna grupp spelar enligt utredningen encentral roll i samhälls- och kulturdebatten. Några av dem kommer emellertid uti små upplagor och de kan därför inte få något nämnvärt stöd via ett generelltsystem. Andra, som t. ex. konsttidskrifterna, har särskilt höga kostnader förredaktionell bearbetning och teknisk framställning. Kulturtidskrifter behöversålunda enligt utredningens uppfattning ett stödsystem som kan anpassas tillspeciella behov. 1976/77: 99 19 4 Remissyttranden över tidskriftsutredningens förslag 4.1 Allmännasynpunkter på utredningens analys Flertalet av de remissinstanser som kommenterarutredningens analyser och beskrivningar delar utredningens syn påtidskrifternas situation. LRF framhåller att utredningen trots de svårighetersom ligger i att tidskrifterna utgör en stor och mycket heterogen gmpp hargjort ett förtjänstfullt pionjärarbete på tidskriftsområdet. I huvudsak sammabedömning gör bl. a. , och . anför att utredningen säkert harrätt i att organisationstidskrifter vanligtvis inte arbetar på en marknad medkonkurrens men menar att utredningen inte närmare har belyst i vilkenutsträckning det finns tidningar som i fråga om innehåll kan vara heltjämförbara med vissa organisationstidskrifter men som på grund av utgivarensförhållanden inte kommer att få tidskriftsstöd enligt utredningens förslag. En avgörande svaghet i utredningens betänkande ärenligt SAF att det mer speglar direktivens syn på tidskriftsutgivning änambitionen att klarlägga och analysera tidskriftsproduktionens villkor. SAFbetonar emellertid att utredningen inom givna ramar har lämnat åtskilliga värdefullabidrag till kännedom om tidskriftspressen. TU hänvisar til! att föreningen redan dåtidskriftsutredningens direktiv offentliggjordes i skrivelse till regeringenframhöll att utredningen borde få till uppgift att undersökatidskriftsutgivningen i dess helhet. Utredningens uppdrag, dess sammansättningoch den tidspress den har arbetat under har enligt TU avhänt utredningenmöjligheten att lämna ett konstruktivt bidrag tiU en presspoHtik som omfattarsåväl dagstidningar som tidskrifter av olika slag. Tidskriftsutredningensundersökning har ensidigt koncentrerats tiU organisationstidningarna. Liknandesynpunkter framförs av . FACTU anser att utredningen med hänsyn till denbegränsade tid som har stått till dess förfogande på ett förtjänstfullt sätthar lyckats kartlägga tidskriftsmarknaden. I likhet med TU menar emellertidFACTU att utredningens arbete alltför ensidigt har inriktats på organisationstidskrifterna.En viktig anledning till att väsentiiga tidskrifter har fallit utom ramen förutredningens diskussion är den kategoriindelning som förslaget baserats på. Samtiiga remissinstanser delar eller lämnar utanerinran utredningens uppfattning om tidskrifternas funktioner och instämmer iutredningens slutsats att det bland tidskrifterna framför allt ärorganisationstidskrif- 1976/77: 99 20 ternasom fyller uppgiften att informera, kommentera, granska och främjagruppkommunikation. i anför attorganisationstidskrifterna står för en betydande del av samhällsorienteringenoch opinionsbildningen och är forum för en stor del av debatten i samhälls-och livsåskådningsfrågor. ÅtskiHiga remissinstanser för fram liknande synpunkter. framhåUer att det även framgent måstefinnas en rik flora av tidskrifter för att en vital demokrati skall kunnautvecklas. , och framhålleratt en medlemstidning är en förutsättning för folkrörelsernas verksamhet. socialdemokratiska arbetareparti menar attdet i förhållande till andra massmedier främst är för gruppkommunikation somorganisationspressen har den största betydelsen. Liknande synpunkter framförsav ABF och . LO finner anledning att markera attorganisationernas tidskrifter oftast är idéförankrade och från den utgångspunktenfuUgör en viktig kommenterande funktion. De förmedlar information och debattinternt inom organisationerna och svarar därmed för en viktig kommunikationmellan medlemmar och förtroendevalda. Tidskrifterna har också betydelse långtutanför organisationemas egna medlemsgrupper. LO:s och läses av ungefär en miljon flera människor än dem som tillhörLO-området. Till detta bör också tidskrifternas kulturella ambitioner noteras.Organisationstidskrifterna satsar ofta på ett bra kulturmaterial av hög kvaUtetsom eljest skulle få svårt att finna likvärdiga spridningsformer. Förbundet anser att utredningen har glömtden kontakt som föräldrarna får med den organisation som deras barn tillhörgenom att ta del av organisationens tidskrift. Några remissinstanser berör betydelsen av andratidskrifter än organisationstidskrifter. TU hävdar att stora gruppermedborgare som mera sällan tar del av samhällsstoff i dagspress,organisationspress, radio och television nås av information om vardag ochsamhälle i t. ex. veckotidningarna. De skuUe sålunda vara betydligt sämreinformerade om inte populärpressen fanns. FACTU hävdar att facktidskrifternaväl svarar mot kraven att informera, kommentera och granska samt främjagruppkommunikation, detta helt oberoende av om de är organisations-eUerförlagsutgivna. Skillnaden ligger i att de förra vanligen gör det utifrån denegna organisationens synpunkt, vilket enUgt FACTU:s uppfattning självfallet ärav värde. De övriga gör det utifrån en med hänsyn till en speciaUseradläsekrets skapad policy. Ofta innebär detta även en granskning av den eUer deorganisationer, som utövar inflytande inom berörda fackområde. 1976/77: 99 21 Remissinstanserna ansluter sig i aUt väsentiigt tiUtidskriftsutredningens beskrivning av kostnadsutvecklingen för tidskrifterna.Åtskilliga organisationer redogör även för vilka konsekvenser kostnadsutvecklingenhar haft för den egna tidskriften i form av lägre utgivningsfrekvens, minskatsidantal, sämre papperskvalitet, m. m. De remissinstanser som har behandlat frågan delarutredningens oro för att den fortsatta kostnadsutvecklingen kan komma att ledatill inskränkningar och nedläggningar av organisationstidskrifter. /SR anför att gränsen nu torde vara nådd förvad organisationstidskrifterna kan företa sig för att minska sinanettokostnader genom att begränsa informationsvolymen i form av minskatsidantal, lägre ulgivningsfrekvens etc. eller genom tekniska rationaliseringarsåsom ändrade satsytor, sänkt papperskvalitet, m. m. Nästa steg är enligtSACO/SR ofrånkomligen personalinskränkningar som i än högre grad medför atttidskrifternas uppgift som informatör och opinionsbildare för betydande arbetstagargrupperstarkt försvåras till men för en nödvändig samhällsdebatt. /SR menar atten sådan utveckling skulle vara särskilt olycklig i när den nya lagen ommedbestämmande i arbetslivet ställer ökade krav på informationsinsatser inom defackliga organisationerna. Liknande synpunkter framförs av ABF och . 4.4Synpunkter på utredningens förslag Utredningens förslag tillstyrks i huvudsak ellerlämnas utan erinran av flertalet remissinstanser. Härvid välkomnas särskiltförslaget att stödet så långt möjligt skall grundas på objektiva kriterier ochutgå enligt automatiskt verkande regler. Bland de remissinstanser som tillstyrkerförslaget kan nämnas , centralråd, Sverigesfrikyrkoråd, TCO, /SR, LO, KF, samt . Förslaget avstyrks av SAF, Industriförbundoch SHIO. Enligt SAF är det förståeligt att en organisation av t. ex. ideellkaraktär med en geografiskt spridd medlemskader anser det vara angeläget attunderlätta informationen och kontakterna genom en egen publikation som dessutomkan vara ett språkrör utåt och rent allmänt verka i organisationens anda. Mendet måste enligt SAF vara medlemmarna själva som ytterst ansvarar för dekostnader som en tidskriftsutgivning medför. Krav på statligt stöd innebär isak ingenting annat än att organisationen begär att andra medborgare i landet vare sig de gillar eller ogillar organisationens mål och syften genom sinaskatter skall överta en större eller mindre del av kostnaderna för dentidskrift som organisationsmedlemmarna har beslutat utge. ,SHIO och reservanten i massmediekoncentrationsutredningen för fram liknandesynpunkter. anser atttidskriftsutredningens arbete bör kompletteras med överväganden rörande vissaandra tidskrifter än organisationstidskrifter samt att möjligheterna att genomstöd stimulera exempelvis olika former av samverkan mellan tidskrifter börutredas. Målsättningen bör enligt hovrätten vara att lägga grunden tiU enlångsiktig och samlad politik för hela tidskriftsmarknaden. TU anser att utredningens förslaginte bör läggas tUl grund för ett permanent stödsystem tillorganisationstidskrifter.