prop · G003149 · 1976-12-31 00:00:00 — Bestämmelser om anmälningsskyldighet torde fåmeddelas i arbetsmiljöförordningen enligt bemyndigande i arbetsmiljölagen (3kap. 17 § andra stycket). Som jag har påpekat finns det praktiskabegränsningar i myndigheternas möjligheter att förhandsgranska olika typer avprojekt. En omfattande granskning koncentrerad till projekt inom vissa områdenmedför också lätt en ojämn fördelning av tillsynen. Inte heller står det 1976/77:149 280 aUtidmycket att vinna i förhållande till resursåtgången genom rutinmässigförhandsgranskning av myndigheten. Föreskrifter som ger upphov tiU sådan mindreeffektiv granskning bör givetvis undvikas. Ansvaret för attarbetsmiljösynpunkter beaktas vid planeringen måste därför i stor utsträckningUgga utanför myndigheterna. Detta rimmar också väl med det förhållandet att deti första hand är parteraa själva som är ansvariga för utformningen avarbetsförhållandena. Det är med hänsyn härtill värdefuUt att kunnaförlita sig på att en noggrann planering från arbetsmiljösynpunkt kommer tillstånd inom ramen för den lokala skyddsorganisationen. I arbetsmiljölagen bör deregler om skyddsombudens och skyddskommittéernas deltagande i planeringen, sominfogades i arbetarskyddslagen genom ändringar, föras vidare ochkompletteras. Trots att de nya bestämmelserna ännu har varit gällande endastunder ganska kan det utan vidare sägas att de i hög grad påverkatplaneringsarbetet i företag och förvaltningar. Det har alltmera kommit attframstå som naturligt och riktigt att de anställda med sina erfarenheterengageras vid projektering av arbetsplatserna och får tillfälle att påverkautformningen av dessa. Genom en vidareutveckling av dessa tankar kan enförhandsbedömning från arbetsmiljösynpunkt ske som sträcker sig över helafältet. HittiUs torde de anställdas deltagande främst ha avsett lokalutformningo. Lika viktigt är emeUertid att deras medverkan kommer till stånd vid allövrig planering som berör arbetsmiljön. Jag vill understryka att de anställdasrätt att delta i planeringsarbetet naturligen motsvaras av skyldighet för arbetsgivarnaatt förete material som så klart som möjligt åskådliggör projekten. Vid förprövning enligt arbetsmiljölagen skalltillses att arbetstagarna har fått tillfälle att delta i planeringsarbetet. fall då skyddsombud eUer skyddskommitté ej finns i verksamheten företrädsarbetstagama av den fackliga organisationen på samma sätt som redan sker vidden arbetsmiljömässiga prövningen i samband med byggnadslovsärende. Jag villbetona att en snabb handläggning är angelägen vid all förprövning. De anställdas roll vid förhandsbedömning kommer attbehandlas ytterligare i olika följande avsnitt. En och samma verksamhet kan ge upphov tillförorening eller störning i både arbetsmiljön och den yttre miljön.Miljöskyddslagen (1969: 387, ändrad : 727) syftar tiU att skydda våryttre livsmiljö. Lagen har ett vidsträckt tillämpningsområde och gäUer iprincip förorening och störning som kan drabba omgivningen vid användningen avfast egendom. Hit hör vattenföroreningar, luftföroreningar, buller, skakningar,ljus och andra liknande olägenheter. Grundläggande är att var och en som utövareller ämnar utöva miljöfarlig verksamhet har rätt 1976/77: 149 281 attbegära prövning om han får driva verksamheten och under vilka villkor det fårske. I stor utsträckning gäller också en skyldighet att begära prövning avverksamheten på förhand. Förutsättningarna för att man skall få drivaverksamhet eller vidta åtgärd som faller under lagen anges i vissatillåtlighetsregler. Tillståndsprövningen ankommer på koncessionsnämnden förmiljöskydd. och i vissa fall kan gedispens från skyldigheten att söka tillstånd hos koncessionsnämnden. Dessutomfinns bestämmelser om skyldighet att göra anmälan hos . Iförarbetena till miljöskyddslagen framhöUs att begreppet omgivningen inteomfattar den störande anläggningen (prop. 1969: 28 s. 259). Samtidigtkonstaterades att personer som är verksamma inom själva störningskäi.in skyddasgenom arbetarskyddslagstiftningen. Utredningen har framhållit att miljöskyddslagen medsina tiUåtlig-hetsregler har en annan uppbyggnad änarbetarskyddslagstiftningen. Undersökningar i samband med tillåtlighetsprövningenligt miljöskyddslagen torde vidare ofta sakna intresse för arbetarskyddetoch kan i vart fall inte ligga till grund för en motsvarande prövning avarbetsmiljön. För detta skulle behövas undersökningar av en rad förhållandenvarav många svårligen kan förutses. I den mån arbetsmiljösynpunkter berörs iett miljöskyddsärende måste enligt utredningen emellertid tillses att hänsyntas till dessa redan vid den planering som föregår behandlingen enligtmiljöskyddslagsliftningen. För att markera att företrädare för de anställdabör delta vid planeringen redan på detta stadium och för att dessa skall fåkännedom om planerade åtgärder senast i samband med att handlingarna kommer intill miljöskyddsmyndigheten har utredningen föreslagh att ett särskiltförfarande byggs in i miljöskyddslagsliftningen. Enligt utredningen börsålunda i miljöskyddskungörelsen (1969: 388, ändrad : 330)föreskrivas att vederbörande miljöskyddsmyndighet skall underrätta skyddsombudeller om sådant ej finns facklig organisation som företräder arbetstagarna ominkomna ansökningar eller anmälningar i miljöskyddsärenden. Vad gäller samordningen på myndighetsplanet harutredningen framhållit följande. Berörs arbetsplats i omgivningen avmiljöfarlig verksamhet följer direkt av miljöskyddslagen attmiljöskyddsmyndigheten bör samråda med arbetarskyddsmyndighet. I de fall dåpersoner, som är verksamma inom själva störningskällan, kan komma att utsättasför störning hänvisas visserligen i förarbetena till miljöskyddslagen till attskydd finns enligt arbetarskyddslagstiftningen. Med hänsyn till samordningsbehovetär det emellertid angeläget att miljöskyddsmyndigheten beaktararbetsmiljösynpunkter. Utredningen har förutsatt att yrkesinspektionen äraktiv för att få in sådana synpunkter i miljöskyddsärenden. Krävs en samladbedömning bör detta föranleda att yttrande inhämtas från yrkesinspektionen. 1976/77: 149 282 I sina remissyttranden har LO och TCO betonatvikten av att en koppling sker mellan arbetsmiljöärenden ochrhiljöskyddsärenden. , ochlänsstyrelsen i har framhållit att ett nära samarbete mellanmiljöskyddsmyndigheterna och arbetarskyddsmyndigheterna är i hög gradönskvärt. Ett angeläget krav har ansetts vara en tidig information tillskyddsombud eller facklig organisation i dessa frågor. har påpekatsatt det av utredningen föreslagna systemet skulle öka det administrativaarbetet vid miljöskyddsmyndigheterna och skulle kunna leda till onödigtidsomgång. har konstaterat att de frågor som behandlas i miljöskyddslageninte har något samband med arbetsmiljöfrågor. Den föreslagnabestämmelsen skulle enligt hovrätten kunna medföra att den som fårunderrättelse om ansökan eller anmälan enligt miljöskyddslagen felaktigtbibringas den uppfattningen att också arbetsmiljöfrågor skall prövas avmiljöskyddsmyndigheten. För egen del vill jag tUl en början framhålla attenligt arbetsmUjölagen bör skyddsombud och skyddskommhtéer deha i planeringeni alla de fall då åtgärder som faller under miljöskyddslagen är av betydelsefrån arbetsmiljösynpunkt. Detta bör i sista hand: säkras genom regler omskadeståndsansvar i arbetsmiljölagen. Vid nyetablering av verksamhet saknas iallmänhet lokal skyddsorganisation. I detta avseende vill jag emeUertid erinraom att möjlighet finns att, inom ramen för lagen om medbestämmande iarbetslivet, träffa avtal om information även för centralarbetstagarorganisations räkning. Vidare måste hänsyn tas till att antaletmiljöskyddsärenden är mycket stort sarntidigt som vilket såväl utredningensom har betonat de utredningar som miljöskyddsmyndigheternakräver ofta saknar intresse från arbetsmiljösynpunkt. Jag finner ävenbeaktansvärt vad i sitt remissvar har anfört om risken förmissuppfattningar. Det kan utan tvivel ligga nära till hands för skyddsombudeller facklig organisation, som får underrättelse om en ansökan eller anmälanenligt miljöskyddslagen, att uppfatta detta som om även arbetsmiljöfrågorprövas i miljöskyddsärendet. Detta skulle försvåra handläggningen i onödan, såmycket mera som risken för direkt konflikt mellan olika miljöintressen tordeföreligga i ett begränsat antal fall. Med hänsyn tUl det anförda anser jag miginte kunna stödja utredningens förslag om underrättelse från miljöskyddsmyndighettill skyddsombud eller facklig organisation. Jag vill dock starkt understrykavikten av att skyddsombud eller facklig organisation genom arbetsgivarensförsorg kopplas in vid planering av åtgärder som faller under miljöskyddslagenså snart åtgärdema har anknytning till arbetsmiljön. I fråga om samarbetet mellanmiljöskyddsmyndigheterna och arbetarskyddsmyndigheterna kan jag, efter samrådmed chefen för , i stort sett ansluta mig till vadutredningen har anfört. Prop.1976/77:149 283 Samhällets ingripanden på olika miljöområden får intevidtas isolerade från varandra. Det är nödvändigt att anlägga en helhetssyn näråtgärder övervägs med stöd av miljöskyddslagen eller arbetsmiljölagen. Jag villhär också erinra om att en utredning (Jo 1976: 06) har tillsatts meduppdrag att göra en översyn av miljöskyddslagstiftningen. Enligtutredningsdirektiven har utredningen bl. a. att granska de samordningsproblemsom vid tillämpningen av miljöskyddslagen kan uppslå i förhållande till armanlagstiftning. 20.5.3 Särskilda föreskrifter för tillverkare m. fl. Enligt arbetarskyddslagen kanarbetarskyddsstyrelsen när särskilda skäl föreligger meddela föreskrift attmaskin, redskap eller annan teknisk anordning skall vara godkänd av styrelseninnan den avlämnas för att tas i bruk eller utställs till försäljning eller ireklamsyfte. Arbetarskyddsstyrelsen kan också när särskilda skäl föreliggerföreskriva att teknisk anordning skall vara försedd med skylt eller annanmärkning. För den som i egenskap av självständig företagare utför installationav teknisk anordning gäller som har nämnts i avsnitt 20.4.7 ett särskilt ansvar.Överträdelse av sådan föreskrift om godkännande m. m. är inte förenad medstraffpåföljd men kan föranleda arbetarskyddsstyrelsen att meddela förbud ellerställa villkor i vissa avseenden. Allmänna bestämmelser omskyddsansvar för leverantörer och installatörer av tekniska anordningar harförordats i avsnitt 20.4.7. Utredningen har föreslagitbefogenhet för arbetarskyddsstyrelsen att, om det är påkallat frånskyddssynpunkt, ställa upp krav på godkännande av maskin, redskap,skyddsutrustning eller annan teknisk anordning. Kravet hänför sig vad gälleröverlåtare och upplåtare till att anordningen avlämnas för att tas i bruk. Somförutsättning för godkännande skall kunna anges särskilt villkor. skall vidare kunna knytas krav på monterings- ochbruksanvisningar som skall medfölja anordningen vid överlåtelse och upplåtelse.Sådana föreskrifter kan enligt förslaget förenas med direkt straffpåföljd.Också vad gäller märkning av teknisk anordning har föreslagits att arbetarskyddsstyrelsenskall kunna meddela direkt straffsanktionerade föreskrifter. Utredningens förslag har i huvudsakgodkänts av remissinstanserna. Statens förhandlingsorganisation (SFO) har dockförordat krav på typgodkännande vid all seriemässig tillverkning.Arbetsmarknadsstyrelsen har ansett lämpligt att all statsunderstöddmaskinanskaffning underställs tillsynsmyndigheterna för förhandsgodkännande. För egen del vill jag anföraföljande. Genom föreskrift om typgodkännande kan myndighet ingripa redan påkonstruktions- och tillverkningsstadiet i fråga om seriemässigt tillverkadeprodukter. Med detta instrument kan sålunda förhandsbedömning säkras i detskede som fram- 1976/77: 149 284 stårsom avgörande för produktens arbetsmUjömässiga utformning. Arbetarskyddsstyrelsenstypgodkännandeverksamhet har främst gällt vissa slags maskiner ochmaskinutrustning. Verksamheten framstår på detta område som ett verksamt medelatt styra utvecklingen mot säkrare produkter med god ergonomisk utformning. Envidareutveckling av styrelsens verksamhet i enlighet med de linjer som liggerbakom meddelade typgodkännandeföreskrifter bör därför främjas. Vad gäller personligskyddsutrustning torde böra eftersträvas att i största möjliga utsträckningtäcka området med föreskrifter om obligatoriskt typgodkännande. I föreskrifter om typgodkännande bör enligt minmening anges grundläggande krav på egenskaper eUer funktion som är påkalladefrån skyddssynpunkt. I de fall då det konstmktiva utförandet är a\ betydelsemed hänsyn till risk för ohälsa eller olycksfall blir det vid prövningen bl. a.fråga om att granska konstruktionsritningar och beräkningar. Omtillverkningsmetod eller materialbeskaffenhet eller tillverkarens kunnighetbedöms som kritiska moment bör som förutsättning för godkännande kunnafastställas villkor i dessa avseenden. Även tillverkningskontroll bör kunnaföreskrivas när sådan kontroll behövs för att typgodkännande skall ge säkerhetvid användningen av anordningen. Jag viU framhålla att frågan om godkännande skallkunna lämnas ofta är beroende av sättet för brukande av den godkändaanordningen. Liksom utredningen anser jag därför att till godkännande bör somsärskilt villkor kunna knytas krav på monterings- och bruksanvisningar som skallmedfölja anordningen vid överlåtelse eller upplåtelse. Med anledning av vad som har anförts i ett parremissyttranden vill jag erinra om att uppställande av kvalitetskrav ochutarbetande av provningsmetoder som grund för typgodkännandeprövning innebärarbetskrävande och ofta komplicerade uppgifter. Detta gör att typgodkännandekravkan uppställas endast inom ganska begränsade områden. Behovet av obligatoriskttypgodkännande måste också noggrant prövas med hänsyn till att krav påtypgodkännande innebär ett kraftigt ingrepp på ifrågavarande produktionsområde. Jag har i första hand avsett frågor ianslutning till typgodkännandeförfarande. Detta har sin huvudsakligatUlämpning på serietillver-kade produkter. I fråga om mer eller mindre stycketillverkadeprodukter, där såväl konstruktivt utförande som material kan variera från falltill fall, kan i stället en individuellt utformad kontroll vara nödvändig. Iallmänhet torde det ligga närmare till hands att rikta sådan kontroll motanvändare. Beträffande olika slag av anordningar bör dock den föreskrivandemyndigheten ha möjlighet att även i leverantörsledet överväga om det ärlämpligast att meddela föreskrift om typgodkännande eller om individuellkontroll. Motdenna bakgrund vill jag, i överensstämmelse med vad utred- Prop.1976/77:149 285 ningen har föreslagit, förorda att i arbetsmiljölagen tasin bemyndigande för regeringen eller efter dess bestämmandearbetarskyddsstyrelsen att meddela direkt straffsanktionerade föreskrifter omgodkännandekrav för avlämnande av tekniska anordningar (3 kap. 12 § förstastycket 2). Som förutsättning för godkännande bör kunna föreskrivas villkor ochvid godkännande bör kunna fastställas krav på monterings- eller bruksanvisningsom skall medfölja anordningen vid avlämnandet (3 kap. 12 § andra stycket). Också utan samband medgodkännandeföreskrift bör arbetarskyddsstyrelsen kunna med direktstraffpåföljd meddela föreskrift att teknisk anordning skall ha skylt ellerannan märkning som upptar tillverkarens namn eller annan uppgift omanordningen. om märkning bör kunna avse även anordningensegenskaper, t. ex. högsta tillåtna belastning av lyftanordning eller uppgifteri bulleravseende beträffande en maskin. för bemyndigande i detta avseendebör ingå i arbetsmUjölagen (3 kap. 13 § första stycket 1). Utredningen har vidare föreslagitatt arbetarskyddsstyrelsen bemyndigas att meddela direkt straffsanktioneradeföreskrifter i fråga om installation av teknisk anordning. Utredningensförslag har också i denna del lämnats utan erinran av remissinstanserna. Ävenjag anser att sådana föreskrifter bör kunna meddelas i fråga om installation avteknisk anordning. Jag förordar att bemyndigande härvidlag införs iarbetsmiljölagen (3 kap. 13 § andra stycket). Skyddsansvaret för överlåtare avfarliga ämnen har behandlats i avsnitt 20.4.7. Där har förordats att generellaföreskrifter meddelas med stöd av lagen om hälso- och miljöfarliga varor närdet gäller överlåtelse av kemiska produkter. 20.5.4 Vissa särskilda föreskrifter för arbetsgivare m.fl. Förhandskontroll m. m. av tekniska anordningar Jag har i närmast föregåendeavsnitt förordat befogenhet för arbetarskyddsstyrelsen att föreskriva omobligatoriskt godkännande av teknisk anordning vid överlåtelse eller upplåtelseav anordningen. Redan sådant godkännandekrav blir givetvis av betydelse ibrukarledet. Enligt arbetarskyddskungörelsenskall tryckkärl, lyftanordningar, transportanordningar och lyftredskapunderkastas besiktning och provning i den omfattning somarbetarskyddsstyrelsen föreskriver. Direkt verkande sanktioner finns förarbetsgivare som underlåter att föranstalta om föreskriven besiktning ochprovning eller som brukar tryckkärl osv. utan att föreskriven besiktning ochprovning har ägt rum. Möjlighet finns för arbetarskyddsstyrelsen att föreskrivaom ingivande till yrkesinspektionen av intyg rörande besiktning m. m.Arbetarskyddsstyrelsen har meddelat ett stort antal föreskrifter på området. har framhållit att det kan finnasskäl att ge Prop.1976/77:149 286 motsvarandeföreskrifter även beträffande andra tekniska anordningar som är riskabla atthantera vid brister med avseende på konstruktion, material, utrustning e. d.Utredningens lagförslag har utformats i enlighet härmed. Remissinstanserna harbiträtt förslaget i detta avseende. Tryckkärl, lyftanordningar, transportanordningaroch lyftredskap är en stor och från risksynpunkt synnerligen framträdande grupptekniska anordningar och jag vill understryka betydelsen av att en noggranntillsyn sker på detta område. I många fall ges dessa anordningar ökadeprestanda och kan därmed bli mera känsliga för driftstörningar och yttrepåverkan. I kontrollen måste då också inrymmas större krav på tillförlitligheti drift. Det torde vidare böra övervägas att införa krav på kontroll av iprincip alla lyftdon över viss laststorlek. Gällande föreskrifter ombesiktning har setts över men avser, bortsett från hissar, fortfarandei huvudsak endast kranar och andra lyftanordningar som används vid byggnads-och stuveriarbete. Förutom anordningens särskilda farlighet iolycksfallshänseende bör också arbetshygieniska och ergonomiska aspekter varaavgörande vid bedömningen av om och hur föreskrifter om kontroll skallmeddelas. Här kommer in frågor om buller, vibrationer, luftföroreningar,instrumentplacering, arbetskomfort m. m. Med den uppläggning arbetsmiljölagstiftningen börha är det enligt min mening viktigt att ge den myndighet, som har det centralaansvaret för författningsverksamhet i fråga om arbetsmiljön, vida ramar att reglerakontrollen av anordningar som kan innebära risker för ohälsa och olycksfall.Möjlighet bör sålunda finnas att meddela direkt straffsanktioneradeföreskrifter om individuell kontroll i brukarledet även i fråga om andratekniska anordningar än tryckkärl, lyftanordningar, transportanordningar ochlyftredskap. Liksom nu är fallet beträffande hissar, tryckkärl m. m. börprövningen kunna utföras vid första besiktning, montagekontroll eller liknande.Arbetsmiljölagen bör inrymma befogenhet för regeringen att uppdra åtarbetarskyddsstyrelsen att meddela generella föreskrifter i dessa avseenden (3kap. 12 § första stycket 2). I anslutning till sådana föreskrifter eller vidgodkännandet bör dessutom kunna meddelas villkor i fråga om brukandet (3 kap.12 § tredje stycket). Vid överträdelse av sådana föreskrifter eller villkorbör kunna dömas till straff. Utredningen har vidare föreslagit att föreskriftmed krav på typgodkännande enligt arbetsmiljölagen skaU kunna riktas även motanvändning av teknisk anordning. Förslaget har godtagits av remissinstansema. Jag vill här framhålla att utmärkande för enföreskrift om typgodkännande är att det gäller att få till stånd enförprövning av produkt av visst slag. En modifiering av kraven med hänsyn tillomständigheterna i det enskilda fallet eller godtagande av likvärdigskyddsstandard utan särskild prövning skulle följaktiigen strida mot syftet medföreskriften. 1976/77:149 287 Möjlighet bör därför finnas alt meddela direktstraffsanktionerad föreskrift om typgodkännande även med avseende på brukande.Jag förordar i anslutning till utredningsförslaget att tidigare avseddabemyndigande att föreskriva om typgodkännandekrav utformas i enlighet härmed(3 kap. 12 § första stycket 2 arbetsmiljölagen). Brukande i strid motfastställda villkor kan vid typgodkännande, på samma sätt som när individuellkontroll har förekommit, sätta förutsättningarna för ett godkännande ur spel.Liksom utredningen anser jag därför att även i samband med nu avseddaföreskrifter bör kunna fastställas villkor för brukandet (3 kap. 12 § tredjestycket). Exempel på olika slag av villkor,som kan behöva fastställas för brukande, lämnas i specialmotiveringen. Här bör också erinras om deanställdas medverkan vid planeringen av arbetsmiljön. Vad tidigare (avsnitt20.5.1 och 20.5.2) har sagts om denna medverkan som ett betydelsefullt led iförhandsbedömningen äger i full utsträckning tillämpning även i fråga omanskaffande av tekniska anordningar av olika slag. Det bör som utredningen har påpekatockså finnas möjlighet att beträffande olika tekniska anordningar föreskrivaom efterbesiktning, revisionsbesiktningar e. d. av anordningen. som i icke ringa utsträckning redan finns på framför allttryckkärls- och lyft-anordningsområdena är ofta nödvändiga för att säkrakontrollen av att anordning hålls i betryggande skick efter första besiktning. Utredningen har vidare framhållitatt föreskrifter om besiktning eller ibruktagande stundom kan ersättas eller kompletterasmed föreskrifter om fortlöpande tillsyn jämte Journalföring. Skillnaden är bl.a. att medan besiktning förutsätts utförd av opartisk sakkunnig kan tillsyn skegenom företagets anställda personal. Synpunkten förtjänar enligt min meningbeaktande. Jag förordar därför att iarbetsmiljölagen (3 kap. 12 § fjärde stycket) ges stöd för bemyndigande tillarbelarskyddsstyrelsen att förutom godkännandekrav vid avlämnande eller föreibruktagande föreskriva att visst slag av maskin, redskap, skyddsutrustningeller annan teknisk anordning skall vid användningen kontrolleras, provas ellerfortlöpande tillses i den omfattning och i den ordning som styrelsen bestämmer.I likhet med utredningen anser jag att föreskrifter, som meddelas med stöd avsådant bemyndigande, bör vara direkt kopplade till bestämmelser om straffansvari arbetsmiljölagen. Arbetsmiljölagen (3 kap. 17 § andrastycket) bör dessutom ge stöd för bemyndigande till arbetarskyddsstyrelsen attmed direkt straffsanktion förordna att uppgift till tillsynsmyndighet skalllämnas om resultatet av föreskriven kontroll. Vid förrättning börtillsynsmyndighet ta kontakt med skyddsombud som kan anträffas påarbetsstället. Motsvarande bör gälla i fråga om kontroll på arbetsställe somannat besiktningsorgan företar enligt före- 1976/77:149 288 Jag avser att förorda att bestämmelser härom förs ini arbetsmiljöförordningen. Vidare vill jag här nämna att av förordadesamverkansregler i arbetsmiljölagen (6 kap. 6 §) följer att skyddsombud harrätt att få del av intyg över besiktning. m. av farliga ämnen Utredningen har föreslagit attarbetarskyddsstyrelsen skall få möjlighet att med direkt straffsanktiongenerellt föreskriva att visst ämne som kan föranleda ohälsa eller olycksfallinte får användas utan att godkännande har lämnats eller utan att särskildavillkor iakttas. Som exempel på områden där det skulle kunna bli möjligt attmed stöd av en sådan bestämmelse införa godkännandekrav och särskilda villkorhar nämnts produkter som olika typer av lim, spackel, färg, kylolja ochrengöringsmedel.