prop · G00376 · 1976-12-31 00:00:00 — Handikapprådetanser det tveksamt om dessa frågor har beaktats i tillräcklig utsträckning avutredningen. Detta gäller bl. a. baskunskaper i medicinsk barnavård, som enligtrådet är en nödvändig utgångspunkt för att kunna tillgodogöra sig kunskaper omhandikappade barns behov. HCK anser att frågor och kunskaper rörande barn medhandikapp måste komma in i utbildningen på ett stadium änvad som föreslås av utredningen. I likhet med ställer sig HCKkritisk till utredningens förslag att medicinska faktakunskaper skall inhämtasgenom självstudier. kommun anser att handikapp inte skall vara hinderför att komma in i utbildningen eller för att få anställning eftersom barnbehöver uppleva och också säkert accepterar att även vuxna människor kan ha etteller annat handikapp och ändå fungera i arbetslivet. Barnomsorgsgruppen framhåller att det är angelägetatt det utbildningsbehov som föreligger för föräldrautbildningsarbete iförskolan läggs in i reguljär utbildning. Gruppen tror att studerandesom genomgått utbildning med den utbildningssyn som utredningen företräder kanges förutsättningar att fungera i sådant arbete. och Skolanoterar med tillfredsställelse att utredningens positiva 1976/77: 76 40 inställning till samarbetet med föräldrarna har slagitigenom vid uppläggningen av den barnpedagogiska utbildningen. anser attförslaget om ramplaner get möjlighet att öppna gränserna mellan ämnena ochdärmed införa projektarbete och reell elevdemokrati.Lärarutbildningsutredningen konstaterar att studieplanerna väl svarar mot dekrav som ställs på personalen i den reformerade förskolan och fritidsverksamhetenmen att de genom sin detaljeringsgrad tycks vara svårförenliga både med detfria behovs-orienterade och projektinriktade studiesätt sombarnstugeutredningen propagerar för och med de principer för utformningen avutbildningsplaner som fastlagts för den reformerade högskoleutbildningen.Lärarutbildningsutredningen förutsätter därför att utredningsförslagen i dettaoch andra avseenden överarbetas så att de centrala bestämmelser som kommer attutfärdas för förskollärar- och fritidspedagogutbildningen ansluter sig till deprinciper som kommer att gälla för högoksoleutbild-ningen i övrigt. Även SÖfinner det angeläget att ramplanen ses över, eftersom den uppvisar vissabrister och oklarheter. SÖ anser att en sådan översyn bör förankras hosuniversitets- och högskoleämbetet och lärarutbildningsutredningen.Facklärarförbundet avvisar en ramplan som inte fastlår det antal lärartimmarvarje ämne skall ha under ett läsår. Förbundet anser att de pedagogiskaintentionerna i barnstugeutredningens förslag borde kunna genomföras utan attlärarnas anställningstrygghet undergrävs. Utifrån redovisade ideologiska ochpedagogiska utgångspunkter föreslår utredningen en enhetlig utbildningsgångför en barnpedagogisk utbildning för dem som vill arbeta inom förskole- ochfritidsverksamheter. Denna utbildningsgång organiseras i tre steg. Varjeutbildningssteg avpassas beträffande innehåll, struktur och organisation tillpåföljande steg. ger utbildningen den studerande kompetens att efteravslutad utbildning i det ena steget gå in i arbetslag inom barnomsorgen förlängre eller . De flesta remissinstanser ställer sig bakom utredningensprincipiella organisatoriska förslag. Till dessa hör ,statskontoret, RRV, UKÄ, AMS, , .statens handikappråd,.statens ungdomsråd, folkhögskoleutredningen, barnomsorgsgruppen,familjestödsutredningen. , , ettantal landstingskommuner, , och kommuner, TCO, LO, 1976/77: 76 41 HCK, och Skola samt Sverigessocialdemokratiska ungdomsförbund.- UKÄ anför att samtliga dess remissinstanser medtillfredsställelse ser att olika personalgrupper inom barnomsorgen får engemensam, sammanhållen utbildning. Det är enligt UKÄ positivt att varje stegutgör avstamp för nästa och att mål, inriktning, innehåll och arbetssätt ärgemensamma med en successiv fördjupning och vidareutveckling. AMS uttalar attdet varit en länge närd önskan hos företrädare för berörda institutioner ochpersonalkategorier att få till stånd en samordnad utbildning inombarnomsorgsområdet. En stegvis ordnad utbildning ger den enskilde möjlighettill en mera genomtänkt planering och därmed bättre möjligheter att gå vidareinom yrkesområdet. En sådan ordning torde även underlätta för arbetsgivarna attrekrytera erforderlig utbildad personal. uttrycker sintillfredsställelse över den föreslagna uppbyggnaden av utbildningen.Erfarenheterna från ett stort antal vårdutbildningar, där principen omåterkommande utbildning tillämpas är mycket positiva. länslandstingskommun anser att förslaget om etapputbildning och trestegsutbildningöverensstämmer med intentionerna för återkommande utbildning. Stockholmskommun understryker angelägenheten av att utredningens förslag genomförssnabbt. kommun betonar att olika utbildningsbakgrund kanvara en förutsättning för att kunna åstadkomma ett framgångsrikt lagarbete ochär därför positiv till den stegvisa uppbyggnaden. TCO ansluter sig i huvudsaktill förslaget och uttalar att det alltjämt föreligger behov av utbildning avtvå yrkeskategorier för tjänstgöring i förskola och fritidshem. LO anser attdet barnpedagogiska utbildningsområdet genom de föreliggande förslagen bör bliav grundläggande betydelse för en utveckling mot ett mönster av återkommandeutbildning. och Skola uttalar att förbundet betraktar den genomtänktaskissen till ett nästan fullständigt utbildningssystem för barnomsorgen somutomordentligt värdefull. Följande remissinstanser tar mer eller mindre avstånd fråndet principiella organisatoriska förslaget. SÖ, läns landstingskommun,facklärarförbundet, I SR, SFS, och Kommunistiskungdom. SÖ uttalar att i så gott som samtliga remissvar till verket(förskoleseminarier och lärarhögskolor) markeras en tveksam eller klart negativinställning till förslaget till stegvis utbildningsgång. I likhet med sinaremissinstanser anser SÖ att steg 2 bör utformas som en självständig utbildningi förhållande till steg 1 samt förlängas med en termin. SÖ hävdar attutredningen förbisett eller i varje fall förbigått att diskutera deutbildningsproblem som den stegvisa utbildningen för med sig genom att steg 1är både en avslutad, självständig utbildning och en genomgångsutbildning tillsteg 2. Utredningens strävan att genom likartade utbildningar stärkaarbetslaget medför 1976/77: 76 42 en svårighet att klart se till vilka kompetensnivåerutbildningarna leder. Utredningens obenägenhet att formulera den kompetens somsteg 2 ger och de krav som kan ställas på en yrkesverksam förskollärare och fritidspedagogi relation till steg 1-utbildade tyder på att någon samordning med andralärarkategorier inte eftersträvats. I likhet med utredningen anser dock SÖ detolyckligt för samarbetet på institutionerna om de olika stegen ger olika slagsutbildning, så att steg 1 ger en vårdinriktad medan steg 2 ger en pedagogisktinriktad utbildning. SÖ anser det emellertid vara nödvändigt att betonaskillnaden i graden av självständighet i det framtida pedagogiska arbetetmellan personal med utbildning av olika längd och innehåll. Facklärarförbundethar flera invändningar mot utredningens organisatoriska förslag. Medhänvisning till "Arbetsplan för förskolan" finnerfacklärarförbundet inga skäl varför den pedagogiska personalen i barnomsorgendelas i två kategorier. Detta motsvaras inte av de yrkesfunktioner som finns.Förbundet är positivt till systemet återkommande utbildning och till attgymnasieutbildning skall ge möjlighet till en första anställning inom ett visstyrkesområde, förutsatt att det finns en yrkesfunktion som motsvararutbildningen. betonar att inom skolan accepteras inte tvåkategorier lärare med olika utbildningstid en med gymnasiesocialstyrelsens"Arbetsplan för förskolan" finner facklärarförbundet anser att detenbart är ekonomiska skäl som motiverar ett system med två personalkategorierinom barnomsorgen. De föreslagna utbildningarna kanenligt facklärarförbundets mening dels uppfattas som en dubblering, dåutredningen inte klargjort på vilket sätt steg 2 är en fördjupning ochvidareutveckling av steg 1. Dels kan kommunerna uppfatta utbildningarna somlikvärdiga och i första hand anställa den lägst utbildade och lönemässigtbilligare kategorin barnpedagoger. befarar enkvalitetssänkning inom barnomsorgen till följd av förslagen. I ett långsiktigtperspektiv förordar förbundet en pedagogiskt utbildad personalkategori,högskoleutbildade förskollärare och fritidspedagoger, inom barnomsorgen. I ettkortsiktigt perspektiv speciellt av snabb utbyggnad måstetvå kategorier accepteras. understryker att alla måstestimuleras till vidareutbildning till förskollärare eller fritidspedagog. SACOI SR anser att den föreslagna enhetligheten i utbildningsgången har vunnits påbekostnad av flexibiliteten. Den snäva målinriktningen hos steg 1 och det snävarekryteringsunderlaget för steg 2 står knappast i överensstämmelse medönskemålen om möjligheter till återkommande utbildning och försvårar i onödanett linjebyte inom gymnasieskolan. SFS instämmer i att de utbildningar somavser leda till arbete inom barnomsorgen bör arbeta utifrån samma principer.Det är emellertid inte självklart att utifrån detta acceptera förslagen till 1976/77: 76 43 SFS anser i stället att steg 2 skallförlängas med ett bibehållande av förpraktiken inte som ett särskiltbehörighetskrav utan som ett moment i början av utbildningen. ställer sig tveksam till den föreslagna ordningen och anser detovanligt att en gymnasielinje blir specialinriktad på detta sätt. Förbundetbetonar vikten av att rekryteringen till förskollärarutbildningen sker så brettsom möjligt. Dessutom skall yrkeserfarenhet krävas före högskoleutbildningen.Den skall inte ses som en förpraktik utan som en allmän erfarenhetsbakgrund.Kotnmunistisk ungdom förkastar helt ett steg 1 och anser det vara en märkliguppdelning som utgår från att det finns olika arbetsuppgifter i arbetet medbarn som motiverar personal med olika lång utbildning. All personal som arbetarinom förskolan bör genomgå steg 2. Detta bör förlängas till att omfatta femterminer. Utredningens förslag om attnuvarande korta barnpedagogiska utbildningar för dagbarnvårdare, barnvårdare,medhjälpare i förskola eller fritidshem samt lekplats- och lekparkspersonalavvecklas och ersätts med en enda barnpedagogisk utbildning av samma längd somi dag gäller för barnskötare, samt att denna utbildning skall kunna genomgåsdirekt eller etappvis tillstyrks eller lämnas utan erinran avremissinstanserna. Bland dessa påpekar SÖ att etappavgång inte finns i dagensgymnasieskola. Steg 1-utbildningen omfattande t. ex. en termin fördagbarnvårdare bör följaktligen betraktas som en avslutad utbildning. AMS ochÖstergötlands läns landsting anser etappavgång i steg 1 praktiskt ochtillfredsställande från arbetsmarknadssynpunkt. Båda förordar etappavgångockså i ungdomsutbildningen, då många ungdomar är skoltrötta och ogärna sökersig till långa utbildningar. understryker detnödvändiga i att inte gå för fort fram, då det i ett skede av ytterligareutbyggnad av barnomsorgen måste anses vara mera angeläget att många har i varjefall någon accepterad barnavårdsutbildning än att några få har enfördjupad sådan. Samtliga remissinstanser utom familjestödsutredningentillstyrker eller lämnar utan erinran utredningens förslag om utbildningstidenslängd i steg 1. För ungdomsutbildningen omfattar förslaget utanmöjlighet till etappavgång och för vuxenutbildning/arbetsmarknadsutbildning 40veckor med möjlighet till etappavgång . På kort sikt med hänsyntill de utomordentligt stora utbildningsbehoven föreslås möjlighet tilletappavgång . framhåller bestämtnödvändigheten av att även barnskötare liksom nu får möjlighet till avgångefter . Barnskötare som avser tjänstgöra i förskola torde inte hagenerellt behov av att i ett sammanhang genomgå 40 veckors utbildning. Kommunförbundetanser det mera angeläget t. v. att bredda gruppen som över Prop.1976/77: 76 44 huvud taget får utbildning. De som deltar i ettterapeutiskt rehabiliteringsarbete har däremot redan på kort sikt behov avhela 40-veckorsutbildningen. läns landsting betonar att det ärangeläget att det anges att full kompetens som barnskötare endast uppnås eftergenomgången 40-veckorsutbildning. TCO och facklärarförbundet tillstyrkerförslaget om etappavgång för dagbarnvårdare från 40-veckorsutbildningen efter20 veckor och avstyrker bestämt en etappavgång redan efter 10 veckor.Facklärarförbundet anser att på lång sikt dagbarnvårdare bör få 40 veckorsutbildning. LO anser liksom att allabarnskötare bör ha så mycket barnpedagogisk utbildning att etappavgång bör skeförst . En etappavgång är lämpligare för framhåller att etappavgång bör finnasi ett inledningsskede, då många som arbetar inom denna sektor helt saknarutbildning och måste få möjlighet att skaffa sig en sådan.Familjestödsutredningen anser att andra avvägningar mellan de olikapersonalkategoriernas utbildningsbehov kunde ha varit tänkbara. Inte minstborde behovet av utbildning för det ansvarsfulla arbete som utförs avdagbarnvårdarna och som berör en betydande del av alla barn i barnomsorgen habeaktats i större utsträckning. Utredningen presenterar en alternativutbildningsmodell som innebär ett steg I omfattande ett årsbarnskötarutbildning efter avslutad gymnasieutbildning samt en ettårigteoretisk vidareutbildning till förskollärare- eller fritidspedagogkompetensmed yrkesverksamhet i förskole- eller fritidsverksamhet eftergenomgången steg 1-utbildning som särskilt behörighetskrav. Samtliga remissinstanser avvisar utredningens förslag attsteg 1-utbildningen i vuxenutbildning/arbetsmarknadsutbildning organisatorisktanknyts till steg 2-ut-bildningsinstitutionerna. Genomgående framhålls att steg1-utbildningen bör knytas till gymnasieskolan. Ett undantag utgör familjestödsutredningensom föreslår att utbildning för personal inom barnomsorgen får UHÄ tillhuvudman. Steg 1 enligt familjestödsutred-ningens egen modell föreslås ges somen integrerad ungdoms- och vuxenutbildning med UHÄ som huvudman men meddecentraliserad undervisning så att utbildningen kan genomgås även på ortersom saknar högskoleenhet för steg 2-utbildning. Ett tiotal remissinstanser framför vissa erinringar moteller förslag till tillägg till utredningens förslag till behörighetsbestämmelserför inträde i steg 1-utbildningarna. Till dessa hör SÖ, AMS, statensungdomsråd, folkhögskoleutredtiingen, familje-stödsutredning, Östergötlandsläns landstingskommun, , TCO, , LO . Prop.1976/77: 76 45 SÖ hänvisar vad gäller de föreslagna inträdeskravenför 40-veckorsutbildningen till regeringens beslut attbehörig att antas som elev till utbildningen är den som uppnått åldersenast det kalenderår då kursen börjar och genomgått årskurs 9 i grundskolaneller har motsvarande kunskaper eller uppfyller vad som krävs för behörighetenligt 2, 3 och 5 §§ kungörelsen (1966: 24) om kompetensvärde m.m. Vidare framhåller SÖ att möjlighet till avkortad steg 1-utbildning bör ståöppen för den ekonomipersonal och de lokalvårdare, som arbetar inombarninstitutioner och som genomgått tvåårig konsumtionslinje gren förstorhushåll och restaurang resp. gren för konsumtion med hemvårdsinriktning.AMS påpekar att krav på slutbetyg från årskurs 9 i för tillträdetill 80-veckorsutbildningen innebär en skärpning i fråga om teoretiskakunskaper. Vuxna som har genomgått sex, sju eller åtta klasser i folkskola är behöriga att söka till den tvååriga vårdlinjen. Vidare framhåller AMS attkravet på praktik för tillträde till 40-veckorsutbildningen kan bli ett hinderför åtskilliga sökande på grund av att den starkt ökande barnskötarutbildningensannolikt kommer att behöva reservera flertalet praktikantplatser för sinaelever. Likaså kan praktiktiden i vissa fall bli ekonomiskt betungande för denenskilde och utbildningen av detta skäl inte blir attraktiv. Styrelsen pekarockså på möjligheterna att rekrytera t. ex. vuxna med erfarenheter ochkunskaper från andra områden än barnomsorgen. anser attutredningens förslag till inträdeskrav till steg 1 bör gälla med det tilläggetatt även föreningsmedlemskap, förtroendeuppdrag i förening eller arbete somföreningsledare skall anses som en merit motsvarande kravet på praktiskt arbetebland barn och ungdom. erinrar om att åtta- resp.sjuårig folkskola tillsammans med ett resp. två folkhögskoleår ger grundskolebehörighet,varför detta bör fogas till de uppräknade inträdeskraven. Folkhögskolestuderandebör ha särskilt goda förutsättningar att tillgodogöra sig den barnpedagogiskautbildningen med den problemcentrerade undervisning och det samarbetsprägladearbetssätt som kännetecknar en stor del av folkhögskolan.Betygsutredningen har inget att erinra mot att årskurs 9 i blirbehörighetskrav, men påpekar att betygsutredningens förslag kan komma attinnebära vissa ändringar i intagningsförfarandet. länslandstingskommun anser att praktiskt arbete bland barn iförskole- och skolåldern skall ha utförts före tillträdet till40-veckorsutbildningen. tillstyrker att endast slutbetyg frångrundskolan krävs för tillträde till ungdomsutbildningen om 80 veckor.Samtidigt betonas det stora värde som praktisk erfarenhet från yrkeslivetinnebär för utbildningen. Garantier måste därför skapas för en tillräckligtomfattande praktik . hävdar att förtillträde till 40- 1976/77: 76 46 veekorsutbildningen i steg 1 bör gälla krav på fyra årsyrkesverksamhet inom barnomsorgen. framhåller att ävenvuxna med kortare utbildning än nioårig grundskola bör få tillträde till 80-veckorsutbildningen. Utredningen föreslår att den barnpedagogiska utbildningeni steg 2 skall organiseras som högskoleutbildning med statligt huvudmannaskap. Samtliga remissinstanser tillstyrker detta förslag ellerlämnar det utan erinran. TCO och facklärarförbundet uttalar att förskollärar-och fritidspedagogutbildningarna självklart bör räknas som högskoleutbildningaroch i hkhet med utredningens förslag klassificeras som "utbildningar förundervisningsyrken". Som sådana bör de förläggas till lärarhögskolor.Vidare understryker TCO och facklärarförbundet att fritidspedagogutbildningenmåste få ett statligt huvudmannaskap. Som ett steg mot en större integration av flerautbildningar för undervisningsyrken föreslår utredningen att nuvarandeförskollärar- och fritidspedagogutbildningar organiseras som en gemensamsammanhållen högskoleutbildning med en specialisering i utbildningens andra ochtredje termin av studiegången. Utredningens förslag har mötts av en positivremissopinion. Ett trettiotal remissinstanser tillstyrker i allmänna ordalageller genom särskilda kommentarer. Till dessa hör , , ,AMS, , , folkhögskoleutredningen,barnomsorgsgruppen, familjestödsutredningen, lärarutbildningsutredningen.Svenska kommunförbundet. , landstingen i , ,, , och , och , , och kommuner, /SR, LO, HCK,och Skola, SFS, samt Kommunistiskungdom. diskuterar beröringspunkternamellan fritidsledarutbildningen och fritidspedagogutbildningen. Utredningenfinner det naturligt att steg 2 är en sammanhållen högskoleutbildning med tankepå helhetssynen på förskolans och fritidshemmens uppgifter. Då fritidsledarnaockså arbetar inom fritidssektorn framhålls vikten av att hänsyn tas till deberöringspunkter som finns mellan fritidsledare och fritidspedagoger vid planeringenav den av barnstugeutredningen föreslagna steg 2-utbildningen. Innehåll,arbetssätt och arbetsformer, samt betygsättning har alla direktaberöringspunkter i de båda utbildningarna, liksom arbetsuppgifterna. DeriktUnjer som regeringen föreslagit för den framtida ungdoms- och skolpolitikentorde ytterligare komma att vidga kontaktytan mellan de bådayrkeskategorierna.. föreslår därför att det inrättaskortare kompletteringskurser både för fritidspedagoger som vill vidareutbildasig till fritidsledare och för fritidsledare som önskar kompetens som fritids- Prop.1916/11: 76 47 pedagog.AMS företräder liknande tankegångar och framhåller att det är väsentligt attfritidspedagogernas utbildning kan medge en bred användbarhet. Detta bör kunnatillgodoses antingen inom ramen för steg 2-utbildningen eller genom attkompletteringskurser tillskapas. AMS betonar att man för framtiden torde kunnaräkna med ökade arbetstillfällen för fritidspedagoger inom flera områdenavseende aktivering av vuxna, t. ex. inom socialvården och inom åldringsvården.Lärarutbildningsutredningen uttalar att den finner den föreslagna intimasamordningen av förskollärarutbildning och fritidspedagogutbildning väl motiveradmen finner det lika angeläget att de båda utbildningarna på längre siktåtminstone i vissa avseenden samordnas också med utbildningen av grundskolanslärare. Enligt lärarutbildningsutredningens mening tillgodoserbarnstugeutredningens förslag inte i tillräcklig utsträckning detta behov.Steg 2-utbildningen kan därför senare behöva kompletteras med enpraktisk-pedagogisk orienteringskurs i form av en inledande gemensam del förundervisningsyrken inom högskolan som lärarutbildningsutredningen överväger attinföra. överväger också andrasamordningsmöjligheter i sitt vidare arbete. Förskollärar- ochfritidspedagogutbildningarna bör dock t. v. i stort sett kunna läggas uppenligt barnstugeutredningens förslag. finner det både rimligt ochangeläget att förskollärar- och fritidspedagogutbildningarna integreras påföreslaget sätt. Förbundet anser att det måste vara en tillgång för alla parteratt två yrkesgrupper som ligger så nära varandra och som har så mångaberöringspunkter i det praktiska arbetet också får en delvis gemensamutbildning. Förbundet vill därför endast betona betydelsen av denna samordningför det framtida samarbetet och förståelsen mellan dessa personalgrupper. Intesällan upplevs brister i detta som just kan härledas till attutbildningarna är separerade. Då det pågår en utveckling mot större integrationförskolaskola och skolafritidsverksamhet anser förbundet detta innebära attdet blir viktigt överväga också en koppling till övriga pedagogiskautbildningar, framför allt låg- men också mellanstadielärarutbildningen.Stockholms kommun betonar likaledes betydelsen av att samordningen mellanförskollärarutbildningen och fritidspedagogutbildningen kommer till stånd föratt främja det framtida samarbetet och förståelsen mellan dessapersonalgrupper. Inte sällan upplever man brister i detta som kanhärledas till att utbildningarna är separerade. En ökad samordning även medklasslärarutbildningen bör eftersträvas. LO framhåller att sambandet mellanförskola, fritidsaktiviteter och grundskola bör beaktas, när det gällersamordningen av utbildning för pedagoger inom dessa områden. LO anser att detbör övervägas om inte den praktisk-pedagogiska orienteringskurs som lärarutbildningsutredningendiskuterar som ett första steg i all lärarutbildning bör utgöra den förstaterminen också i förskollärar- och fri- 1976/77: 76 48 tidspedagogutbildningen.Vissa avräkningar bör kunna göras i studiegången dels för sökande somgenomgått den gymnasiala tvååriga barnskötarutbildningen, dels för dem som vidinträde besitter motsvarande praktisk-pedagogisk orientering t. ex. genom attde har praktik från varierande områden inom barnpedagogisk verksamhet och/ellererfarenhet från föreningsarbete bland barn och ungdomar. SFS ställer sig positivtill en integrering av förskollärar- och fritidspedagogutbildningen och ser densom ett led i samhällets strävan att öka integreringen mellan förskola ochfritidsverksamhet. SFS påtalar också att kontakter med andra utbildningar,främst klasslärarutbildningen, är av väsentlig betydelse för att underlättabarnens övergång mellan förskola och grundskola och för att stimulera tillkontakter mellan personal inom fritidsverksamheten och skolan. SÖ,TCO och facklärarförbundet delar inte utredningens uppfattning att steg2-utbildningen bör vara sammanhållen i första och fjärde terminerna med enspecialisering under den andra och tredje terminen. SÖ anför bl. a. att ennaturlig form för sekvensering av stoff och problemområden inom enutbildningsgång är att från en allmän introduktion göra utbildningen alltmerspecifik och yrkesinriktad.