prop · G00311 · 1976-12-31 00:00:00 — Andra företag, t, ex, SL, tillämpar etl systemsom innebär att förhöjd färdavgift utom i vissa undanlagsfall alltidavkrävs den som saknar biljett eller har gjort sig skyldig till överåkning. Ettgenomgående drag är all företagen vidtar endast begränsade ålgärder t, ex.ett vanligt kravbrev för att driva in färdavgift och kontrollavgift som inlehar eriagts direkt vid kontrolltillfället. Det bör också nämnas att de flestatrafikföretag tillämpar en ordning sora innebär att konlroUavgifl inte tas ut ifall då avsaknaden av giltigt färdbevis har berott på omständigheter sora fåranses ursäktiiga. Denförfatlningsraässiga regleringen av systeraen raed kontrollavgift varierar, Regelraässigtknyts avgiften lUl de taxor som tillämpas i Ira- Prop.1976/77:11 12 fiken.Dessa taxor prövas i regel av ett offentiigrättsligt organ. Sålunda fastställstaxor för SJ:s tåg- och busstrafik av regeringen, F. n. gäller förordningen() om taxor för . SJ:s rätt atl la ut kontrollavgiftfinns uttryckligen angiven i förordningen. Taxor för postverkets bussUnjelrafikhar fastställts genom förordningen (1975: 433) om taxor för postverkets bussUnjelrafik,Vidare faslställer regeringen taxor för Gotlandsbolaget. Taxorna finns intagnai förordningen (1975: 1423) med taxor för Rederiaktiebolaget på Golland. Taxorför sådan bussUnjelrafik som inte bedrivs av SJ eller postverket fastställsenligt 29 § förordningen (1940: 910) angående yrkesmässig automobillrafik m,ra, (29 § ändrad : 437) (YTF) av den länsstyrelse som har meddelattillstånd till trafiken. Regeringen har i besvärsärende slagit fast altlänsstyrelse har behörighet att fastställa kontrollavgifter. Länsstyrelsenfastställer också om behov av taxefastställdse finns taxor förspårvägsföretag. Bestämraelser härora finns i 25 § allmänna ordningsstadgan(1956: 617) (AOSt). Regeringenhar genom olika beslut föreskrivit att de av i Slockholms länmeddelade bestämraelserna om taxa för busstrafik skall i fråga omkontrollavgift gälla även den lokala tågtrafiken. Brotlmålsulredningenframförde i sitt betänkande bl. a. den uppfattningen att det på vissa områdenär motiverat med ekonomiska sanktioner i stället för straff i samband raedmindre brott. Snyltning på allmänna samfärdsmedel bör enligt utredningenavkriminaliseras och rätten att ta ul kontrollavgift regleras i enförfattning. Utredningen anförde också att företrädare för olikatrafikföretag, som tUlämpar system med kontrollavgift, hade framfört önskemålom en lagstiftning på området. Inom Irafikföretagen upplevs det nuvaranderättsläget som oklart och man anser alt en författningsreglering skulle gestörre tyngd åt Irafikförelagens åtgärder. Med utgångspunkt häri föreslogutredningen bl, a, att författningen skulle vara tUlämplig på trafikföretagvars taxor fastställdes av länsstyrelse. Rätten att ta ut avgift skullemeddelas efter särsldld prövning av länsstyrelse. Till grand för prövningenskulle ligga en av trafikförelaget ingiven plan raed en redogörelse förverksamheten med koniroUavgifter. Resande som erlagt kontrollavgift skulle inomviss tid kunna påkalla prövning av beslutet. Omavsaknaden av färdbevis med hänsyn tiU den resandes ålder, sjukdora, bristandekännedora om lokala förhållanden eller annan omständighet kunde anses ursäktlig,skulle kontrollavgift inte tas ut. Några särskilda regler om indrivning avkontrollavgiften föreslogs inte. Brottmålsutredningensförslag fick med ett par undantag ett positivt mottagande av remissinsianserna.Kritik framfördes dock från några håll i fråga ora detaljer i utredningensförslag. Olikatrafikförelag, sora tar ut förhöjda färdavgifter, har såväl till ut- Prop.1976/77:11 13 redningensom under reraissbehandlingen framhållit att rättsläget är oklart och anser atten reglering skulle ge större tyngd åt trafikföretagens åtgärder. Denreform som regeringen har föreslagit tidigare i är innebärande att snyltningmed allmänna samfärdsmedel endast i undantagsfall skall behövaföranleda åtal betyder att straffpåföljd för sådana förfaranden i storutsträckning kan komma alt ersättas med förhöjda färdavgifter. Om avgiftenskall fungera i etl sådant system, är det enligt min mening viktigt att vissagrundläggande vUlkor och föreskrifter läggs fast så alt man får en större enhetiigheti avgiftssystemen än vad sora gäller . Mot bakgmnd av det anförda förordarjag efter samråd med chefen för en lagstiftning somreglerar fömtsättningarna för uttag av särskild avgift i fall då resande begagnarfärdmedel utan att inneha gUlig biljett. Med bUjett avses i detta sammanhangockså månadskort och andra förekommande former av rabattkort. Jag föreslår atlavgiften betecknas tiUäggsavgift, Brottmålsutredningensförslag innebär emellertid en aUtför vittgående reglering som bl, a, skullemedföra en ökad arbetsbelastning för länsstyrelserna och en onödig omgång förtrafikföretagen. Som torde framgå av min tidigare redovisning fungerar degällande avgiftssystemen i stort sett tillfredsställande. Jag förordar därfören lagstiftning som i allt väsentligt utgår från den gällande ordningen. Medhänsyn till den fasta anknytning som kontrollavgiften har till de taxorsom fastställs för trafiken, bör lagen i första hand göras tillämplig på sådanatrafikföretag som bedriver kollektiv persontrafik för vilken taxa fastställs avregeringen eller förvaltningsmyndighet, dvs. i allmänhet länsstyrelse.Härigenom kommer all spårbunden trafik liksom all bussUnjelrafik att omfattasav lagen. Även Gotlandsbolagets linjesjöfart på för vilken regeringenfastställer taxor kommer all falla inom lagens tillämpningsområde.Fastställandet av till-läggsavgift bör ligga på den myndighet som prövartaxefrågan. Enliglmin mening bör motsvarande regler kunna tillämpas även i fråga om andratrafikföretag än sådana för vilka taxor fastställs i särskild ordning. Behovetav en sådan möjlighet torde främst finnas i sjötrafiken. Jag tänker då framförallt på trafiken i skärgårdarna i vilken man f, n. tiUärapar systera medtilläggsavgift. Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer bör därförkunna föreskriva att lagstiftningen skall gälla även sådana förelag. Från falltill fall får bestämmas vilken myndighet som har att besluta om avgift. Systemetbör utformas så att tilläggsavgift utgår ulöver biljettavgiften. I anslutninghärtill vill jag anföra att den särskUda avgift för platsbiljettköp på tågetsom SJ tar ut får anses som biljettavgift. Denpraxis sora har utbildats hos vissa trafikförelag innebärande 1976/77:11 14 altkontrollavgift inle tas ut i sådana fall då avsaknaden av giltig biljett kananses ursäktlig finner jag ändamålsenlig och bör komma till uttryck i lagen. Självfalletbör inte skäl som kan förebäras av envar, t, ex, att färd-bUjetten har lappats,vara all anse som en godtagbar ursäkt. Skyldigheten alt inneha och bevarafärdbeviset under resan måste anses vara allmänt vedertagen och anslag häromfinns i regel uppsatta i färdmedlet eller på annan uppehållsplals förresenärerna, Inle heller en uppgift ora alt resenären har misstagit sig på färdraåleloch löst biljett lUl lägre avgift bör accepteras som tUlfredsställandeförklaring, eftersora det normalt bör åligga resenären atl försäkra sig om biljeltavgiftenssloriek innan han påbörjar resan. Undantag kan däremol vara raotiverade närdet är fråga om utlänningar eUer besökande på orten som saknar kännedom om detbiljettsystem som tillämpas i lokaltrafiken där. Vidare bör tiU-läggsavgift inleavkrävas barn under förslagsvis som inle har sällskap med vårdnadshavare.I sådana fall kan en anmälan tUl bamets vårdnadshavare vara lämpUgare, En annangrupp, mot vUken utkrävandet av tUläggsavgift skulle te sig stötande, ärsådana gamla eller sjuka människor som kan ha svårt all uppfatta vilka avgiftereller taxebestära-melser som gäller. Medhänvisning till vad jag nu har anförl förordar jag att i lagen tas in enbestämmelse av innebörd att tilläggsavgift inte får las ut om avsaknaden avgiltig biljett får anses vara ursäktiig med hänsyn till den resandes ålder,sjukdom, bristande kännedora om lokala förhåUanden eller annan omständighet. Somhar framgått tidigare varierar slorieken av de gällande kontrollavgifternamellan olika trafikföretag. Principen för fastställandet av de nuvarandeavgifternas storlek lorde i stor utsträckning vara att de inte skall överstigade merkostnader som trafikförelaget drabbas av för kontrollverksamheten. Dettaär i och för sig rimligt med hänsyn tiU att syftet inte är atl liUföratrafikföretagen några ekonomiska vinster genora uttaget av avgiften, A andrasidan måste man hålla i minnet att förslaget om alt snyltning pä allmänna samfärdsmedeli fortsättningen skall leda lUl åtal endast om det av särskilda skäl är påkaUatur aUmän synpunkt, i förening med införandet av en reglering avavgiftssystemet, i praktiken kommer att innefatta en betydande avkriminalisering.Detta betyder enligl min mening alt man vid fastställandet av tilläggsavgifternamåste fästa visst avseende vid den biljellavgift som vederbörande försöker altundandra sig alt belala. Del torde ankomma på de tUläm-pande myndigheterna att med beaktande av olika omständigheter göra en lämplig avvägning och besläraraaavgiftens storlek i olika situationer. Tilläggsavgiften torde regelmässigtböra utformas som en maximi- Prop.1976/77:11 15 avgiftpå samma sätt som är fallet med färdavgifter som fastställs av myndighet, Lagenbör innehålla en bestämmelse ora att de trafikföretag som till-lämpartilläggsavgift enligt lagen skall ha rätt att avvisa resenär som vägrar all belalabiljettavgift eller tUläggsavgift. Av lagen bör också framgå atlpolishandräckning kan lämnas för sådan avvisning. Någon prövning i administrativ ordning av gjordaavgiftsuttag vilketbrotlmålsulredningen föreslog torde inte vara behövlig. Tvister i frågan tordebli sällsynta, under föralsättning att trafikföretagen kan hänvisa till enreglering av nu föreslagen art. Trafikföretagens rätt att ta ul lilläggsavgiftfår liksom rätten att ta ut biljettavgift anses vara av civilrättslig naturoch resenär och trafikföretag har alltså, om tvist uppkomraer, möjlighet att fåden löst genom dorastols försorg. Länsstyrelseni län tog i sitt reraissyttrande upp frågan om indrivning avkontrollavgift från resenär sora inle frivilligt betalar en sådan avgift, Länsslyrelsenföreslog en ordning som innebär att lagsökningslagen (1946: 808) görstillämplig på mål angående fastställelse av krav på atl få ut kontrollavgift.Dessutom förordade alt Irafikföretaget befrias från ansöknings-och expeditionsavgifter vid domstol. För egen del anser jag altIrafikföretagen i så slor utsträckning som möjligt bör försöka att driva intilläggsavgiften ulan atl anlita domstol. Om förelaget ändå finner att ett domslolsförfarandeinte kan undvaras i etl enskilt fall är enligt min mening fordringen av sådanart att institutet belalningsföreläggande kan användas. Det är också lämpligt atlså sker. 1 övrigi finner jag inte skäl föreligga atl i detta sammanhang föreslåregler som innebär en särbehandling i processuellt hänseende av de Irafikförelagsom det här är fråga om. Jag vUl i delta sammanhang även hänvisa till denreform sora trädde i kraft och som innebär vissa förenklade rätlegångsprocedurerenligl lagen (1974: 8) om rättegången i tvistemål ora mindre värden (ändrad1974: 387). Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom kommunikationsdepartementetupprättals förslag lill lag om tilläggsavgift i kollektiv persontrafik. Dennya lagen bör träda i kraft , dvs. som i prop.1975/76: 148 föreslås gälla i fråga ora de ändringar i BrB som jag tidigarehar redogjort för. Äldre bestämmelser bör dock tillämpas i fråga oratilläggsavgifter som har fastställts av regeringen eller förvaltningsmyndighetföre ikraftträdandet. Med tilläggsavgifter avser jag i detla saramanhang såvälförhöjda färdavgifter som kontrollavgifter. 1976/77:11 16 Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen attantaga förslaget till lag om tilläggsavgift i kollektiv persontrafik. Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och beslutar alt genomproposition föreslå att aniaga det förslag som föredraganden harlagt fram. Prop.1976/77:11 17 Kungörelseom rätt för vissa trafikföretag som bedriver personbefordran att uttagakontrollavgift Härigenomförordnas som följer. 1 § Denna kungörelse ägertillämpning på sådana trafikförelag som enligt av länsslyrelsen fastställdareglementen eller taxor bedriver personbefordran i linjetrafik med spårvagn,buss, tunnelbana eller annat allmänt samfärdsmedel. 2 § Med kontrollavgift förståssådan avgift som trafikförelaget äger uttaga av resande som begagnar färdmedletutan att innehava giltigt färdbevis. Kontrollavgift uttages utöver ersättningför färdbevis. Omavsaknaden av gUtigt färdbevis med hänsyn till den resandes ålder, sjukdom,bristande kännedom om lokala förhållanden eller annan omständighet är alt ansesom ursäktlig, skall kontrollavgift icke uttagas. 3 §Rält att uttaga kontrollavgift tUlkommer trafikföretag efter till stånd av i det län, där linjetrafiken äger mm. Vid ansökan om tillstånd skall fogas plan över verksamheten med uppgifter om de fömtsättningar som skall gälla för avgiftens uttagande och kontrollens bedrivande. Länsstyrelsensprövning skall ske i samma ordning som gäller för fastställande av taxa förpersonbefordran. 4 § Resande som vägrar att iföreskriven ordning erlägga färdavgift och kontrollavgift må avvisas frånfärdmedlet. 5 § Resande äger inom tre veckorfrån avgiftens erläggande hos påkalla prövning av beslut omuttagande av kontrollavgift. 6 § Närmare föreskrifter omtillämpning av denna kungörelse meddelas av . Dennakungörelse träder i kraft den ...