prop · G00355 · 1976-12-31 00:00:00 — Detföreligger enligt min uppfattning inle skäl att nu reglera sådana frågor someventuellt kommer att regleras i en övergripande lagstiftning. Huvudmännen börinom de angivna principramama bestämma om styrelsens sammansättning ochbeslutskompelens. Den frihet folkhögskolan principiellt skall åtnjuta börtillkomma huvudmännen också när det gäller den av utredningen diskuteradefrågan om rektors ställning i styrelsen. Utredningensförslag i övrigt om styrelsens allmänna kompetens och uppgifter bör kunna varavägledande för huvudmännen. Förslagom gemensam styrelse för flera skolor har aktualiserats. Några remissinstanserberör denna fråga. säger att den föreslagna bestämmelsen omstyrelsens sammansättning gör det möjligt att inte blott samordnafolkhögskolorna i ett län utan också utse annan styrelse eller nänmd att ävenvara styrelse för folkhögskolorna. 1976/77: 55 134 Andraremissinstanser betonar värdet av att varje folkhögskola har en egen styrelseoch att möjligheten tiU särprägUng då tillvaratas bäst. Förankringen i den bygddär skolan verkar underlättas. Den enskilda folkhögskolans kontaktytor medhuvudmannen blir större. Styrelseledamöternas möjligheter all följaverksamheten vid skolan genom personliga besök, att hålla sig informerade, attsammanträffa med personal och elever, atl delta i överläggningar med lärarrådosv. försvåras om inte varje skola har egen styrelse. SÖmenar atl utredningens förslag om utvidgad lokal frihet, när det gäller allutforma verksamheten, har gett ökad tyngd åt de motiv som talar för principenmed egna styrelser. Vidbedömning av detta problem anser jag den avgörande frågan vara hur formen förstyrelsens verksamhet påverkar skolornas möjligheter all realisera såväl denallmänna målsättningen som mångsidigheten i skolornas utbud, förankringen i denegna bygden och anpassningen till nya lägen. anför behovetav samordning med andra utbildningsformer som skäl för gemensamma styrelser.Detta behov bör kunna tillgodoses minst lika bra på andra vägar. Jagansluter mig med hänvisning till de motiv som jag har anfört tUl principen attvarje folkhögskola skall ha en egen styrelse. Utredningenförordar att lärarrådet skall utgöra en planerande och samordnande grapp såvälför verksamheten på som för arbetet under löpande arbetsår. Dettorde också kunna överta en del av den planering som tidigare utförts avrektor. Representanter för övrig personal och elever bör ingå i lärarrådet, Idet närmaste samtliga remissinstanser har tillstyrkt den föreslagnaorganisationen. Med hänsyn till att det finns ett stort behov av att ha ettorgan som kan överblicka skolans hela verksamhet och svara för övergripandeplanering och verkställighet ansluter jag mig till utredningens förslag om lärarråd,I Ukhet med utredningen anser jag att frågor rörande lärarrådetssammansättning och uppgifter närmare skaU regleras i resp, skolas reglemente. Dettredje samverkansorgan som utredningen föreslår är kursrådet. Det skall enligtutredningen under pågående kurs vara ledningsgrupp för verksamheten vid delånga kurserna. Det skaU bestå av representanter för studerande, lärare ochövrig personal samt av rektor som självskriven ledamot. Enligt utredningen böreleverna välja minst lika många representanter som personalgruppematillsammans. Jagansluter mig till utredningens förslag beträffande kursrådets sammansättningoch uppgifter. 1976/77: 55 135 Sverigesfrikyrkoråd och EFS vill i likhet med utredningen att skolans styrelse ocksåskall kunna vara representerad i kursrådet. I konsekvens med vad jag tidigareanfört anser jag att också denna fråga bör kunna avgöras genom bestämmelser ireglementet. förslag skall företrädare för elever vid kurser om minst 15veckors längd ingå i kursrådet. Jag delar denna uppfattning. LO, SFHL ochCentems ungdomsförbund (CUF) menar att skolorna bör efterslräva alt ävenföreträdare för elevema i kortare kurser får molsvarande möjlighet tillinflytande över sina studier. Så långt praktiska förhållanden gör det möjligtfinner jag detta önskvärt. Sammanfattningsvisanser jag att som viUkor för statsbidrag bör gälla atl varje folkhögskola haren egen styrelse med representation av lärare, övrig personal och elever samtatt skolan inrättar lärarråd och kursråd enligt de riktlinjer som jag harförordat, Kommilténför försöksverksamhet med vuxenutbildning (FÖVUX) föreslog i betänkandet (SOU1974: 54) Vidgad VuxenutbUdning att ämneskurs som anordnas i kombination medstudiecirkelverksamhet skulle få förläggas utanför folkhögskolans lokaler. 1975: 23 s. 185 om vidgad vuxenutbildning samt studiestöd tiU vuxna m. m.föreslog min företrädare att folkhögskoleutredningen ytterligare borde övervägahur en utvidgad verksanihet av detta slag skall kunna genomföras och vilkasärskilda resurser som kan komma att behövas om FÖVUX' förslag genomförs. ,som har behandlat frågan, föreslår att en folkhögskola skall ha rätt attförlägga verksamhet utanför skolorten. Sådan verksamhet måste dock bedrivas igod kontakt med moderskolan och får inte ha karaktären av enbart förmedling avstatsbidrag till kursverksamhet på annan ort. Verksamheten kan antingen varafolkhögskolans egen eller bedrivas i samarbete med studieförbund eller annanorganisation eller institution. Ettstort antal remissinstanser har tiUstyrkt förslaget, däribland SÖ,folkbildningsutredningen, , , ABF och LRF. Även jag anser att enfolkhögskola skaU få rätt att förlägga sådan verksamhet utanför skolanslokaler. Mitt ställningstagande bör ses mot bakgrand av vad jag haranfört (se avsnitt 4.2) om en skolas rätt tiU profilering. Det är enligt minmening angeläget att nu genomföra utredningens förslag för att underlättaskolomas strävanden att ytterligare bygga ut kontakterna med studieförbundenliksom med andra organisationer eller institutioner utanför skolorten. IUkhet med utredningen har bl. a. folkbildningsutredningen, , Sverigesfrikyrkoråd och LRF framhåUit att garantier bör skapas för att 1976/77: 55 136 dennadel av en folkhögskolas verksamhel inte skall få karaktären av enbartstatsbidragsförmedling lill kursverksamhet på annan ort. Folkhögskoleutredningenanser atl tillräckliga garantier i det avseendet skapas om man genomförutredningens förslag om atl en lärare med minst halvtidstjänstgöring vidfolkhögskolan skall medverka i planeringen, följa kursen och svara för dessgenomförande. Vid sådana kurser skall av undervisningen bestridas avlärare med minst halvtidstjänstgöring vid folkhögskola. Dessa regler föreslåsgälla för alla samverkanskurser, även dem som hålls vid skolan. Ettflertal remissinstanser har dock varit tveksamma tiU ulredningens förslag idetta avseende och ifrågasatt om inte de föreslagna åtgärdema kan medföra enalltför stelbent ordning. Några remissinstanser, t, ex,folkbUdningsutredningen, , , () och ABF anser att tillräckliga motiv saknas för kravet på atten lärare med minst halvtidstjänstgöring vid folkhögskola skaU bestrida minst25 % av undervisningen. Jagvill betona att det är av största vikt att även folkhögskolekurser förlagdautanför skolans egna lokaler genomförs i enlighet med folkhögskolans målsättningoch arbetssätt. Jag anser, i likhet med SFHL, att om särskilda skäl föreliggerbör den nämnda delen av undervisningen kunna bestridas även av timlärare somregelbundet tjänstgör vid skolans långa kurser, I övrigt tillstyrker jagutredningens förslag och förutsätter därvid att lärare med minsthalvtidstjänstgöring fortlöpande fullgör del av sin undervisning vid skolanslånga kurser. De åtgärder jag här har förordat skall självfaUet gälla även denkursverksamhet som bedrivs i skolans egna lokaler i samarbete med studieförbundeller annan organisation eller institution. Jag anser alt frågan om ersättningför resor och traktamente för lärare som medverkar utanför skolorten bör lösasi annat sammanhang. Vidareanser jag i likhet med t. ex, statens invandrarverk () och SFHL altdagfolkhögskolor, dvs, externalkurser, lämpar sig väl för personer som av t,ex, familjeskäl kan ha svårt atl della i inlernatkurser. Jag viU också i likhetmed folkbildningsutredningen stryka under att verksamheten vid endagfolkhögskola måste vara relaterad till de övergripande målen förfolkhögskolan och utformas och erbjudas som ett från annan vuxenutbildningklart urskiljbart alternativ. Jagdelar utredningens uppfattning att folkhögskoleverksamhel i form av externatverksamhelskall vara en rörlig resurs. Detma verksamhet bör således kunna upprättas,flyttas eller läggas ner allt efter som förhållandena ändras. Jagdelar utredningens uppfattning att det är önskvärt att de lärare som tjänstgörpå externaten även har undervisning på moderskolan. Det är inte heller rimligtatt moderskolan skall subventionera sina internat med de medel som ges förexternatverksamheten. 1916/11: 55 137 påSÖ alt noggrant följa utvecklingen på delta område. Jagvill också betona att folkhögskoleverksamhelen svarar mycket väl motfolkrörelsernas behov av utbildning. Enligt min mening kan man förvänta sig altfolkrörelserna även i framliden skall salsa på folkhögskolorna för sinulbildning. Mot denna bakgrund bör möjligheler skapas för folkrörelser som nusaknar egna folkhögskolor att starta eller överta sådana. Utredningensförslag att nu existerande filialfolkhögskolor skall upphöra och antingen blisjälvständiga folkhögskolor eller få slällning som externa kurser hartillstyrkts av de remissinstanser som yttrat sig i frågan. Även jag biträderutredningens förslag och avser atl senare föreslå regeringen att uppdra åt SÖatt lägga fram förslag om vilka av filial-folkhögskolorna som bör kunna blisjälvständiga folkhögskolor och vilka som bör vara extema kurser. Idella sammanhang berör jag även de ansökningar om inrättande av självständigafolkhögskolor som f. n. föreligger hos regeringen. Jag tiUstyrker attfolkhögskoleundervisningen i skall få bedrivas som en självsländigfolkhögskola i extematform med som huvudman fr. o. m, den 1juli 1977. Den merkostnad som förslaget medför beräknar jag till ca 180 000 kr.för /78, Jag tillstyrker även alt den folkhögskoleundervisningsom bedriver i i sedan år1972 skaU få bedrivas som en självständig folkhögskola med StiftelsenKaggeholms folkhögskola som huvudman fr. o. m. . Merkostnadenför förslaget har jag beräknat till ca . för /78. Ilikhet med utredningen och några remissinstanser anser jag att en folkhögskolaskall ha rätt atl förlägga studier utomlands. I av ökat intresse förintemationella frågor kan detta bli en viktig del av en folkhögskolasverksamhet, I övrigt har jag inget att invända mot vad utredningen har anförtbeträffande utlandsförlagda folkhögskolestudier. Jag vill särskilt betona attjag delar utredningens uppfattning att omsorgsfuUt planerade studier utomlandskan vara särskilt väl ägnade att ge handikappade elever internationellautblickar och intryck av förhållanden utanför våra gränser. Utredningen hävdaratt några särskUda statsbidrag ej bör kunna påräknas for utlandsförlagdafolkhögskolestudier ulöver vad som skulle ha utgått i bidrag om kurserna varitförlagda i . Jag delar denna uppfattning. Jagär inte beredd att tillstyrka den ansökan om statsbidrag som inkommit från . Inledningsvisfinner utredningen det naturligt alt samma mål för studierna måste gäUa förhandikappade elever som för övriga kursdeltagare. 1976/77: 55 138 Undervisningenav handikappade bör därför integreras med övrig undervisning. Utredningen vUli detta sammanhang också vidga handikappbegreppet genom att i den grupp somskall vara berättigad till extra stöd också inräkna språkligt handikappade. Utredningenanser, att om en sådan integration skall kunna genomföras, måste såväl fastasom rörliga resurser sättas in för att underlätta studiesituationen. Till defasta resurserna hör förbättrade byggnader och tekniska hjälpmedel och tiU derörliga t, ex, personlig assistans och pedagogiska stödåtgärder. Vidare krävsför en framgångsrik integrering, enligt ulredningen, att skolorna inte taremot vare sig för många handikappade eller för många med samma handikapp.Utredningen anser därför att i de fall en skola har ett större antalhandikappade elever än genomsnittligt bör en förändring eftersträvas. Dennabör ske successivt så att man inte gör det omöjligt för handikappade attstudera på folkhögskola. Detär enligt utredningen angeläget att de resurser som disponeras av olikahuvudmän för stöd till handikappade samordnas. Den enskilda skolan börorganisera detta och avgöra om vårdartjänst skall tillhandahållas i samarbetemed kommunen. För elever med särskilda behov bör skolan begära medel direktfrån Styrelsen för vårdartjänst. Kontakter bör också etableras med dekonsulenter som finns för olika handikappgmpper. Regelbundet samarbete börockså ske med de institutioner för samhälls-eller sjukvård som finns på deplatser där folkhögskolekurser anordnas. Sådant samarbete är enligt utredningenav stor betydelse. Slutligen pekas på vikten av att de handikappade efterfolkhögskolevistelsen får möjlighet att fortsätta sina studier i andra former. Jagåterkommer senare tUl förslag om dimensionering och stöd samt till SÖ:sanslagsframsläUning vad gäller handikappades folkhögskolestudier. Ettflertal remissinstanser anser att folkhögskolan är ett värdefullt utbUdningsaltemativför vuxna handikappade. De delar också utredningens uppfattning att man börundvika aUtför många handikappade på vissa skolor men betonar att deti dag är svårt att uppnå detta mål. Bristfälligt utrustade lokaler är etthinder för handikappade att studera vid många av skolorna. Statenshandikappråd, folkbUdningsutredningen och ABF instämmer i utredningensuttalande om vikten av fortsatta studier efter folkhögskolekursemas slut. Bådekriminalvårdsstyrelsen och brottsförebyggande rådet är positiva till kurser påinstitutioner, såväl kortare som längre. ochhandikapputredningen betonar att integrationsaspekten bör markeras även häroch att kursema därför bör ligga på skoloma och inte vid institutionerna. Ävenjag har uppfattningen att de handikappade folkhögskolestuderandena i så litenutsträckning som möjligt skall särbehandlas. Utredningen har, med instämmandeav remissinstanserna, betonat vikten av 1976/77: 55 139 atthandikappade inlegreras med övriga studerande. Detla är också min mening.Därför bör andelen handikappade eller antalet med sanuna handikapp inte varaför stort i förhållande till resp. skolas övriga verksamhetsvolym. De skolorsom ibland kommit alt betraktas som handikappfolkhögskolor har under degångna åren gjort betydelsefuUa insatser, inle minst opinionsmässigt genom attvisa att dittills eftersatta grupper haft stor behållning av folkhögskoletiden.Inle desto mindre bör en omfördelning göras för att ökaintegrationsgraden på både dessa och övriga skolor. Med de olika stödåtgärdersom finns och med de justeringar som jag kommer att förorda blirdel, enligt min mening, möjligt att göra denna omfördelning. Enav huvudlinjerna i utrednmgens samtliga förslag är att så mycket som möjligt avbeslutsrätten skall läggas där sakkunskapen är störst, nämligen ute påskolorna. Jag har tidigare anslutit mig till den principen och instämmer medutredningen att så också bör ske vad gäller stödåtgärder för handikappade. Jagbiträder alltså utredningens förslag att skolorna skall samordna olikahjälpåtgärder. Ilikhet med utredningen bedömer jag den hittillsvarande folkhögskoleverksamhetenvid vårdinstitutioner positivt. Jag vill också framhålla betydelsen av de olikakurstyper som och brottsförebyggande rådet hänvisartill i sina yttranden. anser jag i linje med vad jag har sagtoch i överensstämmelse med vad och handikapputredningenhar framhåUit, att kurserna, där så är möjUgt, bör förläggas tillfolkhögskolans lokaler och inte alltid genomföras på institutionerna. Slutligenanser jag att skolans roll som samordnare av de handikappades studier börbetonas vad gäller planeringen för studieaktiviteter av olika slag efterkurstiden. Samarbetet med bildningsorganisationer liksom med ochstatlig vuxenutbildning samt arbetsmarknadsutbildning är lämpliga vägar.Oavsett slag av fortsatta studier bör de planeras i samråd med den studerandeinnan han eller hon lämnar folkhögskolan. Kännetecknandeför folkhögskolan är att dess utbud av kurser i hög grad bestäms av behov hosindivider och grapper i samhäUet. Det är en rörlig skolform. Vid sidan av deallmänt inriktade kursema har ofta funnits specialkurser av olika slag. Nyahar tUlkommit och gamla har avvecklats. Enligt utredningen är en sådanutveckling positiv. De förslag om mindre formella krav, som utredningen läggerfram, avses förstärka denna utveckling. Någon styrning i viss riktning bör,enligt utredningens mening, inte förekomma. Utredningenanser alt även specialkurserna skall ansluta till de all- 1976/77: 55 140 mannamål som fastläggs för folkhögskolan. Det innebär alt exempelvis en estetiskkurs inte skall vara enbart yrkesförberedande, utan också innehålla t, ex,språklig träning och beleendevetenskaplig orientering för att främja denpersonliga och sociala utvecklingen hos de studerande, I detta sammanhangbetonar utredningen också att de olika specialutbildningar, som finns, intefår ta överhanden på en skola. UtredningensläUer sig kritisk lUl all antagning till estetiska specialkurser sker genominträdesprov eller insändande av arbetsprover. I stället förordas ett bredareanlagningsunderlag som skall göra det möjligt att bedöma de sökandes personligasituation och utvecklingsförmåga. Remissinstansernahar allmänt varit positiva till de olika former av långa kurser som genomförsvid folkhögskolorna. De anses vara av stor betydelse för folkrörelserna ochkulturverksamheten. Genomgående betonas dock atl speciallinjerna inle får blialltför snävt specialiserade, SFHL anser exempelvis att lika väl som estetiskaämnen bör ingå i de allmänna kurserna, bör aUmänna ämnen ingå i de estetiskakurserna. frikyrkoråd och reklorsnämnden vid iLinköping delar ulredningens åsikt att det grundläggande även i estetiskakurser skall vara personlig och social utveckling och inte enbart yrkesförberedelse.Rektorsnämnden vUl också betona behovet av kulturpedagogiska inslag iutbildningen för alt göra deltagarna skickade till utåtriktade aktiviteter. Jagansluter mig till utredningens syn på speciallinjerna och sättet att definieradem. Genomuppkomsten av sådana speciallinjer inom folkhögskolan har, enhgt min mening,vissa angelägna behov kunnai tiUfredsställas. Som utredningen vitsordat harspeciallinjernas betydelse såväl inom folkrörelserna som utanför deras ledvarit stor. Jag vill i detta sammanhang understryka utredningens åsikt attspecialkursernas inriktning måste överensstämma med folkhögskolans övergripandemål. En musikkurs eller en annan estetisk kurs måste därför i första hand varaen folkhögskolekurs. Därför ansluter jag mig tiU utredningens uppfattning vadgäller inträdes- och arbetsprov. Som flera remissinstanser har betonat måstekurserna vidare innehålla ämnen av aUmän karaktär. Dessa kan också ha storbetydelse i en framtida yrkesverksamhet. delar jag utredningensuppfattning att specialkurserna inte får utgöra en alltför stor del av enskolas totala verksamhetsvolym. Här likaväl som när det gäller handikappademåste skolmiljön erbjuda en allsidig sammansättning. Utredningens förslag tilldimensionering av tilläggsresurser till musikutbUdningen kommer jag attbehandla i samband med frågan om statsbidrag tUl denna. SÖhar i sin anslagsframställning för /78 föreslagit att det extrabidrag som utgår till fritidsledarutbUdningen skall höjas från nuvarande 700kr. per elev och läsår eller till totalt 980 000 Prop.1976/77: 55 141 kr.Innan jag tar ställning till detla vill jag också beröra skrivelser från SFEFoch angående dimensioneringen avfritidsledarutbildningen. EnUgt SFEF:s mening har fritidsledamlbild-ningenkommit att öka långt över den avsedda nivån. SFEF anser att utbildningensförläggning till folkhögskola inle frilar samhället från ansvaret att se tiUatt det totala anlalel elever inom denna utbildning anpassas tUl behovet på arbetsmarknaden. Vadgäller fritidsledarutbildningen vill jag erinra om beslut den 25aprU 1975 (prop. 1975: 14, UbU 1975: 12, rskr 1975: 123). Beslutet innebar bl.a. att dimensioneringen beräknades till 500 elever per årskurs. Några andrasätt att styra dimensioneringen än via de speciella tilläggsbidragen om ,per elevplats ansågs inte nödvändiga. Jag har erfarit all antalet studerandei praktiken blivit något större. Genom att vissa huvudmän gått in medextraresurser har tilläggsbidragets begränsande effekt minskat. Dessutom värde reducerats genom kostnadsutvecklingen. I likhet med SFEF ochKFUK-KFUM:s riksförbund anser jag denna utveckling tveksam då studerande kanriskera att bli ulan sysselsättning i det yrke de har utbildat sig för. Jag ärdock inte beredd att nu förorda andra åtgärder för en ändrad dimensioneringulan anser att i första hand huvudmän och skolor bör känna sin del av ansvaretför balansen mellan utbildningsvolymen och arbetsmarknadens fortsatta behov. Någonytterligare ulvidgning av fritidsledarutbUdningen bör, enligt min mening, inlekomma till stånd förrän vi förfogar över säkrare informaiion om hurarbetsmarknadsläget på detla område utvecklas. Jag vUl också erinra om att SÖpå grundval av prop, 1975: 14 (s, 65) har fått i uppdrag att noga följautvecklingen av behovet av fritidsledare och att, om det visade sig lämpligt,bistå skolorna med råd i fråga om dimensioneringen, SÖhar i sin anslagsframställning föreslagit en uppräkning av tilläggsbidraget tillfritidsledarutbUdningen. Även jag finner det rimligt med en höjning. Jag villdärför förorda att det extra bidraget höjs från nuvarande . tiU 840 kr.per elev och läsår eller till totalt . Jagvill också peka på det av utredningen påvisade behovet av annan längreledaratbildning. Behovet syns fortfarande stort och jag anser att folkhögskolanhär har en viktig uppgift att fylla. Jag delar således utredningensuppfattning att folkhögskolan även i fortsättningen bör erbjuda ledarkurser avolika slag och längd. Ulredningenhar utförligt redovisat förekomsten av speciaUinjer på musikens, bildkonstens,konsthantverkets och dramatikens område. I likhet med utredningen anser jag attdet grundläggande målet för dessa, liksom för andra folkhögskolekurser, skaUvara att främja deltagamas personliga och sociala utveckling. Även ifortsättaingen kan de spela en betydande roll dels för utbUdningen av ledare pådessa specialområden 1976/77: 55 142 inomfolkrörelsernas, studieförbundens och kommunernas verksamhet, dels somförberedelse för högre studier. Denu nämnda speciallinjerna kan också, i likhet med de kurser förkulturförmedlare som finns vid några folkhögskolor, spela en betydande roll förutbildningen av dem som yrkesmässigt eller på fritid skall arbeta medkulturförmedlande och kulturpedagogiska uppgifter ifolkrörel-seorganisationemas och kommunemas verksamhet. UtbUdningen på kulturförmedlingensområde bör som jag har framhållit (s, 130) i första hand förläggastill folkhögskola. Jagvill slutligen i detta sammanhang erinra om alt regeringen i åretsbudgetproposition (prop. 1976/77: 100 bU. 12 s. 445456) lagt fram förslag omatt utbildningen av kontakttolkar skall byggas ut ytterUgare. Utbildningen skallbedrivas dels som inlernatkurser på folkhögskola, dels som studiecirklar. Enligt17 § folkhögskoleförordningen kan, om styrelsen så beslutar, åt elev på hansbegäran utdelas ett studieomdöme, fastställt av lärarrådet enligt anvisningarsom har utfärdats av SÖ. Omdömet skall avse elevens förmåga att tUlgodogöra sigundervisningen. Det kan omfatta antingen samtliga ämnen ellerhumanistisk-samhällsvetenskapliga ämnen för sig ochmatematisk-naturvetenskapliga ämnen för sig. Annan ämnesgmpp kan också komma ifråga. Omdömet fördelas på fyra grader: mindre god, god, mycket god, utmärkt.Till ledning har SFHL, senare med stöd av SÖ, rekommenderat en fördelning. Utredningenhar betonat att samarbete bör vara en bärande pedagogisk princip. Lärare ochelever skall alltså samarbeta, men skall läraren ge omdöme om eleven.I detta ligger en motsägelse.