prop · G00387 · 1976-12-31 00:00:00 — Prop.1976/77: 87 1976/77: 87 om insatser för handikappades kulturella verksamhet; Regeringen föreslår attantaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll. I propositionen läggs fram förslagom åtgärder för att öka handikappades delaktighet i kulturlivet. Förslagengrundar sig på handikapputredningens betänkande (SOU 1976: 20) Kultur åt alla. Det betonas att ar-betet avseendefrågor om handikappades kulturella verksamhet måste spänna över en radsamhällssektorer. Handikappades förhållanden i fråga om utbildning,kommunikationer, personlig service etc. är ofta avgörande för möjligheternatill kulturell aktivitet. Vidare framhålls att insatser för handikappade börbehandlas i sitt sakliga sammanhang och inte las upp i särskild ordning. Dettagäller även frnansieringen av de särskilda åtgärderna för handdikappade. Teckenspråkets ställning iundervisningen berörs. () skall i den pågående översynen avgrundskolans läroplan ta hänsyn till dövas behov av total kommunikation inkl.användande av teckenspråket. Universitets- och högskoleämbetet skall iöversynen av utbildningsplanerna för speciallärarutbildningen beakta behovetav en förstärkning av leckenspråksundervisningen. Insatser för handikappade inom vuxenutbildningoch folkbildningsarbete redovisas. En väsentlig ökning föreslås av bidragentill pedagogiska verksamhet bland handikappade.Vidare föreslås en ökning av bidragen till kulturprogram bland handikappade.Resurserna för SÖ:s utbildning av teckenspr-åkstolkar föreslås för-dubblade. SÖkommer all få i uppdrag att ge förslag till framtida utformning avutbildningen. 1 1976/77. Prop.1976/77:87 2 Kulturinstitutionernas verksamhetför handikappade behandlas. Institutionernas ansvar för nödvändigaanpassningar betonas. Det påpekas att det finns behov av ett rent konstnärligtutvecklingsarbete för att utveckla uttryckssätt som handikappade lätt kan tadel av. Medel föreslås för en leaterensemble som skall arbeta medteckenspråkstealer. mim och pantomim. Ensemblen beräknas även kunna medverka iamatörteaterverksamheten bland döva. Beträffande bibliotekens insatserför handikappade erinras om det ansvar kommunerna har därvidlag. Ävenlänsbibliotekens r-oll berörs. Behovet av att i varje län planerabiblioteksverksamheten för handikappade betonas. Ett avtal kommer alt slutasmellan SÖ och som vidgar r-ällen all låna talböckertill nya handikappgrupper. Vidare behandlas den inläsningsljänst försynskadade som har startat vid vissa bibliotek. Landslingens ansvar för att enverksamhet byggs upp vid länsbiblioteken understryks. En omfattande förstärkning föreslåsav resurserna för- framställning av talböcker och punktskrifisböcker för iförsta hand synskadade. Bidraget till Synskadades riksförbundsbiblioteksverksamhet föreslås mer än fördubblat. En förändring avhuvudn-rannaskapel för biblioteksverksamheten beräknas kunna ske fr.o, /79. Behovet av en upprustning av talboksbestflnden vidfolkbiblioteken uppmärksammas. Frågan om åtgärderbl.a, för att göt-a pr-ogrammen tillgängliga för olika grupper av handikappadediskuteras. Olika insatser föreslås för attförbättra handikappades tillgång till böcker och tidningar. Utöver- ökningen avresurserna för framställning av tal- och pirnktskriflsböcker föreslås enfördubbling av medlen för stöd till utgivning av lättlästa böcker, s.k.LL-böcker. Utgivningen leds av en särskild arbetsgrupp inom SÖ. Frågan om ettsärskilt stöd till irlgivningen av böcker med särskilt stor- stil kommer attbehandlas i anslutning till översynen av det statliga litteraturstödet. Enförsöksverksamhet med utgivning av punktskrifisböcker för- försäljning tillenskilda kommer att inledas. Vidare beräknas försök kunna påbörias med särskildlättläst text i dagstidningar samt med utgivning av dagstidning italkassettform. 1 avvaktan på r-esulta-ten av den senare försöksverksamhetenföreslås ett särskilt stöd till och FöreningenSveriges dövblinda för utgivning av tidskrifter med blandat kulturellt innehålli punktskrift och på kassett. Vikten av att god fäidtjänsl byggsut i hela landet framhålls. Nuvarande konstruktion av statsbidragssystemettillämpas på försök. Den framtida konstruktionen kommer efter utvärdering attövervägas. Vidare betonas viklen av att den sociala hemhjälpen utvecklas så allverksamheterna svarar mot handikappades behov. Tolktjänsten för döva ochdövblinda bör ha så få begr-änsningar som möjligt. Även hjälpmedelsverksamhetensamt landslingens insatser- för hörsel- och synrehabilitering poängter-as.Vikten av en utbyggnad fr-amhålls. 1916111: 87 3 Åtgärder för alt bereda döva möjlighet att användatelefonnätet genom s. k. bokstavslelefoner behandlas. En särskildber-edningsgrupp kommer att få i uppgift att utarbeta en detaljplan för hurhandikappade skall få tillgång till telefon. Gruppen kommer även att ta uppfrågan om finansieringen av insatserna. Frågan om socioterapiens (åtgärder för att förmedlaoch förstärka kontakter mellan dem som bor på vårdinstitutioner och samhälletutanför) ställning inom sjukvårdsorganisationen kommer att behandlas av utredningenom sjukvårdens inre organisation. I propositionen framhålls den betydelsehandikapporganisationerna har för samhällets insatser på handikappområdet. Detär därför angeläget att förbättra organisationernas arbetsvillkor. En kraftigförstärkning föresläs av organisationsstödel som utgår frånsocialdepartementet. Vissa bidrag som f. n. utgår underutbildningsdepartementets huvudtitel till organisationerna förs över tilldetla organisadonsstöd. Reglerna för det statliga stödet till allmännasamlingslokaler föreslås ändrade för alt stimulera och underlätta en anpassningav lokalema till handikappades behov, 'e framhålls behovet av eninventering av lokaler av samlingslokalkaraktär i kommunerna och en plan förhandikappanpassning. De lokala handikappråden bör engageras i arbetet. Sammanlagt föreslås i propositionen en ökning av destatliga insatserna med 18.9 milj. kr. Prop.1976/77: 87 Närvarande: statsministern . Föredragande: statsråden . Proposition om insatser för handikappades kulturellaverksamhet Statsråden föi-edrar förslag tillriksdagen om insatser för handikappades kultiriella verksamhet. Anför-andenaredovisas i underpr-otokollen för resp. depai-tementet. Statsr-ådet Wikstr-ömher-r-rställer att regeringen i en gemensam pr-oposi-lion förelägger riksdagenvad föredragandena har- anfört för de åtgärder som de har- hen-rställt om. Regeringen anslirter sig tillföredr-agandcnas överväganden och beslutar att genom pr-oposition för-eslåriksdagen att antaga de förslag som föredragandena har- lagt fram. Regeringen förordnar att de anföranden och förslag som harupptagits i trnderproiokollen för- resp. departen-rent skall bifogaspropositionen sonr bilagorna I 3. Prop.1976/77: 87 Anmälan till proposition om insatser för handikappadeskulturella verksamhet Med stöd av Kungl. Maj:lsbemyndigande tillkallades sakkunniga för att utreda fråganangående omvårdnaden av handikappade. De sakkunniga antog namnethandikapputredningen (S 1966: 38). Enligt de ursprungliga direktiven skullefrågor om social omvårdnad utredas. Genom särskilda uppdrag vidgadesdirektiven för utredningen. Utredningsarbetet redovisades bl.a. i fembetänkanden. har utredningen' avlämnat betänkandet (SOU 1976: 20)Kultur åt alla. litteraturutredning (U1969:49) har i sitt slutbetänkande (SOU 1974: 5) Boken bl. a. föreslagitinsatser för vuxna läshandikappades litteraturförsörjning. Efter remiss har yttranden överbetänkandet Kultur åt alla avgelts av , ,handikappinstitutet, , , statskontoret,, , presstödsnämnden, nämnden församhällsinformation, , kungl. , statens ungdomsråd- efter hörande av ungdomsorganisationer -, (),, statens planverk, radioutredningen (U 1974:08),folkbildningsutredningen (U 1975:19). utredningen (Ju 1976:02) om upphovsrätt.Landstingsförbundet. ordförande, riksdagsledamoten . avdelningschefen samt riksdagsledamöterna . - Beträffande ledamöter ilitteralurutredningen samr reniissförfarander avseende betänkandet Bokenhänvisas till de uppgifter som lämnats i prop. 1975: 20 om den statligakulturpolitiken 2 (s. 4-6). Prop.1976/77: 87 6 allmänna biblioleksförening.Svenska bokföriäggareföreningen, , Konstnärliga och lillerärayrkesutövares samarbetsnämnd (Klys), . () - efter hörande av medlemsorganisationer -, De blindasförening (DBF) numera (), De handikappadesriksförbund (DHR), , ungdomar ochvuxna (FUB), . , (), FöreningenSveriges socio-terapeuter, dövtolkars förening. (, och ). Härutöver har skrivelser kommit infrån . förtrafik- och polioskadade. gemensamt med går-dar och . , Unga synskadade. Föreningen och induslriformgivare, - riksorganisation förneurologiskl sjuka och handikappade , bamoch ungdomar. Tomtebodaskolan, Manillaskolan,Föreningen . organisationskommittén (U 1970: 60) för högr-e musikutbildning(OMUS). Under beredningsarbetet har samrådägt rum med företrädare för handikapporganisationerna. 1976/77:100 (bil. 12 s. 32)har r-egeringen föreslagit att. i avvaktan på särskild proposition iämnet, för /78 preliminärt beräkna till Bidrag till dehandikappades kulturella verksamhet ett anslag av . Jag anhåller all nu få ta upp dessafrågor. Frågor inom social- och bostadsdepartementens områden kommer senareatt redovisas av statsrådet resp. statsrådet . 1976/77:87 7 2 Nuvarande förhållanden och utredningsförslag erinrar om att den förebetänkandet Kultur åt alla har lagt fram fem skilda betänkanden med ett stortantal förslag på handikappområdet. Förslagen har i allt väsentligt genomförts,och utredningens arbete utgör en del av de samlade insatserna på området.Utredningen framhåller att de snabbt stegrade insatserna för handikappade underde huvudsakligen har varit inriktade pä att skapa ekonomisktrygghet och i övrigt bättre materiella villkor. Frågor som mer direkt gällerkulturens tillgänglighet har emellertid fått slå tillbaka. har dockden förda trygghetspolitiken och den nya skolan givit större grupper möjlighetatt efterfråga kultur. Utredningen uttalar vidare att handikappgruppernasproblem ofla hänvisas till särskilda utredningar. Detta medför att åtgärderför handikappade ofta betraktas som något speciellt. De vidtas också senare änom frågorna hade behandlats i ett generellt reformsammanhang. De blir därigenomockså enligt handikapputredningens mening svårare att ftnansiera. Alla utredningarsom föreslår åtgärder av mer generell karaktär måste därför beaktahandikappades behov. Förslag som rör handikappade måste läggas fram i sittsakliga sammanhang. Endast på så sätt kommer man fram till ett samhälle somtillgodoser allas behov framhåller utredningen. Med begreppet handikappad betecknar utredningen enperson som av fysiska eller psykiska skäl har mera betydande svårigheter i dendagliga livsföringen. Handikappet påverkas av den enskildes livsvillkor, avsamhällets utformning. En viss skada kan i vissa situationer utgöra etthandikapp men behöver inte göra det i andra. Handikapp är således ett relativtbegrepp. Antalet handikappade kan därför inte anges exakt. Gruppen handikappade torde enligt utredningen ökasnabbare än befolkningen i övrigt. En orsak härtill är det stigande antaletäldre. Andra orsaker till handikapp är trafikolyckorna och skador iarbetslivet. Alkohol och andra bruksgifter liksom miljöföroreningar görytterligare många handikappade. Många blir också handikappade genom att dehöga prestationskraven och de alltmer krävande arbetsprocesserna ökarsvårigheterna för personer med nedsatta funktionsmöjligheter all stanna kvar iarbetslivet. Tekniska och medicinska framsteg, förstärktarbetarskydd och en rad andra förebyggande samhällsinsatser undanröjer orsakertill handikapp. medför tekniska och medicinska landvinningar attmånga fler än förr kan leva vidare med skador och sjukdomar som leder tillhandikapp. Socialt sell utgör gruppen handikap ade inte någottvärsnitt av befolkningen. Handikapp betyder ofta sämre utkomstmöjligheter ochdärmed sämre ekonomi. Väsentligt fler i socialgrupp 111 än i övrigasocialgrupper har handikapp av olika slag. Prop.1976/77: 87 8 manhang att den begr-änsal sitt uppdrag beträffandekulturfrågorna till att inte avse den grupp som brukar- betecknas som socialthandikappade. Jämlikhet och bättre samhällsmiljö- nyckelorden i det övergripande målet för den statliga kulturpolitiken - ärcentrala begrepp i alla frågor som rör handikappade. Alla människors lika värde ärutgångspunkten för kravet på jämlikhet. Handikappade har genomsnittligt lägrelevnadsnivå än andra. Denna skillnad måste utjämnas genom åtgärder frånsamhällets sida. Kärnan i jämlikhetskravet är att handikappade måste få sammalevnadsnivå som andra -det gäller självfallet inte speciellt för kulturområdet. Den skada eller sjukdom som medförett handikapp kan förhindra att en person kan få normalt mätt av arbete ochhälsa. Därför måste han få större resurser på andra områden. Kravet påjämlikhet innehåller således ett krav på kompensation. Kultur är ett sammansatt begrepp.Den enskildes möjlighet att delta i kullurlivet är beroende av hans totalalivsvillkor. uppställer två speciella mål för åtgärderinom kulturområdet: - handikappadeskall ha tillgång till samma kultur som andra - sär-skildaåtgärder måste vidtas för dern som på grund av handikapp är utestängda frånviss kulturell verksamhet. Den första satsen ger enligt utredningenuttryck för en viktig handikap-politisk grundsals nämligen kravet pånormalisering. Den betyder alt handikappade skall leva som andra, ha sammarättigheter, skyldigheter och möjligheter. Kravet pä normalisering innebärockså att handikappade skall få del av all service och verksamhet i samhälletpå samma villkor som andra. Handikappades behov skall inte endast tillgodosesi den mån medel ställs till förfogande genom särskilda bidrag. Tillgänglighetför handikappade bör vara en fastlagd uppgift för myndigheter och enskilda somsvarar för ser-vice och verksamhet i samhället. Normer för tillgänglighet måsteutformas då så behövs. Kostnader för anpassningen bör åvila varie servicegren. hänvisades många handikappadeatt leva på institutioner. Målet är nu att integrera handikappade, dvs. att deskall bo. gå i skola och arbeta ute i samhället tillsammans med andra. Principen om integration bör enligtutredningen självfallet också gälla för kulturområdet. Den innebär atthandikappade skall kunna delta tillsammans med andra i kulturell verksamhet.Handikappades problem skall inte lösas genom att likartad, åtskild kulturellverksamhet erbjuds dem. Det får inte byggas upp en särskild handikappkullur. Det finns per-soner som behövervård och omvårdnad som endast en institution kan ge. De kan behöva stanna därmycket länge - ibland i hela sitt liv. I denna mening kan de inte integreras isamhället. Men detta leder istället enligt utredningen till att kr-av måsteställas på vårdinslitulionerna. De måste var-a öppna mot samhället. De sombor-där måste beredas möjlig- 1976/77: 87 9 het och stimuleras att delta i kulturella aktiviteter utei samhället. Föreningsliv och kulturinstitutioner måste förlägga en del av sinvanliga verksamhet till vårdinstitutionerna. Kravet på bättre samhällsmiljöinnebär i sina yttersta konsekvenser att samhället måste förändras så attuppkomsten av handikapp förebyggs på ell effektivt sätt. Samhället måste ocksåbättre anpassas till handikappade. I många fall blir ett handikapp hos enperson påtagligt först då han ställs inför samhällets krav ochofullsländigheter i samhällsmiljön. En anpassning av samhället kräver ensamordning av insatser på många omr-å-den. Av största betydelse är också attmänniskornas attityder och värderingar i fråga om handikapp ändras. Bland de fastställda delmålen fördenstalligakulturpoir tiken kommenterar handikapputredningen dem omyttrandefrihet, om skapande aktivitet och kontakt mellan människor samt omeftersatta grupper. Yttrandefriheten är ett sken om den inte kan utnyttjas.Många döva, dövblinda, talskadade. utvecklingsstörda och andrabegåvningshandikappade kan inte föra fram sina åsikter och erfarenheter - dehar språkliga handikapp. Synskadade har inte samma tillgång till böcker,tidningar och tidskrifter som andra. De är därför utestängda från en stor delav den debatt som förs i samhället. Deras förutsättningar att utnyttjayttrandefriheten blir därigenom begränsade. Inom kulturen är kontakt ochgemenskap grundläggande bestånsdelar. Det viktigaste medlet för kontakt mellanmänniskor är språket. Men vissa grupper, t. ex. döva och utvecklingsstörda ärspråkligt handikappade. Mänga är också av andra skäl isolerade. Kontakt ärnödvändig för ökad jämlikhet mellan handikappade och andra. För handikappade är fri skapandeverksamhet i kollekliv och enskild form särskilt angelägen. Handikapp leder ejsällan till passivitet. Kulturell verksamhet både enskilt och i gemenskap medandra kan bidra till att bryta denna passivitet. Organisationslivet spelarencentral roll genom sin direkta anknytning till människornas erfarenheter ochintressen. Detla gäller i hög grad handikapporganisationerna. Del finns, framhåller utredningen,ell klart samband mellan handikapp och låg fritidsaktivitet. Förrörelsehindrade och synskadade tar en mängd vardagliga sysslor attutföra än för icke-handikappade. Skada eller sjukdom som orsakar handikappkräver ofta omvårdnad och skötsel som tar avsevärd lid. 1 båda fallen inkräktardet på möjligheten att utöva fritidssysselsättningar. Otillräcklig färdtjänst,brist på personlig service, social hemhjälp, hemsjukvård och tekniskahjälpmedel kan också bli hinder för kulturell verksamhet. Handikappade kan också ha ett överskottav lid. Arbetslöshet eller brist på meningsfull sysselsättning medför ensamhetoch passivitet. Gemenskap och samverkan med andra är för de flesta enförutsättning för kulturell verksamhet. Arbetslivels betingelser präglar ocksåindividens möjligheter 1976/77: 87 10 att utnyttja fritiden. otillfredsställande arbeteminskar förmågan att utnyttja de möjligheter till kultur som fritidenerbjuder. Handikappade är oftare än andra hänvisade till arbeten som inte germöjlighet till personlig utveckling och självförverkligande. Det är ett centralt behov hosmänniskan att ha nära kontakter med andra människor, att leva i en liten gruppdär villkor och intressen delas av alla. Även en handikappad, som bor och leverintegrerat, är i detta avseende inte sällan isolerad - han är ensamhandikappad i bostadsområdet eller på arbetsplatsen. Därigenom blir han lättareutanför gemenskapen och får mindre stimulans till aktiviteter än andra. Han harockså behov av att ha kontakt med andra som lever under samma villkor som han.dvs. Här fyller handikapporganisationerna en väsentliguppgifl. sammanfattarsin syn på följande sätt: Kulturell jämlikhet för handikappade förutsätter enväsentligt vidgad ekonomisk och social jämlikhet i samhället som helhet. Dettaär en grundläggande utgångspunkt. Jämlikheten förutsätter också att samhälletplaneras med tanke på handikappade, ty del kommer alllid att finnas människor somär handikappade. Del är ofrånkomligt i varie samhälle. En rationellsamhällsplanering måste utgå från detta faktum. Endast om det sker kan hindrenun-danr-öjas och jämlikhet bli verklighet för handikappade. tar i olikasammanhang upp frågor om åtgärder för handikappade elever i ungdomsskolan samtpersonal i skolan. Utredningen framhåller att om dövasmåbarn enbart får lära sig att använda tal. avläsning och vibrationer kan vidkommunikation deras sociala, känslomässiga och kunskapsmässiga förutsättningarinte utvecklas i full utsträckning. Med samtidig användning av teckenspråk ochandra metoder får de bättre språkförståelse och större ordförråd och kanuttrycka känslor och behov på ett mera nyanserat sätt. De får också en bättrekontakt med föräldrar, syskon och andra. Åtbördsspråket är ell naturligtkommunikationsmedel för döva. Åtbörderna motsvarar inte direkt orden italspråket. Ålbördsspråket följer sina speciella regler och har en särskildgrammatik. Det kan i stor utsträckning användas internationellt. Egennamn ochbegrepp som det inte finns någon åtbörd för slavas med handalfabet. Teckenspråk är en kombination avåtbörder och handalfabet. Det följer del talade språket och bygger på svenskansgrammatik. SDR tillsatte i slutet av 1960-lalel en leckenspråkskommitté i varsuppgifter ingår alt normera teckenspråket. gav förbundet tillsammansmed SÖ ut en leckenspråksbok. 1976/77: 87 11 ut en ny handbok rned de vanligaste tecknen. Förbundetsarbete med att utveckla och förbättra teckenspråket fortsätter. SÖ tillsatte en teckenspråksgrupp vars uppgift varall utarbeta riktlinjer för användningen av teckenspråk i undervisningen avdöva med hänsyn till talspråklig kommunikation. Gruppen föreslog attteckenspråket skulle användas som undervisningsspråk samt att lärare och annanpersonal inom specialskolan skulle ges ökad undervisning i teckenspråk. På förslagav gruppen genomförs en omfattande forskning om teckenspråkets språkligauppbyggnad. inrättade SÖ en teckenspråksnämnd med uppgift alt bevakaoch främja användningen av teckenspråk i undervisningen av döva samt attfungera som rådgivande organ i pedagogiska frågor rörande teckensspråk. Enligt utredningens mening gerteckenspråket döva ett gott stöd för språkförståelsen. Det har sin givna platsi undervisningen och är både kommunikationsmedel och instrument förbegreppsinlärning. Med avläsning menas att främst påmun- och läpprörelser se vad någon säger. Att avläsa kräver hög koncentrationoch avläsning är därför tröttsam. De som har blivit döva efter det att de harlärt sig att tala kan behålla förmåga att samtalii om de lär sig att avläsa.Barndomsdöva har avsevärt mindre förutsättningar än andra all lära sigavläsning eftersom de först måste lära sig språket. Rent tekniskt kan döva lärasig att tala - de är inte stumma. Utredningen anser att talundervisning måsteerbjudas alla döva som en rättighet. Med total kommunikation avsesförmågan att ta emot intryck och all uttrycka sig med alla till buds ståendemedel. I praktiken betyder detta att åtbördsspråk, teckenspråk, handalfabet,tal och avläsning tas i anspråk tillsammans med naturiiga gester, mimspel ochrörelser alltefter individuella förutsättningar. Enligt utredningensuppfattning måste en döv ha rätt att i varje situatiori välja denkommunikationsmetod som passar honom bäst. För att total kommunikation skallbli verkligt användbar fordras undervisning i såväl teckenspråk som andrakommunikationssätt för alla som arbetar med eller i övrigt kommer i kontakt meddöva. Med de särskilda anvisningar beträffande handikappadeelever som fördes samman i ett supplement till läroplan förgrundskolan (Lgr 69 11: Spsk) gjordes ell försök att utnyttjadet nya teckenspråket i skolan. Genom den utveckling som har skett bl. a. genomSÖ:s teckenspråksgrupp och utvecklrngsarbetet inom SDR anser utredningen attdet normerade teckenspråket numera kan utnyttjas både som läromedel ochkommunikationsmedel. 1 den nu pågående läroplansöversynen bör teckenspråketsnya möjligheter och ställning enligt utredningens mening komma till klartuttryck. Undervisning i teckenspråk måste fåmera utrymme i speciallärarnas utbildning. Ytteriigare fortbildning måsteordnas för dem som redan är verksamma som lärare. Även övrig per-sonal somkommer i daglig kontakt med 1976/77:87 12 döva elever bör kunna teckenspråket. Specialskolorna bördärför få ökade resurser för undervisning och fortbildning i teckenspråk. Utredningen anser det varaangeläget all teckenspråket utvecklas. Ål-bördsspråkets möjligheter och dessförhållande till teckenspråket bör klarläggas. Forskning om åtbördsspråket börinledas. Det behövs också forskning kring psykologiska och pedagogiska problemvid användningen av teckenspråk vid tolkning och i undervisning. 2.3 Vuxenutbildning och folkbildningsarbete Statsbidrag till studiecirkelverksamhet utgår enligt förordningen (1963:463) om statsbidrag till det friaoch frivilliga folkbildningsarbetet (omtryckt 1974:455. ändrad senast1976:435). För att statsbidrag skall kunna utgå krävs bl. a. att enstudiecirkel har minst fem deltagare och omfattar minst .