prop · G00390 · 1976-12-31 00:00:00 — Därigenom bortfaller gmndenför den nämnda lo-itiken, I övrigt kan jag i allt väsentligt ansluta mig tillde synpunkter som kommittén har fört fram angående bestämmandet avarbetstagarbegreppet. Semesterlagstiftningen bör sålunda liksom hittUls byggapå det civUrättsliga arbetstagarbegreppet såsom detta fortlöpande utbildas irättstiUämpningen. I fråga om den närmare innebörden av det civilrättsligaarbetstagarbegreppet får jag hänvisa till de redogörelser som har lämnats iprop, 1975/76: 105 s. 167171 och betänkandet Demokrati på arbetsplatsen s,691737 samt till specialmotiveringen. 12.7,2Familjemedlemmar m. fl. Som jag inledningsvis har nämnt undantasfamiljemedlemmar och arbetstagare som avlönas uteslutande genom andel i vinstfrån tillämpningsområdet för gäUande semesterlag. framhålleratt orsaken till att familjemedlemmar har uteslutits ursprungligen har varit,att samhället inte bör gripa in med tvingande lagstiftning i familjeförhållanden.Svårigheter att kontrollera efterlevnaden av lagen har vidare spelat en vissroll. Kommittén anser emellertid för sin del att en lag av semesterlagens typsom bärs upp av ett utpräglat skyddsintresse bör omfatta alla arbetstagare,oavsett famUjebanden. Svårigheter att i enstaka fall övervaka att lagen följsbör enligt semesterkommittén stå tUlbaka för detta skyddsintresse. Man pekarvidare på att undantaget 1976/77: 90 152 saknarbetydelse i det vanliga fallet att semestervillkoren regleras i kollektivavtal.Undantagsbestämmelsen kan enligt semesterkommittén utan olägenhet avvaras. Ibetänkandet föreslås därför att undantaget för medlem av arbetsgivarens famUjavskaffas i samband med att den nya semesterlagen träder i kraft. I fråga om undantaget för arbetstagare som avlönasuteslutande genom andel i vinst pekar kommittén på att motsvarighet inteförekommer i annan arbetsrättsUg lagstiftning. Det har ingen särskild semesterrättsligbakgrund utan är hämtat från en konvention om semester för sjöfolk. En personsom avlönas uteslutande genom andel i vinst är enligt kommittén uppenbarligeninte löntagare i vanlig bemärkelse. Det anges endast i sällsynta undantagsfalllomna tänkas att en person med denna löneform är arbetstagare i semesterlagensmening. Undantaget föreslås därför utgå. Under remissbehandlingen har framförts skildauppfattningar rörande förslaget att slopa de nuvarande båda undantagen.Skiljaktigheterna har främst rört undantaget för familjemedlemmar, medanflertalet av de remissinstanser som yttrat sig i frågan har godtagit attsärbestämmelsen angående dem som avlönas endast genom vmstandel tas bort. Deremissinstanser som vUl behåUa undantaget för familjemedlemmar bl. a.hovrätten för och några arbetsgivarorganisationer motiverarsin ståndpunkt med det särsldlda förhållande som råder mellan familjemedlemmaroch med svårigheterna att övervaka lagens till-lämpning i dessa faU. Man menaratt lagbestämmelser inte behövs för detta fall och att det framstår somfrämmande att en famUjemedlem gentemot en annan framställer krav på semester.SHIO pekar pä att det med hänsyn tUl gällande skattelagstiftning uppkommersvårigheter att bestämma hustms semesterlönegmndande inkomst i de fall då makarensamma driver rörelse. Vissa andra remissinstanser betonar däremot attlagstiftning, som i likhet med semesterlagen uppbärs av ett utpräglatskyddsintresse, bör omfatta alla arbetstagare oavsett familjeanknytning samtatt utvecklingen går därhän, att undantag för familjemedlemmari lagstiftning som rör arbetstagares förhåUanden tas bort. För egen del viU jag i detta sammanhang försterinra om att det i den av Nordiska socialpolitiska kommittén tillstyrktarapporten om samordning av de nordiska ländemas semesteriagstiftning (avsnitt12.1) såsom första punkt bland önskvärda ändringar har angivits, attundantagandet av familjemedlemmar från semesterlagstiftningen upphävs. Jag villockså erinra om att familjemedlemmar omfattas av lagen om allmän försäkringoch av den antagna lagen om aibetsskadeförsäkring. Detsamma gäUerlagen om ledighet för studier. Det tidigare generella undantagandet iarbetarskyddslagstiftningen togs bort . De kvarståendeundantagsbestämmelserna föreslås av arbetsmiljöutredning- 1976/77: 90 153 enbli avförda vid tillkomsten av den föreslagna arbetsmiljölagen. Jag anser dettavara en riktig utveckUng. Det saknas mot bakgmnd av vad jag nu har angettbärande skäl att också i fortsättningen undanta familjemedlemmar från det skyddoch de rättigheter som semesterlagen garanterar. Sä snart det verkligen föreliggerett anställningsförhållande bör rätt tUl semesterledighet och semesterlönföreligga oavsett eventuella familjeband mellan arbetsgivaren ocharbetstagaren. Jag ser alltså inte något främmande i att arbetstagaren i dettaliksom i andra faU får rätt att ställa krav på betald semester. Jag kan inteheller finna att synpunkten angående svårigheter att kontrollera lagenstiUämpning bör leda till någon annan ståndpunkt, särskilt som det här är frågaom civilrättsUg lagstiftning vars tiUämpning övervakas endast av de berördaparterna och deras företrädare. Jag föreslår därför att undantaget förfamiljemedlenunar utgår. Detsamma bör som förordas av kommittén och flertaletav de remissinstanser som yttrat sig gälla beträffande undantaget för den somavlönas uteslutande genom vinstandel. Med s. k. okontrollerade arbetstagare menas isemesterlagen sådana arbetstagare som utför arbete i sitt hem eller eljestunder sådana förhållanden att det inte kan anses tillkomma arbetsgivaren attvaka över arbetets anordnande. De okontrollerade arbetstagarna brukar hänförastiU två grupper, hemarbetare och övriga arbetstagare som utför arbetet undersådana former som nämnts. Det är i praktiken omÖjUgt för arbetsgivaren attfastställa om exempelvis en hemarbetande har arbetat för en arbetsgivaresräkning ett visst antal dagar under en månad. Den okontrollerade arbetstagarenkan dessutom i regel ordna arbetet så att han får erforderlig ledighet. Avdessa skäl har i semesterlagstiftningen införts en särreglering för nu berördaarbetstagare. De är enligt 4 § SemL inte berättigade till semester menfår i stäUet s. k. särskUd semesterlön. Denna utgör av arbetstagarenssammanlagda arbetsinkomst hos arbetsgivaren under kvalifikationsåret. Däremotberäknas inte särskild semesterlön för sjukdomstid eUer annan privilegieradfrånvaro, vUket innebär att den okontroUerade arbetstagaren intar en mindreförmånUg stäUning i semesterlönehänseende än andra arbetstagare. I någon månuppvägs detta av att aU lön läggs till grund för semesterlöneberäkningen,oavsett om arbete utförts under under kalendermånad avintjänandeåret. Hemarbete förekommer dels som arbetsvärd, främstför svårt rörelsehindrade, dels som hemindustriellt arbete. Hemarbete inomarbetsvården organiseras genom hemarbetscentralema. sysselsattes omkring700 personer i hemarbete med statsunderstöd. Detfinns inte några fuUständiga uppgifter om det hemindustriella 1976/77: 90 154 I semesterkommitténs betänkande (SOU 1975: 88 s. 120) redovisasuppgifter ur industristatistik, vilka ger en viss uppfattning omantalet hemarbetare. Enligt dessa uppgifter uppgick, antalet hemarbetare detåret till omkring 11 500. De största grapperna utgjordes av arbetstagare inomtextil-, beklädnads-, läder- och läder-vamindustrin (6 036) samtverkstadsindustrin (2 597). Till den andra gruppen av okontrolleradearbetstagare brukar räknas vissa handelsresande och försäkringsombud. Ävenflottningsarbetare, skogsarbetare och arbetstagare som åtagit sig betskötselhar hänförts tUl gruppen. har dock skogs- och flottningsarbetarna genomkollektivavtal fått ställning som kontrollerade arbetstagare. Det finns inga generella regler för olikayrkesgrupper utan sättet för arbetets ordnande i det särskUda fallet bUr avgörande.Arbetsledning, skyldighet att arbeta på bestämda tider och kontrollen avarbetet är viktiga omständigheter att beakta vid bedömningen. Det är inte i ochför sig avgörande om arbetsgivaren händelsevis kan kontroUera arbetstiden. Detväsentliga är hur arbetet faktiskt har anordnats. anför att huvudskälet försärbehandlingen av de okontrollerade arbetstagarna bortfaller, när kravet påviss tids arbete för rätt till semester slopas. Man anser vidare att reglernaom semesterlönegmndande frånvaro också bör gälla de okontrollerade arbetstagarna.Det är enligt kommittén också angeläget att förmånerna enligt lagen är lika föralla arbetstagare, oavsett hur arbetet anordnas. Kommittén föreslår därför attsärbehandlingen av de okontrollerade arbetstagarna upphävs. Enligt kommitténkan det knappast medföra några större svårigheter att avskaffa särbehandlingenav den förhåUandevis lilla grupp som det här rör sig om. Semesterledighet kanordnas exempelvis genom att arbete inte lämnas ut under semestertiden.Semesterlön som tjänas in under semesterlönegmndande frånvaro betalas enligtkommitténs förslag på samma sätt för dessa som för andra arbetstagare. En visssvårighet kan visserligen ligga i att hemarbete ibland delas upp på flerafamiljemedlemmar men de problem som följer med sådana särfall torde enligtkommittén kunna lösas avtalsvägen. Kommitténs förslag att ta bort den särsldldaregleringen i semester-lagen av okontrollerade arbetstagares semesterförmånerhar tiUstyrkts av kammarrätten i och några arbetstagarorganisationer.Flera andra remissinstanser ställer sig däremot kritiska tUl förslaget. a. hovrätten för , SAF och SHIO. Kritiken går främst ut påatt tiUämpningen av semesterlagens aUa bestämmelser, inte minst dem omsemesterförläggningen, pä okontroUerade arbetstagare ger upphov till betydandepraktiska svårigheter. Hovrätten menar att det inte är rimligt att vidskadeståndsansvar ålägga arbetsgivaren skyldighet att lägga ut semester fördessa arbetstagare och framhåller att rätten tUl semesterlön framstår somviktigast. SAF framför Uknande synpunkter. 1976/77:90 155 SAFmenar vidare, att det beträffande dessa arbetstagare inte äi: befogat att tiUämpade privUegieringsreglér som gäller för arbetstagare i allmänhet. SHIO pekar bl.a. pä att den okontrollerade arbetstagaren själv bestämmer över sin arbetstidoch att han har möjlighet att låta annan utföra hela arbetet eller del avdetta. Genom att han är sin egen . arbetsledare kan han själv väljasemestertidpunkt. Kommittéförslaget sägs medföra antingen minskad valfrihet förde anstäUda när det gäller semesterförläggningen eller ökad byråkrati både förföretag och anställda. TCO säger sig visserligen kunna dela kommitténsuppfattning, att huvudskälet för särbehandlingen bortfaUer genom den utformningsom kommittéförslaget fått. Å andra sidan betonar man att förslaget medförpraktiska problem. Inte minst gäller detta om semesterbestämmelserna skalltiUämpas på okontroUerade arbetstagare med mer än en arbetsgivare. TCOframhåller att bl. a. reglema om förläggning av semesterledighet, rätt attspara semesterledighet samt semesterlön för sparad ledighet har blivitbristfäUigt belysta i betänkandet. För egen del viU jag anföra följande. Orsaken tUlatt de s. k. okontroUerade arbetstagarna har blivit föremål för särreglering isemesterlagstiftningen är som redan nämnts, att deras arbetsförhåUanden medföratt någon fortlöpande övervakning av arbetets bedrivande inte kan eller börske. Dessa arbetstagare har, om än i olika grad, betydande frihet att bestämmaöver sin arbets- och ledighetstid. Arbetet bedrivs i hemmet eller i övrigtutanför en av arbetsgivaren kontrollerad arbetsplats. I fråga om hemarbetarnagäller vanligen att de fortlöpande från arbetsgivaren erhåller det materialsom skall bearbetas. Arbetsgivarens intresse begränsas i allmänhet tiU att ettvisst arbetsmått utförs inom överenskommen tid. Mot bakgrund av tidigare semesterlagstiftnings kravpå visst antal arbetade dagar per kalendermånad som fömtsättning för rätt tUlsemester var det naturligt att undanta de okontrollerade arbetstagarna frånrätten tUl semester. Det måste nämligen vara svårt och inte sällan omöjligt attkonstatera, om arbetstagaren hade kvalificerat sig för semester. Det haremellertid förutsatts, att dessa arbetstagare själva beredde sigsemesterledighet i samband med att de fick särskUd semesterlön. Med den utformning av rätten till semesterledighetoch semesterlön som föreslås har otvivelaktigt ett viktigt hinder mot attjämstäUa okontrollerade arbetstagare med övriga arbetstagare försvunnit. Ledighetenförutsätter ju inte något intjänande och semesterlön beräknas proportioneUt påall inkomst utan några trappstegsregler. Detta skulle i och för sig tala föratt kommitténs förslag godtogs. Det bör självfallet också eftersträvas attsemesterförmånema i största möjUga utsträckning blir desamma, oavsettanstäUningsformen. Prop.1976/77: 90 156 Å andra sidan kan man inte bortse ifrån, atttillämpningen av se-mesterlagsbestämmelserna fullt ut på även de okontrolleradearbetstagarna medför betydande praktiska problem. Bestämmelserna i semesterlagenkan sägas bygga på den förutsättningen, att arbetsgivaren har viss överblickoch kontroll över hur arbetet utförs. Semesterplaneringen sker sålunda motbakgmnd av att arbetstagaren har att iaktta en på ett eller annat sätt planlagdarbetstid. En genomgång av bestämmelserna i den föreslagna semesterlagen gerenligt min mening vid handen, att åtskilliga av dem inte kan anpassas tiU deförhållanden, under vUka de okontrollerade arbetstagarna utför sitt arbete. a. bestämmelserna om semesterledighetens beräkning och förläggningsamt rätt att spara semesterledighet och semesterlön för sparad ledighet. Föratt en tillämpning av dessa bestämmelser pä nu berörda grupper skall framståsom rimlig och naturlig, krävs enligt min mening att de okontrollerade arbetstagamasarbetsförhållanden i högre grad än nu förs in under arbetsgivarens kontroll.Det är inte säkert att detta framstår som önskvärt för de berördaarbetstagarna. Det innebär att den frihet i fråga om tid och sätt för arbetetsfullgörande som de nu har beskärs. Mot bakgrund av vad jag nu har anfört anserjag mig för egen del inte kunna ansluta mig till semesterkommitténs förslag attavskaffa särregleringen för de okontrollerade arbetstagarna. Som jag redan nämnt bör emeUertid eftersträvas attde okontrollerade arbetstagarna, i den utsträckning som är praktiskt möjlig ochlämplig, får rätt tiU samma förmåner som andra arbetstagare. För dem utgör denekonomiska sidan av semesterrätten det väsentUga inslaget. I detta hänseendeföreligger emellertid den betydande skiUnaden mellan okontrollerade och andraarbetstagare, att de förra inte tjänar in semesterlön vid ledighet på grund avsjukdom eller vid annan därmed jämställd frånvaro. Med det av semesterkommitténföreslagna fondsystemet, skulle bestämmelsema om semesterlönegmndande frånvarokunna till-lämpas även i detta fall, utan att särskilda svårigheter därigenomuppkom. Enligt min mening bör det emellertid vara möjligt att genomföra ensådan ordning också inom ramen för den nu föreslagna utformningen avsemesterlagen. Semesterlön tjänas som förut angetts in under tiddå arbetstagaren erhåller lön i anställningen eUer under pågående anställningär ledig från arbetet av vissa, särskilt angivna orsaker. Dessa är sjukdom,ledighet som berättigar till föräldrapenning, ledighet på grund av risk föröverförande av smitta, ledighet för utbildning i vissa faU samt ledighet förviss militär-, vapenfri- eller civilförsvarstjänstgöring. Den semesterlönegrundandefrånvaron är begränsad tUl viss angiven tid. Den ledighet det här är fråga omär i allmänhet möjlig att utan större omgång styrka. TiU detta kommer attledighetsperioderna inte sällan har sådan längd, att arbetstagaren kan haanledning att före eller under ledighets- 1976/77: 90 157 tidenta kontakt med arbetsgivaren angående arbetsuppehåUet. Huruvida det i detenskUda faUet är fråga om ledighet som formellt har beslutats av arbetsgivareneller om arbetstagaren, exempelvis vid sjukdom, utan sådant beslut haravhållit sig från arbete inom ramen för den frUiet han har att disponera sinarbetstid, bör enligt min mening inte ha någon avgörande betydelse. Sä snartarbetstagaren av skäl som tidigare angetts har avhäUit sig frän arbete, börtiden tillgodoräknas för intjänande av semesterlön. Under alla förhåUandenmåste det ankomma på arbetstagaren att visa, att sådan ledighet som åberopassom gmnd för semesterlön är semesterlönegrundande enligt lagen. Jag föreslär sålunda att bestämmelserna om semesterlönegmndandefrånvaro får motsvarande tiUämpning pä okontrollerade arbetstagare. I övrigtbör i fråga om dessa arbetstagare gäUa, att bestämmelserna om semesterledighet med eller utan semesterlön inte är tillämpliga, men att dessa arbetstagaretillförsäkras särskild semesterlön, beräknad på i princip samma sätt somsemesterlönen i allmänhet. Den särsldlda regleringen i 17 § SemL avsemesterrätten vid s. k. blandat arbete förs däremot inte över till den nyalagen. Liksom tidigare bygger bestämmelserna på förutsättningen att deokontroUerade arbetstagama själva i allmänhet bereder sig ledighet för semesteri samband med att de får ut den särsldlda semesterlönen. Vid sidan av SemL gäller lagen om förlängdsemester för vissa arbetstagare med radiologiskt arbete. Den särskildasemesterlagen har föregåtts av tidigare lagstiftning i samma ämne. semesterlag innehöll inga särbestämmelserför arbetstagare med radiologiskt arbete. På gmndval av ett förslag av 1942 årssemesterkommitté (SOU 1945: 59) tillkom en lag om förlängd semesterför vissa arbetstagare med hälsofarUgt arbete. Genom denna utsträcktes denårliga semestern för vissa gruvarbetare, nattarbetareoch mörkrumsarbetare samt tiU för arbetare sysselsatta medradiologiskt arbete. Semesterledighetens förlängning för arbetstagare medradiologiskt arbete byggde på den principiella ståndpunkten, att arbetetmedförde skadliga förändringar samt att dessa delvis kunde fås att återgå genomden längre ledigheten (se vidare SOU 1975: 88 s. 225 f.). I propositionen(prop. 1946: 221) anslöt sig föredragande departementschefen tiU uttalanden avkommittén enligt vilka en differentiering av semesterns längd efterbehovssynpunkt borde ske med utgångspunkt i en medicinsk bedömning. Längresemester borde tillförsäkras de gmpper av arbetstagare som till följd av sinaarbetsförhåUanden drabbades av allvarligt men i fysiskt eller psykisktavseende, vilket kunde avhjälpas eller åtminstone väsentUgt lindras 1976/77: 90 158 genomen längre tids avbrott i arbetet. En ytterligare fömtsättning skuUe emellertidvara att förebyggande åtgärder inte stod tiU buds eller lämpligen kundevidtas. Arbetarskyddsätgärder borde alltså komma i första hand. I vissa fallvar det emellertid omöjligt att genom sådana åtgärder avhjälpa alla deolägenheter, som i en del faU medförde ökat semesterbehov. I samband med införandet av den aUmännatreveckorssemestem ersattes särskilda semesterlag av en ny lag omförlängd semester för vissa arbetstagare med hälsofarligt arbete. Denna lagavsåg endast arbetstagare som utsattes för röntgenstrålning eller strålningfrån radioaktiva ämnen. Den nya lagen överensstämde i övrigt i allt väsentligtmed den äldre. 1960års semesterkommitté hade i uppdrag att pröva om den särskilda lagen bordebehållas efter en förlängning av den lagstadgade allmänna semestern. Kommitténskulle överväga om inte tiden var mogen att helt överlåta frågorna om längresemester ät arbetsmark-nadspartema. Däremot hade kommittén inte tiU uppgift attpröva det medicinska behovet av en sexveckorssemester för anstäUda med radiologisktarbete. Den utgick från att det fanns ett sådant behov. Kommittén fann att detalldeles övervägande flertalet arbetstagare som sysselsattes i radiologisktarbete hade sina bättre semesterförmåner noggrant fixerade iavtal. Det var alltså en mycket begränsad krets av arbetstagare med rätt tillförlängd semester enligt lagen, som inte på avtal kunde grunda rätt tillsemestcrförmåner motsvarande dem som den särsldlda semesterlagen gav. Riskernaför att de som redan hade längre semester pä grund av a-vtal skulle förloradenna förmån om lagen upphävdes bedömdes som mycket små, även om man inte kundebortse från att rätten tiU den längre semestern kunde bli beroende avarbetstagarorganisationens styrka i det speciella fallet. Enligt kommitténsmening skulle det vara olyckligt, om den på medicinska behov gmndade rättentill semester för berörd kategori skulle kunna ifrågasättas vid enavtalsuppgörelse, om så gällde något enstaka fall. Inte heUer kunde man bortsefrån att lagen hade en självständig betydelse i sådana fall, där arbetsavtaletsaknade all hänvisning till lagen, och att dess upphävande kunde få omedelbarbetydelse för berörda arbetstagare. Med hänsyn till vad som sagts nu ansågkommittén att det inte fanns tillräckliga skäl att föreslå ett upphävande avden särskUda lagen. I propositionen (prop. 1963: 68 s. 60) framhöU föredragandedepartementschefen att det medicinska behovet av en förlängd semester förberörda arbetstagare inte var oomtvistligt. Å andra sidan hade det intetillkommit någon avgörande ny omständighet, som motiverade en ändraduppfattning angående detta behov. Mot den bakgrunden ansåg departementschefen,i likhet med remissinstanserna, att det tiUs vidare borde finnas enlagstiftning i ämnet. 1976/77: 90 159 särskilda semesterlag, som i alltväsentligt motsvarar den tidigare lagen, anknyter tUl terminologin istrålskyddslagen (1958: 110, ändrad : 245). Med radiologiskt arbeteavses sålunda arbete, i vilket brukas röntgenutrustning eller annan tekniskanordning, avsedd att utsända joniserande strålning, och arbete vid anläggningför utvinning av atomenergi. Arbetstagare, som för arbetsgivarens räkningunder kvalifikationsåret har utfört radiologiskt arbete, i vUket han harutsatts för joniserande strålning i sådan utsträckning att menlig inverkan kanbefaras, har rätt till längre semester enligt lagen. En fömtsättning är attarbetet har utförts under minst under samma kalendermånad. Semesternutgör då per sådan månad, dvs. eller för fulltIcvalifikationsår. Enligt 2 § skall arbetarskyddsstyrelsen i vissa fall avgöraom visst arbete kan anses falla under den särskilda semesterlagen. Vid dennaprövnmg har lagen tUlämpats tämligen snävt. Styrelsens avgörande är bindandeför parterna och, i rättegång, för domstol som prövar tillämpningen av lagen.Arbetarskyddsstyrelsen inhämtar i sin tur yttrande från (tidigare radiofysiska institutionen vid och medicinalstyrelsensstrålslcyddsnämnd). I praktiken följer styrelsen alltid strålskyddsorganetsuppfattning. Strålskyddsorganens ståndpunkt baseras på uppfattningen att ensemesterförlängning inte får vara ett surrogat för ett fullgott strålskydd.Semesterförlängning har därför i regel inte medgivits för arbete inom industrioch forskning, men däremot vid sjukhusen, där strälskyddsåtgärderna iblandmåste begränsas med tanke på patientens bästa. I fråga om arbetarskyddsstyrelsenspraxis kan jag i övrigt hänvisa till betänkandet (SOU 1975: 88 s. 230 f.).EnUgt uppgift i betänkandet (s. 231) kan antalet anställda som har rätt tUlförlängd semester på grund av radiologiskt arbete uppskattas till 3 5004 000.Av dessa tUlhör ca 1 800 Svenska hälso- och sjukvårdens tjänstemannaförbund,ca 1 100 och ca 300 läkarförbund.Flertalet av dessa arbetstagare har sex veckors semester eller längre på grundav avtal. har inhämtat yttranden frånstatens strålskyddsinstitut och arbetarskyddsstyrelsen. Beträffande detnärmare innehållet i yttrandena får jag hänvisa till betänkandet (SOU 1975: 88s. 231 f.). I detta sammanhang vill jag emellertid nämna följande. är enligt sitt yttrande avden uppfattningen att radiologiskt arbete numera bedrivs under så betryggandeomständigheter att skäl för särskild semesterförlängning inte längreföreligger. Skillnaden i längd mellan den lagstadgade förlängda semestern förpersoner i radiologiskt arbete och den normala semestern måste i de flesta fall anses varaobetydlig, även om semesterförlängningen kunde tillskrivas någonrislcminskandé verkan, vilket inte anses vara fallet. Däremot kaii skillnaden isemester för de personer Prop.1976/77: 90 160