prop · G003113 · 1976-12-31 00:00:00 — Genom förordningen (1976: 989) omändring i körkortskungörelsen har regeringen föreskrivit att polismyndighetskaU göra anmälan till länsstyrelse om omhändertaganden enligt lagen (1976:511) om omhändertagande av bemsade personer m. m. Ändringama har trätt i kraftden . 1976/77:113 13 I fråga om motordrivna fordon kan anföras attvägtrafiklagstiftningen innehåller enhetliga definitioner av de begrepp somanvänds. Sålunda indelas motordrivna fordon i motorfordon, traktorer,motorredskap och terrängmotorfordon. Indelningen tar sikte på dels fordonensändamål, dels fordonens konstmktiva hastighet. Motorfordon är enUgt definitionen ett motordrivetfordon som inte är terrängmotorfordon och som är inrättat antingen huvudsakUgenför att självständigt användas tiU person- eUer godsbefordran eller för annatändamål om fordonet inte är att anse som traktor eller motorredskap. Förgränsdragningen meUan motorfordon å ena sidan och traktor och motorredskap åandra sidan får den konstmktiva hastigheten betydelse. Traktorär ett motordrivet fordon som är inrättat huvudsakligen för att dra annatfordon eller arbetsredskap och som är konstmerat för en hastighet av högst 30km/tim. och endast med svårighet kan ändras tUl högre hastighet. Motorredskapär ett motordrivet fordon som är inrättat huvudsakligen som arbetsredskap ochsom är konstmerat för en hastighet av högst . och endast med svårighetkan ändras tiU högre hastighet. Det finns en mängd sinsemellan olika typer ochvarianter av motorredskap, såsom last- och schaktmaskiner, grävmaskiner,mobilkranar, jordbruks- och skogsmaskiner, vägmaskiner etc. Terrängmotorfordon är ett motordrivet fordon som ärimättat huvudsakligen för att självständigt användas tiU person- ellergodsbefordran i terräng. Terrängmotorfordon indelas i terrängvagnar ochterrängskotrar. Gränsdragningen sker efter tjänstevikten. Förrätt att på väg föra traktor, som är försedd med gummUijul, krävs enligt 10 §körkortskungörelsen (1972: 592, omtryckt 1975: 58, ändrad : 72)(KKK) körkort eller traktorkort, om inte körningen är tillfällig och sker påen kortare sträcka till eller från arbetsplats eller meUan en gårds ägor eUerför liknande ändamål. Traktortåg får föras i yrkesmässig trafik endast av densom har körkort med behörigheten C, D eller E eUer har trafikkort (11 § andrastycket KKK). Bestämmelser om kompetensen att föra motorredskap finns inte. Enligt 3 § ttafikbrottslagen (1951: 649) (ändradsenast 1975: 611) (TBL) döms den för olovlig köming som för körkortspliktigtfordon utan att vara berättigad att föra sådant fordon. Bestämmelsen gälleräven förare av traktor eller spårvagn. När körkortstiUstånd meddelas får länsstyrelsenäven föreskriva de villkor som föranleds av medicinska skäl (19 § KKK). Demedicinska krav som bör ställas på körkortshavaren meddelas av socialstyrelsenefter samråd med (129 § KKK). 1976/77:113 14 förarprovfirms bestämmelser i 3338 §§ KKK. meddelarnärmare föreskrifter om förarprovet (134 § KKK). ErUigtde föreskrifter för förarprov som har utfärdat fårbil som används vid förarprov inte vara utrustad med automatisk koppling ellerautomatisk växling. Vissa fysiskt handikappade personer tillåts emellertid attavlägga förarprovet på sådan bil. Med stöd av 19 § KKK föreskriverlänsstyrelsen i dessa fall att körkortstillståndet avser körkort som ärbegränsat att gälla förande av automatväxlad bil. Begränsningen anges somsärskilt villkor på körkortet. Promemorian (Ds K 1976: 7) Körkortslag mnehållerförslag till körkortslag (KKL) och körkortsförordning (KKF). I förslaget tillKKL behandlas bl. a. de grundläggande kraven i fråga om behörigheten att förafordon, de personliga och medicinska förutsättningarna för att erhållakörkortstillstånd, körkortsålder, förarprov, körkortets giltighet, återkallelseav körkort, spärrtid, vaming, omhändertagande av körkort, imder-låtelse avkörkortsingripande och verkan av utländsk dom. I förslaget till KKF tas uppbestämmelser av mindre principiell och grundläggande betydelse främst avadministtativ karaktär och de detaljföreskrifter som krävs för KKL:stillämpning. I fråga om det närmare :innehåUet i promemorian berjag att få hänvisa till bilaga 1. (K 1968: 53) föreslår ibetänkandet (SOU 1974: 26) Motorredskap att de motordrivna fordonen skall delasin i fyra klasser, nämligen motorfordon, terrängmotorfordon, motorredskap ochterrängmotorredskap. Begreppet traktor skall alltså enligt utredningensförslag utmönsttas och traktorerna hänföras till motorredskapen. Vidareföreslår utredningen krav på förarkompetens och förarålder för framförande avmotorredskap såväl på väg som i övrigt på platser där annan trafik medmotordrivna fordon förekommer. Från denna grundregel skall enligt förslagetundantas dels motorredskap som förs av gående och som endast undantagsvisanvänds på områden som i övrigt trafikeras med motordrivna fordon, dels motorredskapsom framförs uteslutande inom fabriksbyggnad, lager-, arbets- eller därmedjämförlig lokal. I sistnämnda fall skall kraven på förarkompetens ochförarålder enligt förslaget tillgodoses inom arbetarskyddslagstiftningens ram. Fömtom kompetensfrågan behandlarmotorredskapsutredningen även andra frågor rörande motorredskap, såsomklassificering, registrering, utrustning, besiktning och försäkring. Prop.1976/77:113 15 har beträffandeförarkompetensen gjort en indelning som bygger dels på fordonets konstruktivahastighet, dels på dess vikt. Enligt förslaget skall för motorredskap medhögsta konstmktiva hastighet om . krävas ett särskiltmotorredskapskort (M-kort). De nuvarande traktorkorten föreslås avskaffade ochersatta med M-kort. För förande av motorredskap med en konstruktiv hastighetöver . skall krävas behörigheten B (dvs. Överstiger den konstmktiva hastigheten . föreslås enindelning med hänsyn till fordonets totalvikt. Understiger totalvikten 3,5 tonskall behörigheten B räcka, men uppgår den tiU eller mera skall krävasC-behörighet (dvs. Körkort med behörigheten B eller C förutsättsgivetvis också gälla för alla motorredskap som hänförs till klassen M. Det sagda avser inteterrängmotorfordon och terrängmotorredskap. Terrängvagn och terrängmotorredskapskall få föras endast av den som har behörigheten B. För hjulburet terrängmotorredskapmed totalvikt över skall dock krävas behörigheten C. Utredningen anför att vissamotorredskap har en konstruktion som gör att de körtekniskt skiljer sig från enbil eller sådant motorredskap som bör vara normgivande för körkort för dessafordon. För att få framföra sådana "avvikande" motorredskap börkrävas en speciell tUl-läggskompetens utöver den allmänna kompetens som behövsför körkort för vederbörande fordonskategori. TUläggskompetensen skall avse enbartden färdighet eller kunskap som krävs för att från säkerhetssynpunkt förafordonet där trafik med andra motordrivna fordon förekommer. Enligt förslaget skallkompetenskraven inte gäUa för färd på väg kortare sträcka till eller frånarbetsplats eller mellan en gårds ägor eller för liknande ändamål (jfrnuvarande 10 § andra stycket KKK beträffande traktorer). Förarprov på automatväxlad bil Statens trafiksäkerhetsverkföreslår i sin framställning att körkortskungörelsen ändras så, att körkortmed behörigheten AB*** och AB**E kan begränsas att gälla endast automatväxladbil även för icke handikappad person. anför att detföreUgger svårigheter för många personer att hantera koppling och växling ochatt samordna dessa moment med manövreringen av bilen i övrigt. I fråga omsådana personer innebär en automatväxlad bil ökad säkerhet i trafiken, både fördem själva och för deras medtrafikanter. Från trafiksäkerhetssynpunkt hade detenligt verkets uppfattning varit värdefullare, om en del av de merkostnaderför körkortsutbildningen, som personer med de angivna svårigheterna fårvidkännas, i stället hade lagts på utbildning i ett mera 1976/77:113 16 avanceratuppträdande i trafiken. De angivna problemen skulle kunna lösas, om den som såönskar kunde få utbildas på och avlägga körkortsprov på automatväxlad bil.Verket har bedrivit viss försöksverksamhet med utbildning på automatväxlad bil.Resultaten av denna visar att det inte torde vara lämpligt att tiUdela den somhar avlagt prov på automatväxlad bU körkort som gäller även för manuelltväxlad bil. Körkort som utfärdas på gmndval av prov på automatväxlad bil bördärför begränsas till att avse endast sådan bil. En sammanställning av remissyttrandena är intagen ibilaga 2, till vilken jag får hänvisa. 5 Föredraganden 5.1 Inledning 1975/76: 155 om vissa körkortsfrågor lades fram förslag till enreformering av de delar av körkortslagstiftningen som berör rätten att innehakörkort, dvs. de personliga lämplighetskrav som bör stäUas på enkörkortshavare. Dessa frågor aktualiseras såväl i samband med att körkortutfärdas körkortsgivningen som i samband med återkallelse, varning ochandra slag av körkortsingripanden. Däremot behandlades i propositionen intefrågor om körskickligheten, dvs. föramtbildning, förarprov och liknande. Vissafrågor hänsköts för ytterligare överväganden till en särskilt tillsattutredning (K 1976: 02) om vissa körkortsfrågor. (/76: 28, rskr 1975/76: 390) biträdde de lösningar som i angivna delarförordades i propositionen men uttalade att de för den enskilde och från rätts-och trafiksäkerhetssynpunkt mest betydelsefulla bestämmelserna borde tas in ien lag. Tillämpnings- och verkställighetsföreskrifter till lagen borde finnasi en regeringsförfattning. Som väsentligt framhölls att man vid avvägningenmellan de båda författningarna undvek att ge lagen karaktär av endast enramförfattning utan eftersträvade ett tillräckligt fylligt innehåll. Förslagtill den förordade författningstekniska utformningen borde enligt riksdagenkunna läggas fram , varvid också informationsvis borde kunnaredovisas den regeringsförfattning som skall finnas jämte lagen. Närdet gällde frågan om vilken domstol tingsrätt eller länsrätt som skallhandlägga frågor om körkortsingripanden beslöt att de körkortsmål,där tingsrätten dömer i ansvarsfrågan, skall flyttas över till aUmän domstol.De gränsdragningsproblem m. m. som kan komma upp skulle bli föremål för särskUdutredning. Regeringen har sedermera meddelat utredningen omvissa körkortsfrågor tilläggsdirektiv för skyndsamt fullgörande av denutredningsupp- 1976/77:113 17 giftsom rör forumfrågan. Jag vill i detta sammanhang nämna att utredningen enligtsina tidigare direktiv också behandlar bl. a. frågor om pricksystem, varningoch etl i körkortsprocessen medverkande allmänt ombud. Inom har utarbetatspromemorian (Ds K 1976: 7) Körkortslag. Promemorian innehåller deförfattningsförslag som föranleds av beslut med undantag för defrågor som har hänskjutits för vidare utredning. 1 det följande kommer jag att gå igenom promemorianoch remissyttrandena, företrädesvis i de delar som rör körkortslagen. Jag tarockså upp några körkortsfrågor som inte omfattas av riksdagsbeslutet. Det gällerett förslag från motorredskapsutredningen (K 1968: 53) i betänkandet (SOU1974: 26) Motorredskap om kompetens att föra motorredskap. Vidare behandlar jagför information en framställning från statenstrafiksäkerhetsverk om förarprov på automatväxlad bil. Även dessa förslag harremissbehandlats. De olika frågorna hänger naturligt nog nära samman,men fordrar ändå för överskådlighetens skull en uppdelning vid redovisningen.Jag tar först upp promemorians förslag till körkortslag. 1 denna del berör jagfrågan om lämpligheten av en delreform avseende grunderna för kör-kortsgivningoch körkortsingripande. Därefter behandlas utformningen av körkortslagen ochuppdelningen mellan lagen och förordningen med avseende på innehållet i deolika bestämmelserna. Jag tar också här upp några frågor som enligt min meningkräver särskilda överväganden. Det gäller varning, körkortsspärr, Underlätelseav körkortsingripande, verkan av utländsk dom, bemyndigande och några övrigafrågor som inte lämpligen låter sig grupperas under sammanfattande rubriker. remissinstanser återkommer till frågor som har behandlats i 1976 årsproposition och som redan har tagit ställning till. För min del anserjag att dessa frågor inte bör tas upp på nytt. Jag redovisar inte heller denärmare övervägandena bakom förslaget till körkortsförordning utom i de delarsom har mera direkt betydelse för uppdelningen mellan författningarna. I övrigtär de frågor som rör körkortsförordningen av mera detaljartad karaktär som detfår ankomma på regeringen att ta ställning till under det vidare arbetet. Fören närmare redogörelse för remissinstansernas synpunkter på förordningen fårjag hänvisa till remissammanställningen. I den mån jag har ansett mig redan nukunna ställa mig bakom synpunkterna framgår detta av författningstexten. Jagvill framhålla att de detaljanmärkningar som remissinstanserna har framförtmot körkortsförordningen kan leda till överväganden som medför att vissaytterligare justeringar får göras i förordningen. Det gäller emellertid dåfrågor som rör mera administrativa rutiner och som inte påverkar den enskildesrätt till körkort. Sådana justeringar som jag nu tänker på ger inte hellernågon annan helhetsbild av författningsar- 2 1976/77.1 saml Nr 113 1976/77:113 18 betetän den som presenteras i propositionen. I det sammanhanget vill jag också nämnaatt det förhållandet att förslaget till körkortsförordning informationsvisläggs fram för givetvis inte innebär att regeringen avhändsmöjligheten att ensam besluta om ändringar i förordningen. Efter körkortslagenbehandlar jag motorredskapsuttedningens förslag om kompetens att föramolorredskap och i ett följande avsnitt tar jag upp trafiksäkerhetsverketsframställning. I det avslutande avsnittet lämnar jag några synpunkter rörandeikraftträdande m. m. Förslaget till körkortsförordning är intaget som bilaga 3. 5.2.1Förutsättningen för en delreform Remissinstanserna vitsordar allmänt behovet av enreformering av körkortsbestämmelserna enligt de riktiinjer som hargodkänt. Enighet råder också om att de författningsförslag som har utarbetats ipromemorian stämmer med riksdagsbeslutet. De flesta remissinstanserna har ingen erinran motatt den föreslagna reformen genomförs utan avvaktan på körkortsutredningensarbete. Flera remissinstanser förordar uttryckligen en delreform, bland demkammarrätten i , länsstyrelserna i och Norrbottenslän, körkortsutredningen, och Nationalföreningenför trafiksäkerhetens främjande. I det sammanhanget framhålls som väsentligtatt de nya reglerna kan börja alt tillämpas . Regeringsrätten diskuterar ingående frågan om denföreslagna delreformen bör genomföras nu eUer om man i stället bör avstå fråndenna lagstiftningsetapp i avvaktan på att förutsättningar föreligger för ettmera fullständigt genomförande av reformen. Regeringsrätten instämmer i attprincipbeslutet i fråga om vilken domstol länsrätt eller tingsrätt som haratt besluta om körkortsingripande inte behöver genomföras med den nuföreslagna reformen. Däremot anser regeringsrätten det betänkUgt att medgestor frihet för länsrätter och kammarrätter att bestämma spärrtidens längd ochavgöra i vad mån trafikbrottslighet, allmän brottslighet eller anmärkningar inykterhetshänseende skall ha betydelse för körkortsinnehav utan att samtidigtgarantier skapas för en enhetlig och följdriktig rättstillämpning. Den närmasttill hands Uggande och mest ändamålsenliga utvägen är enUgt regeringsrättenatt tillerkänna ett aUmänt ombud rätt att överklaga beslut och domar ikörkortsmål. Denna rätt skulle kunna tillkomma ochändringen skulle kunna genomföras utan att de fortsatta övervägandenaföregrips. Anses ett förslag från körkortsutredningen böra avvaktas innanbeslut fattas om allmänt ombud, får enligt regeringsrätten den föreslagnadelreformen anstå. 1976/77:113 19 somenligt regeringsrätten kan motivera ett uppskov är att även det s. k.pricksystemet är under utredning. Även Motorförarnas helnykterhetsförbundifrågasätter om reformen inte bör uppskjutas i avvaktan på körkortsutredningensförslag. Förbundet anser att förslaget till körkortslag företer brister ifråga om garantier för enhetlig rättstillämpning och effektivtrafiksäkerhetskontroll särskilt mot bakgrund av att lagen senare skall kommaatt tillämpas av de allmänna domstolarna. i framhållerbehovet av ett allmänt ombud i körkortsprocessen. avstyrkeremellertid inte uttryckligen att lagstiftningen genomförs i etapper. Föregen del vill jag anföra följande. Riksdagsbeslutet innebär att allmän domstol skallbesluta om kör-kortsåterkallelse vid sådana trafikbrott, beträffande vilkadomstolen dömer i saken. Däremot ansåg att övervägande skältalar för att handläggningen av körkortsingripanden mot förare, som genomupprepade trafikförseelser har visat sig olämpliga som förare bör ligga kvarhos länsrätt. De problem som hänger samman med en överflyttning av vissakörkortsmål från länsrätt till tingsrätt övervägs f. n. av körkortsutredningen,som också har att utreda frågan om allmänt ombud i körkortsmål. Särskilt forumfrågan är komplicerad och krävernoggranna överväganden. Även om utredningen bedrivs med skyndsamhet måste mandärför räkna med att det återstår ett omfattande och tidskrävande arbete innantillräckligt beslutsunderlag föreligger. Proposition i frågan torde kunnaföreläggas tidigast . Med hänsyn härtill och till detuttalade behovet av den föreslagna reformen anser jag i likhet med vad som haranförts i promemorian och av flertalet remissinstanser att den bör genomförasutan att ett ställningstagande i forumfrågan avvaktas. Såsom har anförts under remissbehandlingen är detväsentligt att ett allmänt ombud inrättas i körkortsprocessen. Defrågeställningar som kommer upp i samband härmed hänger nära samman medforumfrågan. Vidare måste klarläggas i vilken omfattning ett allmänt ombudskall medverka i körkortsprocessen liksom den organisatoriska lösningen avfrågan, varvid bl. a. anknytningen till åklagarväsendet aktualiseras. Jag anserdet därför inte lämpligt eller möjligt att föregripa utredningen i denna deloch redan nu föreslå en partsrepresentation för det allmänna i körkortsmål.Detta ställningstagande sammanfaller också med riksdagsbeslutet, som förgenomförandet av den nu aktuella körkortsreformen inte ställde som villkor attförslaget om allmänt ombud genomförs . Såsom också har framförts vid remissbehandlingeninnebär de riktlinjer för en körkortsreform som har godkänt ökademöjligheter 1976/77:113 20 nyanserad och individualiserad rättstillämpning och det har allmäntframhållits hur angeläget det är att snabbt genomföra förslaget. Jag villemellertid framhåUa att praxis redan inom ramen för dagens bestämmelser är påväg mot en mindre schablonmässig bedömning. Mot denna bakgrund och med hänsyntill den erfarenhet som körkortsmyndigheterna har av olika problem som kommerupp i körkortssammanhang anser jag att de farhågor för en utveckling mot enmindre enhetiig rättstillämpning som har rests inte bör föranleda attdelreformen får anstå. Sammanfattningsvis förordar jag således attreformen genomförs utan att man avvaktar körkortsutredningens förslag. Förutsättningarna för att erhålla och innehakörkort anges i körkorts-kungörelsen (1972: 592, omtryckt 1975: 58, ändradsenast 1977: 72) (KKK). I de frågor som är aktuella innebärriksdagsbeslutet i huvudsak följande. En övergripande princip är att körkortsprövningenskall göras mer individualiserad och nyanserad än f. n. Det gäller t. ex. ifråga om allmän brottslighet, där helhetsbilden av föraren skall utgöra grundenför en bedömning av frågan hur han kommer att uppträda i trafiken. Prövningenskall ske inom ramen för den allmänna lämplighetsprövningen. Även beträffandeolovlig körning skall lagstiftningen utformas så att större möjligheter tillnyansering med hänsyn till omständigheterna skapas. Bedömningen av förseelsenskall ske som ett led i lämplighetsprövningen av vederbörande och nuvarandebestämmelser om spärrtid skall upphävas. Riksdagsbeslutet innebär vidare attökad vikt skall läggas vid åtgärder mot körkortshavare som har gjort sigskyldiga till allvarligare trafikförseelser t. ex. körning mot rött ljus ochgrövre hastighetsöverträdelser. Beträffande obehörigt avvikande fråntrafikolycksplats s. k. smit-ning skaU en samordning ske med bestämmelsenom smitning i 5 § lagen (1951: 649) om straff för vissa trafikbrott (5 § ändradsenast 1975: 611) (TBL). Institutet varning skall göras effektivare bl. a.genom att i förebyggande syfte kunna sättas in på ett tidigare stadium än somnu är fallet. Beslut om vaming skall kunna överklagas. Nuvarande åter-kallelserpå obestämd tid skall ersättas med bestämda spärrtider så att föraren redan iåterkallelsebeslutet får besked om den faktiska åter-kallelsetiden. Spärrtidskall kunna bestämmas också vid beslut om avslag på ansökan omkörkortstillstånd och vid negativt förhandsbesked. Äterkallelsetiderna skallnyanseras och sänkas i vissa fall där de ter sig omotiverat långa medhänsyn till trafiksäkerhelssynpunkterna. lämplighetsulredningskall i fortsättningen inte innehålla något omdöme i körkortsfrågan utanendast faktiska upplysningar. 1976/77:113 21 Ifråga om behörigheten att föra taxi innebär riksdagsbeslutet att nuvarandetrafikkort skall ersättas med ett system där taxibehörigheten utmärks på självakörkortet. I departementspromemorian framhålls att strävan harvarit att undvika en ramlag med generella bestämmelser och hänvisningar till iannan ordning utfärdade författningar. I stället har eftersträvats att så uttömmandesom möjligt reglera de väsentligaste delarna av körkortslagstiftningen, dvs.främst förutsättningarna för att inneha körkort. Lagförslaget har därmedblivit jämförelsevis detaljerat. Genomgående har i författningstexten närdet gäller den personliga lämpligheten framhävts trafiksäkerhetsaspekten påbekostnad av mera allmänna värderingar. Formuleringar som försvårar ennyanserad och individualiserad bedömning har undvikits. I promemorians förslag till körkortslag (KKL)behandlas bl. a. de grundläggande kraven i fråga om behörigheten att förafordon (1 5 §§), de personliga och medicinska förutsättningarna för erhåUandeav körkort (6§), körkortsålder (10 §), förarprovet (11, 12 §§), körkortetsgUtighet (13 §), återkallelse (1418 §§), spärrtid (19 §), varning (20 §),omhändertagande (21 §), Underlätelse av körkortsingripande (22 §) och verkan avutiändsk dom (23 §). I den föreslagna körkortsförordningen (KKF) tas uppolika definitioner, körkortsklasserna och mera speciella undantag från degrundläggande behörighetskraven, förfarandet i fråga om körkortstillstånd, förhandsbesked,utfärdande och förnyelse av körkort, förfarandet i omprövningsärenden,föramtbildningen, uppgiftsskyldighet, körkortsregistrering och bemyndigandenför vissa verk. I departementspromemorian förutsätts i fråga omallmän brottslighets betydelse att den förordade individualiserade bedömningengörs inom ramen för den allmänna lämplighetsprövningen, vilken vidkörkortsgivningen föreslås innebära, att körkortstiUstånd får meddelas endastom sökanden med hänsyn till sina personliga förhållanden kan anses lämplig somförare av körkortspliktigt fordon och att man särskilt skall beakta förutomsökandens nykterhetsförhållanden om det kan antas att han som förare avkörkortspliktigt fordon kommer att respektera trafikreglerna och visa hänsyn,omdöme och ansvar i trafiken. Beträffande körkortsåterkallelse föreslås iangivna avseende att körkort skall återkallas, om det med hänsyn tUl brottsliggärning som körkortshavaren har gjort sig skyldig till kan antas att han intekommer att respektera trafikreglerna och visa hänsyn, omdöme och ansvar i trafiken. I fråga om olovlig körning uttrycks de nyaprinciperna genom att brottet inte nämns särskUt bland momenten vidkörkortsprövningen. Närdet gäller allvarligare trafikförseelser föreslås 1976/77:113 22 enbestämmelse av innebörd, att återkallelse skall ske om körkortshavaren harbrutit mot en från trafiksäkerhetssynpunkt väsentlig regel. I fråga om smitning föreslås att körkort skallåterkallas om körkortshavaren har brutit mot 5 § TBL och personskada ellersådan sakskada som inte är obetydlig har uppkommit.