prop · G003149 · 1976-12-31 00:00:00 — Beträffandedetta s. k. undantagsområde gäller enligt särskilt utfärdade föreskrifter förförsvaret att verksamheten i möjlig omfattning skall planläggas och genomförasmed beaktande av de syften som tillgodoses med arbetarskyddslagen. har utgått från attarbetarskyddet i all den utsträckning som är möjlig bör regleras på samma sättför försvaret som i samhället i övrigt. Verksamheten inom försvaret måstevisserligen i många avseenden bedrivas under specieUa fömtsättningar. Detta haremellertid endast i begränsad utsträckning ansetts innebära att man kommer inpå en avvägning av principiellt annat slag än som görs inom andraverksamhetsområden. När det gäller utbildning eUer övning inom försvaret måstesålunda en avvägning ske mellan intresset att aktiviteten kan äga mm iändamålsenliga former och kravet på säkerhet. Tjänstgöring i militäraanläggningar sker enligt utredningen ofta under sådana omständigheter attvarken krigets krav eller nödvändigheten att bedriva övningar under realistiskavillkor utgör skäl att avvika från den nivå som gäller under civilaförhåUanden. Utredningen har påpekat att i av- 1976/77: l49 205 vägningensamtidigt ligger att hänsyn måste tas till försvarets uppgifter i krig och attdärför fullständig överensstämmelse inte kan skapas meUan militära och civilaanläggningar. Motsvarande påpekande har gjorts beträffande utrustning förmUhärt bmk. I fråga om arbetstiden har utredningen hänvisat till att avvikelsefrån arbetsmiljölagens särskilda föreskrifter föreslås kunna ske genomkollektivavtal. Vidare har påpekats att enligt förslaget möjlighet finns tillgenerell myndighetsdispens i de fall där undantag behövs frånarbetstidsbestämmelsema för att övningar skall kunna genomföras på ettändamålsenligt sätt. Även beträffande tillsynen inom försvarets område måsteenligt utredningen utgångspunkten vara att tillsynen skall utövas i sammaformer och av samma myndigheter som på övriga områden. Den löpande tUlsynenhar med hänsyn till den kontroll som bedrivs genom försvarets myndigheter påolika nivåer ansetts kunna utövas i huvudsak genom att yrkesinspektionen påkallelse går in och diskuterar militära skyddsfrågor. Vad gäller den centralatillsynen genom författningsverksamhet har utredningen framhållit att härliksom på andra områden särskilda föreskrifter av arbetarskyddsstyrelsensjälvfallet inte behövs i den mån annan myndighet har meddelat betryggandesäkerhetsföreskrifter. Som huvudregel har utredningen föreslagit attarbetsmiljölagen skall bli i sin helhet tillämplig för försvaret. hari arbetsmiljölagen föreslagits möjlighet för regeringen ellerförvaltningsmyndighet som regeringen bestämmer att meddela särskildaföreskrifter om lagens tillämpning inom försvaret. Enligt förslaget finns aUtsåmöjlighet att i administrativ ordning göra den särreglering som behövs bl. a.under krigstUlstånd och på grund av beredskapskrav. Mot utredningsförslaget har TCO:s representant iutredningen reserverat sig på vissa punkter. Enligt reservationen föreliggeringet behov av stöd i arbetsmiljölagen för att kunna särreglera försvaret.Härvid har hänvisats dels till de möjligheter som under alla förhållanden firmsatt i arbetarskyddsstyrelsens tillämpningsföreskrifter ta hänsyn till speciellaförhållanden inom olika verksamheter, dels till att möjlighet att vid krigs-eller beredskapstillstånd undanta försvaret från arbetsmiljölagstiftningentorde föreligga även utan direkt stöd i arbetsmiljölagen. Det är enligtreservantens åsikt väsenUigt att se till att den militära sidan så lånetmöjligt behandlas på samma sätt som annan yrkesverksamhet. Som exempel haranförts att det inte finns stöiTe anledning att ge generella dispenser frånarbetsmiljölagens arbetstidsregler här än på andra verksamhetsområden.Beträffande tUlsynen enligt arbetsmiljölagen på försvarets område harreservanten ansett att den bör ske på samma sätt och med samma tidsintervallersom för civil verksamhet och inte bara efter kallelse från part. TCO har i sitt remissyttrande sett som mycketpositivt att arbetsmiljölagen föreslås bli i princip tUlämplig på helaförsvaret. Prop.1976/77:149 206 TCOinstämt i de synpunkter som har framförts i reservationen. Övrigaremissinstanser har i princip helt godtagit utredningsförslaget i denna del.Sålunda har överbefälhavaren () i allt väsentligt anslutit sig tillutredningsförslaget. Härvid har framhållits att försvarsmaktens uppgifter ivissa avseenden är särpräglade, eftersom det gäller förberedelser förförhåUanden som saknar motsvarighet i det normala fredssamhället. Utredningenhar enligt ÖB uppmärksammat detta problem på ett i huvudsak tillfredsställandesätt. Inte heller civUförsvarsstyrelsen har haft någon erinran mot denföreslagna huvudregeln att arbetsmUjölagen skall tiUämpas även på försvaret.Vidare har ÖB framhållit att ett stort antal myndigheter, organisationer ochföretag fortlöpande utför planering för verksamhet under beredskapstillståndoch krig. Vid denna planläggning fömtsatts ofta forcerad produktion i andralokaler än de ordinarie samt över huvud verksamhet under andra förhållanden äni fred. ÖB har föreslagit att detta möts i arbetsmiljölagen med attbemyndigandet att utfärda särskilda föreskrifter hänförs till fredstid ochgenom att det dessutom föreskrivs att regeringen vid krig, krigsfara ellerannars under utomordentliga av krig föranledda förhållanden skaU äga meddela deavsteg från lagens tillämpning som totalförsvarets verksamhet kräver. ÖB harockså framhållit att tillämpningsföreskrifter för beredskap och krig måste varaklara när lagen börjar tillämpas. Liknande synpunkter har anförts även av ettantal andra remissinstanser. När det gäller arbetsmiljölagens tUlämpning inomförsvarets område vill jag efter samråd med chefen för försvarsdepartementetförst ta upp ett principiellt resonemang om hur man skall se på frågan omtillämpningen under krig av lagstiftningen på det sociala området. Jag vill därvid slå fast att våraförsvarsansträngningar under krigstid kräver så stora insatser av befolkningenatt den måste acceptera att avsteg görs från många av de trygghetsanordningarsom i fredstid anses som självklara. Att i lagar som är avsedda att tUlämpas ifred ta in eventuella undantag för krig skuUe i onödan tynga lagstiftningen.Principen bör därför vara att de lagar som läggs fram på det sociala områdetskrivs för normala fredsförhållanden. De avsteg som behövs under krig ochberedskap får övervägas inom ramen för den krigsplanläggning som åvilar varjedepartement. Jag anser därför att frågan om arbetsmiljölagens tillämpning inomförsvarets område i princip inte bör påverkas av förhållandena under krig ochberedskap. Jag viU i det sammanhanget framhålla att undantag frånarbetsmiljölagen under krig och beredskap kan vara aktuella inte bara förförsvarsmakten och civilförsvaret utan också för stora delar av samhället iövrigt. Många industrier tvingas nämligen under sådana förhållanden att läggaom sin produktion och får därigenom svårt att på alla punkter upprätthålla denstandard som arbetsmiljölagen kräver. Närdet gäller arbetsmiljölagens tillämpning i fred inom försvarets 1976/77:149 207 områdeanser jag det vara mycket tillfredsstäUande att man kunnat komma fram till denföreslagna huvudregeln att arbetsmiljölagen skall tillämpas inom försvaretshela område. Inte minst vid jämförelse med arbetarskyddslagstiftning i andraländer framstår en sådan reglering som synnerligen positiv. Ett väl fungerandearbetarskydd är nödvändigt vid militär verksamhet i fred och ingår som enbeståndsdel även i förberedelserna för ett effektivt handlande under beredskapeller i krig. Som utredningen har påpekat ligger det i sakens natur attförhållandena inom olika verksamhetsgrenar växlar inom ganska vida ramar vadgäller möjligheten att tillgodose komfortkrav och liknande. Grundläggande förallt slags verksamhet måste emellertid vara att vissa risker för ohälsa eUerolycksfall inte kan accepteras och att förutsättningar dessutom måste skapasför att göra arbetsmiljön så god som möjligt. Ställningstaganden inom olikaområden får ske med hänsyn till verksamhetens art och samhällets intresse avatt verksamheten kan utövas i ändamålsenliga former. Att övningar bedrivs under realistiska förhållandenär sålunda ett naturligt led i verksamheten inom försvaret. Vapen och annanutrustning är konstruerade för att vara effektiva i krig. I fråga om försvaretsanläggningar ligger tyngdpunkten på att de skall fungera under krigsförhållanden.A andra sidan är det självklart att verksamheten inte får bedrivas så att våraegna soldater kommer tUl skada. Det är väsentligt att risker för detta mötsgenom särskilda skyddsföreskrifter och skyddsanordningar och genom attuppmärksamhet ägnas åt utbildning och urval av personal. Målet bör vara att iden mån det är tekniskt och ekonomiskt möjligt nå samma standard beträffandearbetsmiljön inom försvarets område som inom den civila sektom. För tillitentUl att en riktig avvägning sker är det av värde att bedömningen kan görasinom ramen för arbetsmiljölagstiftningen. Efter samråd med chefen för försvarsdepartementethar jag därför i likhet med utredningen kommit fram till att arbetsmiljölagen iprincip skall vara tillämplig inom området för det samlade försvaret. Jag villän en gång betona att den nu intagna ståndpunkten gäller för den verksamhetsom bedrivs under normala fredsförhållanden. Jag övergår så till frågan om verksamheten inomförsvaret är så särpräglad redan i fred att den motiverar att vissaföreskrifter i arbetsmiljölagen undantas från tUlämpning inom försvaret. Vad först gäUer arbetstiden är det enligt minmening självklart att en tidsmässigt koncentrerad arbetsinsats kan varanödvändig för att man skall kunna genomföra en effektiv utbildnings- ochövningsverksamhet inom försvaret. Det framstår som önskvärt att genomkollektivavtal regleras fall där avvikelser behövs från arbetsmiljölagensföreskrifter. Ett behov av dispensmöjlighet finns emeUertid här Uksom på andraområden främst med hänsyn till de avsteg som kan bli nödvändiga i plötsligtuppkommande lägen. Jag vill i detta sammanhang erinra om att beslut 1976/77:149 208 häromprövas av tillsynsmyndighet där arbetsmarknadsparteraa är representerade. Äveni fråga om tillsynen i övrigt kan jag i huvudsak ansluta mig till vadutredningen har föreslagit. Jag vill dock framhålla att man bör söka åstadkommaen regelbunden tillsyn även inom försvarets område. Liksom i övrigt måstesamtidigt en prioritering ske med beaktande av angelägenhetsgraden. I dennabedömning ingår givetvis även att ta hänsyn till den kontroll som utövas avandra myndigheter än arbetarskyddsmyndigheterna. Utredningen har särskilt övervägt i vad månreglerna om samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare kan tillämpas inomförsvaret. Därvid har understmkits vikten av att de anställda inomförsvarsmakten har tillräckligt inflytande över sin arbetsmiljö. Utredningensmajoritet har funnit att speciella förhållanden föreligger vid s. k. tiUämpadeövningar. Dessa sker under förhållanden som skall motsvara krigets, ochhändelseutvecklingen bestäms av att vissa angivna fömtsättningar skall ansesföreligga. Av övningarnas karaktär följer att den enskilde inte alltid kanöverblicka risksituationen. Det har ansetts att avbrytande av en verksamhet isådant sammanhang kan komma in som ett riskmoment och dessutom skulle iväsentlig mån bryta en övnings verklighetsprägel. Enligt majoritetensuppfattning bör därför skyddsombuds rätt att avbryta arbete i avvaktan påyrkesinspektionens ställningstagande (se avsnitt 20.8.4) inte gälla vid övninginom försvaret. I övrigt har föreslagits att samverkansreglerna skall gällafullt ut även inom försvarets område. TCO:s representant i utredningen har isin reservation anfört att det förhållandet att stopp för en verksamhet iblandkan ge upphov till en ny säkerhetsrisk inte är unik för övning inom försvaret.Någon olägenhet av att skyddsombuds möjUghet att avbryta arbete gäUer fullt utinom olika områden, där motsvarande situationer som vid övningar kan tänkasuppstå, har enligt reservanten inte kunnat konstateras. I reservationen hardärför föreslagits att något undantag inte görs från arbetsmUjölagensbestämmelser vid övning inom försvaret. Enligt sitt remissvar delar TCO helt de synpunktersom förts fram i reservationen. Övriga remissinstanser har emellertid godtagitutredningsförslaget även i denna del. För att försvaret skall kunna erbjuda sinaanställda en arbetsmUjö som upplevs som tillfredsställande och i nivå medverksamheten på andra områden är det enligt min mening väsentligt att även samverkansreglernai arbetarskyddslagstiftningen får utvidgad tillämpning. Huvudregeln börsålunda vara att också dessa regler skall gälla på det hittUIsva-randeundantagsområdet. Detta innebär en betydande utvidgning av skyddsombudens ochskyddskommittéemas uppgifter och befogenheter beträffande skyddsfrågor somgäller specieUa miUtära verksamhetsformer liksom i fråga om olikaförsvarsanläggningar och utrustning för militärt bruk. I detta sammanhangframstår den fråga där enighet inte har 1976/77:149 209 kunnatvinnas inom utredningen och där remissutfaUet inte är helt entydigt som endetalj bland andra spörsmål av stor räckvidd. Även jag anser emeUertid att en särskUd regleringär nödvändig beträffande skyddsombuds rätt att avbryta arbete imder övninginom försvaret. Med hänsyn tiU verksamhetens art och av säkerhetsmässiga skälpassar enligt min uppfattning stoppningsrätten här inte in i mönstret. Jagavser därför att förorda att med stöd av bemyndigande i arbetsmUjölagen (1kap. 4 §) en undantagsbestämmelse i nämnda hänseende tas in i lagensverkstäUighetsförordning. viU jag understryka att det bör Ugga inomskyddskommitténs kompetensområde att också behandla övningar och attskyddsombudens uppgifter och befogenheter med nänmda undantag bör gäUaoinskränkta imder övningar. Härav följer att skyddsombuden skaU ses som entiUgång även i det säkerhetssystem som gäller vid sådan verksamhet. Jag övergår så tiU frågan om arbetsmUjölagenstiUämpning på värnpliktiga. De vämpUktiga utgör den största gmppen inomförsvarsmakten. I arbetarskyddslagen fiims en bestämmelse som i vissaavseenden lUcställer vämpUktiga med anstäUd personal. De vämpUktigastjänstgöring faUer emeUertid tUl största delen utanför regleringen iarbetarskyddslagen, eftersom från lagens tiUämpning är imdantagna övningar ocharmat arbete än sådant som utförs under väsentUgen samma förhållanden sommotsvarande arbete i civU verksamhet. Utredningen har konstaterat att de vämpUktigatjänstgör under förhåUanden som vad avser arbetsplatser och utmstning i stortsett är desamma som för anstäUd personal. EnUgt utredningens uppfattning börarbetsmUjölagen tiU skiUnad från arbetarskyddslagen göras tiUämpUg på devärnpliktigas arbetsförhåUanden. Utredningen har påpekat att devärapliktigas tjänstgöringstid är reglerad i vämpliktslagen (1941: 967, ändradsenast 1976: 308). Det har därför ansetts att anledning saknas att iarbetsmUjölagen ge föreskrifter om de vämpUktigas arbetstid. MotsvarandetiUämpning har även i övrigt föreslagits som på elev- och vårdområdena. Dettaiimebär att arbetsmUjölagens föreskrifter om arbetsmiljöns beskaffenhet,allmänna skyldigheter, farligt arbete för minderårig, tiUsyn, sanktionssystemoch fullföljd av talan skuUe gälla även för de vämpUktiga. Med värapliktig hari förslaget jämstäUts annan som fullgör i lag föreskriven tjänstgöring, bl. Mot utredningsförslaget på vämpliktsområdet harendast ÖB gjort vissa erinringar. Sålunda har ansetts att förtidsinskrivenvärnpliktig bör jämstäUas med andra värnpliktiga och ej betraktas somminderårig. ÖB har dessutom framhåUit att personal ur hemvärnet ochfriviUigorgani-sationer bör anses som arbetstagare i samma utsträckning som vämpUktiga. Även jag vUl i huvudsak ansluta mig tUlutredningens förslag i denna 14 1976/77. 1976/77:149 210 del.Liksom utredningen anser jag att arbetet med att förebygga att de värnpliktigautsätts för risker för ohälsa och olycksfaU måste ges största möjliga bredd.Den av ÖB nänmda frågan om minderårigbestämmelsernas tillämpning påförtidsmskriven värnpliktig bör enligt mm memng lösas så att dessa bestämmelserinte görs tiUämpUga på vämpUktiga. Som ÖB har föreslagit bör personal urhemvärn och frivUUgorganisatio-ner likställas med vämpUktiga vid tUlämpning avarbetsmUjölagen. Detta bör komma tiU uttryck i arbetsmiljölagen (1 kap. 2 §första stycket 3). Utredningen har i fråga om vämpUktiga vidareframhålUt att skyddsombud och ledamot i skyddskommitté måste ha ingåendekärmedom om verksamheten inom det område där man skaU verka. Liksom nyanställdaarbetstagare som genomgår intern yrkesutbUdning torde enligt utredningen devärnpliktiga allmänt sett sakna tiUräckUga kunskaper och erfarenheter för attverka som skyddsombud eller skyddskommittéledamot. De särskildasamverkansreglerna i arbetsmUjölagen har därför ansetts inte böra varaomedelbart tillämpliga på de vämpUktiga. Utredningen har framhåUitatt det är vUctigt att de vämpUktiga bereds möjlighet att inom ramen för sinkompetens delta i skyddsarbetet. Ett lämpligt system synes enUgt utredningenvara att de vämpUktiga såsom f. n. sker utser skyddsassistenter ochadjungerade ledamöter i skyddskommittéer. Remissinstanserna har inte haft någon erinran motutredningens förslag vad gäller samverkansreglernas tiUämpUghet för devärnpliktiga. Även jag ansluter mig till förslaget. Det är enUgt min mening enklar fördel att samma övergripande ordning här blir gällande för elever ochvärapliktiga. I båda fallen fömtsatts att regler om samverkan anpassade tillrespektive områdes speciella vUlkor ges så vid tillämpning som möjligt. Jagvill understryka att det är viktigt att engagera de vämpUktiga i skyddsarbetetoch att tUlvarata deras erfarenheter på bästa sätt. Genom ett nära samarbetemeUan skyddsombuden och de värnpliktigas skyddsassistenter bör goda resultatkunna uppnås. I övrigt viU jag erinra om det planerade utredningsarbete omsamverkansregleraas tUlämpning på elevområdet som jag har berört i ett tidigareavsnitt. Resultatet av detta utredningsarbete torde kunna vara av intresse ävennär det gäller att reglera de värnpliktigas medverkan i skyddsarbete. Till frågan om de övergångsbestämmelser, som kanbehövas med anledning av att arbetarskyddslagstiftningens tiUämpningsområdeföreslås utvidgat, avser jag att återkomma i ett följande avsnitt. Skyddet mot joniserande strålning vid radiologisktarbete regleras i strålskyddslagstiftningen. Arbetarskyddslagen är tUlämpUg påarbete som omfattas av tiUsyn enligt strålskyddslagen (1958: 110, ändrad senast 1976/77:149 211 1976:245) endast i vad avser skydd mot annan skada än sådan som orsakas avjoniserande strålning. Samverkansregleraa i arbetarskyddslagen gäller dock utansådan begränsning. har konstaterat att det påoUka områden finns säkerhetsinriktad lagstiftning som avser det allmännaskyddet utan begränsning tiU arbetarskydd. Enligt utredningen börarbetsmUjölagen inom sitt principieUa tiUämpningsområde täcka även sektorer medsärskild säkerhetslagstLftning. Utredningen har därför i förslaget tiUarbetsmUjölag slopat undantaget för skada som orsakas av joniserande strålning. Remissinstansema har i princip anslutit sig tillutredningens förslag att strålskyddsfrågor skaU omfattas av arbetsmUjölagen. Även jag delar utredningens uppfattning på dennapunkt. Genom att arbetsmiljölagen görs genereUt tUlämplig kan en samladbedömning ske av olika arbetsmiljöfaktorer. Vidare säkras ett aUsidigtpartsinflytande vid behandling av arbetsmiljöfrågor i yrkesinspektionsnämndemaoch i arbetarskyddsstyrelsen. Viktigt är enUgt min mening också att skyddsombudenkan vända sig tUl samma myndighet yrkesinspektionen med allaarbetarskyddsfrågor, strålskyddsfrågor inbegripna. Jag avser att återkomma tillfrågan om myndighetsansvaret på strålningsområdet i samband med ytterUgareöverväganden rörande tUlsynen. I arbetsmUjölagen (1 kap. 3 § första stycket) bör ienUghet med vad utredningen har föreslagit föras in samma undantag förskeppstjänst och arbete i arbetsgivarens hushåll som finns i arbetarskyddslagen.Undantagen föranleds av att på dessa områden finns särskild reglering av arbetarskyddeti lagen (1965: 719) om säkerheten på fartyg (ändrad : 722) resp.lagen (1970: 943) om arbetstid m. m. i husligt arbete (ändrad senast 1975:732). Lagen om säkerheten på fartyg gäller örlogsfartygendast såvitt regeringen förordnar därom. Sådant förordnande har intemeddelats. I stället har i särskild ordnmg förordnats att arbetarskyddslagenskall i möjlig omfattning gälla för försvarsmaktens fartyg. Jag har erfarit attfrågan om arbetarskyddets reglering på örlogsfartyg övervägs inom kommunikationsdepartementet.TiU vissa andra frågor i anslutning tiU lagen om säkerheten på fartyg avser jagatt återkomma vid behandlingen av arbetsmiljölagstiftningens tUlämpUghet iintemationella förhåUanden. Vad gäller husligt arbete har utredningen tiUsärskild behandling tagit upp frågan om arbetsmiljölagens tillämpning på arbetesom i privata hem utförs i kommunemas regi genom olika former av social hemhjälpoch hemsjukvård. Utredningen har påpekat att sådant hemhjälpsarbete bör fallaunder arbetsmUjölagen, eftersom det här är kommunen som står som arbetsgivareoch undantaget för arbete i arbetsgivarens hushåll 1976/77:149 212 sålundainte är tiUämpligt. Det är enligt utredningen klart att vissaawägmngar aUtid måste göras meUan de krav som bör stäUas på arbetsmUjön ochvårdintresset. Utredningen har i detta avseende anfört att inspektionsbesök ihem endast bör ske på begäran av part eUer om annars särskUd anledrungföreUgger. Vidare har framhålUts att skyddsombud inte av arbetarskyddsskäl börbesöka t. ex. åldringar eUer sjuka personer som vårdas i hemmet annat än närdet är påkaUat av särskilda omständigheter och i vart faU bara eftermedgivande av vårdtagaren. Nämnda frågor har berörts av ett flertalremissinstanser. Sålunda har förutsatt att arbetsmUjölagen ävenskall omfatta av kommun anstäUd personal som utför arbete i eget hem, t. ex.som dagbarnvårdare. LO har betonat att den som utnyttjar annans arbetskraft sålångt det är praktiskt möjUgt bör ha skyldighet att se tiU att arbetet kan skei en tillfredsstäUande arbetsmUjö. har framhållit atthemsjukvården i aUt större utsträckning länmas av anförvanter. Det är enligtrådet angeläget att samma krav på arbetsmUjö stäUs för denna gmpp som för andraarbetstagare. Vidare har understrukit utredningenssynpunkter i fråga om inspektionsbesök och besök av skyddsombud i hem. Även jag vUl framhålla att arbetsmUjölagen avsesvara tiUämpUg på hemhjälpsarbete som bedrivs av kommun eUer enskUdorganisation. Inte heller har jag något att erinra mot vad utredningen och remissinstansernahar anfört i övrigt. Tvärtom finns från min sida anledning att kraftigtunderstryka att hemhjälpspersonal måste tillförsäkras en så god arbetsmiljö sommöjligt. Arbete som utförs i arbetstagarens hem behandlas längre fram i dettaavsnitt. Med anledning av vissa synpunkter från De handikappades riksförbundviU jag påpeka att frågan om arbetsgivaransvarets placering bör på vårdområdetlösas efter samma linjer som i övrigt gäUer inom arbetsrätten. TUl frågor omtiUsynen av arbete som utförs i hemmiljö återkommer jag i ett särskUt avsnitt. LO har i sitt remissyttrande även fästuppmärksamheten på att vissa bestämmelser i lagen om arbetstid m. m. i husUgtarbete kan behöva ses över för att ges samma innehåU som motsvarandebestämmelser i den föreslagna arbetsmiljölagen. Jag avser att låta särskiltutreda derma fråga. Gällande arbetarskyddslag innehåUer vidare ettgenereUt undantag i fråga om arbete som utförs i arbetstagarens hem eUer annarsunder sådana förhållanden att det ej kan anses tillkomma arbetsgivaren attvaka över arbetets anordnande, s. k. okontroUerbart arbete. Utredningen harframhållit att arbetsmUjölagen i huvudsak bör vara tUlämplig även påhemindustrieUt arbete Uksom aimat arbete där arbetsplatsen Ugger utanförarbetsgivarens rådighet.