prop · G00396 · 1976-12-31 00:00:00 — Utredningsmannens förslag grundar sig huvudsakligenpå i och för sig förståeliga önskemål att om möjligt lindra arbetet medpatentmålen i så väl besvärsavdelningen som regeringsrätten. Enligt min meningutgör dessa skäl inte tillräcklig gmind för en så genomgripande förändring avpatentadministrationen som den föreslagna reformen innebär. Till att börja med kan ifrågasättiis om reformenverkligen kommer att ge besvärsavdelnmgen någon arbetslättnad. Någon närmareundersökning härav har inte verkställts och det är fara att reformen på ettgenereUt sätt skulle komma att medföra ökat arbete med det stora flertalet tillbesvärsavdelningen överklagade mål, och följaktligen även med sådana som aldrigskulle ha fullföljts till regeringsrätten. Reformen kan också allvarligtäventyra processekonomien i första instans. Det kan nämligen ifrågasättas omförslaget låter sig förena med den nuvarande kompakta handläggningen ipatentavdelningen. 1976/77: 96 120 Såsom utredningsmannens förslag framlägges utanatt handläggningsformerna i första eller andra instans reformeras innebärav-skUjandet av regeringsrätten som tekniskt prövande instans en försämring avuppfinnarens rättssäkerhet som enligt min mening inte uppväges av deförändringar beträffande besvärsavdelningens handläggning som utredningsmalmenfömtser. Att å ena sidan medge rätt att överklaga besvärsavdelningens beslutmen å den andra förvägra uppfinnaren möjlighet att rätta till kraven framstårför mig som onödig formalism och oförenligt med den administrativa procedurenssyfte att skapa ett fungerande patentskydd. Jag känner inte heller frånutländska förhållanden till någon sådan begränsning vid fullföljd av talan tUlsista instans. Önskar man inskränka fullföljdsrätten tUlregeringsrätten synes andra vägar böra prövas. En sådan reform måste enligt minmening övervägas i samband med en betydligt allsidigare granskning avförfarandet i första och andra instans än utredningsmannen funnit behövlig. Synpunkteri denna riktning framfördes även vid de hearings som förekommit medföreträdare för patentverkets kundkrets. Den grundligare genomlysning av den administrativapatentprocessen som jag sålunda efterlyser har det emellertid enligt direktivenknappast ålegat utredningsmannen att göra. Enligt min mening är det även förtidigt att nu ompröva gmnddragen i instansordningen. Frågan hör till dem, somenligt direktiven måste prövas mot bakgmnden av den internationellautvecklingen, särskilt erfarenhetema av den europeiska patentorganisationen ochdess verksamhet. Prop.1976/77: 96 Appeals in Patent cases Cases in which opinion is asked for 1964 har vissa exceptionella omständigheter påverkatsifFrorna, vilka därför såvitt avser nämnda år icke ger en rättvisande bild avsituationen på besvärsavdelningen. During the years 19621964 certainexceptioned circumstances influenced the numbers which therefore in respect ofthose years do not give an adequate picture of the situation in the Board ofAppeals. TABELL XXL Varumärkes- och mönsterärenden ibesvärsavdelningen Appeals in Trade and Design cases Balans vid årets utgång Appeals pending Dec. Prop.1976/77: 96 TABELL XXII Namnärenden i besvärsavdelningen 1968 1969 1970 1971 1972 1973 1974 Appeals pending Dec. TABELL I Patentärendenas handläggning i patenavdelningen Theprocessing of patent applications in the patents department svensk läggs PatentsPatents total därav opened vänd in total patent addition the year ing ac- 4 342 36 690 58 976 31 035 4 787 40 150 61 779 32 046 5 769 43 689 62 570 32 615 6 164 45 955 61 329 31 278 62 388* 34 257 7 116 56 705 56 765 33 726 8 299 58 392 56 059 36 981 9 325 58 985 54 787 35 403 8 846 60 890 54 470 35 521 8 535 61 781 54 200 35 390 inräknas ävenkanslibalansen av nya, icke remitterade ärenden. From 1969 also newapplications awaiting action in the Secretariat are included. 1976/77: 96 123 1 § Patentbesvärsrätten är förvaltningsdomstol för prövning av besvär i mål om patent, mönster, varumärken och namn. Patentbesvärsrättenhar sitt kansli i patent- och registreringsverket. 2 §I patentbesvärsrätten finns patenträttsråd som är tekniskt kunniga eller lagfarna. Patenträttsråd utnämnes av regeringen. Regeringenförordnar ett av de lagfarna patenträttsråden att vara domstolens ordförande. 3 § Patentbesvärsrätten ärdelad i avdelningar. Patentbesvärsrättens ordförande är ordförande på enavdelning. Ordförande på annan avdelning är det patenträttsråd som regeringenförordnar. För varje avdelning förordnar regeringen också ett patenträttsrådatt vara vice ordförande. 4 § Patentbesvärsrätten är domförmed tre ledamöter. Fler än fyra får ej i annat fall än som sägs i 5 § sitta irätten. Vid handläggning av patentmål skall minst tvåledamöter vara tekniskt kunniga. Förekommer i målet fråga av överväganderättslig beskaffenhet, skall lagfaren ledamot deltaga. Vid handläggning av mål om mönster, varumärke ellernamn skall minst två ledamöter vara lagfarna. Ledamot får ensam på domstolens vägnar företagaförberedande åtgärd. Sådan handläggning kan också ombesörjas av annantjänsteman hos domstolen, vilken har förordnats därtill av domstolen. 5 §Finner avdelning vid överläggning till avgörande av patentmål att målet eller viss fråga är av särskild betydelse från principiell synpimkt, får avdelningen förordna att målet eller, om det kan ske, den särskilda frågan avgöres av domstolen i dess helhet. I mål om mönster, varumär ke eller namn får i motsvarande fall avdelningen förordna att domsto lens samtliga lagfarna ledamöter skall deltaga i avgörandet. 6 § I fråga om jäv mot den somhandlägger mål enligt denna lag gäller bestämmelserna i 4 kap. rättegångsbalkenom jäv mot domare. 7 § Ledamot i patentbesvärsrättenskall vara svensk medborgare och ha avlagt domared. Den som är omyndig eUer ikonkurs får ej utöva befattning som ledamot. Första stycket gäller även föredragande hospatentbesvärsrätten som ej är ledamot. De som står i sådant förhållande till varandra somsägs i 4 kap. 12 § får ej tjänstgöra som ledamöter ipatentbesvärsrätten. 1976/77: 96 124 8 § I fråga om målsanhängiggörande och handläggning äger 36, 8, 1014, 17 och 18 §§förvaltningsprocesslagen (1971: 291) motsvarande tillämpning. 9 § Förfarandet är skriftiigt. I handläggningen får ingå muntlig förhandling, närdet kan antagas vara till fördel för utredningen. När patentbesvärsrätten anser förberedelsen i måletavslutad utan att ha förordnat om muntiig förhandling, skall sökanden och annanpart ges tillfälle att meddela, om han begär sådan förhandlingeller vidhåller tidigare begäran om förhandling. Begäran av part om muntlig förhandUng skallbifaUas, om det inte är uppenbart att sådan förhandling är utan betydelse förmålets bedömning. Avslås begäran skall part ges tiUfälle att skriftligenslutföra sin talan. 10 § I fråga om offentlighet ochordning vid muntiig förhandling gäller 5 kap. 15 och 9 §§ itUlämpliga delar. Utöver vad som följer av 5 kap. 1 § fårrätten förordna om handläggning inom stängda dörrar, om det är påkallat för attförhindra att företagshemlighet uppenbaras. Är patentansökan som är föremål förrättens prövning ej tiUgänglig för envar enligt 22 § patentlagen (1967: 837),skall rätten förordna om handläggning inom stängda dörrar. 11 § Patentbesvärsrätten får vidmuntlig förhandling höra vittne eUer sakkunnig, om det behövs för utredningen.Förhöret får hållas under ed. Om förhör gäller 36 kap. 118, 20 och 2225 §§samt 40 kap. 2, 911 och 1318 §§ i tillämpliga delar. Vägrarvittne utan giltigt skäl att avlägga ed eller att avge vittnesmål eller besvarafråga, får rätten vid vite förelägga vittnet att fullgöra sin skyldighet. 12 § I fråga om omröstning gäller16 och 29 kap. i tiUämpliga delar. 13 § Rättens avgörande av målskall gmndas på vad handlingarna innehåller och vad i övrigt har förekommit imålet. Avbeslutet skall framgå de skäl som har bestämt utgången. 14 § Beslut, varigenom måletavgöres, skall tUlställas part genom handling som fullständigt återgerbeslutet och skiljaktig mening, där sådan har förekommit. Beslut som kanöverklagas skall dessutom innehåUa upplysning om vad den skall iakttaga somvill anföra besvär över beslutet. 15 § Beslut, som tUl följd avskrivfel, räknefel eller annat sådant förbiseende innehåUer uppenbaroriktighet, får rättas av patentbesvärsrätten. Om det ej är obehövligt, skalltiUfälle lämnas part att yttra sig, innan rättelse sker. 16 §Bestämmelserna i 40, 42 och 4453 §§ förvaltningsprocessla gen (1971: 291) äger motsvarande tillämpning vid handläggning enligt denna lag. 1976/77: 96 125 17 §Bestämmelser om talan mot patentbesvärsrättens beslut finns i varumärkeslagen (1960: 644), namnlagen (1963: 521), patentlagen (1967: 837) och mönsterskyddslagen (1970: 485). Mot beslut, som ej innebär att målet avgöres, fårtalan föras endast i samband med talan mot beslut i själva målet. Talan fårdock föras särskUt när rätten har 1. ogillat invändning om jäv motledamot av rätten eller invändning om att hinder föreligger för talansprövning, 2. avvisat ombud eller biträde, 3. utdömt vite eller straff förunderlåtenhet att iakttaga föreläggande eller ålagt vittne eller sakkunnig attersätta kostnad som vållats genom försummelse eller tredska, 4. förordnat angående ersättningför någons medverkan i målet. 18 §Den som utan gUtigt skäl röjer vad som enligt patentbesvärs rättens förordnande ej får uppenbaras dömes till böter. Denna lag träder i kraft , dålagen (1967: 840) om patent- och registreringsverkets besvärsavdelning upphöratt gäUa. I mål som på besvärsavdelningen i patent- ochregistreringsverket har företagits till avgörande före ikraftträdandet av dennalag gäller äldre bestämmelser. Lagom ändring i varumärkeslagen (1960: 644) Härigenomföreskrives i fråga om varumärkeslagen (1960: 644) dels att i 18, 26, 28, 29,30, 35 och 48 §§ ordet "Konungen" skall bytas ut mot"regeringen", dels att i 26 § ordet "rådhusrätt" skallbytas ut mot "tingsrätt", dels att 47 § skall ha nedan angivnalydelse. 47 §2 Talan mot slutligt beslut avregistreringsmyndigheten enligt denna lag må föras av sökanden, om det gåtthonom emot. Mot beslut, varigenom ansökan bifallits oaktat invändningframställts i behörig ordning, må talan föras av den som gjort invändningen.Återkallar invändaren sin talan, må denna likväl prövas, om särskilda skälföreUgga. Talanföres genom besvär hos Talan föres genom besvär hos patent-och registreringsverkets be- patentbesvärsrätten inom två må- svärsavdelninginom nåder från beslutets dag. från beslutets dag. Motbesvärsavdelningens beslut Mot patentbesvärsrättens beslut måtalan föras av sökanden, om må talan föras av sökanden, om detgått honom emot. Talan föres det gått honom emot. hosregeringsrätten genom besvär hos regeringsrätten genom besvär från beslutets från beslutets Dennalag träder i kraft . 30§ 1970: 742. 48§ 1967: 841. aSenaste lydelse 1971: 625. 10 1976/77.1 saml nr 96 1976/77: 96 126 Lagom ändring i namnlagen (1963: 521) Härigenomföreskrives i fråga om namnlagen (1963: 521) dels att i 27, 30 och 43 §§ ordet"Konungen" skall bytas ut mot "regeringen", dels att 35 §skall ha nedan angivna lydelse. 35 §2 Talan mot slutligt beslut av namnmyndighetenmå föras av sökanden, om det gått honom emot. Mot beslut, varigenom ansökanbifallits oaktat invändning framställts i behörig ordning, må talan föras avden som gjort invändningen. Återkallar invändaren sin talan, må denna likvälprövas, om särskilda skäl föreligga. Talanföres hos patent- och re- Talan föres hos patentbesvärs- gistreringsverketsbesvärsavdelning rätten genom besvär, genom besvär. Motbesvärsavdelningens beslut Mot patentbesvärsrättens beslut måtalan icke föras. må talan icke föras. Dennalag träder i kraft . Lagom ändring i patentlagen (1967: 837) Härigenom föreskrives att 25, 69 och 72 §§patentiagen (1967: 837) skall ha nedan angivna lydelse. Talan enligt 24 § föres genom Talanenligt 24 § föres genom besvär hos patent- och registre- besvär hos patentbesvärsrätten in- ringsverkets besvärsavdelning inom från beslutets från beslutets dag. Den som vill anföra besvär Den som vill anföra besvär skall skaU erlägga fast erlägga fastställd ställd besvärsavgift vid påföljd att besvärsavgift vid påföljd att be- besvären icke upptagas tiU prov svaren icke upptagas till prövning, ning. Motbeslut på besvärsavdelning- Mot beslut av patentbesvärsrät- enmå talan föras av sökanden, om ten må talan föras av sökanden, detgått honom emot. Talan föres om det gått honom emot. hosregeringsrätten genom besvär föres hos regeringsrätten genom från beslutets besvär från be- Bestämmelserna i 22 § femte stycket äga motsvarandetUlämpning beträffande handlingar som inkomma till regeringsrätten. 1 Senastelydelse av 27 § 1972: 220. 2 Senastelydelse 1971: 632. s Senaste lydelse 1971: 626. Prop.1976/77: 96 I mål enligt 65 § skall rätten inhämta yttrande frånpatent- och registreringsverkets besvärsavdel-ning, om det finnes erforderligt. 1 mål enligt 65 § skall rätten inhämta yttrande frånpatentbesvärsrätten, om det finnes erforderligt. Talan mot annat slutUgt beslut av patentmyndigheten enhgtdenna lag än som avses i 24 §, föres genom besvär hos patent- och registreringsverketsbesvärsavdelning från beslutets dag. Den som vill anförabesvär skall erlägga faststäUd besvärsavgift vid påföljd att besvärenicke upptagas till prövning. Mot besvärsavdelningens beslut föres talan hosregeringsrätten genom besvär från beslutets dag. Talan mot annat slutligt beslut av patentmyndighetenenligt denna lag än som avses i 24 §, föres genom besvär hos patentbesvärsrätteninom från beslutets dag. Den som vill anföra besvär skall erläggafastställd besvärsavgift vid påföljd att besvären ickeupptagas tUl prövning. Mot patentbesvärsrättens beslut föres talan hosregeringsrätten genom besvär från beslutets dag. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i mönsterskyddslagen (1970: 485) Härigenomföreskrives i fråga om mönsterskyddslagen (1970: 485) dels att i 7, 8, 14, 31,46 och 49 §§ ordet "Konungen" i olika böjningsformer skall bytas utmot "regeringen" i motsvarande form, dels att 22 och 47 §§ skall hanedan angivna lydelse. Talan enligt 21 § föres hos patent- ochregistreringsverkets besvärsavdelning genom besvär frånbeslutets dag. Den som vUl anföra besvär skall erlägga faststäUdbesvärsavgift vid påföljd att besvären annars icke upptages till prövning. Mot beslut på besvärsavdelningenfår talan föras av sökanden, om beslutet gått honom emot. Talan föres hosregeringsrätten genom besvär från beslutets dag. 1 Senaste lydelse 1971: 626. 2 Senaste lydelse 1971: 627. Talan enligt 21 § föres hos patentbesvärsrätten genombesvär från beslutets dag. Den som vUl anföra besvär skallinom erlägga fastställd besvärsavgift vid påföljd att besvärenannars icke upptages tiU prövning. Mot beslut av patentbesvärsrättenfår talan föras av sökanden, om beslutet gått honom emot. Talan föres hosregeringsrätten genom besvär från beslutets dag. 1976/77: 96 Talanmot annat slutligt beslut av registreringsmyndigheten enligt denna lag än somavses i 21 § föres genom besvär hos patent- och registreringsverketsbesvärsavdelning från beslutets dag. Den som vill anförabesvär skaU erlägga fastställd besvärsavgift vid påföljd attbesvären annars icke upptages tiU prövning. Talan mot besvärsavdelningens beslut föres hosregeringsrätten genom besvär från beslutets dag. Talan mot annat slutiigt beslut avregistreringsmyndigheten enligt denna lag än som avses i 21 § föres genombesvär hos patentbesvärsrätten från beslutets dag. Den somvUl anföra besvär skall erlägga fastställd besvärsavgift vidpåföljd att besvären annars icke upptages tUI prövning. Talan mot patentbesvärsrättens beslut föres hosregeringsrätten genom besvär från beslutets dag. Dennalag träder i kraft . 1Senaste lydelse 1971: 627. 1976/77: 96 129 Närvarande: F. d. justitierådet , regeringsrådet samt justitieråden Ulvesonoch . Enligt utdrag av protokoll vid regeringssammanträdeden har regeringen på hemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag tUl 1. lag om patentbesvärsrätten, 2. lag om ändring i vammärkeslagen(1960: 644), 3. lag om ändring i namnlagen(1963: 521), 4. lag om ändring i patentiagen(1967: 837), 5. lag om ändring imönsterskyddslagen (1970: 485). Förslagen, som finns bUagda detta protokoll, harinför lagrådet föredragits av t. f. departementsrådet . Förslagenföranleder följande yttranden inom lagrådet. Förslagettill lag om patentbesvärsrätten Enligt lagrådets mening skulle patentbesvärsrättenskompetensområde anges tydligare, om paragrafens första stycke uttryckligen hänvisadetill de lagar, enligt vilka patent- och registreringsverkets beslut fåröverklagas till domstolen (jfr 17 § i förslaget). Stycket kunde förslagsvis sdenna lydelse: »Patentbesvärsrätten upptager som förvaltningsdomstol besvärmot beslut av patent- och registreringsverket enligt vad som föreskrives ipatentlagen (1967:837), mönsterskyddslagen (1970: 485), vammärkeslagen (1960:644) och namnlagen (1963: 521).» Genom en sådan avfattning skulle också klarläggas,att besvär som enligt äldre lag anförts hos patent- och registreringsverketsbesvärs-avdelning efter den nya lagens ikraftträdande skall prövas av patentbesvärsrätten. Genom reglerna i 4 § om patentbesvärsrättenssammansättning har beaktats det behov av särskild sakkunskap som föreligger vidhandläggningen av olika slag av mål. Sålunda föreskrivs, att minst två teknisktkunniga ledamöter skall delta vid handläggningen av patentmål 1976/77: 96 130 ochatt minst två lagfarna ledamöter skall delta när fråga är om mål om mönster,varumärke eller namn. Härutöver ges en allmän föreskrift att lagfaren ledamotskall delta i handläggningen av patentmål, om i målet förekommer fråga avövervägande rättslig beskaffenhet. De anförda reglerna utesluter inte, att patentmålhandläggs utan deltagande av lagfaren ledamot. I betraktande av attpatentbesvärsrätten skall ges uttrycklig ställning av domstol och varabesvärsinstans kan en sådan ordning ifrågasättas. Även om patentmålenväsentligen avser tekniska bedömningar, torde ofta förekomma frågor, sommotiverar medverkan av en lagfaren ledamot. Särskilt blir detta fallet efterden utbyggnad av handläggningsordningen som föreslås. När man nu valt attframhäva patentbesvärsrättens ställning som domstol, hade det enligt lagrådetsmening varit följdriktigast att upprätthålla det minimikrav på en domstolssammansättning som vanligen uppställs eller att åtminstone en lagfaren ledamotskall sitta i rätten. Endast med hänsyn till patentmålens alldeles speciellakaraktär kan ett avsteg härifrån godtas. Enligt lagrådets mening bör emellertid huvudregelnvara, att lagfaren ledamot skall delta i patentmålen. Undantag bör medges fördet faU att rätten finner, att medverkan av lagfaren ledamot inte är behövlig.Att såsom enligt förslaget göra sådan medverkan beroende av om i måletförekommer »fråga av övervägande rättslig beskaffenhet» synes mindre lämpligt,eftersom uttrycket lämnar stort utrymme för olika tolkningar. Vid tvekan omhumvida behov av lagfaren ledamot föreligger bör huvudregeln gälla och alltsålagfaren ledamot ingå i rätten. Prövningen bör ankomma på rätten, och rättenkan därvid ha en sammansättning med tre eller fyra tekniskt kunniga ledamöter. I paragrafens sista stycke föreskrivs, att ledamotoch, enligt förordnande av domstolert, annan tjänsteman hos denna skaU kunnaföreta förberedande åtgärd. Något principiellt hinder mot att generellt geledamot befogenhet att vidta åtgärd, som hör till måls beredande, föreliggervisserligen inte. Fråga är emellertid om åtgärder, som kan få mycket olikaverkningar. Det bör därför lämpligen helt överlämnas åt domstolen att bestämmai vUken omfattning ledamot eller annan tjänsteman får vidta åtgärd som avsermåls beredande. Paragrafen skulle med beaktande av det anförda ochmed vissa redaktionella ändringar kunna ges följande lydelse: »Patentbesvärsrätten är domför med tre ledamöter.Fler än fyra får ej i annat fall än som sägs i 5 § sitta i rätten. I patentmål skall minst två tekniskt kunnigaledamöter ingå i rätten och skaU en ledamot vara lagfaren, om ej rätten finneratt medverkan av lagfaren ledamot icke är behövlig. Imål om mönster, vammärke eller namn skall minst två lagfarna ledamöter ingå irätten. Åtgärd som avser måls beredande får i den omfattning domstolen 1976/77: 96 131 bestämmervidtagas av ledamot i domstolen eller av annan tjänsteman hos denna.» Av vad lagrådet anför under 16 § framgår, atthänvisningen i nämnda paragraf enligt lagrådet bör omfatta även 43 §förvaltningsprocesslagen och att, om detta iakttas, hänvisningen i förevarandeparagraf bör omfatta även 19 § nämnda lag. Reglerna i andra och fjärde styckena omfömtsättningama för hållande av muntlig förhandling torde lämpligen böraupptas i samma stycke. Bestämmelsen i tredje stycket om beredande av tiUfälleför sökanden och annan part att begära muntlig förhandling synes ©j behövabelasta lagtexten utan kunna skrivas in i arbetsordning för patentbesvärsrätten.Bn regel av innehåll att, om parts begäran om muntlig förhandling avslagits ochdet ej är uppenbart att han redan slutfört sin talan, tillfälle därtill börlämnas honom (jfr 50 kap. 22 § RB) synes lämpligen kunna upptas i anslutningtill bestämmelsema om när muntlig förhandUng skall håUas. Vid bifall tUl vadlagrådet nu förordat kan paragrafen ges följande lydelse: »Förfarandetär skriftligt. I handläggningen får ingå muntlig förhandUng, närdet kan antagas vara till fördel för utredningen. Miontlig förhandling skallhållas, om part begär det och förhandlingen icke uppenbart är utan betydelseför målets bedömning. Avslås begäran om muntlig förhandling och är ej uppenbartatt parten redan har slutfört sin talan, skaU tUlfälle därtill lämnas honom.» I paragrafen föreskrivs, att rätten kan vid viteförelägga vittne att fullgöra sina skyldigheter. Motsvarande bestämmelser iförvaltningsprocesslagen och upptar som tvångsmedel ävenhäkte. Enligt vad som anförs i remissen finns i patentbesvärsrätten knappastbehov av annat tvångsmedel än vite. I anslutning härtill vill lagrådet upplysa om attlagrådet avgivit yttrande över ett förslag tUl lag om fängelsepåföljdi vitesföreläggande. Förslaget innebär, att en i författaing meddeladbefogenhet att förelägga vite i pengar under vissa fömtsättningar vidgas tillatt också avse vite i fängelse. Lagrådet fann det i hög grad tveksamt, om enlagstiftning angående fängelsevite bör genomföras, innan en allmän översyn avvitesinstitutet företagits. Skulle lagstiftningen ändock fullföljas, bör medden ståndpunkt som intagits i remissen i förevarande paragraf föreskrivas, attfängelsevite inte får användas. 1976/77: 96 132 Hänvisningen i förevarande paragraf till olikabestämmelser i förvaltningsprocesslagen omfattar inte 43 §. I denna reglerasunder hänvisning tiU 39 § sekretesslagen sökandes, klagandes och annan partsrätt att ta del av det som tillförts målet. Dessutom meddelas bestämmelser omatt rätten, när handling eller annat som tillförts målet inte lämnas ut, kan påannat sätt lämna part upplysningar som denne har behov av för att kunnatiUvarata sin rätt. Regler av det slag som 43 § förvaltningsprocesslageninnehåller torde behövas även i mål vid patentbesvärsrätten. Paragrafen bördärför tas med i hänvisningen tiU förvaltningsprocesslagen. Om detta iakttas,bör som en följd därav 19 § förvaltningsprocesslagen, som anknyter till 43 §,omfattas av den hänvisning som i 8 § i det remitterade förslaget görs tUlförvaltningsprocess-lagens bestämmelser om måls anhängiggörande ochhandläggning. Om 19 och 43 §§ förvaltningsprocesslagen skallgälla vid handläggningen av mål vid patentbesvärsrätten, bör även denstraffbestämmelse som anknyter till dessa stadganden och som finns i 39 § sammalag ingå i hänvisningen i 16 § i förslaget. I de bestämmelser tUl vUka första stycket i dennaparagraf hänvisar saknas regler om särskUd talan mot patentbesvärsrättensbeslut under rättegången. a. med hänsyn till det innehåll som bestämmelsemahar och till det sammanhang där de står är det uppenbart, att de avser slutUga beslut.EmeUertid är bestämmelsema inte enhetliga.