prop · G00399 · 1976-12-31 00:00:00 — Flera remissinstanser delar utredningens syn på denekonomiska utvecklingen bland tidskrifterna och redovisar de inskränkningarsom man ofta har tvingats till. För egen del finner jag utredningens analyser avhela tidskriftsmarknadens struktur och olika tidskriftsgruppers funktionerklargörande. Att utredningen har koncentrerat sin analys av den ekonomiskautvecklingen till organisationspressen är också i enlighet med såvälriksdagens beslut som utredningens direktiv. Enligt min mening har utredningen övertygandedokumenterat organisationspressens betydelse för den demokratiska processen.Jag delar också utredningens bedömning av den ekonomiska utvecklingen för organisationspressen. 6.1.3Utgångspunkter för ett statligt stöd till organisationstidskrifter Mot bakgrund av sin analys av tidskrifternasbetydelse vad gäller de uppgifter som åvilar massmedierna i en demokrati harutredningen konstaterat att det i första hand är organisationstidskrifternasom har betydelse för opinionsbildningen och informationen i samhällsfrågor. 1976/77: 99 42 förhållandetill andra massmedier är det för gruppkommunikationen som organisationspressenhar sin största betydelse. Detta konstaterande sker från den utgångspunkten attfria och självständiga organisationer, som fungerar som bärare av idéer, är engaranti för en mångskiftande och allsidig samhällsdebatt. Tidskriftema spelarenligt utredningen en central roll för organisationernas hela verksamhet.Folkrörelsernas tidskrifter har också enligt utredningen stor betydelse försina läsares möjligheter att skaffa sig information i samhällsfrågor, och dessatidskrifter medverkar också i den debatt som förs mellan olika massmedier.Utredningen har framhållit att vissa icke organisationsanknutnakulturtidskrifter och politiska tidskrifter också är av stort värde för enallsidig och mångskiftande debatt, även om de når en mycket liten gruppmänniskor. Eftersom det fortfarande finns ett stort antalorganisationstidskrifter anser utredningen det lika viktigt att dessa fårmöjligheter att bibehålla eller utveckla sina resurser för granskning,information, kommentarer och för gruppkommunikation som att nya kommer till.Mot bakgmnd av de ökande ekonomiska svårigheterna anser utredningen därför attdet är angeläget att ett varaktigt stöd till organisationstidskriftema införs. Utgångspunkterna för utredningens förslag ochstödets allmänna inriktning tillstyrks eller lämnas utan erinran av en bredmajoritet bland remissinstanserna. Förslagen avstyrks helt endast av SAF,och . Enligt SAF måste medlemmarna i organisationensjälva ytterst ansvara för de kostnader som tidskriftsutgivningen medför. Kravpå statligt stöd för denna utgivning innebär enligt SAF att andra medborgare,oberoende av vad de tycker om organisationens mål och syften, över sina skatterskall överta en del av kostnaderna för organisationsmedlemmarnas tidskrift. TUanser att utredningens förslag inte bör läggas till gmnd för ett permanent stödsystemtUl organisationstidskrifterna, utan att en ny utredning bör tiUsättas meduppgift att belysa hela tidskriftsmarknaden. För egen del vill jag anföra följande. Ett stödtill tidskrifter måste, på samma sätt som när det gäller dagspressen,uteslutande motiveras utifrån deras betydelse för att vidmakthålla en levandedemokrati. Att tidskrifter av olika slag också fyUer andra funktioner, såsom t.ex. kulturpolitiska eller informativa på andra områden än samhällsfrågor, ärobestridligt. Men dessa uppgifter är inte unika för tidskrifterna som medier. Jag vill vidare förorda att målet för den statligapresspolitiken, såsom det godtagits för dagspressen, också bör avsetidskriftspressen. Syftet med politiken bör således vara att det skall finnasen mångfald på tidskriftsmarknaden som ger läsarna valfrihet och skaparmöjlighet för en allsidig debatt och opinionsbildning. 1976/77: 99 43 I likhet med vad som gäller stödet till dagspressenär det av största vikt att ett stöd till tidskrifterna utformas så att det intekan ge upphov tUl oro för eller möjligheter till ingrepp mot enskUdatidskrifter. Det är bl. a. av detta skäl angeläget att så långt som möjligtautomatiskt verkande och lätt tillämpbara regler utformas, vilket bl. a.utesluter möjligheten att avgöra om en tidning skall få stöd eller ej pågrundval av en bedömning av tidningens innehåll. Utredningen har enligt min mening klart visat attdet finns motiv för ett stöd till tidskrifter. Dämtöver har utredningen visatatt automatiskt verkande regler för stödet kan utformas och hur kretsenstödberättigade tidskrifter kan avgränsas. Med ett stöd enligt utredningensmodell bör vi kunna behålla den mångfald på tidskriftsmarknaden som ger läsarnavalfrihet och som skapar förutsättningar för en allsidig debatt och opinionsbildning. Jag delar utredningens uppfattning att det framförallt är organisationspressen som har betydelse för den demokratiska processeni vårt land. Detta sammanhänger såväl med dessa tidskrifters allmänna inriktningsom med deras stora betydelse för folkrörelsernas verksamhet. Utredningen harenligt min mening övertygande visat att inskränkningar eller nedläggningar avfolkrörelsernas tidskrifter skulle få mycket allvarliga följder för debatten idet svenska samhället, såväl genom det tommm i presskören som ett nedlagtspråkrör skuUe efterlämna, som genom de följder detta skulle få förorganisationens hela verksamhet. Jag kan således inte dela den uppfattning sombl. a. SAF framför att det endast skulle vara ett intresse förorganisationsmedlemmarna att utgivningen av organisationstidskrifterna kanupprätthållas. Jag viU i detta sammanhang erinra om att samhället sedan långtid i olika former stöder organisationer och ideella verksamheter vars syfteninte omfattas av en majoritet av befolkningen. Utredningen har framhållit att vissa ickeorganisationsanknutna kulturella och politiska tidskrifter också är av storbetydelse, även om de når mycket små grupper. Chefen förutbUdningsdepartementet kommer att föreslå en utbyggnad av stödettill kulturtidskrifter. Enligt statsmakternas beslut är vissa tidskrifterbefriade från mervärdeskatt på tryckerikostnaderna. Enligt utredningensuppfattning svarar denna gränsdragning väl mot de presspolitiskautgångspunkterna för ett stöd och kan mycket väl användas också i dettasammanhang. Därtill kommer att denna metod innehåller mycket få subjektivamoment och därtUl allmänt uppfattas som rimlig och rättvis. Utredningen hardärför föreslagit att stöd skall utgå tiU medlemsblad samt till periodiskapublikationer som är organ för följande typer av organisationer: religiösa,nykterhetsfrämjande, politiska, mUjövårdande, idrottsliga, försvarsfräm- 1976/77: 99 44 jandesamt handikappades eller arbetshindrades organisationer. Vissa typer avtidskrifter, som är befriade från mervärdeskatt av andra skäl änpresspolitiska, bör dock inte vara stödberättigade. Det gäUer företagenspersonaltidningar, tidningsexemplar som distribueras tUl anställda iorganisationer eller anställda hos medlemmar i organisationer samt utländskapublikationer. Tidningar på andra språk än svenska som utges i bördäremot enligt utredningen omfattas av stödet. Utredningen har vidareföreslagit att inte endast tidskrifter som ägs av partier som deltar i allmännaval skall vara stödberättigade, utan också sådana tidskrifter som har enidémässig anknytning tUl ett sådant parti utan att för den skull vara organ fördetta. Flertalet remissinstanser tillstyrker utredningensförslag tiU avgränsning av stödberättigade tidskrifter eller lämnar det utanerinran. TU anser dock att oklarheter i bestämmelserna om befrielse från mervärdeskattvållar betydande gränsdragningsproblem och att utredningens förslag ytterligareskulle öka den skUlnad i behandling som redan finns mellan olika typer avtidskrifter. RSV anser att gränsdragningen kan genomföras utan större praktiskaproblem. För egen del godtar jag utredningens förslag att iprincip de tidskrifter som omfattas av rätten till befrielse frånmervärdeskatt skall vara stödberättigade. Denna avgränsning svarar väl mot depresspolitiska utgångspunkterna för stödet. Jag delar också RSV:s uppfattningatt denna avgränsning utan större problem bör kunna genomföras i praktiken. Defåtaliga tidskrifter som trots att de väl svarar mot de presspolitiska kraveninte kommer att omfattas av tidskriftsstödet kommer i flertalet fall att kunnabli berättigade tUl kulturtidskriftsstöd. Enligt några remissinstanser borde även fackpresskunna komma i åtnjutande av ett stöd tiU organisationstidskrifter. Detta skulledock enligt min mening vålla betydande gränsdragningsproblem. Någon enkel ochallmänt accepterad definition av fackpress, som också svarar mot presspolitisktmotiverade krav, finns inte och kan enligt min mening knappast helleruppstäUas. Självklart svarar dock fackpressen i stor utsträckning mot deallmänna krav som bör ställas på massmedierna i samhället. Detta gälleremellertid även andra typer av massmedier, utan att det för den skull framstårsom motiverat med direkt ekonomiskt stöd från statens sida. anser att även konsumentupplysandetidskrifter bör omfattas av stödet. Även detta skulle enligt min mening vållabesvärliga gränsdragningsproblem. En sådan avgränsning skuUe lätt kunna ledatUl en mycket stor vidgning av kretsen stödberättigade tidskrifter, och kunnakomma att omfatta tidskrifter av en helt annan typ än den som stödet avser attnå. Några remissinstanser har tagit upp förhållandenaför folkbildningsorganisationernas tidskrifter. Enligt utredningens förslag skall dessa 1976/77: 99 45 tidskrifterfå stöd för de exemplar som abonneras av medlemmar i medlemsorganisationerna.För egen del vill jag anföra följande: Huvuddelen av studieförbundenstidskrifters upplaga går till medlemmar i de i studieförbunden ingåendeorganisationerna. För dessa exemplar bör studieförbundens tidskrifter alltsåerhåUa stöd. Det kan emellertid av olika skäl visa sig att studieförbunden inteför kan ha sina prenumerantregister så upplagda att denstödberättigade upplagan kan beräknas. De anpassningar av prenumerantregistersom kan krävas för att den stödberättigade upplagan skall kunna beräknas börutan särskilda svårigheter kunna ske fr. o. m. . För att undvika attstudieförbundens tidskrifter i inledningsskedet tiU följd av rent tekniskafaktorer ställs utanför stödet till organisationstidskrifter bör stödet, om denstödberättigade upplagan inte kan beräknas för , utgå för av densom utgivarkorsband distribuerade abonnerade årsupplagan. Till frågan om stöd tUl tidningar på andra språk änsvenska återkommer jag i det följande. När det gäller att definiera begreppetmedlemsexemplar framhåller presstödsnämnden att det är viktigt att fastställakriteriet på medlem och att i bestämmelserna för tidskriftsstödet fastställaatt såsom medlemsexemplar avses exempelvis endast ett exemplar per medlem ochatt detta exemplar bör vara avsett för medlemmen själv och inte för vidaredistributioneller vidareförsäljning. En sådan avgränsning bör enligt min mening göraseftersom det saknas presspolitiska motiv att stödja mer än ett exemplar permedlem eller sådana exemplar som inte är avsedda för medlemmen själv. Enligt utredningens förslag bör vissa av detidskrifter som av skattetekniska skäl är befriade från mervärdeskattinte bli berättigade till stöd. Det gäller bl. a. exemplar till anställda iorganisationer och till anställda hos medlemmar i organisationer. Detta förslaghar lämnats utan erinran av flertalet remissinstanser. Även jag anser att detsaknas presspolitiska skäl för ett stöd till dessa exemplar. Remissinstansema har inte haft någon allvarligareerinran mot utredningens förslag att inte bara tidskrifter som utges avpolitiska partier utan också de som har en idémässig anknytning tUl ett sådantparti skall bli stödberättigade. Utredningen föreslår att sambandet fårfastslås genom att dels utgivaren, dels det politiska partiet i fråga intygarförhållandet. Några remissinstanser påpekar att kravet på samband inte fårformuleras så att tidskrifternas självständighet kan sättas i fråga. Enligt minmening bör utredningens förslag genomföras. En enkel formulering i intygen frånutgivaren och det politiska partiet att en idémässig anknytning föreligger böri detta sammanhang vara tUlräcklig och kan knappast medföra att tidskriftenssjälvständighet kan sättas i fråga. Med politiskt parti bör i detta sammanhangavses parti som deltar i allmänna val. Några särskUda krav i övrigt påverksamhetens former hos 1976/77: 99 46 utgivareav denna typ av tidskrifter behöver enligt min mening inte ställas. Några remissinstanser har fört fram förslaget attstöd bör utgå endast till tidskrifter som utges av riksorganisationer ochsåledes inte tiU sådana som utges av lokala organisationer. Det är enligt dessaremissinstansers uppfattning statens uppgift att stödja tidskrifter avrikskaraktär, dvs. i detta fall tidskrifter som utges av centralaorganisationer. I denna fråga vin jag framhåUa att riksorganisationernastidskrifter ofta är det enda mediet för kontakter mellan medlemmar i olikadelar av landet och mellan förtroendevalda och medlemmar inom organisationen. Ipraktiken kommer stödet att fungera som ett stöd inte bara till tidskriftsutgivningenutan också, genom det minskade trycket på organisationens ekonomi, tillorganisationen som sådan. Det framstår därför som naturligt att i dettasammanhang knyta an till principerna för statlig bidragsgivning tillorganisationer, som i allmänhet innebär att staten i första hand riktar sittstöd till den centrala verksamheten. Jag vill också erinra om att såvälkommunalt som landstingskommunalt stöd till lokala och regionala organisationerförekommer. Mot denna bakgrund förordar jag att stöd inte skallutgå tiU lokalt eller regionalt verksamma organisationers tidskrifter. Jag villframhålla att en organisation inte bör uteslutas från stöd enbart av det skäletatt den ingår i en huvudorganisation eller en samarbetsorganisation förriksorganisationer. 6.1.5Underlag för beräkning av stöd Utredningen har lagt särskild vikt vid att reglernaför tidskriftsstödet så långt som möjligt görs automatiskt verkande. Främst motdenna bakgrund har utredningen föreslagit att stödet skall knytas till den somutgivarkorsband distribuerade upplagan. De viUkor som gäUer för sådandistribution sammanfaller enligt utredningen väl med de presspolitisktmotiverade utgångspunkterna för stödet. Utredningen har avvisat stöd vid andradistributionsformer än utgivarkorsband. En bred majoritet bland remissinstansernatillstyrker utredningens förslag i dessa frågor. Endast Pressbyråföretagen ABavvisar att stödet knyts till postdistributionen med motiveringen att dettaskulle försvåra möjUgheterna för tidskriftema att utnyttja andradistributionsvägar än postverket. Enligt min uppfattning är det av avgörandebetydelse för tidskrifterna att det finns ett fungerande distributionssystemsom står öppet för alla tidskrifter och möjliggör för alla abonnenter attoberoende av var i landet de bor kunna prenumerera på vilken tidskrift somhelst. tidningsrörelse uppfyller dessa krav. En total övergångtill en kostnads- och marknadsanpassad taxa skulle få allvarliga följder försmå tidskrifter, liksom för tidskrifter som har spridning i glesbygdsområde- 1976/77: 99 47 na.Detsamma skulle inträffa om de största tidningarna och tidskrifterna för helaeller delar av sina upplagor ordnade sin distribution utanför postverket,som kravet på full särkostnadstäckning i tidningsrörelsen ochdistributionsplikt för postverket bibehölls. taxesystem harutformats bl. a. för att hindra inskränkningar i de mindre tidskriftemasspridningsmöjligheter. I detta sammanhang vill jag också fästa uppmärksamhetenpå att statsmakterna genom samdistributionsrabatten fördagstidningar för en poUtik med samma syften som dem postverkets taxesystemavser att tillgodose. Det finns enligt min mening starka presspolitiska,samhällsekonomiska och branschekonomiska skäl för statsmakterna att även ifortsättningen söka upprätthålla det nuvarande systemet förtidningsdistribution och dess principer. Några remissinstanser anser att ävenkommissionärskorsband bör bli stödberättigade och några få instanser har ocksåtagit upp frågan om lösnummerförsäljning och masskorsband. Enligt min uppfattning är det självklart attstatsmakterna måste kunna få garantier för att syftet med stödet verkligenuppnås, dvs. att det utgår i den omfattning och till de tidskrifter som haravsetts. Detta syfte kan endast uppnås genom anknytning i stödreglernatill postverkets distribution av utgivarkorsband. Jag anser det således intemotiverat att tidskrifter söm distribueras som masskorsband får stöd. Vadgäller kommissionärskorsband vill jag anföra följande. Distribution genomkommissionärskorsband innebär att en tidskrift buntvis skickas till enkommissionär, som sedan delar ut eller säljer tidskriften till den slutligaläsaren. På kommissionärskorsband ställs samma krav vad gäller försändelsensinnehåll som på utgivarkorsband. Men det finns inga garantier för att denslutlige abonnenten verkligen får alla nummer av tidskriften. Ur såvälutgivarens som abonnentens synvinkel måste distribution som utgivarkorsbandframstå som mer attraktivt. Det stöd som föreslås bör göra det möjligt förflertalet av de tidskrifter som av kostnadsskäl använder sig avkommissionärskorsband att övergå till utgivarkorsband. Ett stöd tillkommissionärskorsband skulle kräva en mycket omfattande kontroll. I många fallskulle dessutom den stödberättigade upplagan vara praktiskt taget omöjlig attfastställa. Möjligheterna till missbruk av systemet skulle dessutom bli stora.Jag delar således utredningens uppfattning att exemplar distribuerade somkommissionärskorsband inte skall berättiga till stöd. LO och TCO förordar i sina remissvar en särlösningför de tidskrifter som utges av organisationerna för på fartyg ombordanställda.Dessa tidskrifter kan av naturliga skäl inte distribueras uteslutande som utgivarkorsband.De mycket specieUa förhållandena för dessa tidskrifter motiverar även enligtmin mening en särlösning. Stödet bör i dessa fall 1976/77: 99 48 kunnaberäknas efter antalet medlemmar samt antalet tillåtna friexemplar och utgåmed det belopp som skulle ha utgått om utgivarkorsband hade kunnat användas förhela distributionen. Några remissinstanser anser att även medlemsbladbör få stöd för samtliga abonnerade exemplar och alltså inte bara för deexemplar som går till medlemmarna. Jag kan i och för sig förstå att många typerav organisationer anser sig ha välmotiverade skäl för att kunna nå utanför deegna leden med sina tidskrifter. Men enligt min mening skulle stöd för dessaexemplar lätt kunna medföra en rad icke avsedda effekter och risker förmissbruk. Den till utomstående abonnerade upplagan spelar därtill en mycketunderordnad roll för flertalet organisationer, varför de ytterligarestödbelopp det skulle kunna bli fråga om skulle bli små. Jag anser alltså inteatt en sådan utökning av stödberättigade exemplar för medlemsbladen ärmotiverad utöver vad jag förordar i anslutning till frågan om stöd förfriexemplar. Utredningen har föreslagit att högst av denupplaga för viUcen stöd utgår skall få utgöras av friexemplar, dock att entidskrift aUtid skall ha rätt att tillgodoräkna sig upp till 1 000 friexemplarper nummer. anser att det knappast kan föreligga någonskillnad mellan större och mindre tidskrifters behov av att i opinionsbildandesyfte sända ut friexemplar. Nämnden har därför föreslagit att antaletstödberättigade friexemplar bör vara lika för alla tidskrifter, exempelvishögst 1 000 friexemplar per utgivningstUlfäUe. Några remissinstanser anser åandra sidan att gränsen bör sättas högre eller att ingen gräns alls bör finnas. För egen del anser jag att många tillåtnafriexemplar dels skulle gynna stora organisationer och sådana organisationermed god ekonomi, dels skulle kunna stimulera efterfrågan på friexemplar och påså sätt medverka tiU en mindre god hushållning med resursema. Jag delarpresstödsnämndens uppfattning och förordar att högst 1 000 friexemplar bör fåräknas in i underlaget för stödet. För medlemsblad bör dock dessa 1 000exemplar också få utgöras av av utomstående abonnerade exemplar. Flera remissinstanser tar upp utredningens förslagatt endast sådana tidskriftsexemplar som innehåller annonserskall vara berättigade till stöd. Några remissinstanser anser att andelenannonser bör beräknas som ett genomsnitt . Andra har fört fram tankenpå en nedtrappning av stödet efter annonsandel. En högre annonsandel än 50 %diskuteras också. För egen del finner jag den av utredningenföreslagna gränsen generös. I tidskriftsutgivningen är beroendet avannonsintäkter betydligt mindre än inom dagspressen. En tidskrift som har 50 %annonser har i allmänhet en mycket god ekonomi. Jag hyser således sympati förtanken på en nedtrappning av stödet efter annonsandel. En sådan ordning skulle 1976/77: 99 49 dockinnebära ett avsevärt merarbete för den administrerande myndigheten. har också mycket låga annonsandelar. Jag bedömerdärför en sådan nedtrappning som mindre meningsfull och förenad med alltförstora administrativa kostnader. Mot denna bakgmnd finner jag ingen anledningatt föreslå generösare regler än dem utredningen har föreslagit. Inte hellerkan jag finna några bärande argument för att annonsandelen skuUe beräknas somett årsgenomsnitt. SkuUe ett enstaka nummer av en tidskrift innehåUa annonser torde intäkterna för detta nummer mer än väl täcka kostnadema fördetsamma. Jag biträder alltså utredningens förslag i denna fråga. Utredningen har vidare föreslagit att de beslut somhar fattats av statsmakterna samt de tUlämpningsföreskrifter som har utfärdatsför att förhindra missbruk av rätten till befrielse från mervärdeskatt ocksåskall gälla för tidskriftsstödet. Den administrerande myndigheten bör t. ex.kunna vägra stöd till en tidskrift om det är uppenbart att arrangemang hargjorts uteslutande i syfte att få stöd. Inga remissinstanser har tagit uppdenna fråga. Jag ansluter mig till utredningens förslag. Flera remissinstanser har tagit upp utredningensförslag att stöd endast skall utgå om den stödberättigade upplagan uppgår tiUminst 10 000 exemplar , friexemplaren oräknade. Utredningen har ansettatt det knappast kan vara meningsfullt att betala ut belopp som understigerkostnaderna för att administrera stödet eller tidskriftens kostnader föreventuella kODtrollåtgärder. För en lägre upplagenivå än den föreslagna uttalarsig bl. a. och . frikyrkorådanser däremot den av utredningen föreslagna gränsen rimlig. Mellan 100 och 150 tidskrifter har upplagor påmellan 5 000 och 10 000 exemplar . En betydande del av dessa tidskrifterföreträder religiösa organisationer och här finns också många lokala och regionalatidskrifter. För egen del anser jag utredningens förslagvälbetänkt. En nedre gräns för stödet måste enligt min uppfattning finnas. DetskuUe säkerligen uppfattas som stötande om en tidskrUt för kontrollåtgärder isamband med stödet måste betala en summa som överstiger dot stöd tidskriftenfår. Med hänsyn till stödets konstruktion bör gränsen knytas till upplagan.Detta underlättar administrationen jämfört med om man använder sig av enbeloppsgräns. Gränsen bör enligt min mening sättas till 10 000 exemplar ienlighet med utredningens förslag. Utredningen har föreslagit att för tidskrifter somuppnår en stödberättigad årsupplaga på 10 000 exemplar, exkl. friexemplar, börutgå ett fast belopp med . För varje exemplar till och med de 4 1976/77. 1976/77: 99 50 första300 000 bör utgå . För exemplaren mellan 300 000 och 1000 000 bör utgå 25öre. För exemplaren mellan 1000 000 och 3 000 000 bör utgå , förexemplaren mellan 3 000 000 och 10 000 000 bör utgå och för exemplarenöver 10 . För tidskrifter som kommer ut med 1015 nummer om åretbör stödet enligt utredningens förslag höjas och för tidskrifter somårligen kommer ut med 16 nummer eller fler . Enligt utredningen börnivån fortiöpande omprövas med hänsyn till kostnadsutvecklingen. Såväl den föreslagna nivån som den aUmännakonstruktionen av stödet tillstyrks av flertalet remissinstanser.