prop · G003104 · 1976-12-31 00:00:00 — Saköreslängderna har sedansänts i tre exemplar tiU som har vidarebefordrat ett exemplartill vederbörande kronofogdemyndighet för verkställighetsåtgärder och ett tillstatistiska centralbyrån. Under senare delen av1960-talet har en delvis annorlunda ordning vuxit fram inom ordningsbots- ochstrafföreläggandesystemen. För dessa system har införts en bötesuppbörd underett skede som ligger före det egentliga indrivningsarbetet. Uppbördsförfarandetinnebär, att den misstänkte i samband med att föreläggandet utfärdas gestillfälle att frivilligt betala böterna till RPS över postgiro. Sker dåbetalning, är verkställigheten slutförd. För uteblivna betalningar upprättarRPS saköreslängd för varje kronofogdedistrikt. Saköreslängden och tillhörandeindrivningshandlingar sänds till vederbörande länsstyrelse. Dennavidarebefordrar ett exemplar av handlingarna till kronofogdemyndigheten, somsedan övertar verkställigheten. Ordningen med bötesuppbördjämte central framställning av saköreslängd och andra indrivningshandlingarhar fått ett allt vidare tillämpningsområde i anslutning till utbyggnaden avrättsväsendets informationssystem (RI). Sålunda sker numera genom RPS:sförsorg en central framställning av saköreslängden även för flertalet domstolsböter.Denna ordning har vuxit fram successivt inom de olika hovrättsområdena i landetoch slutligt genomförts . För vissa andra rättsområden gällersärregler som här förbigås. Sedan ettverkställighetsärende har kommit till kronofogdemyndigheten, skall denna ienlighet med bestämmelser i 1 och 2 §§ BöVL och i 1 § BÖVK söka verka för attbetalning kommer till stånd utan att tvångsmässiga indrivningsåtgärdertillgrips. Prop.1976/77:104 25 sålundai första hand den bötfällde anmaning att godvilligt erlägga böterna och kanockså bevilja anstånd med verkställigheten och medge att avbetalning görs isärskilda poster. Bötersom inte betalas godvilligt skall drivas in. De viktigaste tvångsmedlen vidindrivning är införsel och utmätning. Utmätning förekommer i mindre omfattningän införsel. Kronofogdemyndigheterna måste ibland begära biträde medindrivningen s. k. handräckning inom annat kronofogdedistrikt. Detförekommer också att indrivning begärs utomlands. Undervissa särskilda förhållanden förfaller verkställighetsfrågan, bl. a. när denbötfällde underkastas viss anstaltsvård. Harindrivningen slutförts utan att böterna har blivit betalda, skall de i principförvandlas till fängelse. När förvandlingstalan blir aktuell, överlämnarkronofogdemyndigheten ärendet till åklagaren. Finner denne att hinder motförvandling föreligger, återsänder han handlingarna till kronofogdemyndiglietenmed beslut att talan inte skall väckas. Detta kan inträffa exempelvis om desärskilda villkor som gäller för förvandling av s. k. småböter dvs. de bötersom inte överstiger tio dagsböter eller . i penningar inteär uppfyllda. Innanåklagaren inger ansökan till rätten om bötesförvandling, gör han med biträde avpolismyndigheten förundersökning i målet. Härigenom erhålls underlag förbedömning om villkoriigt anstånd för verkställighet av förvandlingsstraffskall meddelas eller inte. Denbötfällde kallas till rätten för förhör i förvandlingsmål. Vid förhöret äråklagaren och ibland även en företrädare för kronofogdemyndigheten närvarande.Anser rätten att ytterligare prövning behövs i betalnings- ellerindrivningshänseende, hänskjuter den saken till ny behandling avkronofogdemyndigheten. Om det inte föreligger något formellt hinder däremot,beslutar rätten i övriga fall att böterna skall förvandlas till fängelse.Förvandlingsstraffets längd utmäts efter i BöVL angivna normer, enligt vilkabötesstraff av viss storlek skall anses svara mot ett visst antal dagarsfängelse. I särskilda fall kan förvandlingsstraffet sättas lägre än vad somföljer av normerna eller helt efterges. I flertalet förvandlingsmål beviljasanstånd med verkställigheten av löi-vandlingsstraffet. I sådana fall gäller enprövotid av . Kan man anta att underlåtenheten att betala beror påtredska eller uppenbar vårdslöshet eller att verkställighet avförvandlingsstraffet behövs för ati tillrättaföra den bötfällde, får anståndinte beviljas. Denbötfällde kan slippa verkställigheten av ådömt förvandlingsstraff genom attbetala böterna innan verkställigheten börjar. Betalar han då bara en del avböterna, nedsätts förvandlingsstraffet i motsvarande mån. Förvandlingsstraffetverkställs i kriminalvårdsanstalt enligt de regler som gäller för fängelsestraff.Efter det att verkstälhgheten har börjat, får betalning inte ske. 1976/77:104 26 Redovisningenav böterna sker i kronofogdemyndighetens månadsräkning. I denna bokförsböterna sedan begärt verkställighet, och däri redovisas de ocksåslutligt som betalda, avkortade eller avskrivna. Ennärmare redogörelse för de författningsbestämmelser som reglerarbötesverkställigheten lämnas i betänkandet (s. 64) till vilket hänvisas. 2.2Vite och särskild rättsverkan I25 kap. BrB ges, utöver de allmänna reglerna om bötestraffet, en allmänbestämmelse om vite i 8 §. Därav framgår blott att de bestämmelser som gällerför indrivning och förvandling av böter gäller även beträffande vite.Bestämmelserna avser inte vite som är bestämt genom avtal. Av 8 § framgår ocksåatt vite tillfaller staten, om inte annat är föreskrivet. Bestämmelseni 25 kap. 8 § BrB kompletteras av 27 § BöVL, 14 § BÖVK och 1 § 3 mom. BöIF.Enligt sistnämnda lagrum har bestämmelserna om böter i resp. BöVL, BöVK ochBöIF motsvarande tillämpning på vite. Preskriptionsbestämmelsen i 35 kap. 7 §BrB gäller även utdömt vite. Praktisktbetydelsefulla föreskrifter om vite finns också i (RB),exempelvis i 9 kap. 7 § vari anges att rätten i vissa fall kan förelägga parteller annan vid vite ätt inställa sig vid förhandling. Flertalet av deförvandlade vitena är av detta slag. Enligt 9 kap. 8 § RB får vite som åläggsenligt balken inte sättas högre än . Har vite utdömts, får nytt vite uppgåtill högst . Vitesföreläggandekan riktas inte bara mot fysiska personer utan även mot juridiskperson eller dess ställföreträdare eller mot båda. Ett vite som har ådömts enjuridisk person kan naturligtvis inte förvandlas. I27 § BöVL har intagits ett förbud mot att förvandla vite som har utdömts förunderlåtenhet att fullgöra dom eller beslut rörande saken i mål som harhandlagts enligt lagen (1974: 371) om rättegången i ar-betstvister (ändradsenast 1976: 581). Även utanför BöVL förekommer förbud mot förvandling av vite. Viteutdöms i vissa fall av annan myndighet än allmän domstol. Här märks framföralltviten som utdöms av förvaltningsdomstolar och . Vitetär på åtskilliga förvaltningsområden ett viktigt medel att sanktionera olikaförfattningsenliga skyldigheter. Det anses vara ett ändamålsenligt ochverksamt hjälpmedel vid myndighetsutövningen. Antaletviten som har utdömts och förvandlats av domstol är ringa i förhållande tillantalet förvandlade bötesstraff. Det totala antalet vitesförelägganden är dockbetydligt högre än antalet utdömda viten. Prop.1976/77:104 27 Eftersomsamma verkställighetsregler skall tillämpas för utdömt vite som för böter,kommer vite för enkelhetens skull inte att särskilt nämnas i fortsättningenannat än när någon avvikelse föreligger mellan böter och vite eller när det iövrigt behövs för sammanhanget. Enligt1 § 3 mom. BöIF skall förordningens bestämmelser om böter i tillämpligadelar gälla inte bara viten utan även belopp som förklarats förverkat,straffskatt samt allmänna avgifter som ådöms i samband med Det är här fråga omvissa av de sanktionsformer som åsyftats med den i BrB användasamlingsbeteckningen särskild rättsverkan av Bestämmelsernai BöVL är däremot inte tillämpUga på särskild rättsverkan. Förvandling avallmän avgift eller av obetalt belopp vid värdeförverkande kan alltså inteske. I samband med lagstiftning om skattebrott ersattes den tidigareförekommande straffskatten, vilken inte beller var förvandlingsbar, avsärskilda skatte- och avgiftstillägg. Dessa åläggs av administrativ myndighetoch verkställs inte enligt bestämmelserna i . 2.3Bestämmelser om nordisk verkställighet Inomramen för de nordiska ländernas samarbete på straffverkställighetens områdesker en internordisk verkställighet av bl. a. böter, vissa viten ochförvandlingsstraff. Bestämmelser i ämnet finns i lagen (1963: 193) om samarbetemed , , och angående verkställighet av straff m. m.,NordVL (ändrad : 193), till vilken lag ansluter entillämpningskungörelse (1963: 194, ändrad : 629), NordVK. I huvudsakgäller följande om verkställigheten. Enbötesdom som har meddelats i ett annat nordiskt land får enligt 1 § NordVL påbegäran därifrån verkställas här i landet. Omvänt gäller enligt 3 § att detkan överlämnas åt myndighet i annat nordiskt land att verkställa en svenskbötesdom. Med dom jämställs beslut eller föreläggande som enligt lagstiftningeni det land där det har meddelats har samma verkan som dom (34 §). Även böterenligt godkänt strafföreläggande eller ordningsbotsföreläggande samt beslut ombötesförvandling kan alltså verkställas i annat nordiskt land. Samarbetet harockså, som framgår av 4 § i lagen, utsträckts till att omfatta processuellaviten, dvs. viten som har förelagts part eller annan för att fullgöraskyldighet i rättegång. Bestämmelserna i om böter gäller därför även sådanaviten. NordVL är tillämplig även på böter eller vite som ådömts med stöd avlagen (1974: 752) om nordisk vittnesplikt m. m. (ändrad : 297). Förbifall till en framställning från annat nordiskt land om överflyttning avverkställigheten krävs att avgörandet är verkställbart i det land 1976/77:104 28 däravgörandet har meddelats. I övrigt har inte givits några bindande föreskrifterför prövningen, utan det är förutsatt att det skall ske en diskretionär prövnmgav framställningarna. Samarbetet bygger emellertid på förtroende för rättsväsendeti grannländerna, och man har i förarbetena utgått från att framställningar ombiträde med bötesverkställighet skall bifallas, om inte särskilda hinderföreligger. Att domen är verkställbar skall framgå av de handlingar somåtföljer framställningen. Möjlighetenatt här i landet verkställa förvandlingsstraff som har ådömts i ett annatnordiskt land avser främst svenska medborgare och utlänningar med hemvist här.Gäller framställningen utlänning som saknar hemvist här, bör den bifallasendast om det är lämpligare att verkställigheten sker här än i domstolslandet.Regler av motsvarande innebörd gäller för svenskt förvandlingsbeslutsverkställighet i de andra nordiska länderna. Frånsvensk sida får enligt 10 § BöIF framställning om indrivning av böter görastill annat nordiskt land först när bötesdomen har vunnit laga kraft. Om detinte föreligger särskilda skäl därtill, får inte heller verkställighet avförvandlingsstraff begäras innan beslutet om förvand-Img har vunnit laga kraft.Eftersom utmätningsman inte skall aktualisera förvandlingstalan när denbötfällde vistas på utrikes ort, blir utrymmet för verkställighet utomlands avsvenskt förvandhngsstraff rätt begränsat. Framställning om verkstälhghet avsvenskt förvandlingsstraff har sålunda enligt uppgift frånkriminalvårdsstyrelsen skett endast i fyra fall , samtliga tillFinland. gjordes ingen sådan framställning. Verkställighetenhär i landet av bötesstraff som har ådömts i andra länder sker enhgt svensklag. Ett viktigt undantag finns dock i och med att böterna inte får förvandlasgenom beslut här i landet. Det är myndigheten i domstolslandet som skallbesluta i förvandlingsfrågan. Ett förvandlingsbeslut av sådan myndighet kanemellertid verkställas här. inkom totalt 22 framställningar omverkställighet av i annat nordiskt land ålagt förvandlingsstraff, varav tiofrån , tio från och två från . IDanmark och fastställs förvandlingsstraffet redan i bötesdomen. Omböterna inte betalas, behövs det alltså inte något nytt domstolsförfarande föratt avgöra förvandlingsfrågan. Undantag gäller för de böter som i Danmarkföreläggs av polismyndighet. Förvandhngsstraff för sådana böter beräknas förstnär de skall verkställas. Vidare är det indrivningsmyndigheten i dessa ländersom bestämmer om och när förvandlingsstraff skall verkställas. Dessa olikheterhar föranlett vissa särskilda riktlinjer för samarbetet. Omverkställigheten av ett utländskt förvandlingsstraff överflyttas hit, skallstraffet omvandlas till fängelse på lika och domen behandlas som ensvensk lagakraftvunnen dom. I stort sett följer verk- Prop.1976/77:104 29 ställighetsförfarandetde svenska reglerna. De skillnader som kan förekomma är föranledda av att förvandlingsstraffetbestämts i domslandet och att någon omprövning av domen inte görs här i landet.Resultatet kan därför i vissa fall bli strängare, i andra fall lindrigare förden bötfällde än om svenska regler tillämpas. Detankommer enligt 25 § första stycket NordVL jämfört med 4 a § NordVK påkriminalvårdsstyrelsen att pröva framställningar från de andra nordiskaländerna om verkställighet av förvandlingsstraff samt att vid behov begäraverkställighet i dessa länder. Motsvarande gäller för såvittavser böter. Preskriptionsspörsmålskall enhgt 31 § första stycket NordVL avgöras i enlighet med domstolslandetslag. Bötersom har ådömts eller ålagts i de övriga nordiska länderna skall förvandlas, omde inte kan tas ut. De undantag som förekommer från deima huvudregel är få.Någon motsvarighet till de svenska förvandlingsreglerna för s. k. småböterfinns inte. I och bestäms som tidigare nämntsförvandlingsstraffet som subsidiärt straff redan i bötesdomen. För de böter somi åläggs av polismyndighet bestäms dock förvandlingsstraffet först närförvandlingsfrågan blir mer aktuell. I avgörs frågan ombötesförvandling i särskild rättegång hksom i . Varkeni eller förekommer villkorlig dom i samband medförvandlingsstraff. I däremot kan verkställigheten avförvandlingsstraffet villkorligt skjutas upp, om inte tredska eller uppenbarvårdslöshet i betalningshänseende kan anses föreligga. Förvandlingensker i och efter en viss skala. Huvudprincipen är attförvandlingsstraffet räknat skall vara lika med antalet dagsböter. INorge finns inte några sådana regler. Normalt är straffets maximala gräns 60dagar i , i och i . Såväl i Danmarksom i kan böterna betalas även efter det att verkställigheten avförvandlingsstraffet har påbörjats. Även avbetalningar kan göras. I Finlandkan däremot någon betalning inte göras i detta skede, och tillåtsendast full betalning av förvandlade böter. Statistikenbeträffande böter och bötesfångar är olika långt framförd i de nordiskaländerna. Antalet ådömda bötesstraff var omkring 215 000 iDanmark. I var det omkring 186 000 och i omkring80 000. var antalet bötesfångar i 2 152. I togsendast 174 bötesfångar in i straffanstalt medan motsvarande antalför var 304 resp. 413. I var medeltalet bötesfångar perdag 1976/77:104 30 8089under år 19601969. Ett förhållande som är ägnat att väsentligt reduceraantalet bötesfångar i de tre länderna är att fylleri har avkriminaliserats iFinland och , varjämte försök med åtalsunder-låtelse för sådant brottpågår i . Det kan t. ex. nämnas att antalet bötesfångar i Finlandtidigare var omkring 6 500 . Såväli som i torde förvandlingsstraffet användas både som ettpåtryckningsmedel i betalningshänseende och som ett ersättningsstraff. IFinland betraktas det huvudsakUgen som ett påtryckningsmedel. IDanmark försöker man att nådevägen minska den negativa effekten av de talrikaförvandlingsstraffen. har polismyndighet som förestårindrivningen, fått behörighet att avgöra ansökningar om eftergift av böter påupp till . Frågan om förvandlingsstraffet behandlas f. n. i det danskastraffelovrådet som särskilt skall undersöka om det går att genomföra ettsystem som begränsar användningen av förvandlingsstraffet. Denfinska böteslagstiftningen genomgick en omfattande reformering ,varvid viktiga ändringar gjordes i förvandlingsreglerna. a. infördesmöjligheten till villkorligt anstånd med avtjänande av förvandlingsstraffet. proposition har den finska regeringen föreslagit vissaytterligare ändringar i lagstiftningen om verkställighet av bötesstraff.Bakgrunden till det senaste reformförslaget är att verkställigheten avbötesstraff inte fungerar tillräckligt effektivt. Verkställighetsförfarandethar inte kunnat riktas mot aUa de personer som blivit dömda till böter. Antaletpersoner som är efterlysta på grund av böter har ökat påtagUgt.Reformförslagen, vilka syftar till att förenkla och effektivisera dennuvarande förvandlingsproceduren, itmebär bl. a. följande.Utsökningsmyndigheten skall i fortsättningen kunna stämma in den bötfällde tillrättegång så snart böterna inte kunnat drivas in genom utsökning och det inteföreligger skäl att medge uppskov med betalningen. Även polisen skall kunnastämma in en bötfälld till förvandlingsrättegång, om denne är efterlyst förböter och inte betalar dessa. Rättegångsförfarandet görs enklareoch snabbare. Förvandlingsmål skall kunna avgöras av s. k. enmansdomstol vidannan tidpunkt och på annan plats än vad som i allmänhet gäller om underrättssanmianträde. Vidare skall bl. a. domstolen inte längre ha möjlighet attåterförvisa ärendet till utsökningsmyndigheten för fortsatt indrivning avböterna. Den nuvarande möjligheten för domstol att besluta om anstånd i två årmed verkstälhgheten av förvandUngsstnaffet, slopas. I dess ställe föreslås, attförvandlingsstraff under vissa förutsättningar inte alls skall åläggas. Såsomny minimitid för förvandlingsstraff föreslås för samtliga fall fängelse i 6dagar. Beträffande indrivningen föreslås bl. a. att man under vissabetingelser skall kunna avstå från att driva in mindre fordringar. Det föreslåsockså att böters förmånsrätt Prop.1976/77:104 31 vidutsökning och konkurs ändras så att böter får samma ställning som oprioriteradefordringar. INorge har det varit på tal att ändra lagstiftningen för att minskaantalet verkställda förvandlingsstraff. Det största hindret för en sådan reformtorde ha varit att en stor del av de avtjänade böterna har ådömtssådana personer som ofta har blivit bötfällda för fylleri. Bland dessa personerhar man måst räkna med ett betydande antal som på grund av bristande viljaeller förmåga att arbeta har haft liten möjlighet att betala böterna. I och medavkriminalisering av fylleriet har frågan om förvandlingsstraff för derasvidkommande falht bort. Hela förvandlingsfrågan anses därför ha kommit i ettannat läge. Fråganom bötesstraffet och verkställigheten därav har varit föremål föröverläggningar inom . Kommittén har nyligenavlämnat betänkande "Bötesstraffet" (Nordisk utredningsserie : 5,1975). Dein är enig om att det är principiellt oriktigt att den somhar dömts endast till böter likväl skall få sona brottet i fängelse. Detråder därför också enighet om att användningen av förvandlingsstraffet börbegränsas i största möjliga utsträckning. När det gäller att begränsaanvändningen av förvandlingsstraffet vill kommittén understryka attutgångspunkten bör vara att förvandlingsstraffet skall vara ettpåtryckningsmedel och inte fungera som ersättningsstraff. Ennärmare redogörelse för de danska, finska och norska systemen förbötesverkstäUighet liksom för huvuddragen i motsvarande system i ,, , och lämnas ibetänkandet (bil. 8) till vilket hänvisas. 3 Utredningens undersökningar m. m. Utredningenhar gjort ett flertal undersökningar för att få fram en bild av hur bötesverkställighetenfungerar i praktiken och vilka verkningar den har. a. har vissastatistiska undersökningar skett beträffande bötesstraffets användning ochbötesverkställighetens ekonomiska resultat (se bil. 1 tabell 18 ibetänkandet). Vidare har utredningen sammanställt uppgifter rörande antaletförvandhngsmål vid domstol och rörande bötesfångarna (se bil. 1 tabell 912 ibetänkandet). Den officiella statistiken ger emellertid inte någon fullständigbild av tillämpningen av de regler som gäller eller har samband medbötesverkställigheten. Utredningen har därför genom skriftliga enkäter hoskronofogdemyndigheter och åklagarmyndigheter samt genom andra undersökningarskaffat material angående olika arbetsmoment i verkställighetssystemet och beträffandeverkningar i betalningshänseende av olika åtgärder under verkställighetensgång (se bil. 35 i betänkandet). 1976/77:104 32 dersökninghar gällt förvandlingssystemets kostnader (se bil. 6 i betänkandet). Utredningenhar vidare bl. a. gjort en kUentelundersökning som har omfattat dels dem som år1968 togs in i avtjäna förvandlingsstraff, dels etthundratal personer som har beviljats anstånd med verkställigheten av ådömtförvandlingsstraff (bU. 7 i betänkandet). Jagvill redan här nämna att man inom har följt upputredningens klientelundersökning med en studie av de bötesfångar som togs in ifångvårdsanstalt . Resultatet av denna undersökning redovisaslängre fram. 3.1 Vissastatistiska uppgifter beträffande avgöranden om böter och viten Åren19691971 utdömdes i mnt tal 350 000 bötesstraff , varvid inte harinräknats parkeringsböter enligt det ännu gällande parke-ringsbotssystemet (jfrprop. 1975/76:106). Av straffen ålades grovt räknat av domstol, 45 %genom strafföreläggande och genom föreläggande om ordningsbot. Under år1972 uppgick bötesstraffen till omkring 390 000 och till omkring440 000. Totaltutdömdes böter på omkring 6570 milj. kr. årligen.Beloppet har sedan stigit ytterligare och utgjorde ca 75, 1973 ca 83och 1974 ca 100 milj. kr. Parkeringsböter är inte heller här inräknade. undersökningar framgår bl. a. att antalet förelagda och utdömdaviten vid de allmänna domstolarna jämte besluten om böter förrättegångsförseelser uppgår endast till ett par tusental . Beträffandeviten som har dömts ut av andra myndigheter än de all-mäima domstolarna såtorde de sammanlagt ha en obetydlig storlek i jämförelse med det totalabötesbeloppet. Isamband med klientelundersökningen har framkommit, att vites-postema variingår viten utdömda av domstol eller av administrativ myndighet utgjordeomkring av det totala antalet poster för bötesfångarna. Medstöd av gjorda beräkningar anser sig utredningen kunna utgå ifrån att närmare90 % av utdömda bötesbelopp inflyter med nuvarande ordning. mening ger det föreUggande statistiska materialet anledning tillvissa ytterligare reflektioner. Antalet avdömda förvand-lingsmäl har stigitavsevärt , från drygt 1 1965 till över 3 600 år1971. FöljaktUgen måste därmed antalet av- 1976/77:104 33 Siffrorna visar också t. o. m. en klart stigande tendens närdet gäller de avkortade beloppen. Sistnämnda år skedde en påfallande starkstegring av det sammanlagda avkortnings-beloppet (jfr bil. 1, tabell 3 ibetänkandet). sjönk det sedan till nivå varpå det ånyosteg . Den nu angivna utvecklingen tyder åtminstone för perioden19681970 på tilltagande svårigheter i indrivningen, fastän detta inte harkommit till synes i de redovisade procenttalen. EnUgt utredningenär en tänkbar förklaring att den försämring som följer av tilltagandeavkort-ningar har kompenserats genom att det uppbördssystem som har vuxit framunder i anslutning till ordningsbots- och strafföreläggandeförfarandenavarit betalningsfrämjande. Detär ett påfallande stort bötesbelopp som inte är betalt vid årsskiftena, oftaså mycket som 40 milj. kr. Böternastotala andel av de allmänna mål som var beroende på indrivning hoskronofogdemyndighetema uppgick beloppsmässigt för åren 19671969 till intefullt , för till , för åren 19711972 till omkring 2,och till . 3.3Utfallet av kronofogdemyndighets olika åtgärder Utredningenhar studerat indrivningsverksamheten i ett antal kronofogdedistrikt. Intressethar därvid koncentrerats på dels antalet betalningar som skedde på grund avmyndighetens första skriftliga anmaning eller dessförirman, dels antaletbötesposter som blev betalda genom införsel, dels antalet bötesposter som blevbetalda genom utmätning. När det gällde införsel och utmätning erhöllsupplysningar i form av procenttal av vad som utlämnats för fältindrivning,dvs. poster som inte blev betalda vid första anmaning. De erhållna uppgifternavarierar relativt mycket.