prop · G00396 · 1976-12-31 00:00:00 — SUF säger sig inte kunna acceptera utredningensförslag utan anser det rimligt att sökanden i regeringsrätten kan göra dejusteringar i 1976/77: 96 22 patentkravensom erfordras om den tekniska utredningen ger anledning härtill. Att beskäramöjligheten att i regeringsrätten ändra, utvidga eller precisera patentkraveninnebär enligt /SR (PI) att uppfinnaren kan berövas hela eUer en väsentligdel av frukten av sin nyskapargärning, på ett sätt som föreningen anser varaotillböriigt. 5.7Arbetsbelastning, arbetskraftsbehov och produktion PRV har i sin långtidsplan för perioden 197585gjort en prognos över efterfrågan, produktion och balansutveckling vidbesvärsavdelningen. PRV förutsätter att, om den europeiska patentkonventionen(EPC) och samarbetskonventionen (PCT) med svensk medverkan träder i kraft1977/78, arbetsbelastningen vid verket inte nämnvärt kommer att påverkas förräni . Utredningens bedömning av arbetsbelastningen påbesvärsavdelningen är att resursbehovet under den kommande 10-årsperiodenkommer att ligga på ungefär samma nivå som f. n. Genom att under denna periodha resurser motsvarande nuvarande produktionskapacitet bör man. anserutredningen, komma ner i en balans som svarar mot en behandlingstid av . PRV begärde i anslagsframställningen för budgetåret1975/76 att tre av de nuvarande sju göromålsförordnandena som teknisk ledamotskulle ersättas av fasta sådana tjänster. En sammansättning där antalet fastknutna tekniska ledamöter är mindre än halva antalet av avdelningens tekniskaledamöter kunde enligt verket inte anses tillfredsställande för en enhet medbesvärsavdelningens domstolsliknande karaktär. PRV begärde även att ett göromålsförordnandesom lagkunnig ledamot skulle inrättas. PRV anförde att juristinsatsen dittillskunnat bemästras genom att förutom två lagkunniga ledamöter generaldirektörentjänstgjort som ordförande på en av avdelningarna. Som bisyssla hade ocksåbyråchefen på administrativa byrån varit ledamot i besvärsavdelningen. Med denstora belastning som de ordinarie arbetsuppgifterna innebar skulle denne iframtiden endast i undantagsfall kunna tas i anspråk för tjänstgöring ibesvärsavdelningen. Utredningentillstyrker PRV:s framställning. Besvärsavdelningens ledamöter tillstyrkerutredningens förslag att omvandla tre av de nuvarande sjugöromålsförordnandena till patenträtts-rådstjänster. Rörande förslaget ominrättande av göromålsförordnande som lagfaren ledamot anserbesvärsavdelningens ledamöter att fördelen därmed ligger i att varumärkes-,mönster- och namnmålen då normalt kan tas upp i en sammansättning med trelagfarna ledamöter utan att verkschefen, administrativa byråchefen ellerteknisk ledamot behöver 1976/77: 96 23 belastas.De framhåller vidare att det är angeläget att den administrativa byråchefenkvarstår som ledamot vare sig en ny lagfaren ledamot tillkommer eller ej. /SR (PI) anser att ett förordnande som lagfarenledamot endast bör inrättas om arbetsbelastningen av besvär i varumärkes-,mönster- och namnärenden påfordrar en sådan tjänst. Deltagande av en lagfarenledamot i patentärenden betraktas av föreningen som ett föga effektivt utnyttjandeav juridisk e:iipertis. En jurist kan, anser föreningen, p. g. a. ärendenastekniska komplexitet i regel inte delta aktivt i patenterbarhetsbedömningen.Utredningens förslag om inrättande av ett förordnande som lagkunnig ledamotinnebär enligt föreningen en försämring av handläggningen av patentärenden iden mån antalet tekniska ledamöter minskar från tre till två på en avdelning.Föreningen förordar därför att i de fall lagfaren ledamot erfordras fyraledamöter deltar, dvs. tre tekniska och en juridisk. När besvärsavdelningen får ställning somförvaltningsdomstol bör enligt /SR (JUS) de administrativa uppgifterna ianslutning till domstolsförfarandet lösas. Under fcTberedelseskedet samt efterdet att beslut har meddelats bör finnas ett kansli som sköter dessa uppgifter.En mer noggrann genomgång och uppteckning av domstolens beslut avprejudicerande natur krävs. Vidare måste skriftväxling, vittnesförhör ochförhör med sakkunniga genomföras på ett sådant sätt att rättssäkerhets-kravenblir uppfyllda. /SR (JUS) ifrågasätter om inte kansliorganisationen bordesättas under ledning av en juridiskt utbildad tjänsteman som ansvarar för bådepatent-, varumärkes-, mönster- och namnärenden. Fördelningen av uppgifternamåste, anser föreningen, tillgå så att ingen sammanblandning mellan den lägreoch den högre instansen uppstår. Utredningen föreslår att det nuvarande systemet medtillfällig inlåning av yngre tekniker från patentavdelningen för föredragningi besvärsavdelningen systematiseras genom ett förfarande av mera varaktigaförordnanden som föredragande . Man bör i första hand välja teknikermed erfarenhet av arbetet på patentavdelningen till dessa förordnanden.Skyldighet för ledamot på patentavdelningen att åta sig sådant arbete påanmodan av verkschefen bör enligt utredningen föreskrivas i PRV:s instruktion. Försvarets civilförvaltning anser att den nuvarandeordningen med s. k. tillfällig inlåning av tekniker från patentavdelningen kanvara till nackdel för besvärsavdelningens självständighet och stöder därförutredningens förslag med mera varaktiga förordnanden som föredragande. PRV och SUF avstyrker utredningens förslag eftersomde betvivlar att föredragandesystemel kommer att innebära ett mera rationelltutnytt- 1976/77: 96 24 jandeav ledamöternas kapacitet. För att uppnå det resurstillskott som utredningentänkt sig borde enligt PRV föredragandena ha längre erfarenhet frånpatentavdelningen än samt förordnas för längre perioder än . PRVanser vidare att förslaget otvivelaktigt kommer att medföra dubbelarbeteeftersom såväl föredraganden som referenten grundligt måste sätta sig in i detkomplexa ärendematerialet. PRV instämmer i utredningens uppfattning att ettsystem med permanenta föredragande inte är lämpligt på besvärsavdelningen dådetta sannolikt skulle medföra en nedskärning av antalet ledamöter. Enminskning av antalet ledamöter skulle försvåra för dessa att hålla sig å jourmed den tekniska utvecklingen. Förslaget med varaktiga förordnanden kaninnebära en sådan risk. Förslaget kommer vidare, framhåller PRV, att innebäraen belastning för patentavdelningen med krav på tillsättande av ersättare förden förordnade. Förordnandena bör, understryker PRV, under alla förhåUandenbygga på frivillighet och någon skyldighet att åtaga sig dessa uppgifter bördärför ej inskrivas i verkets instruktion. Den nuvarande korttidsinlåningen harenligt PRV även den fördelen från utbildningssynpunkt att den kommer fleringenjörer till del. Den värdefulla utbildningen vid besvärsavdelningen bordeäven, framhåller PRV, kunna komma juristerna till del, om sådana föredragningarinförs även i varumärkes-, mönster och namnärenden. Besvärsavdelningens ledamöter tillstyrkerutredningsförslaget som de anser väl ägnat att förbättra effektiviteten samtöka produktionen. De framhåller vidare att man för att uppnå detta resultatdock måste förutsätta längre erfarenhet från patentavdelningen samt enförlängning av tjänstgöringstiden på besvärsavdelningen. Tjänstgöring somföredragande måste, betonar besvärsavdelningen, vara frivillig. Ekonomiska ochövriga villkor får härvid bestämmas på vanligt sätt. Återgång till patentavdelningenefter förordnandelidens slut bör enligt besvärsavdelningens ledamöter ske påsådant sätt att vederbörandes förmåner ökas och ej minskas. Till skillnad frånutredningen anser besvärsavdelningens ledamöter liksom tre byråchefer vid systemet med föredragande inte behöver prövas ytterligare utan redan nukan införas permanent. Besvärsavdelningen invänder bestämt mot utredningensuppfattning att särskilda föredragande inte skulle erfordras för varumärkes-,mönster- och namnärenden. Under ett flertal år har jurister från andra enhetertagits i anspråk som föredragande i dessa ärenden vilket har visat sig hapositiv inverkan på balanssituationen. Besvärsavdelningens ledamöter framhålleräven att det trots allt är viktigare att få medel för permanent föredragningän att få ytterligare en lagfaren ledamot. SPOF noterar med stor oro att balansen för gruppenpatentärenden fortsätter att öka. Besvärsavdelningens krafter bör enUgt SPOFkoncentreras på att arbeta bort nuvarande balans av patentärenden. SPOF stöderutredningsförslaget särskilt eftersom samtliga ledamöter på besvärs- 1976/77: 96 25 avdelningenär positiva till denna lösning. SPOF understryker också vad utredningen sagt omutbildnings- och "korsbefruktningsvärdet" av ett system med relativtunga föredragande. Föreningen anser att besvärsavdelningens arbetsbelastningskulle kunna minskas ytterligare genom en översyn av handläggningsformerna påpatentavdelningen. Svenska industriens patentingenjörers förening ochSI anser att det genom praktiska erfarenheter står helt klart att det är dens. k. kompakta handläggningen vid patentavdelningen som orsakat den storaärendetillströmningen till besvärsavdelningen. De anser att utredningensanalys i föredragandefrågan är övertygande och att förslaget med långtidsförordnandendärför bör vara liU gagn för såväl patent- som besvärsavdelningen. finner detotillfredsställande att besvärsavdelningens resurser inte kunnat bringas i nivåmed den ökade tillströmningen av ärenden och anser att utredningensmålsättning med en behandlingstid är alltför blygsam. Samfundetanser att ytterligare personella resurser bör ställas till besvärsavdelningensförfogande. /SR (PI) säger sig inte kunna tillstyrkautredningens förslag om inrättande av särskilda tjänster som föredragande vidbesvärsavdelningen samt riktar en allvarlig invändning mot förslaget attföreskriva skyldighet för ledamot av patentavdelningen att åta sig sådana förordnanden.Om föredragandeförordnanden över huvudtaget skall införas bör detta enligtföreningen ske helt på frivillig basis. Utredningens argument till stöd förföredragning är alltför svaga. Endast en ringa kostnadsbesparing är enligtföreningen att vänta med särskilda föredragande jämfört med nuvarande systemmed ledamotsföredragning, /SR (PI) anser att förslaget dessutom måstemedföra en kapacitetsminskning för patentavdelningen med därvid tillkommandekrav på nyanställningar som inte tillräckligt belysts i betänkandet.Utbildningsvärdet förnekas ej eftersom detta enligt föreningen hjälpergranskarna att precisera gränsdragningen vid patenterbarhetsbedömningen samttränar upp logiken i motiveringen. Nuvarande sju göromålsförordnandena bör i ställetpermanentas. Enligt TCO bör besvärsavdelningen ha en fast kaderav ledamöter som motsvarar behovet. TCO anser att en förstärkning avbesvärsavdelningens kapacitet med tillfälliga förordnanden av tekniker frånpatentavdelningen som föredragande inte går att genomföra mot bakgrund avlagen om anställningsskydd. Eftersom det genom utredningens förslag intepåvisats att resursvinsterna för besvärsavdelningen uppväger nackdelarna förpatentavdelningen kan organisationen inte tillstyrka förslaget. Däremot bördet nuvarande systemet med korttidsinlåning bibehållas eftersom det, utan attrotelarbetet på patentavdelningen nämnvärt eftersatts, fyllervidareutbildningsbehovet för ett betydande antal ingenjörer. 1976/77: 96 26 5.9Omvandling av intemprogrammet Besvärsärenden till huvudprogram PRV föreslog i 1975/anslagsframställning attinternprogrammet Besvärsärenden borde omvandlas till ett huvudprogram då vissaolägenheter var förbundna med alt det utgör ett internprogram. Programmetsarbetsuppgifter utgör en självständig del av verket, anförde PRV, utan annatadministrativt samband med övriga programenheter än en mindre inlåning iutbildningssyfle av ingenjörer från programmet Patentärenden och vissföredragningshjälp från jurister på andra enheter. Även programmets tämligenstora monetära omslutning motiverade att programmet omvandlas till ettsjälvständigt huvudprogram. Utredningen tillstyrker förslaget och anför att detframstår som naturligt med hänsyn till den markering av besvärsavdelningensställning av domstol som utredningen föreslår. PRV och SUF tiUstyrker utredningsförslaget menutgår från att så länge som besvärsavdelningen utgör en av verkets enheterdetta ej medför någon ändring av dess relationer administrativt sett iförhållande till verket i övrigt. Besvärsavdelningens ledamöter tillstyrkerförslaget som de anser otvivelaktigt kommer att stärka avdelningenssjälvständiga ställning i förhållande till andra enheter i verket. SPOF anser att den eventuella budgettekniskaomvandlingen undandrar sig föreningens bedömning men vill ändå framhålla atten eventuell omvandling till huvudprogram inte får leda till ett krav pålönsamhet eller viss täckningsgrad för besvärsavdelningens verksamhet. Besvärsavdelningen bör enligt utredningen även iframtiden behålla sitt namn främst med hänsyn till den hävd som benämningenerhållit både nationellt och internationellt. Utredningens argumentation i namnfrågan finnervarken regeringsrättens ledamöter, föreningen för industriellträttsskydd. Svenska industriens patentingenjörers förening eller SI särskiltövertygande. anser att ett fortsattanvändande av den nuvarande benämningen vore närmast missvisande och föreslårliksom regeringsrättens ledamöter ett namn som bättre markerar avdelningensdomstolsposition, t. ex. patenträtten. Besvärsavdelningens ledamöter anför atten benämning som patentdomstolen eller patenträtten skulle ha vissa fördelar.Svenska industriens patentingenjörers förening och SI menar att det kan ha enpsykologisk effekt att faktiskt markera besvärsavdelningens ändrade status ochföreslår besvärsrätten. anser att den nuvarande benämningen kankvarstå så länge avdelningen är knuten till PRV, men att den bör bli föremålför omprövning om avdelningen görs till en fristående domstol. 1976/77: 96 27 6 Föredraganden 6.1 Inledning () är centralmyndighet för handläggning av ärenden på del industriella rättsskyddets ochnamnrättens områden och för ärenden om registrering av aktiebolag m. m. Enligtlagen (1967: 840) om patent- och registreringsverkets besvärsavdelning (ändrad1970: 493) skall inom verket finnas en besvärsavdelning för prövning av besväri ärenden rörande patent, mönster och varumärken samt ärenden angåendesläktnamn och förnamn. Sökanden i förstnämnda tre grupper av ärenden kan utanprövningstillstånd fullfölja talan till regeringsrätten. I 11 § instruktionen (1965: 658) för patent- ochregistreringsverket (omtryckt 1972: 372, ändrad : 415) föreskrivsatt besvärsavdelningen består av generaldirektören, sex patenträttsråd somtekniskt kunniga ledamöter samt två patenträttsråd och en byråchef som lagkunnigaledamöter. Med anledning av en framställning från verket förklarade Kungl.Maj:t , att besvärsavdelningen tills vidare utöver detjänstemän som anges i instruktionen fick bestå av fyra tjänstemän medförordnande att bestrida göromål som ankommer på patenträttsråd, som ärtekniskt kunnig ledamot. har antalet sådana förordnanden utökats, såatt det f. n. uppgår till sju. Enligt 12 § instruktionen arbetarbesvärsavdelningen på två avdelningar. På den ena av dessa ärgeneraldirektören ordförande, på den andra den ledamot som regeringenförordnar. Regeringen har, från och med /73 förordnat, attbesvärsavdelningen tills vidare skall arbeta på tre avdelningar. Besvärsavdelningen är beslutför med tre ledamöter.Vid handläggning av patentärenden skall minst två ledamöter vara teknisktkunniga. Om ärendets beskaffenhet fordrar det skall lagkunnig ledamot delta.Vid handläggning av mönster-, varumärkes- och nämnärenden skall minst tvåledamöter vara lagkunniga. framhöll i betänkande NU 1972: 56med anledning av mot. 1972: 924 om inrättande av en fristående patentdomstol,att besvärsavdelningen i organisatoriskt hänseende utgjorde en inom svenskstatsförvaltning helt unik företeelse. Besvärsavdelningen prövade, anfördeutskottet, såsom förvaltningsdomstol besvär över beslut som fattats på andraenheter inom samma myndighet som den som avdelningen själv tillhör. Först sedantalan fullföljdes till regeringsrätten skulle enligt utskottet saken prövas aven helt fristående förvaltningsdomstol. Detta speglade den allmänna osäkerhetenom avdelningens förvaltningsrättsliga ställning som rått alltsedan avdelningenstillkomst . anhöll genom skrivelser (rskr 1972:334) och 1976/77: 96 28 1973; 1, NU 1973: 16, rskr 1973: 93) om en översyn rörande PRV:sbesvärsavdelning i enlighet med vad näringsutskottet anfört. Maj:ts bemyndigande den 29 juni 1973tiUkallade dåvarande chefen för en sakkunnig med uppdragatt göra en översyn av besvärsavdelningens organisation och arbetsformer. Idirektiven angavs bl. a. att den sakkunnige i första hand borde rikta in sinöversyn på de frågor, som kunde lösas oberoende av utvecklingen avpatentadministrationen inom den europeiska patentorganisationen, samt att densakkunnige vid sina överväganden borde utgå från i stort sett sammanlagtoförändrade personella resurser för patent- och besvärsavdelningarna. Den sakkunnige (H 1973: 01) avgav den 10 mars 1976sitt betänkande Besvärsavdelningen inom patent- och registreringsverket (Ds H1976: 1). I betänkandet föreslås att man genom en ny lag om besvärsavdelningenskall undanröja den tidigare oklarheten om avdelningens förvaltningsrättsligaställning så att avdelningen nu uttryckligen görs till förvaltningsdomstol.Detta kan enligt utredningens förslag åstadkommas utan några genomgripandeadministrativa förändringar. I utredningens förslag markeras ställningen somförvaltningsdomstol främst genom införandet av krav på domared för ledamöteroch föredragande. För den föreslagna nya lagen har främstförvaltningsprocesslagen tjänat som förebild i vissa hänseenden. Utredningenförutsätter att besvärsavdelningen även fortsättningsvis kommer att varaknuten till PRV på i princip samma sätt som . Bland utredningensförslag i övrigt kan nämnas att verkschefen inte längre skall vara ordinarieordförande på avdelning av besvärsavdelningen men dock kunna inträda som ordförande.Han förutsätts också vara ordförande då besvärsavdelningen sammanträder iplenum. Vidare föreslås att ett system för mer varaktiga förordnanden avföredragande införs. I fråga om muntlig förhandling vid vilken ocksåvittnesförhör avses kunna hållas föreslås att sådan i princip skall varaoffentlig. I vissa uppenbara fall skall enligt förslaget begäran om muntligförhandling kunna avslås. Utredningen lägger också fram förslag om att avskäraden rådande möjligheten att jämka kraven i en patentansökan vidfullföljd till regeringsrätten. Härigenom bedöms en lättnad kunna uppstå ibesvärsavdelningens arbetsbörda. Utredningens förslag till förstärkning avbesvärsavdelningens förvaltningsrättsliga ställning tillstyrks i alltväsentligt av nästan samtiiga remissinstanser. Härigenom undanröjs enligtflertalet yttranden den hittillsrådande oklarheten huruvida besvärsavdelningenär att betrakta som förvaltningsdomstol i egentlig mening. Vissaremissinstanser, bl. a. regeringsrättens ledamöter, beklagar dock attutredningen genom för snäva direktiv inte har kunnat ta ställning till besvärsavdelningensomvandling till en från PRV helt fristående domstol. 1976/77: 96 29 Att utredningen har utformat lagförslaget medledning av reglerna i förvaltningsprocesslagen finner de flesta remissinstansernaförtjänstfullt. Utredningens förslag rörande verkschefens ställning påbesvärsavdelningen finner de remissinstanser som uttalat sig härom dock heltoacceptabelt. Flera instanser föreslår att ordförandeskapet påbesvärsavdelningen helt skiljes från verkschefsfunktionen. Utredningens förslag att skära av en sökandeshittillsvarande rätt att jämka patentkraven vid fullföljd till regeringsrättentiUstyrks av ett mindre antal av de remissinstanser som har yttrat sig ifrågan, medan fler avstyrker förslaget eller anser den bakomliggandeutredningen på olika sätt otillräckUg. Bland de senare anser fleraremissinstanser att utredningen i denna fråga skulle ha vunnit på en meringående analys av arbetsbelastningen på såväl besvärsavdelningen sompatentavdelningen. Lagen (1967: 840) om patent- ochregistreringsverkets besvärsavdelning tillkom med en revision av denpatenträttsliga lagstiftningen (prop. 1966: 40, 1 LU 1967: 53, rskr 1967: 325).Utredningsarbetet hade bedrivits inom den svenska kommittén för nordiskapatent. Kommittén ansåg det lämpligt att med hänsyn till besvärsavdelningenskaraktär av förvaltningsdomstol uppta de grundläggande bestämmelserna omavdelningen i lag. Närmare bestämmelser om förfarandet borde enligt kommitténliksom förut kunna meddelas i administrativ väg. I allmänhet godtogskommitténs lagförslag. Några remissinstanser, däriblandförvaltningsdomstolskommittén och besvärssakkunniga ansåg dock, attbesvärsavdelningen borde ha erhåUit en mer klart markerad karaktär av domstoloch att dess verksamhet därvid borde ha reglerats mera ingående än kommitténhade föreslagit. a. att enlämpligare benämning såsom patentdomstolen behövdes för att markeraavdelningens karaktär av förvaltningsdomstol. Kommittén ansåg att förfarandethos domstolen i huvudsak borde regleras i lag eventuellt med den antagnalagen om försäkringsdomstol som förebild. Kommittén ville inte påyrka att patentverketsbesvärsinstans personellt skulle helt avgränsas från verket i övrigt. Frågan omordförandeskapet i besvärsinstansen krävde enligtförvaltningsdomstolskommitténs uppfattning dock särskilt övervägande. Härvidborde dryftas om inte ordförandeskapet i besvärsinstansen borde göras till ensärskild post utan anknytning till verkschefsfunktionen. Besvärssakkunniga ansåg att det förelåg behov avett kvalificerat förfarande hos besvärsavdelningen och att detta behovlämpligen borde tillgodoses genom att avdelningen reellt omvandlades till enförvaltningsdomstol. För att avdelningen skulle kunna utgöra domstol krävdesenligt 1976/77: 96 30 besvärssakkunnigavissa organisatoriska förändringar. a. borde avdelningen brytas ut urverket och bilda en från detta fristående myndighet, förslagsvis benämndpatentdomstolen. Någon personalunion eller annan organisatorisk sammanbindningborde enligt besvärssakkunniga inte få förekomma mellan patentdomstolen ochpatentverket. I domstolen borde sålunda patentverkets chef inte ingå somledamot. Domstolen borde i stället lyda under egen ordförande.Besvärssakkunniga föreställde sig dock att det av praktiska skäl skulle varabåde nödvändigt och lämpligt att upprätthålla visst samband mellanpatentdomstolen och patentverket i fråga om lokaler, skrivpersonal m. m. Enfördel härmed skulle vara att den antydda reformen i och för sig inte skullekräva nämnvärt ökade kostnader. I propositionen med förslag till den nyapatentlagstiftningen (prop. 1966: 40, s. 270) framhölls att frågan ombesvärsavdelningens organisation och arbetsformer ägde nära samband medspörsmålet om inrättandet av en nordisk besvärsinstans för patentärenden ochatt starka skäl talade för att man borde avvakta hur detta spörsmål slutligenlöstes, innan man tog ställning till frågan om en nyorganisation avbesvärsavdelningen. Vid den därpå följande riksdagsbehandlingen anförde förstalagutskottet (1 LU 1967: 53, s. 26) bl. a. att det syntes ofrånkomligt att avvaktainförandet av en gemensam nordisk besvärsinstans innan det var möjligt att taställning till en nyorganisation av besvärsavdelningen. Det förslag till en ny lag om besvärsavdelningensom utredningen har lagt fram, avses ersätta de knapphändiga regler ombesvärsavdelningens verksamhet som finns intagna lag ombesvärsavdelningen och på vissa andra håll, bl. a. i instruktionen (1965: 658)för patent- och registreringsverket. Den förvaltningsrättsliga regleringen avavdelningens verksamhet står efter genomförandet av 1971 årsförvaltningsrättsreform enligt utredningen inte i klass med vad som gäller påandra områden inom förvaltningsrätten.