prop · G003151 · 1976-12-31 00:00:00 — Den föreliggande förfoganderältsinskränkningeninnebär alt förvaltaren inle ulan hyresnämndens lillslånd genom skriftligeller muntlig be-lalningsutfäslelse får göra fastighetsägaren lill gäldenär ifordringsförhållande, där borgenären som säkerhet för sin fordran betingar sigpanträtt i fastigheten. 1 allinänhet torde nämnden vid ett och samma tillfälle fåta ställning lill en begäran från förvaltaren om lillslånd att dels la upp lånpå vissa närmare angivna villkor, dels låla inteckna fastigheten för motsvarandepenningbelopp. Med hänsyn lill alt fastighetsägaren kan bli personligen belalningsansva-rigför lån som förvaharen med nämndens tillsiånd lar upp. får sådant tillståndinte lämnas utan all fastighetsägaren har fåll del av förvaltarens begäran ochberetts tillfälle alt yitra sig i frågan, jfr 15 § förvaltningslagen(1971:290). Vid tillståndsgivningen skall hyresnämnden pröva om delbegärda tillståndel avser ålgärd som slår i överensstämmelse med reglerna i 9 §och om uppgivet kreditbehov kan anses grundat. Det ankommer därvid på förvaltarenalt i den omfattning som nämnden påfordrar tillhandahålla utredning i saken.Om del begärda tillståndet exempelvis gäller ell banklån för finansiering avförbättringsarbeten, bör förvaltaren lämna en redogörelse för de planeradearbetena och de beräknade koslnaderna för dem samt ange vilka möjligheter hanhar all skaffa de medel som behövs. 1 motsats lill vad som anses gälla enligl ivångsförvallningslagenfår hyresnämnden med den nu föreslagna bestämmelsen möjlighet atl geförvaltaren tillstånd atl ta upp lån mot säkerhet i form av panträtt i faslighelenockså för annat ändamål än för all ulföra förbällringsarbeten, exempelvis förall omplacera redan befintliga fastighetslån eller för alt täcka renadriftkostnader. Beiräffande andra lån än sådana med panlrältssäkerhel ifastigheten föreskrivs alt förvaltaren på faslighelsägarens vägnar får ingåavtal om kredit, om avlalel ej slår i missförhållande lill de ekonomiskaförutsättningarna för förvaltningen. Förvallarens befogenhet atl på egen handingå kreditavtal avser huvudsakligen krediter av mindre omfattning för denlöpande förvaltningen. Med kredit avses såväl anstånd med betalning som lån. Kravelpå att avtalet ej får stå i missförhållande till de ekonomiska fömtsätlningamaför förvaltningen innebär bl. a. att såväl skuldbeloppet som betalningsvillkorenbör vara avpassade så alt del är möjligt att successivt betala kredilbeloppetoch kredilkosinaderna med de löpande intäkterna jämte de andra medel somförvaltaren kan räkna med att få disponera över. I detta ligger också attkredittiden som regel skall rymmas inom förvaltningsperioden. Som exempel kannämnas att förvaltaren kan träffa avtal om sedvanliga leveranlörskrediler ochvid behov förvärva behövliga utrustningsdetaljer m.m. genom avbetalningsköp.Förvaltaren har också befogenhet all Prop.1976/77:151 95 Iräffa avial med kredilinstilul om anstånd med betalningav räntor och amorteringar för alt därigenom t. ex. skapa bättre utrymme förunderhållsarbeten. Enligt iredje stycket, som molsvarar 5 § första stycket tvångsförvallningslagen,kan förvaltaren frivilligi inskränka silt i lagen angivna kompetensområde. Förulsältningenhärför är dock alt det är fråga om en angelägenhet som saknar betydelse förändamålet med förvaltningen. Det finns inget formellt krav på medgivande frånhyresnämndens eller faslighelsägarens sida för all förvaharen skall få beslutaom inskränkning. Det ligger dock i sakens natur atl beslui om inskränkning börförekomma endast i undanlagsfall. och faslighelsägaren skall ofördröjligenunder-räiias om beslutet. Förvaltaren kan fritt återkalla beslutet, omförhållandena påkallar det. Denna paragraf, som närmast molsvarar 5 § andra slyckel tvångsförvallningslagen,ger fastighetsägaren en begränsad möjlighel all trots tvångsförvallningenföreta vissa åigärder beiräffande faslighelen. hinder av vad som följer av 11 § förslå slyckel fårfastighetsägaren enligl/Ö/-5/0 stycket av förevarande paragraf la upp lån mol säkerheli form av panlräll i faslighelen eller låta företa inskrivningsåtgärdbeträffande denna, om hyresnämnden lämnar sill lillslånd lill ålgärden. Faslighelsägarenskall alltså vända sig direki lill hyresnämnden med sin begäran utan atl förstsöka inhämta förvaltarens samtycke till åtgärden. Det ligger emellertid isakens natur atl nämnden bör inhämta yllrande från förvaltaren innan ärendetavgörs. Självfallet måste lagfarlspliklen kunna fullgöras ulan särskilltillstånd. Enligt första stycket andra meningen krävs därför inte tillstånd föringivande av ansökan om lagfart resp. inskrivning av lomlrätl. Om den sökta ålgärden enligt nämndens bedömning skulleförsämra för-ulsällningarna för en lillfredsslällande förvallning får enliglandra stycket lillslånd inle ges. I praktiken torde del finnas ringa utrymmeför en tillämpning av förevarande paragraf. All meddela tillstånd mol förvallarensvilja bör komma i fråga endasi undantagsvis. Genom att beslut om Ivångsförvallning enligl 26 § skall anlecknasi fas-lighelsboken kan inskrivningsmyndigheten kontrollera all faslighelsägareninle ulan tillstånd låter företa sådan inskrivningsålgärd beträffande faslighelensom kräver lillslånd av hyresnämnden. Om faslighelsägaren ulan all bifoga lillslåndskulle inge ansökan om l. ex. inieckning, skall ansökan förklaras vilande (22kap. 4 § punkl 4 jordabalken). Paragrafen innehåller beslämmelser om skyldighel för faslighelsägarenatt ulge medel för förvaltningen. Bestämmelserna, vilka saknar molsvarig- Prop.1976/77:151 96 het i tvångsförvallningslagen, har behandlats i denallmänna moliveringen (avsnitt 5.4). Paragrafen motsvarar 13 § första stycketoch 19 § andra stycket i ulredningens förslag. Bestämmelserna ijörsta stycket innebär alt hyresnämnden påbegäran av förvaltaren kan ålägga fastighetsägaren betalningsskyldighet, ommedel till förvaltningen ej i tillräcklig mån kan erhållas genom löpandeintäkter eller genom lån. På motsvarande säll som gäller vid lillståndsgivning enligl11 § andra slyckel ankommer det på förvaltaren atl i den omfattning som nämndenpåfordrar tillhandahålla uiredning i saken. Med faslighelens ägare menas i denna paragraf den som enliglvanliga ci-vilrällsliga regler är all anse som ägare, oberoende av om han har sökllagfart eller ej. Om faslighelen ägs av flera bör betalningsskyldighet åläggasdem solidariskt. kan enligl 31 § förordna att beslut om belalningsskyldighelskall lända lill eflerrällelse genasl. Skäl för sådanl förordnande kanföreligga l.ex. när förvaharen behöver medel för brådskande åigärder. beslui om belalningsskyldighel får enligl 32§ nämndlagen i dess nu föreslagna lydelse verkställas såsom lagakraftägandedom (avsnill 7.3). Om faslighelsägaren underlåter alt betala det fastställda beloppel,skall förvaharen alliså kunna vända sig lill exekutiv myndighet för all få lillslånd ulmälning. Den Ivångsförvallade faslighelen bör inle omfal-las av exekulionen.Någon ullrycklig lagbestämmelse härom behövs inte. Enligl 62 § Iredje slyckel ulsökningslagen(1877:31 s. 1) får nämligen utmätning av fast egendom för annan fordran änsådan som är förenad med särskild förmånsräll i egendomen ske endast omborgenären begär det. Den fordran som uppkommer genom hyresnämndens belalningsåläggandeär inte förenad med särskild förmånsrätt i fasligheten och det får fömtsäl-lasalt förvaltaren, som här får jämställas med borgenär, inte begär ulmälning avden tvångsförvaltade fasligheten. Eftersom elt belalningsåläggande gäller viss angivenperson kan betalningsskyldigheten i samband med ägarbyle inte automatisktövergå på den nye ägaren. 1 andra stycket föreskrivs i stället atlbetalningsskyldighet, som har ålagts före ägarbytet, kvarstår på den urspmngligeägaren. Något krav på att beslutet om betalningsskyldighet också skall havunnit laga kraft uppställs inle. Beiräffande motivel till föreskriften, sominnebär en avvikelse från 19 § andra stycket i utredningens förslag, hänvisarjag lill vad jag har anfört i den allmänna motiveringen (avsnitt 5.4).Hyresnämnden har enligt 14 § möjlighel att i en sådan situation som avses härupphäva åläggandet. 1 paragrafen ges regler om upphävande av beslut ombetalningsskyldighet. Paragrafen saknar motsvarighet i utredningens förslag. Prop.1976/77:151 97 Enligt 13 § andra stycket påverkar ägarbyte inte beslut ombetalningsskyldighet som har meddelals . Det förhållandet atlfastigheten förvärvas av annan kan emellertid föranleda atl ett meddelat belalningsåläggandebör las upp lill omprövning. Också mellankommande omständigheter av annal slagkan undantagsvis medföra atl det inte längre föreligger skäl för atl ålagdbetalningsskyldighet fullgörs. kan i sådana fall förordna attbeslutet om betalningsskyldighet inle vidare skall gälla. Belopp som redan har eriagtsberörs inte av ett sådant förordnande. 1 denna paragraf behandlas faslighelsägarens skyldighetatt ulge ersättning för utrymme som han själv använder. Bestämmelserna, somhar viss motsvarighet i 3 § Iredje slycket Ivångsförvaltningslagen, har berörtsi den allmänna moliveringen (avsnill 5.4). Enligt/ör.j/a stycket är faslighelsägaren skyldig att iden omfattning hyresnämnden finner skäligt betala ersättning för de utrymmenhan själv använder. Ersättningen bör bestämmas med utgångspunkt i det allmännahy-resläget i orten. 1 fråga om bosladslägenhel bör de normer för hyressäilningensom ges i 48 § hyreslagen vara vägledande. Även sociala och andra särskildaskäl bör dock kunna tillmätas betydelse. Andra slycket upplär en beslämmelse om åläggande för faslighelsägarenatl flytta från del utrymme han disponerar. För all sådanl åläggande skall fåmeddelas av hyresnämnden fordras atl fastighetsägaren har underlålil all belaladen ersättning som nämnden har fastställt enligt första stycket. Däremot är detinte nödvändigl att förvaltaren har sökl verkslällighel av nämndensbetalningsbeslut. Flyttningsåläggande kan inte meddelas för det fallfastighetsägaren underlåter alt fullgöra annan belalningsskyldighel, t.ex.enligt 13 §. Avfattningen av bestämmelsen lämnar utrymme för elt visslmått av värdering från hyresnämndens sida. Flyttningsåläggande bör inlemeddelas om det är obilligt mol faslighelsägaren alt hans rätt att disponerautrymmet upphör. Tjänar utrymmet till stadigvarande bostad för fastighetsägarenbör flyttningsåläggande inle meddelas annal än i rena undanlagsfall. Enligt tredje stycket får hyresnämnden på begäran avfastighetsägaren medge denne skäligt uppskov med avflyttningen, dock högstunder . Änståndsregeln är i första hand avsedd att göra del möjligtför fastighetsägaren att på ett lugnare sätt avveckla verksamhet someventuellt har bedrivits i en viss lokal eller att tidsmässigt anpassaöverflyttningen till en nyanskaffad lokal. Beslut enligt denna paragraf får enligl 32 § nämndlagenverkställas som lagakraftägande dom (avsnitt 7.3). 7 1976/77. Prop.1976/77:151 98 Denna paragraf, som saknar moisvarighel i Ivångsförvallningslagen,innehåller regler om fastighetsägarens upplysningsskyldighei genlemol förvaharen.Beslämmelserna harberörls i den allmänna moliveringen (avsnill 5.4). Ijörsta stycket uppläs den gmndläggande regeln atlfastighetsägaren är skyldig att lämna förvaltaren behövliga upplysningarrörande fasligheten. Andra stycket innehåller en bestämmelse om althyresnämnden får kalla fastighetsägaren alt inför nämnden under ed lämna deupplysningar som förvaltaren behöver. Etl sådanl förfarande kan tillgripas delsnär faslighelsägaren vägrar atl lämna begärd uppgift, dels när förvaltarenvill ha en lämnad uppgift bekräftad under straffansvar. Om fastighetsägaren är omyndig eller en juridisk personfår beslämmelserna tillämpas på den legale ställföreirädaren. Någon uttryckligregel härom har inle anselts behövlig. Företräds den juridiska personen avflera, exempelvis styrelseledamöter i ett bolag, bör edgången begränsas tillall gälla den eller dem som kan antas ha de bästa kunskaperna om fastighelen. Beiräffande själva förfarandel skall vissa beslämmelser omvittne i äga moisvarande tillämpning. gäller till atlbörja med lydelsen av själva vittneseden i 36 kap. 11 § (jfr23 § lagen om införande av nya ). Vidare skall reglerna omvittne som uteblir från förhandling (36 kap, 20 § ) lillämpas.Fastighetsägare som inle inställer sig efter kallelse kan alltså antingen dömaslill böter eller hämtas . Sälls ny förhandling ul kan hyresnämndenförelägga vile eller förordna om hämlning lill den uppskjulna förhandlingen.Uteblir fastighetsägaren även från denna får vitet dömas ut eller omedelbarhämtning ske. Alt kallelse till förhör skall ske genom delgivning följer av 30§ nämndlagen. Uiöver de nämnda reglema skall även beslämmelserna i rällegångsbal-kenom vitlne som vägrar att avlägga ed eller avge vittnesmål eller besvara fråga(36 kap. 21 §) äga motsvarande tillämpning. De sanktioner som kan tillgripasmot en tredskande fastighetsägare är vite och häktning. Närmare beslämmelser om böter och vile finns i 32 §. Nämndens ställningstagande lill frågan humvida edgångskall ske kan inte överklagas. Däremot kan beslut om utdömande av vile eller bölereller om häktning överklagas (se 23 § nämndlagen). 1 denna paragraf, som saknar motsvarighet i ivångsförvaltningslagen,föreskrivs skyldighet för fastighetsägaren att lillhandahålla förvaltaren handlingaroch annal av betydelse för förvaltningen. Beslämmelserna har behandlats i denallmänna motiveringen (avsnill 5.4). Fastighetsägarens skyldighet atl tillhandahållaförvaltaren material avser i första hand skriftliga handlingar såsomhyreskontrakt, inneliggande Prop.1976/77:151 99 pantbrev, kopior av reverser, avtal med serviceföretageller kommunala inrättningar m. m. Skyldigheten omfatlar dock också andra sakersom har betydelse för förvaltningen, t. ex. huvudnyckeln till fastigheten. Fömtom viiesföreläggande enligl förevarande paragraf kanhandräckning genom överexekutor ifrågakomma mot en tredskande fastighetsägare Ofrprop. 1970:133 s. 104). Paragrafen behandlar frågor rörande liden förförvaltningen och molsvarar 7 § ivångsförvaltningslagen. Beslämmelserna har behandlalsi den allmänna moliveringen (avsnill 5.4). Tiden för förvahningen skall enligl första slycket fasisiällasinom från det beslutet om irädde i kraft. Förvaharenbör ge förslag för förvahningen men del ankommer på hyresnämndenatl självmani se lill alt förvaltningstiden blir bestämd. Förvaliningsliden kan enligt andra stycket förlängas och enligltredje slycket förkortas. Prövningen av sådan fråga skall ske med utgångspunkti de i 2 § uppställda rekvisiten för särskild förvallning. Bedömningen lordedock i hög grad komma alt påverkas av hur förvaltningen förlöpt i det enskildafallel. Sålunda kan den omständighelen alt ingripande förbätlrings-arbelenpågår tala för en föriängning. En omständighet som kan föranleda altförvaltningen bör upphöra är all faslighelen har överlåtits lill någonsom har goda fömlsältningar atl själv klara förvaltningen på ell fulllbetryggande säll. När den av hyresnämnden faslslällda förvaliningsliden har gållul upphör förvahningen ulan särskill beslut av nämnden. 1 paragrafen, som molsvarar 8 § Ivångsförvallningslagen,behandlas det fallel atl ivångsförvallad fastighet byter ägare. Beslämmelsernabör jämföras med 30 § i lagförslaget. 1 tydlighetens inlresse föreskrivs i förevarande paragraf atlägarbyle inle påverkar ett meddelat beslui om tvångsförvaltning. Detta gälleräven om ägarbytet sker genom exekuliv försäljning eller expropriafion. Detförhållandet all fastighelen förvärvas av annan kan emellertid föranleda atlförvaltningsfrågan tas upp till omprövning enligl 18 § Iredje stycket. Som jagredan har berört vid I § första slyckel gäller detta naturligtvis i synnerhetom förvärvaren är staten eller kommun. 1 detta sammanhang kan anmärkas altinte heller utmätning eller konkurs häver en tvångsförvaltning (jfr prop.1970:133 s. 64 f). Den nye ägaren övertar den förres rättigheter ochskyldigheter med avseende på förvaltningen. Som har framhåUits i förarbetenatill tvångsförvaltningslagen (prop. 1970:133 s. 74) får frågan om vem av debägge ägarna 1976/77:151 100 somslutligt skall svara för en förpliktelse mot tredje man lösas genom avtalmellan ägarna. Av13 § andra stycket framgår atl ägarbyte inte medför befrielse från betalningsskyldighetsom har ålagts . 1denna paragraf behandlas förvaltarens underrättelseskyldighet gentemothyresgäster och panlrättshavare saml hyresgästs skyldighet alt betala hyran lillförvaltaren. 1 förstnämnda avseende har paragrafen delvis en motsvarighet i 9 §tvångsförvaltningslagen. Eftersomförvaltaren i princip inträder i fastighetsägarens alla funktioner iförhållande till hyresgäslerna är det av vikt att dessa snabbt informeras omatt fastigheten har ställts under ivångsförvallning och om vem som är förvallare.Del är likaså belydelsefulli all hyresgästerna får kännedom om förvaitarskapelsvaraktighet. \ första slyckel föreskrivs därför skyldighet för förvaltaren atl ofördröjligenunderrätta hyresgästerna om dessa förhållanden. Underrättelsetill hyresgästerna om all faslighelen har slällls under är avbetydelse inte minst för att undvika alt hyresmedel i strid med bestämmelsen i11 § förslå slyckel uppbärs av faslighelsägaren i slällei för av förvaharen. 1andra stycket har intagils en regel av innebörd att hyresgäst som harunderrättats om förvaltarskapet inte med befriande verkan kan betala hyra tillannan än förvaltaren. Erfarenheterna av nuvarande tvångsförvallningsförfarandevisar atl del finns behov av en sådan regel. En erinran om denna bestämmelseskall las in i underrättelsen till hyresgäst om att fastigheten har ställtsunder tvångsförvaltning. Del är vanligt atl hyresgästerna för månatligahyresbelalningar använder tryckta post- eller bankgiroavier som kvartalsvistillställs dem genom fastighetsägarens försorg. Om förvaltaren i någotavseende ändrar del belal-ningsförfarande som hyresgäslema är vana vid, bör iunderrättelsen självfallet lämnas fullständiga anvisningar om hur hyran ifortsättningen skall betalas. Detanges inle i lagen på vilket sätl underrättelsen skall ske. Ett minimikravtorde dock vara att ett skriftligt meddelande jämte en kopia av hyresnämndensbeslut i erforderliga delar läggs i samfliga hyresgästers brevinkast. Dessutombör anslag sättas upp i varje trappuppgång eller på någon liknande plats. Ettsådant underrättelseförfarande torde i allmänhet komma att fungeratillfredsställande. Detär dock förvaltaren som har bevisskyldigheten för att underrättelse jämteerinran har kommit hyresgäst till banda. Om underrättelse har lämnats tillhyresgäst i den ordning som har angetts men del sedan visar sig atthyresgästen fortsätter att belala hyra till fastighetsägaren, går hyresgästenfri från betalningsskyldighet gentemot förvaltaren, om denne inte kan visa atthyresgästen har fält den behövliga underrättelsen. 1976/77:151 101 sarsig alt någon hyresgäst fortsätter atl belala hyra lill fastighetsägaren är detdärför lämpligt att förvaltaren genom ett delgivningsförfarande, t.ex.rekommenderad posiförsändelse med mottagningsbevis, underrättar hyresgästen omIvångsförvaltningsbesluld och om beslämmelsen i andra slycket. Skullehyresgäst trots delgivning av underrättelse jämte erinran underiåla atl betalahyra till förvaltaren, kan reglerna i 42 § hyreslagen om förverkande avhyresrätten bli tillämpliga. Självfallet innebär föreskriften i andra stycketingen inskränkning i hyresgästens rätt att med slöd av 21 § hyreslagen nedsättahyra hos överexekulor. Beslämmelsernai första och andra styckena gäller även i fråga om hyres-gäsler som flyltar inunder den lid fastigheten står under tvångsförvallning. Liksomenligl Ivångsförvallningslagen bör förvaltaren vara skyldig atl underrätta kändborgenär med panlräll i faslighelen om förvaltningen. En föreskrift härom hartagits in i tredje stycket. .Även denna underrättelse bör ske i skriftlig form. Omen ny förvallare tillträder har denne all ofördröjligen underrälla hy-resgästerochkända panlrältshavare om sitt tillträde. 1denna paragraf, som motsvarar 10 § ivångsförvaltningslagen, ges vissa beslämmelserrörande de medel som förvaltaren har hand om för fastigheten. 1vissa fall kan det bli möjligt för förvaltaren att av löpande intäkter m. m.avsälla medel för den forlsalla förvahningen, l.ex. för planerade underhålls-eller förbättringsarbeten. Dessa medel tillhör faslighelsägaren även om de omhänderhasav förvaltaren. Det åligger enligt första stycket första meningen förvaltarenalt hålla sådana penningmedel skilda från andra medel. Omavsatta medel kunde utmätas för fastighetsägarens skulder eller dras in i eneventuell konkurs, skulle förvaltningens målsättning spolieras. 1 första slyckelandra meningen föreskrivs därför att medel som förvaltaren har hand om förfasligheten inle får ulmätas. Härav följer enligl 27 § konkurslagen all medleninle heller skall ingå i konkursboel, om fastighetsägaren sätts i konkurs.Regeln gäller endasi de medel som förvaltaren har hand om och avser inle självafastigheten. Denna kan alltså omfattas av såväl ulmälning som konkurs. Härvidgäller dock den vikliga skyddsregeln att tvångsförvallningen inte därigenomupphävs. Omförvaltaren disponerar medel som inle behövs för förvaltningen skall medlenenligt andra stycket betalas ul lill fastighetsägaren. Denna beslämmelse tordeav naturliga skäl mera sällan få praktisk betydelse. Som har framhållits iförarbetena till tvångsförvaltningslagen (prop. 1970:133 s. 75) kan det vararimligt atl vid tillämpningen av beslämmelsen beakla en sådan omständighet somatt fastighetsägaren för sin försörjning är beroende av fastighetensavkastning. 1976/77:151 102 Idenna paragraf behandlas förvaltarens redovisningsskyldighet och därmedsammanhängande frågor. Paragrafen molsvarar 11 § tvångsförvallningslagen saml22 § första och andra styckena i ulredningens förslag. Bestämmelserna har behandlalsi den allmänna motiveringen (avsnitt 5.4). Syftetmed förvaltarens redovisning är dels atl ge hyresnämnden och fastighetsägaren möjlighellill överblick och kontroll över del sätt varpå förvaltaren sköler sitt uppdrag,dels all ulgöra underlag för faslighelsägarens deklaralionsskyldighet.Redovisningen innebären sammanfattning av det ekonomiska resullaid av faslighelsförvaltningenför . Det åligger förvaharen all tillämpa den redovisningsperiod somöverensstämmer med faslighelsägarens inlressen. Vilken redovisningsperiodförvaltaren eventuelli lillämpar för sin egen näringsverksamhet somfastighetsförvaltare saknar i detta sammanhang betydelse. Iallmänhet lorde faslighelsägaren vara bokföringsskyldig för den ulhyr-ningsverksamhelsom bedrivs i faslighelen. Om fastighetsägaren är fysisk person kan det dockundanlagsvis inträffa att uthyrningsverksamheten är av så liten omfallning altbokföringsplikt inte föreligger enligt I § andra stycket bokföringslagen(1976:125). Delnormala lorde vara att fastighetsägaren lillämpar kalenderåret somräkenskapsår. sammanhänger med alt bokföringsskyldighet för uthymingsverksamhetinle förelåg enligl bokföringslag, såvida del inle var fråga omhotell- och pensionalrörelse. Vid beskattningen av inkomst av annan faslighel lillämpasfortfarande normaU den s. k. konlant-principen. Del kan emellertid hända att faslighelsägarenlillämpar aijnat räkenskapsår än kalenderår, s. k. bmtet räkenskapsår, enligtföreskrifterna i 12 § bokföringslagen. Bestämmelserna i förevarande paragrafhar utformats med utgångspunkt i nu angivna förhållanden. Iförsta stycket ges regler om lidpunkten för avgivande av redovisning. Deninledande beslämmelsen lar sikte på fall då fastighetsägaren tillämparkalenderåret som räkenskapsår eller då han inte är bokföringsskyldig. I dessafall skall förvaltaren för varje kalenderår från årels utgånglämna skriftlig redovisning till förvaUning. Härefter gesen regel för det fall att fastighetsägaren tillämpar bmlet räkenskapsår.Redovisningen skall då lämnas från räkenskapsårets utgång. Slufligenbehandlas del fallel att förvaltaren frånträder sill uppdrag mellan tvåbalansdagar.