prop · G00341 · 1976-12-31 00:00:00 — En regel av detta innehåll bör tas m i punkt 2 a av anvisningamatiU 22 § KL och punkt 9 a av anvisnmgarna tUl 29 § KL. Av hänvisnmgen tUl KL i2 § lagen om statUg inkomstskatt följer alt schablonavdraget skaU vara Ukastort vid den StatUga som vid den konununala taxeringen. Föratominvesteringsavdrag finns det vissa andra avdrag som minskar jordbruks- ellerrörelseinkomsten endast vid den statliga taxeringen. Jag syftar på bl. a.forskningsavdrag enUgt förordningen (1973: 421) om särskUt forskningsavdrag vidtaxeringen till statlig inkomstskatt. Forskningsavdrag e. d. torde dock mycket säUanbli aktuella för egenförelagare. Av praktiska skäl bör därför såvitt gällerberäkningen av schablonavdrag för egenavgifter hänsyn inte tas till andraavdrag av della slag än de särskilda investeringsavdragen. Jagåtergår nu till frågan hur schablonavdraget skall beräknas när flera personer t. ex. två makar deltar i en och samma verksamhet. Det finns här anledningatt skilja mellan olika fall. Bedrivs verksamheten genom etl handelsbolag kanantingen den ene maken eller båda makama vara delägare i bolaget. Har någothandelsbolag inte bUdats kan verksamheten antingen vara gemensamt bedriveneller bedriven endast av en av makama. Handelsbolagoch enkla bolag skaU enligt 53 § 2 mom. KL inte taxeras. Bolagets inkomsthänförs i stället tiU delägama med belopp som 1976/77: 41 40 förvar och en motsvarar hans andel av bolagets inkomst. Delägarna kan fritt bestänunaöver hur bolag;ets inkomst skall fördelas och den avtalade fördelningen godtassom regel också vid inkomsttaxeringen. Är två makar delägare i ett handelsbolaggäller emellertid som framgått av föregående avsnitt särskilda beslämmelserbeträffande den skattemässiga fördelningen av bolagets inkomst såvida den enemaken är förelagsledare och den andra medhjälpare. Omjordbruk eller rörelse drivs i form av handelsbolag är det enligl min meninguppenbart att schablonavdrag för egenavgifter liksom själva avgiftema skallberäknas individuellt för varje delägare. Detta innebär att handelsbolagetsinkomst skall fördelas mellan delägama på samma sätt som vare;ftervarje delägare medges schablonavdrag med utgångspunkt i sin andel av bolagetsinkomst. Varje delägare skall således som nettointäkt redo>'isa skillnadenmellan sin andel av bolagets inkomst och det individuellt beräknadeschablonavdraget. Lagtexten bör förtydligas på denna punkt. Delägarei handelsbolag har inte rätt att få uppskov med beskattning enligtskogskontolagen för någon del av inkomsten från handelsbolaget. Frågan ominsättning på skogskonto skall betraktas som driftkostnad eller inte saknardärför betydelse för handelsbolags vidkommande. I författningarna om särskiltinvesteringsavdrag vid taxeringen till statlig inkomstskatt har föreskriNdtsalt avdraget skall beräknas för handelsbolaget och inte för delägarna. Harinvesteringsavdrag avräknats från bolagets inkomst kommer emeUertid deninkomst, som delägama vid taxeringen till statlig inkomstskatt skall redovisafrån bolaget, att reduceras i motsvarande mån. Denna reducerade inkomst liggersom nämnts till grund för fastställandet av de definitiva egenavgifterna. Föratt överensstämmelse skall uppnås mellan schablonavdraget och de definitiva egenavgifternakrävs därför även i detla fall att hänsyn tas till särskilt investeringsavdrag,som medgivits vid den statliga taxeringen. Vid fastställande av delägare:;underlag för beräkning av schablonavdrag bör alltså avräkning ske för den påvarje delägare belöpande andelen av investeringsavdraget. Följandeexempel belyser vad jag nu har sagt. Två personer är delägare i ettrörelsedrivande handelsbolag. Rörelseöverskoltet, som uppgår till , skaUfördelas lika mellan delägarna. Särskilt investeringsavdrag vid den statiigataxeringen får åtajutas med sammanlagt . Underlaget för beräkning avschablonavdraget för egenavgifler blu då för envar av delägarna . Med tiUämpningav huvudregelns procentsatser får varje delägare schablonavdrag med (av 10000 -f av 35 000 =) 8 OOO kr. Vid taxermgen tUl inkomstskattskall delägarna som nettointäkt av rörelse redovisa (60 000 ./. 8 000 =) 52 000kr. och Aåd taxeringen till den statiiga taxeringen (45 000 ./. 8 000 =) 37 000kr. 1976/77: 41 41 Reglernaom beskattning av delägare i handelsbolag gäller även i det fall där två makarär delägare i ett handelsbolag. Är den ene maken företagsledare och är denandre maken medhjälpare i bolaget kan dock, som tidigare nämnts, makama inte aUtidsjälva bestämma över den skattemässiga fördelningen av bolagets inkomst. Skallinkomst i skattehänseende flyttas över från medhjälpande make lillföretagsledaren bör den inkomstuppdelning som föreligger efter överflyttningenligga till gmnd för beräkning av schablonavdrag för egenavgifter. Någon uttryckligföreskrift om detta behövs enhgt min mening inte. Jag har tidigareföreslagit att kravet på medhjälpande makes arbetsinsats skall sänkas från 600timmar tiU och att tredjedelsregeln skall slopas. Om mitt förslaggenomförs kommer antalet inkomstöverflyttningar alt minska väsentligt jämförtmed vad som skulle ha blivit fallet om nuvarande regler behållits. Detta ärallmänt sett ägnat att underlätta tillämpningen av reglema om avdrag för egenavgifter.Slopandet av tredjedelsregeln har också den fördelen att problemen med samordningmellan underlaget för beräkning av schablonavdrag och underlaget förinkomstuppdelning enligt tredjedelsregeln bortfaller. Överflyttningav inkomst till företagsledaren kan komma i fråga även när medhjälpande makeinte är delägare i utan anställd hos handelsbolaget. Det överflyttade beloppetanses då som inkomst av jordbruksfastighet eller rörelse för företagsledaren.I denna situation skall, såvitt gäller företagsledarens schablonavdrag för egenavgifter,såväl den egna inkomsten som den från maken överflyttade inkomsten ligga till gmndför avdragsberäkningen. Bedrivermakar utan förmedling av juridisk person gemensamt jordbruk eller rörelseskall vardera maken laxeras för den del av verksamhetens inkomst som skäligenkan anses tillkomma honom. I detla fall uppkommer inte några specieUa problemvid beräkning av schablonavdrag för egenavgifter. Vid fastställande avunderlaget för schablonavdraget skall inkomsten självfaUet reduceras medeventuellt medgivet särskilt investeringsavdrag. Ansesendasl den ene maken bedriva verksamheten gäller i princip samma regler förinkomstuppdelningen som då medhjälpande make är delägare i ett handelsbolag. Ärkravet på antal arbetstimmar inte uppfyllt kommer således den make som stårför jordbruket eller rörelsen att beskattas för hela inkomsten av verksamheten.Dennes schablonavdrag för egenavgifler bör då, som nämnts, beräknas pågrundval av hela denna inkomst. Skall däremot medhjälpande make själv beskattasför del av inkomst av verksamheten bör medhjälpande make få göra schablonavdragpå grundval av sin inkomst. Den andre makens underlag för beräkning avschablonavdrag minskas då i molsvarande mån. Detförhållandet alt schablonavdraget skall beräknas individuellt för 4 1976/77. 1 saml Nr 41 1976/77: 41 42 varjemake förutsätter att medhjälpande make som egen nettointäkt skall redovisa smandel av den gemensamma inkomsten minskad med schablonavdraget. Den tidigarevalda lösningen i medhjälparfallet, nämligen alt laxera medhjälpande make förviss del av nettointäkten för hela verksamheten, är alltså inte användbar (jfrspecialmotiveringen till anvisningarna till 52 § KL nedan i avsnitt 5.1). Attmedhjälpande make skall beskattas för sin egen nettointäkt föranleder enändring av teknisk karaktär i 2 § skogskoni;olagen (1954: 142). Löntill barn vars föräldrar direkt eller genom ett handelsbolag bedriverjordbruk eller rörelse är inte avdragsgill om bamet inte fyllt . Del till barnelutbetalade biloppet skall i princip tas upp till beskattning hos den avmakarna som bedriver verksamheten eller i handelsbolagsfallet hos den av föriildramasom har högst inkomst från bolaget. Beräkningen av schablonavdraget för egenavgifterbör i dessa fall givelvis grundas på såväl förälderns egen inkomst som den frånbarnet överförda inkomsten. Jagvill i detta sammanhang också ta upp en fråga angående tillämpningsområdet förschablonregeln. Som framgått av redogörelsen för nuvarande regler medgesschablonavdrag endast vid beräkning av nettointäkt av jordbruksfastighet ochrörelse. Detta är naturligt med tanke på att egenavgifter praktiskt tageluteslutande påförs jordbrukare och rörelseidkare. Det kan emellertid förekomma atlannan inkomst, t. ex. inkomst av tjänsl, medför skyldighet att erlägga egenavgifter.Så är exempelvis fallet om en uppdragstagare under ett beskattningsår får arvodenfrån olika uppdragsgivare som var för sig understiger . men som sammanlagtöverstiger deti:a belopp. Uppdragstagaren måste då själv belala avgifter tillsjukförsäkringen, folkpensionering och eventuellt också lill ATP (allmänarbetsgivaravgift utgår inte på uppdragsinkomsl). Avdrag för dessa avgifter fåråtnjutas som allmänt avdrag och minskar därför inte underiagei för beräkning avegenavgifler (avgifl-på-avgifts-effekten). Avdraget medges inte vid laxeringenför det beskattningsår under vilket arvodena uppburils utan först vidtaxeringen för näslföljande beskattningsår (eflersläpningseffekten). Närschablonavdraget för egenavgifter infördes var man medveten om att det nyaavdragssystemet omfattade endast jordbruks- och rörelse-inkomster. Anledningen lillatt andra inkomster inle togs med i avdragssystemet var bl. a, atl man uljjickfrån att det då i regel var fråga om obetydliga avgiftsbelopp (jfr prop.1975/76: 178 s. 22). Jagdelar i och för sig uppfattningen att annan inkomst än jordbruks-ochrörelseinkomster normalt ger upphov till relativt små avgiftsbelopp. Dettaundanskymmer dock inte det faktum att avgifl-på-avgiflseffekten och eflersläpningseffektenmedför atl t. ex. uppdragsinkomster kan bli föremål för en mycket hög skatte-och avgiflsbelaslning det år de uppbärs. Det är angeläget alt dessa särskildaeffekter undanröjs. 1976/77: 41 43 somvalts beträffande inkomst av jordbruk och rörelse, nämligen att kombinera etlschablonavdrag i förvärvskällan med beslämmelser om avstämning näslföljande år,är emellertid olämplig av praktiska skäl. Frågan bör få sin lösning i annatsammanhang. 80/85-procentregeln bygger på en jämförelse mellan ett spärrbelopp ochden skattskyldiges totala inkomst- och förmögenhetsskatt för etl visstbeskattningsår. Spärrbeloppet utgör normalt av den del av denskattskyldiges beskattningsbara inkomst enligt taxeringen lill statiiginkomstskatt som uppgår till högst . och av överskjutandebelopp. Spärrbeloppetjämförs med det sammanlagda belopp av statlig inkomstskatt, förmögenhetsskattoch allmän kommunalskatt (inkl. landslingsmedel) som beräknas för denskattskyldige på grund av taxeringen för det aktueUa beskattningsåret(skattebeloppet). Vid beräkning av skattebeloppets storlek skall i förekommandefall sjömansskatt inräknas. Däremot skall hänsyn inle tas till alt skatten kannedsättas enligt bestämmelserna om skattereduktion enligt uppbördslagen (1953:272) och avräkning av utländsk skatt. Är skattebeloppet större än spärrbeloppetskall den statliga inkomstskatten eller förmögenhetsskatten sättas ned medöverskjutande belopp. Nedsättning sker i första hand av förmögenhetsskatten ominte annan ordning kan antas vara fördelaktigare för den skattskyldige. Denbegränsningen gäller dock all förmögenhetsskatten inle får sättas ned så altden blir lägre än skatten på hälften av den beskattningsbara förmögenheten. Församtaxerade makar skall skattebegränsning enligt 80/85-procentregeln ske medhänsyn till deras sammanlagda inkomster och skattebelopp. För makar ellerföräldrar och barn som samtaxeras i förmögenhetshänseende gäller attförmögenhetsskatten inte får bli lägre än skatten på halva den gemensammaförmögenheten. Skattenedsättningenligt 80/85-procentregeln omfattar endast statlig inkomstskatt ochförmögenhetsskatt. inkomstskatt ingår i det skattebelopp som jämförsmed spärrbeloppet och kan därigenom påverka nedsätlningens storlek.Kommunalskatten kan emellertid inte reduceras. Föratt begränsningsregeln skall bli tillämplig fordras normalt att den skattskyldigehar en stor förmögenhet. Någon skattenedsättning kommer således inle i frågaenbart av den anledningen att den skaltskyldige har höga inkomster. Är denstatligt beskattningsbara inkomsten väsentligt lägre än den kommunala denkommunala inkomsten innefattar t. ex. garantibelopp för fastighet kan dock 80/85-procentregelnbli tillämplig även om den skattskyldige saknar beskattningsbar förmögenhet. 1976/77:41 44 Vidtillämpning av 80/85-procentregeln tas inte hänsyn tiU egenavgifter. En egenföretagare,som betalar resp. av den statiigt beskattningsbara mkomsten i skatt,kan aUlså därutöver varaskyldig att erlägga egenavgifter. Reglernaom begränsning av skatt i vissa fall kan ses som ett uttryck för tanken att denskattskyldige under alla förhållanden bör få behåUa viss del av årets löpande inkomslerför sina privata utgifter. Det har sålunda ansetts alt det; allmänna bör avståfrån sitt anspråk på inkomst-och förmögenhetsskatt i den mån den sammanlagdaskatten överstiger viss gräns. Eftersom man vid tillämpning avbegränsningsreglerna inte tar hänsyn till egenavgifterna kan det f. n. inträffaalt en egenföretagare vid sidan av inkomst- och förmögenhetsskatt motsvarande80/av inkomsten får belala betydande belopp i egenavgifter. Från egenföretagarnassida har gjorts gällande att dessa avgifter belastar utrymmet för privatkonsumtion på samma sätt som inkomst- och förmögenhetsskatt och atl man därförbör ta hiinsyn även till avgifterna vid tillämpning av 80/85-procentregeln. Föregen del anser jag att åtskilligt talar för denna ståndpunkt. Det är dock nödvändigtatt ta hänsyn tiU att avgifterna i ett par viktiga avseenden skiljer sig frånskatt. iFör det första utgör egenavgifterna huvudsakligen utgifter förföretagarens eget socialförsäkringsskydd. För det andra är egenavgiftema tillskillnad från allmän skatt avdragsgilla vid inkomsttaxeringen. Båda dessaomständigheter bör få betydelse när begränsningsreglerna skall utformas. Egenavgiftemasförsäkringsmässiga inslag bör beaktas främst när man bestämmer i vilken mån skati;eroch egenavgifter skall få reduceras på grund av begränsningsreglerna. Dennafråga avser jag att strax återkomma till. Det förhåUandet att egenavgiftema äravdragsgilla får betydelse för det inkomstbegrepp som skall ligga till grundför begränsningsreglerna. Somjag redan har framhållit beräknas spärrbeloppet enligt 80/85-procenlregeln f. n.med utgångsfunkt i den skallskyldiges statligt beskattningsbara inkomsi.Avdraget för egenavgifter minskar den beskattningsbara inkomsten. Den skaltskyldigeskulle därför bli dubbelt kompenserad om spärrbeloppet beräknades på grundvalav inkomsten efter avdrag för egenavgifler som egenavgifternainräknas i det skattebelopp som jämförs med spärrbeloppet. Ett hänsynstagandetill egenavgifter vid nedsättning enligt 80/85-procentregeln förutsätterdärför att spärrbeloppet bestäms med hänsyn till inkomsten före avdraget för egenavgifter. Idetta sammanhang vill jag ta upp en ytteriigare fråga som rör inkomstbegreppetvid tillämpning av 80/85-procentregeln. Den statiigt beskattningsbarainkomsten kan i större eller mindre grad avvika från den verkliga inkomstenunder beskattningsåret. Delta blir fallet om avdrag 1976/77: 41 45 medgesför belopp som inle motsvarar verkliga utgifter eller kostnader . Vadjag främst åsyftar är de särskilda invesleringsavdrag som under olika perioder medgettsför att stimulera näringslivets investeringar i maskiner och byggnader. F. n.gäller att särskilt investeringsavdrag medges enligt lagen (1975:1147) om särskUtinvesleringsavdrag vid taxering till statlig inkomstskatt avanskaffningskostnaden för maskiner som beställs och levereras den 1majden . Regeringen har aviserat en förlängning av in-vesleringsperiodentill . På grund av ett sådant avdrag kan den beskattningsbarainkomsten bli mycket låg trots att den skattskyldige har slora inkomster.Anlag t. ex. att en skattskyldig bedriver rörelse och att inkomsten av rörelsenvid taxeringen tiU inkomstskatt uppgår till . Den skaltskyldigehar anskaffat en maskin för . och får därför åtnjutasärskilt investeringsavdrag med (av 382 000 =) . Med bortseendefrån andra intäkter och avdrag blu- den statiigt taxerade inkomsten därför(. Efter grundavdrag uppgår denbeskattningsbara inkomsten till . Spärrbeloppet blir i detta fall (av 50 000 =) . Denbeskattningsbara inkomsten ger i detta exempel uppenbarUgen inte någonrättvisande bild av den skatlskyldiges inkomstförhåUanden . Baserasspärrbeloppet på den beskattningsbara inkomsten får investeringsavdraget förutom den avsedda stimulanseffekten vid inkomsttaxeringen bl. a. lillföljd att eventuell förmögenhetsskatt nedsätts. En sådan effekt kan inte ansesmotiverad. Starka skäl talar därför för att inkomsten före investeringsavdrag skaUligga tUl grund för beräkning av spärrbeloppet. Detnu anförda leder enligt min mening sammanfattningsvis till att detinkomstbegrepp som ligger till grund för tillämpning av 80/85-procentregelnbör vara den statUgt beskattningsbara inkomsten ökad med dels avdrag för egenavgifter,dels särskUt investeringsavdrag. I avdraget för egenavgifler bör ingå bådeschablonmässigt beräknat avdrag och avdrag som medgivits i samband med avstämningenmellan schablonavdraget och avdraget för definitiva avgifter. A andra sidan börden beskattningsbara inkomsten minskas med intäkter som hänför sig till dennaavstämning. Vadhärefter beträffar frågan vilken skatte- och avgiftsnedsättning som bör få skepå grund av 80/85-procentregeln gäUer f. n. som jag redan har framhållit att den allmänna kommunalskatten inte alls får nedsättas och attförmögenhetsskatten inte får nedsättas till lägre belopp än vad som svarar motskatten på halva förmögenheten. Med tanke på socialförsäkringsavgifternas försäkringsmässigakaraktär bör dessa avgifter inte få nedsättas. TUlräcklig hänsyn till dessaavgifter får anses tagen genom att man inräknar dem i det skattebelopp somskall jäm- 1976/77: 41 46 Den allmänna arbetsgivaravgiften får däremot anses vara enallmän statlig skatt och bör därför i likhet med den statliga inkomstskatten få minskas med hela sitt belopp. Förmånav fri gruppliv- oc;h gruppsjukförsäkring utgör normall inte skattepliktig inkomsi.Den anställde beskattas sålunda för förmån av fri grupplivförsäkring endast iden mån förmånen utgått efter väsentligt förmånligare grunder än vad som gällerför befattningshavare i statiig tjänst. Förmån av fri gmppsjukförsäkring ärskattepliktig endast om den utgått efter andra grunder än vad som faststäUts ikollektivavtal mellan arbetsmarknadens huvudorganisationer. Skattefriheten förförmån av fri gruppliv- och gruppsjukförsäkring ger i praktiken samma resultalsom om förmånen hade varit skattepliktig och premien avdragsgill för denanställde. Gruppliv-och gruppsjukförsäkringar förekommer även bland advokater, jordbrukare ochandra egenföretagare. Premien för försäkringen är inte avdragsgill somdriftkostnad vid beräkning av nettointäkt av jordbruksfastighet eUer rörelse(jfr punkt 1 av anvisningarna tUl 20 § KL). Egenföretagare kan därför få avdragför premierna endast i den mån premiebeloppet ryms inom det s. k.försäkringsavdraget enligt 46 § 2 mom. 3) KL. Eftersom detta avdrag ärbegränsat till högsl . får en egenföretagare, som erlagt . i premieför en privat kapitalförsäkring, varken direkt eller indirekt avdrag förpremier för eventuell grupplivförsäkring eller gruppsjukförsäkring. Skatteutskottettog upp frågan om egenföretagares avdragsrält för för gruppliv- och grupfisjukförsäkringari samband med behandlingen av prop. 1975/76: 178 (SkU 1975/76: 68 s. 19).Skatteutskottet erinrade om all utskottet tidigare uttalat sig positivt för enomläggning av avdragsrätten för dessa men atl utskottet ansett atl del ulredningsarbelesom pågick inom livförsäkringsskattekommittén och skalteutredningborde avvaktas innan definitiv slällning togs till frågan. Mot bakgrund bl. a.av atl dessa utredningars arbete försenats förordade utskottet emeUertid attförslag tiU ändrade regler om avdragsrätten för egenföretagares lillgruppliv- och gruppsjukförsäkringar skulle föreläggas i den lillhösten 1976 aviserade propositionen om ändring av 80/85-procenlregeln m. m.Riksdagen godtog vad skatteutskottet anförl (rskr 1975/76: 408). Föregen del kan jag ansluta mig till skatteutskottets uppfattning att en omläggningav avdragsrätten för egenföretagares för gruppliv- ochgruppsjukförsäkring är motiverad. Såvitt gäller grupplivförsäkringar anser jagatl hinder inte möter att nu införa en bestämmelse om att premien skall räknassom driftkostnad i jordbruk eller rörelse. Prop.1976/77: 41 47 ersättningutfalla efter väsentligt förmånligare grunder än vad som gäller förbefattningshavare i statlig tjänst bör dock premien endast delvis anses som endriftkostnad i verksamheten. Den del av premien som belöper på denöverskjutande förmånen bör vara avdragsgill endast i den mån beloppet ryms inomförsäkringsavdraget. Debelopp som betalas ut på grund av en gruppsjukförsäkring kan avse ersättningför både förlorad arbetsförtjänst och kostnader till följd av sjukdomsfallet.Har försäkringen inte tagits i samband med tjänst är inte någon del aversättningen skattepliktig. Den del av ersätiningen som avser förloradarbetsförtjänst företer stora likheter med sjukpenning enligt lagen om allmänförsäkring. Sjukpenning är skattepliktig och avgifterna tiUsjukförsäkringen är avdragsgilla. Det framslår då som mindre följdriktigt all med bibehållen skattefrihet för utfallande belopp medge fullt avdrag förpremier för gmppsjukförsäkringar. Som skatteutskottet påpekat övervägs dettaproblem bl. a. av livsförsäkrings-skattekommittén. Med hänsyn bl. a. till att avdragsrättenför gruppsjukförsäkringar har betydande principiell räckvidd anser jag miginte böra lägga fram något förslag i saken. Frågan om egenföretagares avdragför dessa bör således prövas först när livförsäkringsskattekommit-ténsställningstagande i frågan föreligger. Egenförelagareerlägger f. n. allmän arbetsgivaravgift av avgiftsunderiagel (inomdel inre stödområdet). Avgiften beräknas på den del av den avgiftsgrundandeinkomsten som överstiger . Bedrivs verksamhet gemensamt av två makareller av en make med den andre som medhjälpare, är dock det avgiftsfriabeloppet högsl . för makarna tillsammans. För atlbereda egenföretagarna ytterligare lättnad bör den avgiftsfria inkomsten höjas.Frigränsen bör enhgt min mening fastställas till . Höjningen medför enavgiftslättnad på upp till (av 12 000 =) . Delättnader som jag i det föregående har föreslagit i fråga om villkoren förindividuell beskattning av inkomst från enskilt bedriven verksamhet och av lönfrån fåmansföretag m. m., bör enligt min mening träda i kraft så snart sommöjligt och liilämpas fr. o. m. Detla bör också gäUa denutvidgade rätten till avdrag för egenföretagares förgrupplivförsäkringar. Nedsättningav skatt med stöd av 80/85-procentregeln sker utan särskUd ansökan från den skatlskyldigessida. 1976/77: 41 48 loppetberäknas maskinellt med ledning av uppgifter som finns registrerade påmagnetband. Samtliga uppgifter som ligger tUl gmnd för beräkning avspärrbeloppet hämtas från deklarationsblankettens första sida. Mitttidigare redovisade förslag innebär att man vid beräkning av spärrbeloppetskall ta hänsyn bl. a. till särskilt investeringsavdrag och avdrag för egenavgifter.Dessa uppgifter finns f. n. inte antecknade på första sidan avdeklarationsblanketten. Skall man med tiUämpning av nuvarande administrativa ratinerkunna beakta dessa avdrag måste de-bileringsmyndigheten granska jordbmks- ellerrörelsebilagan i varje egenföretagares deklaration. Ein sådan ordning skullevara myckel arbetskrävande och dessutom medföra risk för misstag. Innan miltförslag genomförs måste därför i:illförlitliga mtiner tiUskapas för registreringav medgivna investeringsavdrag och avdrag för egenavgifter m. m.