prop · G00355 · 1976-12-31 00:00:00 — Det är också enligt SFEF nödvändigt attskolan organiserar sitt arbete så att vinterkursen kan ges en sammanhållenlärarresurs. Instämmeri huvudsak i utredningens övervägande och förslag kring behovet av ochmöjligheten att från en moderskola bedriva kursverksamhet i form av dagfolkhögskola,dvs. i princip externatkurser gör , folkbildningsutredningen, ,, frikyrkoråd och länsbildningsförbundet iGävleborgs län. anser att dagfolkhögskola är en kursform som lämpar sig välför invandrare, som bl, a. på grund av starka familjeband kan ha svårt attdella i inlernat-kurser. Denna kursform kan hjälpa tiU att bryta hemarbetandesisolering, men här krävs enligl alt barntillsynen kan ordnas genom vederbörandekommun eller skola. framhåller att om svårigheter pågränsdragningsområdet främst gentemot vuxenutbildning skallundvikas, måste verksamheten vid en dagfolkhögskola vara relaterad till de övergripandemålformuleringarna för folkhögskolan, utformas och erbjudas som elt från annanVuxenutbUdning klart utskiljbarl alternativ, SFHLanser i likhet med utredningen atl folkhögskolans externat-kurser är en viktigtillgång, bl, a. för att de vänder sig till studieovana personer.SFHL påminner i detta sammanhang om atl de långa externalkurserna i storutsträckning rekryterar ensamstående mödrar och hemmafruar med bam. Många somskulle vUja börja, hindras dock av att de inte kan få barntillsynen ordnad påett tillfredsställande sätt, Sverigesfrikyrkoråd anser alt även den särskilda formen som kallas kvällsfolkhögskolabör beaktas. Utvecklingsmöjligheterna borde vara stora för en sådan skola isamband med utveckUngen mot en kortare arbetsdag. Rådet föreslår att dennamöjlighet blir positivt beaktad. Utredningensförslag atl nu existerande filialfolkhögskolor upphör eller får ställning somexterna kurser eller blir självständiga tillstyrks av bl. SÖ, SFHL, , och rektorsnämnden vidlärarhögskolan i . SÖ delar utredningens förslag om en prövning av nuexisterande filialskolors framtida arbetsmöjligheter. En sådan prövning börske /77 och förslag till åtgärdsprogram bör kunna framläggas 1977/78,dövas riksför- 1 1976/77.1 saml Nr 55 1976/77: 55 98 bundanser alt Västanviks folkhögskola har en stor uppgift som självständigfolkhögskola och har alla fömtsättningar att bli ett utbUdnings-ochkulturcenlram för hela landets döva och för hörande som vill arbeta med ochbland döva. Förbundet har därför den förhoppningen att statsmaktema skall gedöva förtroendet att driva en egen självständig folkhögskola fr. o. m. läsåret1977/78. Rektorsnämndenvid i framhåller att utredningens förslag om attfiUalfolkhögskolorna övergår tiU att bli självständiga folkhögskolor skulleinnebära en klar förbättring. framhåller även vikten av att detblir möjUgt att starta nya folkhögskolor. I den mån folkhögskoloma blir ettfomm för medlems-och organisationsutbUdning kan mycket väl behov snabbt uppståav nya skolor. En sådan ordning kan bli av utomordentlig betydelse för folkrörelsernai samhäUet. ,SFHL, , , , och LRF delar utredningens meningbeträffande möjligheter för folkhögskolan att förlägga verksamheten utomlands. Folkuniversitetetoch anser att starka skäl talar för att folkhögskolan gesvidgade möjligheter att delta i det kulturpolitiska arbetet. Det är enligtFolkuniversitetet och viktigt att ta vara på och utvecklabefintliga möjligheter för folkhögskolan att genomföra utlandsförlagdastudier. Intresset för en anpassning av lärostoffet i denna riktaing bördärför stimuleras. Administrativa och ekonomiska hinder bör också så långtmöjligt undanröjas. förslag skuUe kunna förbättrafömtsättningama på viktiga punkter. Det är emeUertid viktigt att vid detfortsatta beredningsarbetet rörande folkhögskolan observera de möjUgheter somfinns, att inom ramen för anvisningar m. m. för denna studieform aktivt stimuleraambitioner att intemationalisera studiearbetet. framhåUer att behovet av en fördjupad dialog och ökadmedvetenhet i politiska och kultureUa frågor är en klar motivering för kurserutomlands, inte minst i u-ländema. LRF anser att förutsättningar för enkursverksamhet utomlands dock bör vara att folkhögskolemässigheten kan bevarasoch att moderskolan har en mycket fast ledning av verksamheten. Ettflertal remissinstanser anser att folkhögskolan är ett värdefullt utbUdningsaltemativför vuxna handikappade. Statenshandikappråd, handikapputredningen, , , , ,, ABF och Vuxenskolan delar utred- 1976/77: 55 99 ningensuppfattning att det bör vara en målsättning att undvika att allför mångahandikappade samlas på vissa skolor. delar i principuppfattningen. I vissa faU måste dock denna princip frångås och rådet hänvisartill de dövas speciella problem. Skall integreringen på folkhögskolan bUmeningsfuU för döva måste såväl lärare som elever behärska teckenspråket. Omde som är teckenspråksberoende vill studera vid annan folkhögskola än Sverigesdövas riksförbunds egen skola så måsle resurser kunna erbjudas i form avteckenspråkstolk och andra stödåtgärder. Liknande synpunkter framförs av ABF.Även HCK delar utredningens uppfattning men anser att utredningen inletillräckligt har gått in på orsakema till koncentrationen. Den beror i mångafall på att det endast är en Uten del av skolorna som uppfyller kraven påtUlgänglighet. Det måsle, enligt HCK:s uppfattning, ingå i alla folkhögskolorsmålsättning att göra det möjligt för handikappade alt dellaga i verksamhetenpå lika villkor som andra studerande. Den enskilde studerande ska själv kunnavälja skola och utbUdning efter eget intresse och önskemål. DHR understrykeratt det är olyckUgt om alltför många handikappade samlas på vissa skolor. Idagfinns dock inte en reell möjlighet att fritt välja skola utifrånintresseimiktning då fortfarande de flesta folkhögskolor inte är tillgängligaför handikappade. Fleraremissinstanser däribland , , handikapputredningen,folkbildningsutredningen. , , DHR och Styrelsen förvårdartjänst delar utredningens uppfattning att folkhögskolorna i ökad utsträckningmåste förutsättas bli utrustade med välplanerade byggnader och ändamålsenligatekniska hjälpmedel. Styrelsen för vårdartjänst anser med hänsyn till attendast knappt hälften av de statsunderstödda folkhögskolorna harlandstingskommun som huvudman och därmed har möjlighet alt med allmänna medelfinansiera anpassningen av lokalerna att det är angeläget att särskildamedel anvisas för lokalanpassning vidfolkhögskoloma. Förhandikappade elever på folkhögskolor är det enligt utredningens mening viktigtatt en folkhögskolekurs kan följas upp av studieaktiviteter av olika slag efterkursvistelsen. Delar utredningens uppfattning gör ,folkbildningsutredningen och ABF som framhåUer att det är angeläget att samrådom fortsatta studier kommer tUl stånd mellan elev med handikapp, folkhögskolaoch curkelanordnare innan eleven slutar sin kurs. anserdessutom att sådan samplanering är sär- 1976/77: 55 100 skiltangelägen för psykiskt och socialt handikappade. Men det är också nödvändigtmed samplanering med samhällsorgan som har att ställa resurser till förfogandeliksom givetvis med de handikappades egna organisationer före, under och eflersludievistelsen på folkhögskola. Någraremissinstanser har kommenterat den kursverksamhet som folkhögskolorna bedriveri samarbete med olika institutioner och vårdhem. anseratt folkhögskolestudier främst bör kunna bU aktuella för personer varsanstaltsvistelse omfattar eUer mera samt för personer med kortareanstallstider för vilka möjlighet tiU intensifierade studier föreligger. Fördessa båda grapper kan folkhögskolestudier vara en lämplig studieform.Brottsförebyggande rådet anser att det bör finnas möjligheter att anordnakortare introduktions- och motivations-skapande kurser även pålokalanstalterna. Vad gäUer riksanstalterna kommer behovet avfolkhögskolekurser att kvarstå. Rådet anser vidare att det är viktigt att satsapå kurser som tränar läs- och skrivförmågan. Dessutom framhåUer rådet attfolkhögskolan bör ha stora möjligheter att kombinera undervisningen med socialträning och ter sig därför mycket lämplig som anordnare avalfabetiseringsundervisning. Rådet påtalar nödvändigheten av att studiefinansieringenlöses på ett lämpUgt sätt för deltagare i folkhögskolekurser av denna typ. SFHLförordar en slörre omfattning av folkhögskolekurser på fångvårdsanstalter.Statens handikappråd och handikapputredningen framhåUer att det ur integreringssynpunktär viktigt att den kursverksamhet som folkhögskoloma bedriver i samarbele medolika institutioner förläggs till folkhögskolans lokaler och inte vidinstitutionerna. Statenshandikappråd, RRV, SÖ, handikapputredningen, folkbildningsutredningen, ,HCK, DHR, , frikyrkoråd, Styrelsen förvårdartjänst. De blindas förening. och länsbildningsförbundet i är kritiskatUl utredningens förslag om alt antalet extrastöd för undervisning av handikappadebegränsas . EnUgt RRV bör det extra stödet tillhandikappade inte låsas aUtför hårt. MöjUgen kan det visa sig alt en gräns på27 000 eleweckor för det högre bidraget ger för liten flexibiUtet ibidragsgivningen. Enligt SÖ:s mening bör inte ett maximiantal eleweckor angesjust för gruppen handikappade folkhögskoleelever. En sådan begränsning medföradmuiistrativa svårigheter, som i sin tur kan få till följd att enstakastödbehövande handikappade inte kan få gå en viss folkhögskolekurs medanresurser inte kan utnyttjas fullt vid andra skolor, som fått sådan tiUdelnmg.Det särskUda städel bör enligl SÖ utgå som förslagsanslag. 1976/77: 55 101 uppfattningstrider denna begränsning av antalet handikappade elever mot målsätlningen förfolkhögskolan och är än mer anmärkningsvärd då utredningen utan saklig grandhävdar att en större total handikappandel, än den som gällde /74, inle är önskvärd vare sig av pedagogiska eller socialaskäl. kräver att folkhögskolorna gesökade och förbättrade möjligheter att medverka i vuxenundervisningen förhandikappade. Utredningensförslag om införande av ett schablonbidrag i undervisningen av handikappadetillstyrks av handikapputredningen och . Landstingsförbundetkan i princip tillstyrka att de specialdestinerade anslagen tillhandikappverksamhet ersätts med ett för varje skola beräknat schablonbidragsamtidigt som det utökas. Man måste dock vara uppmärksam på risken för attskolorna därigenom tvingas ge förtur vid intagningen åt handikappade med endastsmå hjälpbehov. MöjUghetema för särskUt gravt handikappade att anhåUa om bidragutöver schablonen är mycket betydelsefulla. Sedan systemet fungerat börman se över om fördelningen mellan schabloniserat och med hänsyn tUlhandikappet differentierat stöd är den lämpliga. Remissinstansersom är kritiska mot utredningens förslag i detla avseende är bl, a,, , , , , Styrelsen förvårdartjänst och . anser attschablonbidrag inte kan accepteras . En långsiktig målsättning bör vara attskoloma liksom andra verksamheter i samhället i större omfattning än hittillsplanerar sin verksamhet praktiskt och ekonomiskt så att också handikappadesbehov tillgodoses. Först i ett sådant läge kan förslaget om schablonmässigastatsbidrag accepteras. Ett införande av schablonbidrag kommer enligt ABF attinnebära att ju flera handikappade som studerar vid folkhögskolor, desto sämrebUr vUlkoren för varje enskild handikappad. Behovet av särsldlda åtgärder ärindividuellt och måste därför prövas i varje enskilt fall. Visserligenföreslår utredningen att en del av bidraget skall fördelas av SÖ till skolor,vilka har handikappade elever som är specieUt resurskrävande. Men eftersomanslaget är maximerat kan inte skoloma i förväg göra en bedömning av hur mycketextra bidrag som kan utgå för att täcka kostnadema för behövligaspecialinsatser. Det kan innebära att skoloma hellre tar emot handikappade, sominte är resurskrävande och de gravt handikappade riskerar att slås ut.Önnestads folkhögskola framhåller att schablonmetoden innebär en uppenbar riskför att lättare handikappade skaH få förtur tiU folkhögskolestudier framförsökande med svårare handikapp. Denna nackdel kommer inte att uppvägas av någonbetydande admmistrativ förenkling. Schablonmetoden bör därför inte införas,utan extra resurser för undervisning av handikappade bör fördelas på dethittiUs använda sättet. 1976/77: 55 102 ,Forsa folkhögskola, Kjesäters folkhögskola och ledarutbildningsinstitut. Skarastifts folkhögskola och De blindas förening finner att samma förfarande börtillämpas beträffande bidraget tiU personlig assistans som det utredningenföreslår skall gälla för vårdartjänsten, dvs. att skolan efter individueUprövning i varje särskUt faU bedömer assistansbehovet och begär medel fördelta hos SÖ. anser med hänsyn tUl elever med olika slag avhandikapp det angeläget att antalet lärartimmar höjes. Beträffandeavsnittet folkhögskolans långa kurser anser brottsförebyggande rådet attutbildning till fritidsledare ofta leder till arbete bland barn och ungdom.Rådet har tidigare framhåUit att det är angeläget att salsa samhällsresurserför dessa målgmpper. TUl dessa resurser måste fritidsledarna räknas. Rådetunderstryker därför det berättigade i utredningens propå om att bidrag tilldenna utbildning justeras i takt med kostnadsförändringar. Statens kulturrådinstämmer i att de estetiska kurserna bör inriktas så att de skapar intressebland eleverna för insatser i närsamhäUets kullurliv och då särskUt sökerstimulera människorna i närsamhället till självverksamhet. Rådet ansluter sigäven till ulredningens synpunkter på innehållet i de estetiska specialkursernasamt att det är otillfredsställande att vid folkhögskolan samma behörighetsreglerskall gälla för bl, a, lärare i estetiska ämnen som inom ungdomsskolan, Imotsats till utredningen framhåller rådet att det vid antagning till deestetiska specialkurserna kan vara värdefullt att använda sig av arbetsprover,exempelvis "uppspelningar" och teckningar för att bedöma de sökandeslivssituation och utvecklingsförmåga. framhåller att tolkutbildning vidfolkhögskolor kräver ökad lärartäthet utöver 2,2-kvolen, FolkbUdningsutredningeninstämmer i förslagen om att estetiska specialkurser skall utformas som långakurser vid folkhögskolor. Utredningen anser dem berättigade främst som entiUgång inom folkrörelserna, varigenom folkhögskolans förankring hos dessarörelsers organisationer ytterligare befästs. SFHL framhåller att estetiskverksamhet måste ses som en viktig del i folkhögskolans allmänna kurser. Påmotsvarande sätt måste de estetiska specialkurserna vara inriktade påfolkhögskolans aUmänna mål, SFHL biträder också uppfattningen att språkligträning och beleendevetenskaplig orientering bör ingå i de estetiskaspecialkursema. Vidare finner SFHL i likhet med utredningen att det är tveksamtom arbetsprov som urvalsinstrument vid antagning tiU estetiska specialkm-serär förenligt med folkhögskolans syften. SFEF konstaterar att det vidfri-tidsledarulbUdningarna finns en osäkerhet rörande de studerandesframlid som framföraUt ligger i utbildningens dimensionering. 1976/77: 55 103 uppfattningär att en av samhället sanktionerad och dimensionerad utbildning inte fåradministreras på det sätt som sker. SFEF anser vidare att samhället måste tadet ansvar som följer av riksdagsbeslutet angående fritidsledarutbUdningenslokalisering till folkhögskolan. SFEF:s förhoppning att folkhögskolan skuUelösa dimensionermgspro-blemen på egen hand har inte infriats, och därför måstenuvarande ordning omprövas. Riksförbundet Finska föreningar i framhålleratt det hos invandrarna finns ett stort behov av gmndutbUdning. Därför är detnödvändigt att vinterkursema bibehålls som ram förulbUdningsverksamheten. frikyrkoråd har med tillfredsstäUelseuppmärksammat utredningens skrivning att även i kurser med speciell inriktningpå olika slags estetiska ämnen bör det grundläggande vara att främjamänniskors personliga och sociala utveckUng. I den varvade undervisningen, somkommer att utmärka den framtida utbildningen, torde folkhögskolan komma attspela en betydelsefull roU. vid i delarhelt utredningens uppfattning att estetiska specialkurser inte får bliensidigt yrkesförberedande eller enbart avse tekniska färdigheter. Utredningenföreslår att ett särskilt statsbidrag med relationstalet 4,0 skall utgå försammanlagt till folkhögskolor med musikundervisning. Någraremissinstanser har kommenterat förslaget. Såledesanser SÖ det vara nödvändigt att musikresursen , då schablonenskaU tiUämpas, något ökas i förhållande tiU förslaget. SÖ vill vidare understrykavikten av att folkhögskolans musikverksamhet i högre grad inriktas mot attstimulera det folkUga musikUvet exempelvis i form av ökad amatörverksamhet ochen höjning av kvaUteten på denna. OMUSansluter sig till huvudtankarna i det av utredningen redovisade förslaget.Särskilt viktig är, enligt OMUS, ulredningens synpunkt att skolor inte alltförensidigt skaU inrikta sig på musik och att SÖ ges möjlighet att prioriteraskolor som har viss breddad verksamhet. OMUS viU dock med skärpa invända motprincipen att en gång för alla fixera storleken av exlraresursen tiUmusiklmjerna. En sådan låsning innebär en olycklig begränsning avutvecklingsmöjligheterna. I sammanhanget påpekar OMUS också, att denschablontUldelning av statsanslag som föreslås inle kan täcka musiklinjernasbehov på ett tiUfredsstäUande sätt, MusikutbUdning kräver specieUalokalresurser och särskUt dyrbar utrustning. Om endast schablonbidrag iframtiden kommer att utgå, kan musikutbUdningen bli en extra belastning för enskola. Det bör därför ifrågasättas om en särskUd kvot skaU beräknas för anslagtUl musikut-raslning och lokaler för musikundervisning. 1976/77: 55 104 SFHLframhåller att en minskning av resurserna för folkhögskolornas musiklinjerunder inga förhållanden får bli följden av förslaget utan istället måste mansjälvfallet syfta tUl en ökning av denna verksamhet. Inte heller kan detaccepteras att någon skola hindras i sin planering genom ovisshet om huruvidaden skall få del av den särskilda resursen under ett kommande verksamhetsår.Liknande mer eller mindre kritiska synpunkter framförs av SFEF. RIObiträder utredningens mening att resurser för musikutbildningen är angelägnasom uttryck för de behov som föreUgger hos enskilda, hos folkrörelser och hossamhället i stort. Att de rena musiklinjerna får en genomsnittlig lärartäthetsom motsvarar 4,0 lillslyrkes. Härav följer att ett ökat behov av resurser kanföreligga inle minst i ett övergångsskede. Det torde, enligt , vara merarealistiskt att räkna med 2830 000 eleweckor istället för de 20 000utredningen utgår ifrån. Sverigesfrikyrkoråd anser att en lotalresurs av är heltotillfredsställande. En utveckUng mot en lärartilldelning av 4,0 och ökandeomfattning av musikundervisningen är önskvärd, vilket borde leda till att enväsentligt större resurs av eleweckor erbjuds. Frikyrkliga studieförbundetframhåller bl. a. att genomförandet av förslaget inte får leda tiU altnuvarande omfattning på undervisningen minskas, "2,2-skolornas"ökning av musikutbildningen trots de betydande ekonomiska förluster som dennaverksamhet inneburit pekar på ett stort behov av musikutbildning på meUannivå.Mot denna bakgrund anser förbundet anslaget medextrabidrag som klart OtillfredsstäUande och vill understryka betydelsenav en kraftig höjning av denna kvot. SÄMUS i anser att relationstalet4,0 är för snävt tiUtaget och att det inte finns anledning att ha ettrelationstal som ligger under t. ex. musikgymnasiernas. SÄMUS anser vidare attvarje skola själv bör få bestämma fördelningen musikämnen allmänna ämnen såatt eleverna får valfrihet. vid i bestämt en maximering av musikstuderande både för folkhögskolan istort liksom för den enskilda skolan. Utredningensförslag att varje folkhögskolas styrelse även i fortsättningen skall kunnabesluta att studieomdömen enligt en fyrgradig skala skall ges tillstyrks av bl.a. UKÄ, SÖ, AMS, SFHL, , , , Riksförbundet Finskaföreningar i , Vuxenskolan, Stensunds folkhögskola, vid i . Brunnsviksfolkhögskolas lokalavdelning av SFHL anser mot bakgrund av urvalsinstramentensringa giltighet att man tUls vidare bör 1976/77: 55 105 nöjasig med två omdömesgrader, nämligen "Tillfredsställande" och"Mindre tillfredsställande". Statskontoret framhåller attfolkhögskolans behörighetsvärde inte får bli en fråga enbart mellan de enskildaskolorna och antagningsmyndigheterna inom högskolan. Statskontoret förordaratt denna fråga uppmärksammas mer ingående vid utredningens fortsattaöverväganden om SÖ:s uppgifter såsom statlig tillsynsmyndighet förfolkhögskolan. RRV anser att tiU friheten att utforma en skolas verksamhetmåste kopplas ett krav på utvärdering av verksamheten. Det är väsentligt bådeför skolorna själva, huvudmännen och SÖ att kunna kontroUera måluppfyllelse ifråga om rättvisekrav, kvalitetskrav osv. Omdömesgivningen, i den form somulredningen föreslår, kan enligt RRV knappast användas för detta ändamål. Andraremissinstanser som är kritiska till omdömet och i stället förordar ett systemav intyg är , , SSU och ABF. LO anser att intyget börinnehålla upplysningar om kursinnehåll och arbetsformer. CUF förordar iställetför betyg som urvalsinstrament en "ut-bildningskö" vidintagningsbegränsning. ansökan skall enligt CUF ge företräde vidintagning. Desutom skall arbetslivserfarenhet ge meritvärde. SÖ,SFHL, SFEF och rektorsnämnden vid i är samtligakritiska tiU utredningens förslag att omdöme skall ges för kurser om minst 15veckors längd. Enligt SÖ:s uppfattning torde knappast skäl finnas alt sättastudieomdöme efter en 15-veckorskurs. Studieomdömet är en angelägenhet iförsta hand för elever som genom folkhögskolan får allmän behörighet förfortsatta studier. Sådan behörighet torde endast undanlagsvis kunna nås efteren 15-veckorskurs. SÖ förordar därför införande av en regel av innebörd attnormalt bör studieomdöme endast ges till studerande som följt folkhögskolanskurser . Övriga här nämnda remissinstansers synpunktersammanfaller i stort med SÖ:s, SFEFtillstyrker utredningens förslag att endast ett sammanfattande omdöme om denstuderandes förmåga att bedriva studier skall förekomma. Däremot vUl SÖ och RIOatt skolorna även i fortsättningen skaU ha möjlighet att sätta tvåstudieomdömen. SÖdelar utredningens uppfattning att ett normeringsin-strument är nödvändigt föratt öka jämförbarheten mellan olika skolors omdömesskalor. SÖ anser attutveckling av ett normeringsinstrament liksom hittUls bör kunna göras i samrådmellan SFHL, SFEF och SÖ. SFHL konstaterar behovet av någon form av normeringmen framhåller det viktigt i att for- 1976/77: 55 106 mernafor normeringen inte får negativa konsekvenser för verksamheten vid skolan. SFEFanser att ett normeringsinstrament inte skall införas. Enligt SFEF åUgger detutbildningsdepartementet att ge SÖ befogenheter att agera mot skolor som har enväldig snedfördelning på omdömesskalan. , som erinrar om attomdömets funktion endast bUr att inom kvotgrupp tre vara det sistautslagsgivande vid ansökningar tiU spärrade utbUdningar, frågar om inteförslaget är att överdimensionera problematiken, eftersom det kan konstaterasatt väldigt få kommer att ha någon praktisk nytta av sitt omdöme. SFEFframhåUer vidare att omdömet inte är den enda urvalsmeriten i kvotgruppen ulandär finns även arbetslivserfarenheten som värderas av omdömet.SFEF är även tveksamt tUl test som mätinstra-menl med tanke på tidigareerfarenheter. Även Stensunds folkhögskola är tveksam tUl förslaget.Samhällsvetenskapliga fakultetens utbildningsnämnd vid i att det föreslagna kravet helt strider mot den målsättning individenspersonliga utveckling som har dragils upp för folkhögskolan. Det finns enuppenbar risk att provet kommer att styra studiearbetet vid skolorna i en ickeönskvärd riktning. SFHL,utbildningsnämnd och Stensunds folkhögskola delar utredningensuppfattnuig om att på fritidsledarlinjerna inget graderat studieomdöme skallutdelas, utan endast ett intyg över genomgången kurs. Intyget skall utförligtbeskriva utbUdningens innehåll och arbetsformer. Bl,a. SÖ, /SR, SFHL, , LRF och rektorsnämnden vidlärarhögskolan i delar i stort utredningens förslag angående folkhögskolornasbefattningshavare.