prop · G00364 · 1976-12-31 00:00:00 — Livräntan skall kunna ersätta åriiginkomstförlust upp till sju och ett halvt basbelopp mot f. n, fem basbelopp.Samordningen med den allmänna pensioneringen uiformas på samma sätt som inomarbetsskadeförsäkringen, dvs, livräntan skall täcka den del av inkomstförlustensom inle ersätts genom pension. Livräntan blir pensionsgrundande inom ATP. 1 fråga om ersättning finnsbestämmelser i 11 ij-Samordningen med den allmänna sjukförsäkringen regleras i2 kap. 13 tj och 3 kap. 13 tj AFL (se avsnitt 7,7). Värnpliktiga m. fl. har fri hälso- och sjukvård vidtiänslgöring och ibland även under viss lid efter utryckningen. Anstallsintagnahar också fri sjukvård. 1 paragrafens första stycke har därför liksom i 6 S 1mom. föreskrivils all sjukvårdsersättning endast utgår i den mån slaleninle tillhandahåller motsvarande förmån på annat sätt. Vad som avses medsjukvårdsersättning framgår av 3 kap. 4 och 10 tJS LAF. Andra stycket, som har förebilder i 6 S 5 mom. MELoch 5 tj AEF, innebär atl sjukpenning och egenlivränta inte skall ulgå underskyddstiden. Begränsningen gäller endasl den skyddslid under vilken skadan harinträffat och inte t. ex. en senare repetiiionsutbildning. Visar sig en skadaförst efler skyddstiden, skall liksom enligt 6 ij2mom, och 4SCEFsjukpenning inte ulgå för den dag då skadan iniräffade, 1 de bådabestämmelserna finns ocksä en liknande tvådagars karensregel. Dennaharemellertid ansetts onödig och har inte fått någon motsvarighet inompersonskadeskyddet. Det bör vidare påpekas atl en i 5 i; AEF upptagen möjlighetför den skadades anhöriga att uppbära en motsvarighet lill livränta underanstallsliden inle har förts över till den nya lagen. Prop.1976/77:64 129 Av 10 ij följer att sjukpenning- ochlivränleunderiag i princip skall ulgöras av den skadades sjukpenninggrundandeinkomsl enligl AFL. 1 förevarande paragraf har emellertid i enlighet med vadsom har anförts i den allmänna motiveringen lagits in en garanliregel fördensom har skadats underen längre tids värnpliklstiänstgöring, vapenfritiänslgöring eller bislåndsulbildning. Om någon genomgår ulbildning enligl 9 a§ krigssjukvårdslagen som kan jämställas med värnpliktigas långagrundutbildning, skall garanliregeln gälla även för honom. Bestämmelsen, somhar föregångare i bl. 9 § , innebär atl ersätlningsunderiaget blir lägsltvå basbelopp för lid , två och ett halvt basbelopp mellan 21och och därefter tre basbelopp. Även de som genomgår frivillig ulbildninglill regements- eller reservofficer avses bli omfattade av garanliregeln. Vissaövergångsfrågor behandlas under punkl 3 i övergångsbeslämmelserna. 1 detta sammanhang bör vidare erinras om alt delinom yrkesskadeförsäkringen har ansetts otillfredsställande all fastställa enlivsvarig ersättning på grundval av inkomslförhållandena vid skadelillfällel,om den försäkrade på grund av sin ungdom eller oavslutad yrkesutbildning inlehade full lön i sill yrke eller kanske inle någon lön alls. YFL har därförspecialregler i 9 ij tredje och fjärde siyckena om beräkning av årligarbelsförtiänsl för sådana försäkrade. Bestämmelserna gäller i princip även härifrågavarande personkrets (se t. ex. 9 ij ) och har kanske i prakiiken sinstörsta betydelse vid tillämpning av . Bestämmelsen i 9 tj tredje stycket YFL lar sikle påden som när skadan inträffade inle hade fyllt och innebär all den årligaarbelsförtiänsten skall räknas upp vid 18, 21 och . Arbelsförtiänstenskall därvid uppskattas med hänsyn lill den försäkrades sysselsättning vidskadetilirället. När del gäller den som har skadats undervärnpliklstiänstgöring har man i praxis tagit hänsyn till den skadadessysselsättning vid värnpliktstiänslgö-ringens början. En motsvarighet lillYFL:s bestämmelse har lagits in i 4 kap. 9 § LAF. Denna beslämmelse har genomhänvisningen till LAF i 10 § LSP gjorts lillämplig även på den som omfattas avpersonskadeskyddei. I enlighet med nuvarande praxis bör hänsyn därvid tas lillden sysselsättning som den skadade hade före skyddstidens början. Beträffande den som genomgår yrkesutbildning närskadan inträffar föreskrivs i 9 ij fjärde siyckei YFL alt den åriigaarbelsförtiänsten skall beräknas lägst till vad han skulle ha förtiänal om handå hade avbrutit utbildningen och börjat förvärvsarbeta. Bestämmelserna har vidtillämpning av tolkats så att man skall utgå från den utbildning som denskadade hade vid inryckningen, lavsnitt 7.6 föreslås att 4 kap. 10 ij LAF skalluividgas pä visst sätt och innebära att varje försäkrad som drabbas avarbetsskada medan han genomgår yrkesutbildning skall få sittersättningsunderiag för beräknad utbildningstid besiämt lägst lill den inkomstsom han sannolikt 9 1976/77. 1976/77:64 130 skulleha fåll, om han när skadan inträffade hade avbrutit utbildningen och börjatförvärvsarbeta. För liden efler utbildningstidens slut utgörs livränleunderiagellägst av den inkomsl av förvärvsarbete som han då sannolikl skulle ha haft, omskadan inle hade inträffat. Bestämmelserna kompletteras i 4 kap. 10 ij LAF meden garanliregel som har redovisais i del föregående. Även dessa bestämmelserfår molsvarande lillämpning på värnpliktiga m. fl. Paragrafen överensslämmer i huvudsak med 22 a ijMEL och har behandlats i den allmänna motiveringen. Vissa övergångsfrågorbehandlas under punkl 3 i övergångsbeslämmelserna. 1 10 i; ges via 6 kap. 7 ij LAF en hänvisning lill20 kap, 3 ij AFL. Enligl den beslämmelsen får ersättning sättas ned eller drasin bl. a, om skadan har ådragits i samband med brott för vilkel ansvar harådömls. Enligl 7 ij AEF får ersättning lill häktad eller anslaltsinlagendessulom sällas ned eller dras in, om skadan har föranletts av allordningsföreskrifter har åsidosatts eller andra särskilda omständigheter talarför del. Vid tillkomsten av lidigare förordning i ämnet framhölls atthuvudregeln var all ersättning skulle ulgå. En anstaltsinlagen bordeemellertid inle tillerkännas ersättning för varje skada genom olycksfall. Dellagäller särskill "då den skadade genom viss verksamhel för sitl eget nöjeeller i sitl eget särskilda intresse framkallat olycksfallet". Det harinle ansetts möjligl atl undvara en molsvarande begränsning i den nya lagen.Vissa brottsliga gärningar leder inte lill ålal när de utförs på anstalt.Ersättning vid skada som inträffar i samband med sådan handling eller t. ex.under rymning bör kunna sällas ned eller dras in. Nedsättning eller indragning kan vidare bli aktuellom den intagne har skadats under en permission som har misskötts. Beslämmelsenbör emellertid som kommittén har förordat ulnyttias restriktivt och endastgeniemoi den skadade. Regeln gäller alltså inle ersättning vid dödsfall. Punkierna I och 2 i övergångsbeslämmelserna harutformats efler mönster av övergångsbestämmelserna till LAF. Det innebär bl. a.atl den nya lagen kommer alt gälla även sjukdom som har ådragits under tiänslgöringeller anslaltsvislelse som ligger före lagens ikraftträdande, förutsatt allsjukdomen inte visar sig förrän efter denna tidpunkt. , CEF, AEF, akluellaförfattningar om räddningstiänst eller äldre bestämmelser kommer alltså inleall lillämpas i sådant fall. 1976/77:64 131 1 22 a tj föreskrivs att särskild sjukpenningkan utgå i samband med grundutbildning eller motsvarande utbildning enligl 27ij 1 mom. D värnpliktslagen. Del sistnämnda avser viss speciahjänst som bl, a,läkare, tandläkare och tekniker kunde fullgöra fram till den . Densom har påbörjat sådan utbildning skall fullgöra den enligt de gamlabestämmelserna. Del har därför föreskrivils alt utbildningen skall jämställasmed dagens grundutbildning (punkl 3). 7.2Förslaget till lag om statlig ersättning vid ideell skada 1 likhet med LAF avser lagen om statligtpersonskadeskydd ersättning för ekonomisk skada. Ersättning för lyte och menvid arbetsskada regleras helt genom de avtal om irygghetsförsäkring somarbetsmarknadens parter har kommii överens om. De som omfattas av lagen omstatligt personskadeskydd är emellertid inle arbetstagare i den verksamhet somlagen avser all läcka. Den rätt lill ersättning för ideell skada i dessa fallsom har föreslagits i den allmänna motiveringen måste därför slås fasl iförfattning. Enligt paragrafens första stycke ges alla somomfattas av personskadeskyddei också räll till ersättning för ideellaskadeföljder. Kommittén har särskilt övervägt om personal inomcivilförsvarets verkskydd bör omfattas av lagen. Civilförsvaret skall anordnasdels som allmänl civilförsvar, dels som verkskydd. Verkskyddel är i första handavsett för skyddet av den egna anläggningen. Enligl civilförsvarslagen åliggerdet anläggningens ägare all ge sina anslällda ersättning för tiänslgöring iverkskyddet, och kungörelsen om särskilt olycksfallsskydd för värnpliktiga m.fl. gäller inte där. Beträffande verkskyddspersonalens möjligheter att fåersättning från TFY lorde del enligt kommittén vara klarl all sådan ersättningulgår vid skada på arbetsplatsen. Utbildningen i verkskydd äger emellertid somregel rum på runt om i landet,och man kan anta all TFY inle gäller där. Ersättning för ideell skada skulle dåkunna ulgå endasl om förutsättningar för skadestånd föreligger, Kommitttén haransett della otillfredsställande och bl, a, därför föreslagit alt alla inomverkskyddel skall få ersättning för lyte och men m. m, i den mån skadanomfattas av lagen om statligt personskadeskydd. Den här föreslagna lageninnehåller inte heller någol undanlag. Huruvida en inträffad skada över huvud tagel ärersättningsgill får bedömas enligt reglerna inom personskadeskyddei. Harersättning utgått enligt lagen om personskadeskydd, behöver den frågan frånsettparagrafens andra stycke inle prövas ytterligare. Om skadan l. ex. harföranlett fri sjukvård men ingen inkomstförlust, måstedäremot hela 1976/77:64 132 ersättningsfråganbedömas självständigt i ärendet om ideell skada. 1 paragrafens andra stycke besläms lagens närmaretillämplighetsområde. Skador som har uppkommii inom verksamhelen i fråga ellerunder vislelse inom del område där verksamhelen bedrivs eller vidfördolycksfall berättigar till menersällning. frilidsskador ersältsdäremot inle. Uttrycket "föriäggningsplals eller, omsärskilt anordnad föriäggningsplats saknas, plats där verksamheten i frågabedrives" skall läsas mol bakgrund av 2 § kungörelsen om särskillolycksfallsskydd för värnpliktiga m. fl. Den plats som avses är alltså i försiahand det ställe där vederbörande normaU uppehåller sig då han dellar i verksamhelen.Belräffande värnpliktiga m. fl, blir den platsen vanligtvis kasernområde ellerfartyg. Även andra särskill anordnade förläggningar hör hil. Om däremol denvärnpliktige skadas under fritidsvistelse på t. ex. ell övningsfält eller enskjutbana utanför förläggnings-området, faller skadefallel utanför lagen.Beträffande anstallsintagna torde ifrågavarande ullryck inle vara svårtolkat.För denna kategori gäller lagen inle vid vård ulom anstalt. Förräddningstiänstens del gäller skyddel på "plats där verksamhelen i frågabedrives", även om den tiänslepliktige inle ulför någol arbeie vidskadetillföllel. Rällen till menersättning är lill skillnad frånrällen lill ersättning för inkomstbortfall inle begränsad lill viss lägslainvaliditelsgrad. Ersättningarna skall enligl 2 § bestämmas med tillämpning avstatens personskadeförsäkring, vilkel innebär all full jämställdhet uppnås medförmånerna för de statligt anställda. De olika ersättningar som kan utgå är somframgår av 1 § ersättning för sveda och värk, lyte och men saml s. k. allmännaolägenheter. Allmänna olägenheter ersätts enligl labellnormer. 1 samband medersättning för lyte och men kan även ges ersättning för t. ex. vanprydande ärr,ampulalionsdefeki och föriusl av sinnesfunklion eller länder eller inre organ.Dessa skadeföljder har ansetts täckta av begreppet lyte och men i I §, Hänvisningen lill 14 § LSP medför all ersättningför ideell skada kan sättas ned eller dras in i vissa fall. Dessa situationerhar behandlals i kommentaren lill 14 § LSP. Som kommittén har anfört bör den skadade inlefråntas sin möjlighel all föra skadeståndstalan vid personskada som omfattas avdenna lag. För all den skadade inte skall erhålla ersättning för ideell skadamed elt sammanlagt för högt belopp måsle ersättningen enligl denna lagsamordnas med ersättning som utgår i skadesiånd eller somiraflkskadeersällning. Enligl paragrafen iniräder staten i den skadades rälllill skadesiånd eller Iraflkskadeersällning Prop.1976/77:64 133 förideell skada intill belopp som utges enligl denna lag. Innebörden avföreskriften blir all ersättningen är subsidiär i förhållande lill skadesiåndeller irafikskadeersätlning för ideell skada. Har den skadade t. ex. erhållitersättning för ideell skada på grund av en irafikskada, får staten avräkna denersättningen vid bestämmande av ersättning enligt denna lag. Om i stället denskadade har uppburii ersättning enligt denna lag, har slalen räll lillirafikskadeersätlning intill del utgivna beloppel. Är slalen den som skall utgeirafikskadeersätlning eller skadesiånd, följer av föreskriften i denna paragrafalt staten för avräkna ersättning enligl denna lag från irafikskadeersätlningeneller skadeståndet. Som har föreslagils i den allmänna motiveringenskall ersättningen beslutas av den statliga irygghetsnämnden. Den som ärmissnöjd med beslutet får enligl paragrafens andra stycke hänskjula frågan tillden särskilda skiljenämnd som har inrättats för statens personskadeförsäkring.Talan skall enligl de regler som gäller inom personskadeförsäkringen föras . Mol skiljenämndens beslul får enligl nämnda regler talan förasendasl i fall som avses i 21 § lagen (1929:145) om skiljemän. Trygghels-nämndenavses få möjlighel all meddela behövliga verkslällighetsföreskrif-ter. Genom paragrafens tredje stycke görspersonskadeförsäkringens regler även i övrigt tillämpliga på förfarandet iersällningsärendena. 7.3Förslaget tUl lag om krigsskadeersättning till sjömän Paragrafen ersätter 1 § krigsförsäkringslagen, 1 §hemreseförordningen och SFS 1954:278. Lagen ger sjömän skydd förkrigsolycksfall i ullandel och innebär därvid alt LAF:s skydd sträcks ut lillvislelse i land på frilid saml till alla utresor och hemresor i samband medtiänslgöring på svenski fartyg. Del senare gäller även resor från och lillutrikes ort. Skyddel avser vidare väntan på försia möjlighel lill hemresa. Omsjömannen skadas till följd av krigshändelse när han befinner sig ombord påfartyget, gäller LAF. Ullryckel "krigshändelse" skall lolkas påsamma sätt som "krigsålgärd" har tolkals vid lillämpning av 1937 och1954 års krigsförsäkringslagar. Vidare skall uttrycket "ort där fartygetligger" i punkten 2 lolkas som vid lillämpningen av SFS 1954:278. Som har föreslagils i den allmänna motiveringenskall lagen inle bara omfatta sjömän utan även andra som ulför arbeie påfartyg; jfr 3 § Prop.1976/77:64 134 sjömanslagen(1973:282) och prop. 1975:109 s. 24 och 36. Ersättning skall i första hand utgäfrån arbetsskadeförsäkringen. Övriga inskränkningar i tUlämpningsområdet harförts över från krigsförsäkringslagen. Vid skada skall arbetsskadeförsäkringensersättningsbestämmelser liksom f. n. gälla i lillämpliga delar. Den s. k. särskilda ersättningen har förts överfrån gällande lag och skall beräknas efter den medicinska invaliditetsgraden.Ersättningen är avsedd som kompensation för all TFY-ersälining inle utgår vidskada som läcks av den nya lägen. Eftersom lagen inle längre avser all förstärkagrundförmånerna vid arbetsskada och då den särskilda ersällningen har karaklärav menersällning, har i lagförslaget inte lagils upp någon motsvarighet tillden särskilda ersättningen ål eflerievande. Dessa får anses tillgodosedda genomde livränlor som kommer att utgå med tillämpning av LAF. beslul kommer genom hänvisningeni 3 ij lill LAF - som innehåller en vidare hänvisning lill AFL - alt kunnaöverklagas i vanlig ordning. 7.4Förslaget till lag om uppräkning av yrkesskadelivräntor m. m. Paragrafen harutformats i anslulning lill 1 S 1962års förhöjningslag och 1 ij 1967 ärs värdesäkringslag. Paragrafens första stycke har behandlals i denallmänna motiveringen. Om någon har ådragit sig skador som var för sig medförrätt till livränta enligt lag som anges i I ij, bör en samlad bedömning avnedsättningen av hans arbetsförmåga göras (jfr 3 § lag). Del blirnormall den utgående livräntan efter lidigare lillägg, omreglering,förhöjning och värdesäkring som skall läggas till grund för uppräkningen.Uppräkningen gäller emellertid också sådana livränlor enligl de akluellalagarna som fastställs efter den och livränta som i s. k.recidivfall kunde ha utgått . 1976/77:64 135 Beslämmelsen om värdesäkring har utformats eflermönster av 6 kap. 2 ij LAF. Livränta som inle räknas upp enligl 2 ij kommerfortfarande alt vara värdesäkrad enligt lag. Denna paragraf har sin motsvarighet i 4 iJ 1967 årsvärdesäkringslag. Innebörden av beslämmelsen är alt den skadade när livräntabyts ut mol sjukpenning enligl i 16 ij försia stycketgaranteras en sjukpenning som motsvarar livräntan efler uppräkning. Liksom vid lidigare uppräkningar skall givelvisolika gällande regler om ersättningarna avse även den höjning somföljer av denna lag. Detta har ansetls framgå ulan särskild föreskrift. Iförevarande paragraf har däremot liksom i 5 ij värdesäkringslagföreskrivils atl uppräkningen och värdesäkringen av uppräkningsbeloppel inleskall beakias vid tillämpning av samordningsreglerna i 17 kap, 2 § AFL. Paragrafen ulgör en garanliregel för livräntelagaresom drabbas av recidiv och har behandlals i den allmänna motiveringen (avsniu5.4.3). Paragrafen reglerar finansieringen av uppräkningenoch har motsvarigheter i 1962 och lagar. 7.5Förslaget till lag om uppräkning av statliga yrkesskadelivräntor m. m. 1 1 S anges i överensslämmelse med 1 ijförordningen (1967:920) om värdesäkring av yrkesskadelivränlor, som ulgår avstatsmedel, m. m. de författningar enligt vilka livräntorna skall ulgå. Tvåförfattningar har iillkommil,nämligen kungörelsen (1961:564) om ersäuning avstatsmedel för medverkan i flygräddningstiänst m. m. och brandlagen(1974:80)(punkterna 25 och 27). Livräntor enligt författningarna under punkierna 1,2 och 5 finansieras i huvudsak, men inle hell, av statsmedel. Prop.1976/77:64 136 andrastycke skall emellertid hela uppräkningen belalas av statsmedel. På samma sätthar förfarits vid tidigare livräntehöjningar. Härden skadade räll till både livränta som ulgår avstatsmedel och livränta som avses i den uppräkningslag som har behandlals iavsnitt 7.4 skall en samlad höjning av livräntorna göras. Del har inle ansettsnödvändigt all ha någon uttrycklig bestämmelse om detla Gfr kommentaren lill 2ij i den föregående lagen och 4 tj SFS 1962:304), 7.6Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring Till följd av ändringen i inledningsparagrafenkommer lagen att omfatta i princip alla förvärvsarbetande. 1 enlighet med vadsom har anförts i den allmänna motiveringen har beträftande egenföretagare ochuppdragstagare föreskrivits villkor om alt han skall vara bosatt i ochinte ha undantagande från ATP. Det är all märka atl uppdragstagare inle sominom AFL (3 kap. 2 ij) formelll skall anses som arbetstagare i fråga omförmåner från arbetsskadeförsäkringen. Uppdragstagaren skall i stället följasamma regler som egenförelagarna. Kravei på försäkring för ATP belräffandeinkomsl av annat förvärvsarbete än anslällning gäller även uppdragstagare somobligatoriskt anses som arbetstagare enligl AFL och som dessutom har sådaninkomsl. Den som kan göra en verkande återkallelse av anmälan om undanlagandefrän ATP har dock möjlighel alt skaffa sig en heltäckande försäkring förarbetsskada; se vidare avsnitt 7.7. 6 § och 4 kap 10 § Ändringarna i dessa paragrafer innebär allarbetsskadeförsäkringens beslämmelser om särskilt ersättningsunderiag förstuderande som avses i I kap. I § sträcks ut till alla som genomgåryrkesutbildning. Ändringarna, som har aktualiserats av ,får betydelse för studerande som skadas när de förvärvsarbelar, t. ex. underferier. De medför alt överensslämmelse uppnås med Gfr 9 tj fjärdesiyckei och 13 tj andra stycket YFL), 6kap, 1 § Bestämmelserna i det nya fjärde stycket gäUer densom efler skadelillfällel blir undantagen från ATP belräffande inkomsl av annatförvärvsarbete än anställning. Underlåtenhet all beiala ATP-avgift får sammaverkan som undantagande. Med hänsyn till de samordningsregler mellan livräntaoch ATP som finns i LAF (4 kap. 4 ij och 6 kap. 1 tj) kan elt undanlagande från Prop.1976/77:64 137 ATPföra med sig all arbetsskadelivränlan lill den försäkrade eller hanseflerievande i stället blir slörre. Livräntan skulle i den delen kunnabetraktas som avgifisfri ATP. Del har som framhållils i den allmännamotiveringen ansetts skäligi all bortse från denna effekt såviii angår undanlagandesom har gällt före skadelillfällel. En senare anmälan om undantagande bördäremol rimligtvis inte lämnas obeaktad. Som ett nytt fjärde stycke iparagrafen har därför lagils in bestämmelser av innebörd all livräntan vidsådan anmälan skall samordnas med den ATP som kunde ha utgått om anmälan inlehade gjorts Gfr 4 i) lagen om pensionstillskott). Regeln gäller även den somhar skadats som arbetstagare. Egenföretagare för vilken sjukpenningförsäkringenjämlikt 3 kap. Il ij AFL gäller med karenstid (3, 33 eller ) kommer ienlighet med vad som har anförts i fråga om verkan av undanlagande från ATPinle under denna lid all kunna få kompletterande sjukpenning frånarbetsskadeförsäkringen i den mån liden ligger inom samordningsliden. Här återfinns de nya avgiftsbestämmelser som hardiskuterats i den allmänna motiveringen. Bestämmelserna i 2 ij första styckethar getts samma innehåll som flertalet motsvarande regleromarbetsgivaravgifter. Den praxis som gäller i fråga om beslämmelsernas internationellaräckvidd bör lillämpas även i fortsällningen. Hänvisningen i 2 ij förstastycket lill 3 kap. 2 ij AFL gäller alla uppdragstagare som skall anses somarbetstagare inom AFL, således även egenföretagare som har iräffal ett s. k.likslällighelsavial med en uppdragsgivare. Delta innebär all uppdragsgivareundantagsvis kan få beiala avgift (0.25 96) också för sådan uppdragstagare somslår ulanför arbetsskadeförsäkringen enligt 1 kap. 1 § LAF. Den valdalösningen är förestavad av administrativa skäl och gäller-liksomavgiftsreglerna i övrigi-i avvaklan på resultatet av den översyn av hilhörandefrågor som görs av pensionskommittén. Egenavgifien skall las ut hos försäkradeegenföretagare och har i fråga om avgiftsunderiag och vissa förutsättningar t.v. knutits till vad som gäller för sjukförsäkringsavgiften. Koslnader som föranleds av den föreslagna lagen omuppräkning av yrkesskadelivräntor m. m. skall enligl denna läckas genomarbetsskadeförsäkringsavgifterna. har markerats även i 3 ij förstastycket 2 i förevarande kapitel. Det har också gjorts elt par redaktionellaändringar i kapitlet. I detla kapitel har införts beslämmelser om anmälanav arbetsskada som har drabbat egenföretagare och uppdragstagare (I ij andrastycket). Prop.1976/77:64 138 lagarnajämställs med egenföretagare i fråga om förmåner och skall därför själva göraskadeanmälan. 1 8 kap. har vidare föreslagils tillägg som närmasl kan betraktassom följdändringar. Med uppdragsgivare i 7 och 11 §§ skall förstås den somcivilrällsligl sett har gett någon som inle är anställd hos honom i uppdrag allulföra arbete för hans räkning. Reglernai fråga om avgiftsuttaget för innebär följande. I fråga om arbetsgivaravgift för lön lill vanligaarbetstagare gäller samma regler (0,av lönesumman föråret). Försäkringsskyddet enligt LAF sträcks emellertid den ultill vissa medlemmar av arbetsgivarens familj som f n. är undantagna från YFL.Avgiftsmässigt rör del sig här om ringa belopp och det har av administrativaskäl ansetls att arbetsgivaravgifter för dessa nya gmpper inle bör las ul förår 1977 Gfr avsnitt 7.15). Belräffande uppdragstagare och egenföretagare, somockså blir försäkrade försl , avses för året gälla följandeavgiftsregler.