prop · G00390 · 1976-12-31 00:00:00 — Enligt de flesta kollektivavtalen är påsk-,pingst-, midsommar-, jul- och nyårsafton fridagar, med större eller mindreinskränkningar beroende på verksamhetens art. För arbetstagare med söndagsarbete finns en särskildbestämmelse (8 § andra stycket SemL). Bestämmelsen innebär att arbetstagarentillförsäkras ledighet som infaller under eller näst efter semestern.Om arbetstagaren helt eUer delvis får kompensation för sitt söndagsarbete genomledighet på annan veckodag, skall de ledighetsdagar som infaUer under semesternräknas som semesterdagar. Den särskilda bestämmelsen för söndagsarbetandeinfördes är 1945 och syftade till att garantera även dessa arbetstagare tvåhela kalenderveckors semester. Avvikelser frän bestämmelserna SemLförekommer i vissa kollektivavtal. a. statstjänstemän gäller exempelvisatt helgdagar samt påskafton, och inte räknas in isemestern. På det kommunala området utgår semestern med ett visst antalvardagar . Även andra beräkningsgmnder förekommer. Förarbetstagare i kontinuerlig skiftgång fastställs i regel ett arbets- 1976/77: 90 92 schemalång tid i förväg. Det kan ibland inträffa att fallerflera dagar som enligt schemat normalt skulle vara fridagar än som motsvararantalet , SemL reglerar inte särskUt frågan om utläggning avsemester för arbetstagare med kontinuerligt skiftarbete. Det är endastsöndagsarbete som är särskilt reglerat i 8 § andra stycket i lagen. syftar med sitt förslag i förstahand till att alla arbetstagare skall få fem veckors semesterledighet varjesemesterår. Om femveckorssemestern läggs ut i en följd med början ,blir den sammanhängande ledigheten för en person med normalarbetsvecka. Med semesterdagar avses i kommittéförslaget hela kalenderdygn.Semesterledigheten skall anses börja kl, 00.00 den första och sluta kl. 24.00den sista semesterdagen. En följd av att förslaget bygger pä femdagarsvecka äratt och inte skall räknas som semesterdagar. Fem veckorssemester betyder alltså . För att hindra missbruk av regeln attlördagar i allmänhet skall håUas utanför semesterledigheten föreslår kommitténatt lördag som är arbetsdag skall räknas som semesterdag, om den utlagdasemestertiden är kortare än . En person som vanUgen arbetar pålördagar skulle annars kunna otiUbörligt förlänga sin semesterledighet, genomatt dela upp sin semester. Kommittén föreslår vidare att helgdagar, oavsettsemestertidens längd, inte skall räknas som semesterdagar. Man hänvisar tillatt en sådan ordning gäller även i de övriga nordiska länderna och ligger ilinje med om semester. Semesterledigheten förlängs aUtså meden dag, om den sammanfaller med . Några andra sedvanliga fridagar änvissa helgdagsaftnar finns enligt kommittén inte längre på den svenska arbetsmarknaden.Enligt de flesta kollektivavtalen är påsk-, pingst-, midsommar-, jul- och nyårsaftonarbetsfria dagar med vissa begränsningar av hänsyn tiU verksamhetens art.Sådana dagar föreslås i betänkandet bli likstäUda med sön-och helgdagar vidberäkmng av semesterdagar, vilket överensstämmer med andan i ILO-konventionen.Kommittén föreslår inte någon särskild regel för det fall att arbetsveckan ärkortare än . En deltidsanställd som arbetar endast iveckan skaU alltså räkna alla vardagar utom som semester. Om man isemesterledigheten endast räknar in arbetsdagar, skulle en femveckorssemesternämligen sträckas ut orimligt långt. I sistnämnda hänseende föreslås alltsåingen ändring av nuvarande beräkningsgrunder. I fråga om den som arbetar och söndagarföreslås följande. De och som infaller under semestertidenskall Uksom f. n. inte räknas som semesterdagar, medan fridagar som utgår somkompensation för lördags- eller söndagsarbete och som infaller undersemesterledigheten räknas som semesterdagar. I syfte att ge arbetstagare medlördags- och söndagsarbete rätt till lika lång sammanhängande 1976/77: 90 93 ledighetsom vardagsarbetande föreslår kommittén, att arbetstagare som är skyldig attarbeta lördag eller söndag skall ha rätt till ledighet även de ochsöndagar som ligger före eller efter en semesterperiod av visslängd. Sådana arbetstagare får alltså rätt att sluta sitt arbete på fredagenföre en semesterperiod och behöver inte börja arbeta förrän eftersemestern. Bestämmelsen har utformats så att den endast skall kunna åberopas engång varje semesterår. Den gäller enligt betänkandet endast omsemesterledigheten utgår i en följd. framförda förslag för vilka jag nu har redogjort tar som nämnts iförsta hand sikte på arbetstagare, vars arbetstid inte är oregelbunden ellerförskjuten. Reglema kan enUgt kommittén inte utan vidare tillämpas påarbetstagare med obekväm eller förskjuten arbetstid, dvs. skiftarbetare,turlistearbetare eller personer med annan form av oregelbundenarbetstidsförläggning. Problem anges främst uppstå vid kontinuerligtskiftarbete. Vid sådant skiftarbete görs skiftschemat upp i förväg,normalt för ett kalenderår. Skiftcykeln kan variera mellan 4 och 5 veckor.Antalet fridagar imder växlar beroende pä schemaläggningen. Antaletarbetsdagar är därför olika inom de olika skiftlagen under en fyraveckorsperiod.Lagförslaget utgår frän att alla som har arbetat hela intjänandeåret får rätttill ett betalt uppehåU i arbetet i form av semester.Arbetstidens förläggning i det enskilda faUet skall enligt kommittén intepåverka semesterns längd, utan lagen skall tillförsäkra aUa Uka lång semester.Skulle man vid kontinuerligt sldftarbete jämställa arbetsdagar medsemesterdagar och aUtså genomgående håUa fridagarna enligt-schemat utanförsemesterledigheten, skulle det enligt kommittén medföra att semestern fördenna gmpp blev längre än den lagstadgade, beroende på att gruppen har kortarearbetstid. Vidare skulle semesterns längd kunna variera tiU annat ocharbetstagare inom samma företag skulle få oUka lång semester, beroende på hurdenna läggs och hur schemat är upplagt. Kommittén menar att semesterledigheteni vissa faU kan byggas in i schemat redan från början sä att varje enskildarbetstagare får en riktig årsarbetstid enligt avtalet. I andra fall kanföljden av en semesterförläggnmg bli att den anställde går miste om ledigheteller också får längre ledighet än han normalt skaU ha, beroende är ojämnt fördelad på veckorna. För att åstadkomma helt rättvisaförhållanden för arbetstagare i kontinuerUgt skiftarbete skuUe man enUgtsemesterkommittén inte bara behöva räkna med dagar utan också med tinunar. Detär enUgt kommittén inte möjUgt att formulera någon genereU regel som täcker inalla tänkbara varianter. Parterna får genom förhandlingar tillse att varjeenskild arbetstagare uppnår en riktig arbetstid enligt avtal och att någonledighet inte går förlorad genom semesterutiäggningen. Motsvarande problem kanuppstå för arbetstagare, vars arbetstid är 1976/77: 90 94 förlagdtUl olika tider av dygnet enligt en fast tjänstgöringslista. Helgarbete ärmycket vanligt bland de turUstearbetande. På grund av den storavariationsrikedomen anser kommittén det också i detta fall vara omöjUgt attnärmare ange några riktlinjer för semesterberäkningen. Det får i ställetankomma på partema att avtalsvägen lösa frågorna med utgångspunkt i att varjearbetstagare skall uppnå en riktig arbetstid enligt avtalet och attarbetstagaren inte skaU förlora ledighet som han annars skulle ha haft imdersemesterperioden. Kommittéförslaget innehåller emellertid inte någonuttrycklig bestämmelse enUgt vilken partema får rätt att avtala om avvikelsefrän lagens bestämmelser angående semesterberäkningen. Detta torde hänga sam- .man med att avtal om avvikelse från lagen är tillåtna, under fömtsättning attsemesterberäkningen inte medför sämre förmåner för arbetstagarna än lagensbestämmelser gör. Remissinstanserna har i allmänhet godtagitförslaget att beräkna semesterledigheten med utgångspunkt i femdagarsvecka.Några remissinstanser är emeUertid kritiska mot den hårda anknytning som sketttill tiden måndagfredag. och Svenska transportarbetareförbundetförordar att semesterberäkningen för personer med oregelbunden arbetstid istället knyts tiU arbetsdagar, dvs. att endast arbetsdagarna skall rälcnas somsemesterdagar medan fridagarna hålls utanför semestem. Den särskilda bestämmelsen för lördags- ochsöndagsarbetande har kommenterats av åtskiUiga remissinstanser, LO och TCO harföreslagit ändringar i syfte att låta bestämmelsen oftare bU tUlämphg.ÄtskUliga andra remissinstanser, bland vUka jag vill nämna kammarrätten i ,SJ, och , stäUer sig emeUertid kri tiska tiU denföreslagna rätten tUl ledighet under såväl veckoslutet före somveckoslutet efter semestem. De nu nämnda remissinstanserna menar att förslagetmedför svårigheter på främst arbetsplatser med kontinuerligt skiftarbete ochturlistebundet arbete, eftersom både de som har haft och de som just skaU hasemester är lediga samma veckoslut. Kammarrätten pekar på att bestämmelsen kanleda tiU att semesterledigheten får börja pä annan dag än måndag, omdriftstörningar skaU kunna undvikas. EnUgt SJ kommer vikarieresurserna attansträngas så, att koncentrationen av semestem äventyras. framhåUer att kompensation ofta i form av kortare arbetstid gäller för arbetstagare med onormal arbetstidsförläggning. YtterUgaregottgörelse bör enligt förbundet inte föreskrivas i lag. Slutligen vill jag nämna att ett betydande antalremissinstanser önskar att beräkningsbestämmelserna görs dispositiva. förslag till beräkningsgrunderför semesterledigheten syftar i första hand tiU att tUlförsäkra varjearbetstagare fem vec- 1976/77: 90 95 Kommittén har vid utformningen av förslaget utgått frånfemdagarsvecka. Förslaget har, som jag har nämnt, i denna del i allmänhetgodtagits av remissinstanserna, även om några av dem i StäUet förordar attsemesterledighet läggs ut enbart på arbetsdagar eller i övrigt anseranknytningen till kalenderveckan alltför stel. För egen del anser jag i likhetmed kommittén att semesterberäkningen bör bygga på kalenderveckan. Därigenomblir det möjligt att åstadkomma i princip lika lång semesterledighet för alla.Arbetstidens förläggning, infaUande ledighetsdagar etc. bör inte heller ifortsättningen påverka själva semesterledighetens längd. Som kommittén ocksåpekat på skulle en semesterberäkning, grundad , kunnaleda tUl en orimligt lång semester för arbetstagare som arbetar endast någoneller . Jag anser det också lämpligt att i lagstiftningenutgå från det förhåUandet, att arbetsveckan normalt motsvarar tiden måndagfredag.Femdagarsveckan har sålunda genomförts inom praktiskt taget helaarbetsmarknaden. Även förslaget att med söndag jämställa helgdagaroch vissa helgdagsaftnar bör enligt min mening genomföras. Förslaget ligger iUnje med om semester. Det innebär vidare, såvitt gäUerhelgdagarna, att vi från svensk sida ansluter oss tUl den princip som övriganordiska länders semesterlagstiftning vilar på, I Ukhet med kommittén anserjag slutligen, att lördag bör räknas som semesterdag i vissa fall närsemesterledigheten är helt kort. Bestämmelsen bör dock ges en annan utformningi tekniskt hänseende. Jag återkommer till denna fråga i specialmotiveringen. Kritiken mot förslaget tar som framgått främstsikte pä den särskUda bestämmelsen angående arbetstagare som regelmässigtarbetar . Ett stort antal remissinstanser är vidarekritiska mot att bestämmelserna om semesterbeiräkningen inte har gjortsdispositiva. Den nu gäUande särbestämmelsen 1945. gällde att de då arbete normaltutfördes räknades in i semestem. Med stöd av motiven tUl då g"ällandesemesterlag antog man, att i stället sådan fridag som inföll undersemesterledigheten skulle i lagens mening anses såsom söndag och alltså inteingå i semestem. I de fall då söndagsarbetet inte fuUt ut kompenserades avannan ledighetsdag, kom söndagsarbetande att få kortare ledighet i samband medsemestem än andra arbetstagare. Den nuvarande bestämmelsen innebär däremot,att de arbetstagare som det här är fråga om aUtid har rätt till ledighet underde som infaller under och efter semestem, I gengäld räknasmotsvarande ledighetsdagar in i semestem. lagändringsyftade tiU att aUtid tiU-försäkra de söndagsarbetande två fulla veckorssemester. I propositionen (prop. 1945: 273 s. 98 f) uttaladeföredragande.departementschefen vidare att, om dessa arbetstagare samtidigtsom de fullt, ut kompen- 1976/77: 90 96 seradesför söndagsarbete med annan ledighet berättigades till ledighet även undersöndagen före semestern, så skuUe följden bli att de fick enledighetsdag mer än övriga arbetstagare. I det nu framlagda betänkandet föreslärsemesterkommittén som nämnts för helgarbstarnas del en regel, som ger dem rätttUl ledighet såväl vid semesterperiodens början som vid dessslut. Därigenom avses även dessa arbetstagare komma i åtnjutande av sammanlagt37 dagars ledighet, om semestern tas ut på en gång. Orsaken till att arbetstagare med normalarbetstidsförläggning enligt förslaget kan ta en sammanlagd ledighet av 37dagar är den, att semesterledigheten vanUgen läggs ut med början en måndag.Vid varje annan utläggning av semesterledigheten uppgår denna tUl ,dvs, . Själva lagen ger aUtså inte någon rätt tiU längre ledighet än 35dagar. Jag har stor förståelse för önskemålet från framför allt vissa arbetstagarorganisationeratt arbetstagare med helgarbete skall ges rätt till ledighet av samma längd somden som i praktiken gäUer för andra arbetstagare som en konsekvens av bruketatt inleda semestrarna . Man kan emeUertid inte bortse från att denav kommittén föreslagna bestämmelsen ger upphov till betydande praktiskaproblem. Flera remissinstanser, bland dem kammarrätten i , SJ och SAF,pekar sålunda på att aUvarUga svårigheter uppstår när det gäUer att håUaverksamheten igång under de veckoslut då både de som återvänder från semesteroch de som börjar sin semester är lediga. Jag viU också peka på attden föreslagna bestämmelsen kan sättas ur spel genom att arbetsgivarenförlägger semesterledigheten för söndagsarbetande på sådant sätt att ledigheteninte börjar i anslutning till veckoslut. Min slutsats bUr att semesterlagen bör syfta tillatt garantera varje arbetstagare, oavsett hur arbetstiden är förlagd, en rätttiU fem veckors semester. Detta innebär i fråga om dem som normalt måste arbetaunder lördag eller söndag tiU en början att lagen bör tillförsäkra dem ledighetunder sådan dag, om den infaller under semesterledigheten. Vidare bör ettveckoslut antingen före eller efter semesterledighetenhåUas utanför denna. Förslaget innebär i denna del en ändring i förhållandetill SemL, enligt vUken ledigheten är knuten till söndagen eftersemesterledigheten. Inte sällan kan det vara fördelaktigare för arbetstagarnaatt ledigheten i stäUet får inleda semestern. Därigenom ges arbetstagarenmöjlighet att återhämta sig från arbetet innan han påbörjar semesterledigheten. Motsvarande ledighet annan veckodag skaU däremotinräknas i semestem, I detta sammanhang viU jag erinra om, att det ipropositionen till SemL (prop, 1963: 68 s, 64) klart uttalades, attdet inte kan anses vara i överensstämmelse med lagens syfte, att arbetsgivarenutnyttjar sin frihet att bestänuna tidpunkten för semestern tiU att förläggadenna tiU en period under vUken arbetstagaren är berättigad tUl ett 1976/77: 90 97 Från arbetstagarhåll har man emeUertid menat, att ordalydelsenav 8 § andra stycket SemL möjliggör en sådan semesterförläggning ochdärigenom försätter arbetstagarparten i svårigheter vid förhandlingar rörandesemesterförläggningen. Jag delar självfallet det synsätt som har kommit tilluttryck proposition. Se-mesterberäkningsregeln för lördags- ochsöndagsarbetare får inte ges annan innebörd än att de fridagar under dennormala arbetsveckan som direkt motsvarar enligt lagenskall ingå i semesterledigheten. I den mån en söndagsarbetande arbetstagaresamlat ihop ett större antal fridagar till följd av arbetsskiftens förläggningeller som kompensation för övertid, bör dessa i möjlig män hållas utanför semesterledigheten.Att detta inte aUtid är möjligt har dock framgått av vad jag haranfört. Det är emeUertid angeläget att själva lagtexten förtydligas på dennapunkt. Detta kan ske genom att bestämmelsen om inräknande av ledighetsdag isemestern uttryckligen anges gälla ledighet av samma omfattning som arbetstidenunder veckosluten. Frågan hur arbetstagare med annan arbetstidsförläggning äntill tiden måndagfredag skall kompenseras för de olägenheter som följer medarbetstidsförläggningen bör också i nu berörda hänseenden i övrigt överlåtasåt parterna att reglera i avtal. Vad jag nu har sagt för över till frågan omsemesterberäkningsregler-nas karaktär. I den av kommittén föreslagna lagtextenär bestämmelserna i princip tvingande till arbetstagarens förmån. Avtal sominnebär försämring av semesterrättighetema är sålunda ogUtigt i den delen.Samtidigt framhåller kommittén i betänkandet, att frågor om semesterberäkningenför arbetstagare med oregelbunden arbetstidsförläggning inte kan regleras isemesterlagstiftningen utan får lösas avtalsvägen. Jag delar som har framgåttkommitténs uppfattning att bestämmelserna om semesterberäkningen i sistnämndafall inte gärna kan tas in i semesterlagen. Variationerna i fråga om bl. a.arbetstidsförläggning och arbetsformer är så stora, att det bör överlåtas åtparterna att överenskomma om regler som lämpar sig för varje särskilt område.Jag kan således inte på denna punkt tUImötesgå () och TCO, som har föreslagit särskildaberäkningsbestämmelser pä denna punkt. Det finns knappast anledning för mig atti detta sammanhang gå närmare in på de lösningar som kan böra komma i fråga ide avtal som parterna bör träffa. En given utgångspunkt bör dock vara, som TCOhar understrukit, att skiftarbetande och därmed jämställda arbetstagare integenom förläggningen av semesterledigheten får längre årsarbetstid än som haröverenskommits i kollektivavtal meUan parterna. Enbart den möjlighet tiU avtal som följer av attlagen är dispositiv till arbetstagarnas förmån är enligt min mening intetillräcklig i detta sammanhang. I likhet med flera remissinstanser är jag avden uppfattningen att möjligheterna för partema att träffa avtal omsemesterberäk- 7 RiksdaacK 1976/77. 1976/77: 90 98 ningenbör vidgas i förhällande till vad kommittén har föreslagit. Avtalsmöjlighetenbör inte begränsas till att gälla endast i fråga om arbetstagare medoregelbundet arbete. Den bör i stäUet avse semesterberäkningen över huvudtaget. Jag föreslår därför att bestämmelserna görs dispositiva på det sättetatt de medger avsteg genom avtal, som pä arbetstagarsidan har slutits ellergodkänts av central arbetstagarorganisation, Enligt SemL är det arbetsgivaren som bestämmerangående förläggningen av semestern. Något samråd är inte föreskrivet. I 10 §anges i form av en rekommendation till arbetsgivaren att semestem såvitt möjligtbör förläggas tiU . Arbetstagaren har å andra sidan rätt att fordraatt semestern skall utgå i ett sammanhang. Genom denna uppläggning har manvelat bana väg för förhandUngar mellan parterna. Semesterlagarna i , och Norgeinnehåller bestämmelser om samråd. Lagarna innehåller även vissa bestämmelserom en datumbestämd semesterperiod. understryker att parterna börsträva efter att fastställa semestertiden i samförstånd. Det framlagdaförslaget utgår från detta. I det sammanhanget hänvisar utredningen tiUarbetsrättskommitténs förslag till lagstiftning om demokrati pä arbetsplatsen,som ger arbetstagarsidan rätt att kräva avtal om inflytande på bl. Genom att parterna träffar kollektivavtal omordningen för förläggning av semesterledighet får de enligt semesterkommitténmöjlighet att välja den lösning som passar bäst på varje särskilt avtalsområde.Vidare kan semesterfrågan samordnas med andra närliggande frågor, t. ex. fråganom arbetstidens förläggning. Kommittén menar vidare att den lokalaarbetstagarorganisationens inflytande på semesterledighetens förläggning bör stärkasmen att det får ankomma på partema att reglera formerna för inflytandet genomkoUektivavtal. Ett sådant avtal kan exempelvis tänkas ge arbetstagarsidan rätttiU samråd, vetorätt, o. d. Kollektivavtalen om förläggning avsemesterledighet bör enligt kommittén ta upp sådana frågor somförhandlingsordning, frister för framstäUande av semesterönskemål resp.underrättelse om semestertiden och vad som skall gälla om parterna inte kanenas. Mot bakgrund av sådana resonemang föreslår man en uttrycklig bestämmelseom att tid för semesterledigheten skall fastställas efter överenskommelse mellanparterna. I de faU då överenskommelse inte träffas och alltsåarbetsgivaren beslutar om semesterförläggningen skaU enUgt kommittén samråd ägarum med arbetstagaren. Kommittén anser att sådant samråd garanteras redangenom de regler om förhandlingsskyldighet som har föreslagits avarbetsrättskommittén i betänkandet (SOU 1975:1) Demokrati på ar- 1976/77: 90 99 betsplatsen.För att tillgodose krav på samråd även i fråga om sådanaoorganiserade arbetstagare på vilka något avtal inte är tUlämpligt, föreslårkommittén emeUertid en uttrycklig bestämmelse om samrädsskyldighet, I fråga om semesterledighetens förläggning underåret anför kommittén, att det från rekreationssynpunkt är värdefuUt atthuvuddelen av ledigheten utgår i en följd. anser det varanaturligt att knyta an till de nuvarande bestämmelserna, när semestern förlängsmed . Enligt förslaget får arbetstagaren rätt till fyra veckorssammanhängande semesterledighet, medan den femte veckan skaU kunna läggas utmera fritt. Genom särsldlda bestämmelser föreslås möjlighet att spara denfemte veckan tiU en längre sammanhängande ledighet . Kommittén anser att rekommendationen i gäUande lagom semesterns förläggning bör skärpas och preciseras. Manföreslår i detta hänseende att minst av semesterledigheten skaU förläggasunder månaderna juniaugusti, om inte särskilda skäl hindrar det. Vad som skallanses vara särskilda skäl i detta sammanhang beror enligt kommittén ytterst påen avvägning meUan arbetstagarens önskemål och intresset av att verksamhetenhos arbetsgivaren kan fortgå utan aUvarlig störning. Eftersom semestern är enförmån som skaU utnyttjas för vila och avkoppling, måste dock stor vikt fästasvid arbetstagarens önskemål. Arbetsgivaren anges vara skyldig att tåla vissahinder i produktionen eUer verksamheten för att tUImötesgå arbetstagarensönskemål. Hänsyn till säkerheten pä arbetsplatsen och viktigasamhäUsintres-sen utgör enligt kommittén särsldlda skäl att förlägga semesterntiU annan tid än juniaugusti. Under remissbehandlingen har från arbetstagarhåUriktats viss kritik mot kommitténs förslag beträffande ordningen försemesterförläggningen. Enligt LO bör vid oenighet inte arbetsgivaren utan denlokala fackliga organisationen avgöra när semestern skall utgå. TCO vUl för smdel stärka arbetstagarsidans stäUning genom att ålägga arbetsgivaren att tillmötesgåframställda krav angående semesterns förläggning, om inte synnerliga skälföranleder annat. De remissinstanser som särskUt har kommenteratförslaget att minst fyra av semesterveckoma skaU utgå juniaugustiställer sig i allmänhet avvisande till detta. Såväl postverket som televerketoch SJ anser att förslaget medför svårigheter vid den praktiska tillämpningen.Den förstnämnda remissinstansen pekar på att möjligheterna totalt sett attminska verksamheten under semestern är begränsade, varför särskilda skälenligt dess menmg måste anses föreligga. Enligt SJ förstärks svårigheterna attkoncentrera sommarsemestrarna tUl den angivna tiden genom att verket avtekniska skäl och säkerhetsskäl i betydande grad kräver utbUdad personal. ÄvenSAF och bankinstitutens arbetsgivareorga- 1976/77: 90 100 nisationfinner förslaget oacceptabelt. Som alternativ anges perioderna majseptemberresp. 15 maj15 september. Arbetstagarnas inflytande på frågor omsemesterutläggningen utgör endast en del av det komplex som medbestämmandet iarbetslivet utgör. I dessa frågor har tagit ställning pågrundval av prop, (1975/76: 105) med förslag tUl arbetsrättsreform m. m. (InU45, rskr 404). Den nya lagstiftningen om medbestämmande i arbetslivet syftartill att främja kollektivavtal om medbestämmanderätt för de anstäUda,Arbetstagarinflytandet skall kunna göras gäUande i aUa frågor som rör förhåUandetmellan arbetsgivare och arbetstagare.