mot · FZ022502 · 1976-04-23 00:00:00 — 1975/76: 2502 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:118 om hemspråksundervisning för invandrarbarn I propositionen 1975/76:118 föreslås att hemspråksundervisning skall bedrivas i skolan och hemspråksträning i förskolan. Syftet är att invandrarbarnen skall ges möjlighet att utveckla en aktiv tvåspråkighet. åt att bl. a. anordna försöksverksamhet med lärarundervisning på minoritetsspråk för barn . Inte föranledde emellertid detta uppdrag några åtgärder från sida. Det projekt som då initierades har ännu inte hunnit utvärderas, men preliminära resultat av försöken visar att en enhetlig språkmiljö har mycket positiva effekter. Den svenska skolan har saknat en klar och genomtänkt politik när det gäller undervisning av invandrarbarnen. Orsaken till detta får sökas i den uppfattning som var förhärskande, nämligen att barnen skulle lära sig svenska så fort som möjligt för att lättare finna sig till rätta i det svenska samhället. står det dock klart att goda kunskaper i modersmålet är ett viktigt led i denna anpassningsprocess. Det språk som reduceras till enbart talspråk i hemmiljön löper emellertid allvarlig risk att utarmas om inte barnet får möjlighet att utveckla språket också i andra funktioner. Moderata samlingspartiet har därför , senast i partimotioner 1975 och 1976, krävt att undervisning i och på minoritetsspråken skall införas i skolorna. tids forskning har visat att barnens kunskaper i modersmålet först måste grundläggas och vidareutvecklas, innan de kan tillgodogöra sig undervisning i ett nytt språk. Sker inte en ordentlig satsning på undervisning i barnets modersmål, är risken för halvspråkighet i stället för tvåspråkighet mycket stor. För en allsidig personlighetsutveckling är barnet beroende av kunskaper såväl i modersmålet som i svenska. Kan barnen inte tala och förstå föräldrarnas språk, uppstår lätt känslomässiga och sociala klyftor mellan föräldrar och barn. Men goda kunskaper i svenska är naturligtvis också nödvändiga för att undvika isolering i det svenska samhället. Utgångspunkten för skolans undervisning måste vara att invandrarspråken är med svenska likställda språk. De förslag som framförs i propositionen grundar sig måhända i teorin på denna uppfattning, men diskriminerar i praktiken dessa språk i olika avseenden. Frågorna om tjänstetillsättningen, behörighetskraven och meritvärderingen är exempel på att invandrarspråken diskrimineras i förhållande till svenska språket. Det är dessutom tvecksamt 1* 1975/76. om de föreslagna åtgärderna får till effekt att barnen uppnår en aktiv tvåspråkighet. Vi anser att ordet hemspråk inte är alldeles väl valt. Vi vill i stället föreslå att beteckningen modersmål skall användas såväl i fråga om skolundervisningen i svenska språket som i fråga om invandrarspråken. Ordet hemspråk kan verka diskriminerande, eftersom det inte jämställer invandrarspråken med svenska språket, som är hemspråk för svenska barn. Termen modersmål innebär att skolan ger eleverna undervisning i deras modersmål, oavsett vilket språk detta är. Moderata samlingspartiet anser att rätten till modersmålsundervisning bör innebära att alla barn, som i hemmet upprätthåller ett annat språk än svenska eller som har en förälder med ett annat modersmål än svenska även om svenska är det språk som talas i hemmet, bör komma i fråga för denna undervisning. Modersmålsundervisning får inte vara ett tvång utan en rättighet, varför föräldrar och barn skall ha full frihet att själva fatta beslut om deltagande i undervisningen. Vi anser det inte tillfredsställande att kommunen inte skall vara skyldig att erbjuda modersmålsundervisning för grupp med färre antal barn än fyra. Vi är medvetna om de svårigheter kommunerna kan ställas inför men förutsätter att de genom interkommunalt samarbete skall kunna bemästra dessa svårigheter. Ingen kommun harju heller möjlighet att undandra sig ansvaret för de svenska barnens undervisning, och det är önskvärt att man från jämställdhetssynpunkt har samma skyldigheter även gentemot invandrarbarnen. Föredraganden föreslåratt barn i förskola skall få hemspråksträning. Detta är en förbättring i förhållande till dagens situation. Vi är emellertid tveksamma till om förslaget är tillräckligt långtgående för att utveckla en aktiv tvåspråkighet hos barnen. Den försöksverksamhet som bedrivits visar entydigt att de bästa språkliga och sociala resultaten uppnås inom enspråkiga grupper, som leds av en lärare som talar barnens eget språk. I sådana grupper är barnen tryggare och mer harmoniska, och risken för språkbalndning, som är stor i blandade grupper, elimineras. Föredraganden anser att den föreslagna gruppstorleken kan möjliggöra enspråkiga deltidsgrupper för sexåringarna i den allmänna förskolan och enspråkiga sexårsgrupper i daghemmen . Förslaget om enspråkiga grupper i den allmänna förskolan är positivt. Av daghemsbarnen nämns enbart sexåringarna, trots att de mindre barnens behov av grundläggande kunskaper i sitt modersmål är av avgörande betydelse för deras framtida språkliga och sociala situation. Invandrargruppen har föreslagit ambulerande hemspråkslärare upp till som en extra resurs om tvåspråkig daghemspersonal saknas. Detta innebär att barnen får tala med en vuxen som behärskar deras modersmål ca /dag. Övrig tid bedrivs verksamheten på ett för dem främmande språk. Någon aktiv tvåspråkighet kan knappast utvecklas under sådana förhållanden. Ambulerande hemspråkslärare måste därför ses som en provisorisk lösning i avvaktan på att tvåspråkig personal utbildas. Det bör övervägas om det i stället för hemspråkslärare bör knytas personer ur invandrargrupperna till daghemmen. Även om dessa saknar adekvat pedagogisk utbildning, bör närvaron av en vuxen som kan tala med barnen på deras eget språk vara positivt. Detta förslag bör givetvis också ses som en provisorisk åtgärd. Barnen i förskoleåldern måste få grundläggande kunskaper i sitt modersmål. Först därefter är de mogna att aktivt tillägna sig ett andra språk. Målet måste därför vara att de invandrarbarn som vistas på daghem samlas i enspråkiga grupper som leds av personal som talar barnens eget språk. Föredraganden anser att en relativt stor del av modersmålsundervisningen bör koncentreras till lågstadiet. Bedömningen grundar sig på den uppfattningen att invandrarbarnen förutsätts komma hit redan i förskoleåldern. Så är givetvis inte alltid fallet, och modersmålsundervisningen bör därför ha en stark ställning även på övriga stadier och i gymnasieskolan. Invandrargruppen har skisserat nio modellförslag för hur eleverna kan grupperas i låg- och mellanstadiet. Vi anser att en utökad försöksverksamhet med förberedelseklasser, dvs. enspråkiga klasser, där eleverna helt undervisas på sitt modersmål i samtliga ämnen och får undervisning i svenska som främmande språk, bör komma till stånd inom ramen för gruppens modellförslag. Denna typ av klasser ger skolan möjlighet att successivt slussa in eleverna i svenskspråkiga klasser, i vilka undervisningen i svenska som främmande språk ersätts med undervisning i deras modersmål. Modersmålet bör vara ett eget undervisningsämne, och betyg bör ges på samma sätt som i övriga läroämnen. Förberedelseklasser bör finnas i första hand på låg- och mellanstadiet. På högstadiet synes två veckotimmars undervisning i modersmålet inte vara tillräcklig för att eleverna skall kunna bibehålla och vidareutveckla sina kunskaper i modersmålet. Vi anser därför att invandrargruppens förslag om att eleverna skall kunna välja modersmålet som tillvalsämne är positivt. Föredraganden anser att denna möjlighet bör övervägas i den läroplansöversyn som skall komma till stånd. I avvaktan på denna översyn bör enligt vår mening den pågående försöksverksamheten med modersmål som tillvalsämne utökas. Föredraganden föreslår att det genomsnittliga antalet elever per grupp i hemspråksundervisning skall vara fyra. De nuvarande reglerna medger grupper på 3-5 elever. För de kommuner som haft undervisning för grupper på tre elever innebär förslaget därför en försämring. Det bör enligt vår mening övervägas om de nuvarande reglerna skall bibehållas. Det är positivt att föredraganden föreslår att möjligheten att byta ut Beller C-språk eller engelska mot hemspråket skall bibehållas. Vid tillval av hemspråk föreslås att grupperna skall bestå av åtta elever. Vi är i likhet med flera remissinstanser tveksamma till möjligheterna att bilda grupper för modersmålsundervisning om gruppstorleken sätts så högst som till åtta elever. Vi anser därför att länsskolnämnderna bör kunna medge en minskning av gruppstorleken till sex elever om särskilda skäl talar för detta. Propositionen innehåller förslag avseende specialskolan och särskolan, utan föredraganden avser att i annat sammanhang återkomma i dessa frågor. Vi vill emellertid i detta sammanhang påpeka vikten av att de barn som är i behov av placering i särskola får undervisning på sitt eget språk. I finns - till skillnad från i de flesta andra europeiska länder - endast ett fåtal minoritetsskolor. Det är vår uppfattning att förskolor och skolor, som driver verksamheten på ett annat språk än svenska, skall betraktas som ett naturligt inslag i skolväsendet, Statliga och kommunala bidrag bör därför utgå såväl till redan existerande skolor som till sådana som kan komma till stånd. En förutsättning för bidragsgivning är att skolorna uppfyller de krav som ställs på de allmänna skolorna. Under denna förutsättning bör de ges likvärdiga arbetsmöjligheter. De synpunkter som vi tidigare framfört i fråga om invandrarspråkens ställning innebär att vi inte kan acceptera föredragandens förslag till tjänstetillsättning samt frånvaron av behörighetsregler och meritvärdering för hemspråkslärarna. Föredraganden föreslår kommunala tjänster och tillsättning, som inte grundas på ett fast meritvärderingssystem eller på fasta behörighetsvillkor. Kommunerna skall enligt propositionen utifrån egna bedömningar och värderingar av lämpligheten utse innehavare av hemspråkslärartjänst. Centrala anvisningar för tillsättning, meritvärdering och behörighet samt anvisningar för urval vid tillsättning av tjänst som hemspråkslärare bör inte utfärdas. En enhällig lärarkår och de största invanddrargruppernas organisationer har i sina remissvar på invandrargruppens förslag uttalat sig mot en sådan tjänstekonstruktion och föreslår att hemspråkslärarna skall jämställas med övriga lärare. Vi delar denna uppfattning. Det huvudsakliga innehållet i tjänsterna bör vara undervisning och studiehandledning. Det är av avgörande betydelse för undervisningens kvalitet att de som undervisar är lärarutbildade. Någon annan utbildning kan inte ersätta lärarutbildning annat än i nödfall i avvaktan på att ett tillräckligt antal tvåspråkiga lärare utbildas. Hemspråkslärartjänsterna måste därför vara statligt reglerade så att eleverna garanteras en likvärdig utbildningsstandard. Behörighetsvillkor och regler för meritvärdering, som är jämförbara med övriga lärargrupper, måste fastställas centralt. Vi anser vidare att de utfärdade bestämmelserna för finska lärare bör kunna ligga till grund för övriga hemspråkslärares anställningsförhållanden. Propositionens förslag om att avskaffa dessa bestämmelser bör därför avslås. När det gäller undervisning i svenska för invandrarbarn anser föredraganden att det inte är nödvändigt att lärarna har genomgått utbildning i att undervisa i svenska som främmande språk. Vi anser dock att en sådan utbildning är angelägen och att det för redan verksamma lärare i svenska bör anordnas sådan utbildningskomplettering. Propositionen föreslår att en särskild ettårig grundutbildning anordnas för de tvåspråkiga personer utan lärarerfarenhet som vill söka till de nya hemspråkslärartjänsterna. Med hänsyn till att utbildningstidens längd i hög grad är beroende av vilken utbildning de sökande har är det omöjligt att f. n. avgöra huruvida den föreslagna utbildningen är tillräcklig. Vi finner det egendomligt att ämnesstudier i hemspråket eller metodikundervisning i studiehandledning på modersmålet inte ingår i den föreslagna kursplanen. Vi anser att bör göra en förutsättningslös utredning i fråga om både utbildningens längd och dess innehåll. Målet bör vara att utbildningen skall ge lärarna möjlighet att ge sina elever en undervisning som i kvalitetshänseende motsvarar de svenska elevernas. F. n. ger studiehandledning och undervisning i svenska som främmande språk en viss poäng vid beräkningen av skolledningens dimensionering i . Denna poängberäkning tar emellertid inte hänsyn till de stora insatser som krävs av skolledningen i fråga om stödundervisning i svenska samt undervisning i modersmålet. Starka skäl talar därför för att även denna undervisning bör fl tillgodoräknas vid poängberäkningen för skolledare. Föredraganden föreslår att ett statligt bidrag bör utgå fr. o. m. /78 för att täcka kostnaderna för de särskilda insatserna för invandrarbarnen. Utifrån vårt synsätt att undervisningen för invandrarbarn så långt möjligt bör jämställas med undervisningen i andra skolämnen anser vi att det bör övervägas om kostnaderna för dessa insatser i stället kan bestridas ur det allmänna drifkostnadsanslaget. Mot bakgrund av vad ovan anförts hemställes 1. beslutar att rätten till undervisning i modersmålet i skolan skall gälla alla barn, som i hemmet talar ett annat språk än svenska eller har en förälder med ett annat modersmål än svenska, 2. beslutar att vad i motionen anförts om gruppindelning och personal i förskolan skall vara normerande för verksamheten, 3. uttalar att försöksverksamheten med förberedelseklasser bör vidgas, 4. uttalar att försöksverksamheten med minoritetsspråk som tillvalsämne i bör vidgas, 5. beslutar att minoritetsspråk skall vara ett eget undervisningsämne, 6. hos regeringen begär att möjligheterna att behålla nuvarande regler för gruppstorleken vid undervisning i minoritetsspråk i undersöks, 7. uttalar att länsskolnämnderna bör kunna medge att gruppstorleken vid undervisning i minoritetsspråk pågymnasiet minskas till sex elever, 8. beslutar att hemspråkslärartjänstema skall vara statligt reglerade, 9. beslutar att särskilda behörighets- och meritvärderingsbestämmelser skall fastställas, 10. hos regeringen begär att utbildningen av hemspråkslärare utreds med beaktande av vad i motionen anförts, 11. uttalar att särskild utbildning för undervisning i svenska som främmande språk bör komma till stånd, 12. uttalar att enskilda förskolor och skolor med undervisning på annat språk än svenska bör ges arbetsmöjligheter likvärdiga dem i det övriga skolväsendet, 13. beslutar att kommunerna bör få tillgodoräkna sig poäng för undervisning i minoritetsspråk och undervisning i svenska som främmande språk. () () () i Agnäs () () () HANS NYHAGE (m) () . NISSER (m) ()