ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ021015 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76: 1015 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:77 om avveckling av s. k. faktisk sambeskattning I regeringens proposition 1975/76:77 om avveckling av s. k. faktisk sambeskattning föreslås begränsade möjligheter till avdrag för lön till barn På vissa punkter föreslås t. o. m. skärpningar i förhållande till vad som gäller . Bland annat skall barn, som fyllt och bedriver heltidsstudier eller genomgår annan utbildning, icke kunna anses tillhöra arbetspersonalen, utom såvitt avser arbete som utförts under sommarferier eller annat uppehåll av minst en månads varaktighet. Vidare föreslås att barn som ej fyllt skall anses tillhöra arbetspersonalen endast om dess inkomst av arbete i den skattskyldiges förvärvsverksamhet är så stor att den som sådan föranleder skatteplikt för barnet enligt 51 § KL. Vi finner det i och för sig motiverat att regler för lön till barn utformas på ett sådant sätt att de är likartade för olika företagsformer. Däremot kan vi inte acceptera att dessa regler för någon företagsform utformas så att de blir i nämnvärd grad olika med vad som skulle ha gällt, om familjemedlemmarna i fråga arbetat i främmande företag. Detta blir emellertid fallet beträffande medhjälpande barn, om propositionens förslag antages. Studerande barn kan ofta göra väsentliga insatser i föräldrarnas rörelse eller jordbruk. Detta gäller lika väl vid hög arbetsbelastning i rörelsen/jordbruket som exempelvis vid sjukdom bland personalen. Att kräva en minsta tidsrymd av arbetsinsatsen till en månad för rätt till avdrag i rörelsen/jordbruket finner vi djupt orättvist. Förutom de nu nämnda fallen finner vi att förslaget diskriminerar skattskyldiga på små orter utan differentierat näringsliv. Vidare vill vi framhålla att förslaget på orter med flera företag/jordbruk lätt kan kringgås genom att föräldrar med studerande barn byter barn. Förslaget att avdrag för lön till barn som ej fyllt och som arbetat i förälders förvärvsverksamhet i fortsättningen endast skall medges om barnet arbetat i förvärvsverksamheten i sådan omfattning att skatteplikt skulle inträda redan på grund av detta arbete, och således utan att övriga inkomster beaktas, finner vi omotiverat. Den gäller ju inte barn som arbetar i annan förvärvsverksamhet. Med stöd av ovanstående hemställes att måtte besluta att anvisningarna till 20 § KL måtte få följande lydelse: Hemmavarande barn, som fyllt 16 men ej och som deltagit i den skattskyldiges förvärvsverksamhet, anses ej tillhöra arbetspersonalen, med mindre barnets inkomst av arbete eller eljest är så stort att den föranleder skatteplikt för barnet enligt 51 §. () () i Stenkyrka
mot · FZ021016 · 1976-01-22 00:00:00 — 1975/76 1016-1025 Motion 1975/76:1016 av m. fl. om avskaffande av mervärdeskatten på begagnade båtar beslöt att mervärdeskatt inte skall utgå vid handeln med begagnade bilar. Anledningen till detta torde ha varit svårigheten med uppbörd och kontroll av mervärdeskatten vid försäljning av begagnade bilar. Trots att samma förhållande rådet inom handeln med begagnade båtar har mervärdeskatten på dessa bibehållits. Detta har förorsakat stora nackdelar för såväl etablerade seriösa firmor, som säljer begagnade båtar, som köpare av dylika båtar. För de förra betyder mervärdeskatten att de inte kan konkurrera på lika villkor med de svarta företagen i branschen och för konsumenten innebär det att konsumentskyddet inte kan utnyttjas. Det synes oss inte riktigt att staten på detta sätt gynnar den illojala handeln med begagnade båtar på de seriösa företagens bekostnad. Ett avskaffande av mervärdeskatten på begagnade båtar skulle innebära en sanering av branschen och ge konsumenten ökad trygghet vid köp av begagnad båt. Vid riksdagsbehandlingen av motion 1975 anförde skatteutskottet bl. a. följande: Utskottet anser i likhet med motionärerna i de här behandlade motionerna att det är angeläget att finna en lösning på mervärdeskatteproblemen i fråga om handeln med begagnade varor. Enligt vad utskottet erfarit kommer mervärdeskatteutredningen också att ta upp denna fråga till förnyad behandling och med anledning därav finnér utskottet inte anledning tillstyrka bifall till motionerna. Enligt vår mening är handeln med begagnade båtar analog med handeln med begagnade bilar. Det finns följaktligen inte anledning avvakta någon tidsödande utredning för att avskaffa mervärdeskatten på begagnade båtar och därigenom ta bort den orättvisa och konkurrenshämmande beskattning som drabbar de företag som säljer båtar. 1 1975/76. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att hos regeringen hemställer om förslag till avskaffande av mervärdeskatten på begagnade båtar . HANS () () () () () PER () i Gäddvik
mot · FZ021017 · 1976-01-27 00:00:00 — av m. fl. om slopande av den allmänna arbetsgivaravgiften för fria trossamfund m. fl. Det torde råda enighet om att det arbete som utförs av religiösa samfund och humanitära organisationer utgör ett värdefullt komplement till vad som åstadkommes av samhällets egna institutioner. Frivilliga insatser är ett nödvändigt stöd till de statliga. Starka skäl talar för att samhället bör underlätta de nämnda samfundens och organisationernas arbete. De fria trossamfunden och de humanitära organisationerna har drabbats hårt av den allmänna arbetsgivaravgiftens införande. Samfunden och organisationerna har i sin huvudsakliga verksamhet inte kunnat åtnjuta fördelarna vid övergång från oms till moms och har därför inte kunnat kompensera sig för höjningar av avgiften. I nuvarande läge bör enligt vår mening arbetsgivaravgiften borttagas för nämnda samfund och organisationer. Alla medel som insamlas bör oavkortade gå till det ändamål för vilket de ställts till förfogande. Med åberopande av det anförda hemställes att hos regeringen begär att den allmänna arbetsgivaravgiften borttages för de fria trossamfunden och de humanitära organisationerna. () i Agnäs
mot · FZ021018 · 1976-01-27 00:00:00 — om rätt för delägare i fastighet att anföra besvär över fastighets taxeringsvärde Enligt gällande lagstiftning kan vid delägarskap av fastighet besvär inte anföras över av taxeringsmyndighet på fastigheten åsatt taxeringsvärde, därest inte samtliga delägare besvärar sig eller ger sitt medgivande därtill. Detta gäller oavsett om någon eller några delägare innehar merparten av fastigheten eller inte. I extrema fall kan alltså inträffa, att en enda delägare med endast en obetydlig ägardel kan hindra ett aldrig så stort antal övriga ägare att anföra besvär. Ett sådant förhållande kan rimligen inte vara tillfredsställande. Rätt till överklagande bör alltid föreligga. Därest detta av någon anledning inte skulle låta sig göra bör i varje fall besvärsrätt föreligga för delägare, som - en eller flera - representerar merparten av ägandet i fastigheten. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att beslutar om besvärsrätt för delägare av fastighet över av taxeringsmyndighet på fastigheten åsatt taxeringsvärde i enlighet med vad som angives i motionen HANS NYHAGE (m)
mot · FZ021019 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1019 av om rätt till avdrag vid inkomstbeskattningen för premie till frivillig sjukpensionsförsäkring Enligt ny lagstiftning kringgärdas frivilliga försäkringar av restriktiva skattebestämmelser i vad gäller avdragsrätten. Jag anser att undantag därvid bör göras för sjukpensionsförsäkring inom frivilliga försäkringar, då sjukpensionsförsäkringen avser kompensation för inkomstbortfall fram till pensionsåldern. Sådan försäkring kan tecknas endast för av aktuell inkomst, varför missbruk ej kan förekomma. Med stöd av det anförda hemställes att hos regeringen begär förslag om undantagande av frivillig sjukpensionsförsäkring från reglerna om begränsad avdragsrätt för inbetalda . HANS NYHAGE (m)
mot · FZ021021 · 1976-01-26 00:00:00 — om portofria svarskuvert för alla av myndigheter infordrade handlingar Åtskilliga av de blanketter som myndigheter utsänder till medborgarna och företagarna för besvarande åtföljs av portofria svarskuvert. Försäkringskassorna synes exempelvis alltid bifoga sådan kuvert, när de begär uppgifter. Dessutom förekommer ett system enligt vilket det allmänna bekostar portot för vissa handlingar, som olika myndigheter infordrar, genom att handlingarna får återsändas i ofrankerat kuvert och postverket erhåller ersättning enligt samma grunder som för tjänstebrev. Självdeklarationerna tillhör inte denna senare grupp av handlingar. Frågan om att utvidga systemet behandlades av 1973 (TU 1973:1). ansåg sig emellertid då inte kunna biträda kravet men förutsatte att frågan skulle bli föremål för prövning. Någon sådan synes dock inte ha kommit till stånd. utsänder lokala skattemyndigheterna deklarationsblanketter till alla deklarationspliktiga. På en av blanketterna trycks bl. a. den deklarationspliktiges namn och adress liksom adress till den lokala skattemyndighet till vilken självdeklarationen skall sändas. Något svarskuvert bifogas däremot ej. Från olika synpunkter vore det lämpligt och skäligt att samtliga handlingar - inklusive självdeklarationsblanketter - som myndigheter utsänder för besvarande skulle åtföljas av adresserade portofria svarskuvert. För myndigheternas del innebär det närmast en garanti för att handlingarna verkligen insänds till avsedd myndighet, varigenom förseningar och extra arbete undviks. För de uppgiftsskyldiga betyder portokostnader för insända handlingar trots portohöjningar knappast något från egentlig ekonomisk synpunkt, men alla - kanske främst de som bor långt bort från serviceorter - har inte kuvert och frimärken till hands när de skall skicka in ifyllda blanketter, vilket kan innebära risk för förseningar eller förorsaka extra resor för de uppgiftsskyldiga. Portofria adresserade svarskuvert kan ses som en högst normal service och förenkla återsändandet av begärda handlingar. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen begär utredning beträffande tillhandahållande av portofria adresserade svarskuvert för alla av myndigheter infordrade handlingar, inklusive självdeklarationer.
mot · FZ021023 · 1976-01-22 00:00:00 — Motion 1975/76: 1023 om rätt till avdrag vid inkomstbeskattningen för facklig medlemsavgift Dagens svenska arbetsmarknad präglas i stor utsträckning av de fackliga organisationernas agerande. För det stora flertalet individer i samhället är det självklart att tillhöra en facklig organisation, som kan tillvarataga vederbörandes intressen i arbetslivet. Med medlemskap i en facklig organisation följer också skyldighet att erlägga medlemsavgift, som är nödvändig för att finansiera organisationens verksamhet. Medlemsavgifternas storlek inom olika organisationer varierar något, men årskostnaden i de flesta fackliga organisationer torde för den enskilda medlemmen uppgå till . - en kostnad som inte är avdragsgill i den enskilde medlemmens självdeklaration. Med tanke på att de flesta människor med ali rätt betraktar avgiften till den fackliga organisationen som en naturlig kostnad för intäkternas förvärvande, så borde det vara möjligt att i självdeklarationen få göra avdrag för den fackliga avgiften. I sammanhanget måste givetvis begreppet facklig organisation definieras, men detta torde inte vara någon större svårighet. De allmänt kända fackliga organisationerna LO, TCO, , , SHIOm. kan tjäna som mönster, när man fastställer vilka fackavgifter som skall vara avdragsgilla. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen anhåller om en utredning i syfte att åstadkomma avdragsrätt i självdeklaration för facklig medlemsavgift.
mot · FZ021024 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76: 1024 av herrar i och Elmstedt om anskaffande av datorer för folkbokföring och beskattning För folkbokföringen och beskattningen m. m. utnyttjar länsstyrelserna i vårt land numera regionala ADB-anläggningar. F. n. finns 14 regionala anläggningar i drift. Åtta av dessa anläggningar betjänar två län och anläggningen i betjänar tre. är f. n. satellitlän till i ADB-hänseende. Regeringen uppdrog 1975 åt att gemensamt med statskontoret och i nära samarbete med datainspektionen bedriva fortsatt utvecklingsarbete med ett nytt ADB-system i enlighet med beslut. Utredningen har i sin rapport "Regionala ADB-anläggningar på länsstyrelserna för folkbokföring och beskattning m. m. konstaterat att kraven på säkerhet och smidighet i administrationen visar att alla län i princip bör förses med egen dator. Med hänsyn till kostnaderna anses dessa krav dock böra stå tillbaka i fråga om de tre minsta länen. Alternativet med 24 datorregioner är principiellt intressant eftersom i detta alternativ svarar varje länsstyrelse för sina egna datorbearbetningar och har direkt kontakt med den centrala datoranläggningen i alla databehandlingsfrågor som berör länet. Hela systemet blir säkrare genom att samtliga län kan behandlas lika vad gäller instruktioner, systemanvisningar m. m. Driftsalternativen minskar och ansvarsgränsen blir klarare. Enligt utredningens bedömning är det således mycket att vinna med en dator i varje län. Hur oöverstigliga är då merkostnaderna för att detta säkrare system skall kunna genomföras? Merkostnaden för en dator i belöper sig på 0,3 milj. kr./år. Häri har inräknats samtliga kostnader, som avskrivning, lokal, personal och underhåll. Detta måste vara en ringa kostnad i förhållande till den ökade säkerhet och snabbhet i behandlingen som vinnes. Eventuell överkapacitet kan användas för annan viktig databehandling t. ex. för den regionala samhällsplaneringen. uttalanden från regeringen om att nuvarande länsindelning skall bibehållas måste i praktisk konsekvens innebära att varje län får sin egen dator. Med hänvisning till det anförda hemställs att uttalar att varje län bör erhålla sin dator i direkt kontakt med den centrala datoranläggningen. () () i
mot · FZ021027 · 1976-01-27 00:00:00 — av herrar och i om rätt till avdrag vid inkomstbeskattningen för kostnad för glasögon antog propositionen 1975:86 om rätt till avdrag vid inkomsttaxeringen för kostnader för vissa arbetskläder och skyddsutrustning som är nödvändiga förarbetets fullgörande. Avdraget skall kunna hänföras till ökade kostnader på grund av att arbetets beskaffenhet medfört ökat slitage, nedsmutsning och annat som gör att kläder och annan utrustning förbrukas snabbt. Den genomförda avdragsrätten har skapat ökad rättvisa för yrkesutövare vars sysselsättning medför högre kostnader för arbetskläder och annan utrustning för arbetets bedrivande än för andra yrkesgrupper. Inom vissa företag står arbetsgivaren för vissa skyddskläder, skyddsglasögon och skor, medan i andra företag de anställda i större utsträckning själva får betala kostnaderna för motsvarande utrustning eller delar av den. I ett avseende har den nya lagen inte skapat tillräcklig rättvisa. Det gäller anställda som måste använda glasögon, inom verkstadsrörelse och motsvarande verksamhet kan man inte undvika att glasögonen skadas genom stänk av olika slag, vilket gör att glasen och ibland även bågarna måste bytas minst en gång . För sådan förslitning medges inte rätt till avdrag vid inkomsttaxeringen. Det är känt att anställda vid verkstäder inom något eller några större företag numera erhåller ersättning från företaget för ökad förslitning av glasögon. Samma företag tillhandahåller även skyddskläder som behövs för arbetets utförande. Där har man således insett att trots användning av skyddsglasögon som föreskrivs för vissa arbeten uppstår ändå av skilda anledning sådana skador på de ordinarie glasögonen att den anställde är berättigad till ersättning av företaget för dessa. Kostnaderna för byte av glas kan medföra högre kostnader än för annan utrustning eftersom ett par glas inte sällan kostar ca . Det bör också betonas att betydande risker för olycksfall såväl inom som utom arbetet uppstår ju längre man dröjer med att byta glasögon, som utsätts för onormal förslitning. Då det sålunda kan anses vedertaget att trots att alla skyddsanvisningar efterlevs arbete i viss miljö medför onormal förslitning av glasögon bör rätt till avdrag vid inkomsttaxering medges även för glasögon. Vi anser därför att i anvisningarna till 33 $ kommunalskattelagen (1928:370) skall tillfogas att rätten för avdrag vid inkomsttaxering även bör innefatta vanliga glasögon. På vederbörande utskott torde fl ankomma att utforma erforderlig lagtext. 1* 1975176. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar anta sådan lag om ändring i anvisningarna till 33 S kommunalskattelagen (1928:370) att avdrag medgives även för glasögon i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · FZ021028 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1028 av m. fl. om främjande av förnyelsebara energikällor genom ändrad energibeskattning, m. m. primära uppgift är att undersöka möjligheterna att utnyttja energibeskattningen som ett energipolitiskt spar- och styrinstrument. De sakkunniga bör bl. a. överväga sådana ändringar i energiskattens avvägning som kan verksamt stimulera en övergång till produktion, distribution och förbrukning av sådan energi som är ägnad att bidra till en bättre energihushållning. De skall vidare undersöka beskattning i ett tidigare led, t. ex. redan i produktionsledet. Vi anser att det härvid är viktigt att skilja på energi, som kan utvinnas ur förnyelsebara energikällor, och sådan energiutvinning som förbrukar resurser som inte förnyas. Skatten bör utformas så att produktion av nyttig energi från förnyelsebara, också små och oregelbundna, kraftkällor främjas. Industriministern uppdrar åt de sakkunniga att överväga en nedsättning av energiskatt när energihushållningsskäl motiverar detta som ett led i strävandena att underlätta införandet av nya organiska bränslen på den svenska marknaden. Vi anser att sådana hänsyn också bör tas till andra förnyelsebara energikällor, t. ex. vindkraft, elgeneration från mindre dammar, vågenergi, jordvärme, naturliga temperaturdifferenser, solenergi etc. Enligt vår mening skall syftet med energiskatten vara energipolitiskt och alltså inte fiskalt. Det är således viktigt att inte den sammanlagda skattebördan ökar för individen genom energiskatten. En omfördelning av skatt, från skatt på arbete till skatt på energi bör övervägas, liksom ökad stimulans till energibesparande investeringar. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen anhåller att energiskatteutredningen (Fi 1975:07) får i uppdrag att utreda frågan om 1. en sådan utformning av energiskatten att användningen av de förnyelsebara energikällorna främjas, 2. en omfördelning av skatt, innebärande minskad skatt på arbete och ökad skatt på energi. () i Glömminge . () i
mot · FZ021030 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76:1030 av och i om kvittens vid avlämnande av självdeklaration Enligt nu gällande anvisningar utgår en förseningsavgift om självdeklaration inte avlämnas till lokala skattemyndigheten. Denna avgift beräknas med hänsyn till den till beskattning deklarerade inkomsten samt till förmögenheten. För de flesta heltidsarbetande inkomsttagarna torde förseningsavgiften uppgå till det fastställda maximibeloppet . Många är oroade för att självdeklarationen inte skall anses vara avlämnad och skickar den i rekommenderad försändelse. Andra avlämnar den personligen till den lokala skattemyndigheten och begär kvitto. Detta är emellertid förenat med kostnader (). Vi anser det inte rimligt att samhället, som man skärper kraven på den deklarationsskyldige, inte underlättar för denne att få intyg på att han eller hon fullgjort sina åligganden. Nuvarande kvittoförfarande är tidsödande och därmed kostsamt. Vi anser att borde tillhandahålla färdiga kvitton tillsammans med deklarationsblanketterna. Den deklarationsskyldige kunde därvid själv fylla i kvittot och medföra det vid avlämnandet till den lokala skattemyndigheten som då endast behövde underteckna detsamma. Avgiften för kvittot borde därmed kunna avskaffas. Vi föreslår att dessa synpunkter beaktas års taxering. Åberopande det anförda hemställes att hos regeringen begär 1. att tillhandahåller färdiga kvitton att användas vid personligt avlämnande av självdeklaration enligt vad i motionen anförts, 2. att avgiften för erhållande av bevis på avlämnandet av självdeklaration därmed upphör fr. o. m. () ()
mot · FZ021032 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1032 av i m. fl. om mantalsskrivning av långtidssjuka utan egen bostad Medborgarna i vårt land blir mantalsskrivna där de har sitt hem. Detta är en rättighet som iakttas för alla utom för exempelvis sjömän, som under sitt yrkesverksamma liv vistas ombord på sina fartyg. Till detta kommer att det i fölkbokföringsförordningen förekommer särbestämmelser, som berör de långtidssjuka efter deras flyttning från hemmen eller från åldringsvården till vårdhem för långtidssjuka. Saknar dessa långtidssjuka egen bostad mantalsskrivs de på kommunen och inte på adressen till det vårdhem där de vistas. Detta upplevs som förnedrande av många människor. Associationer kan göras till det gamla fattigvårdssamhället med dess system att mantalsskriva s. k. lösdrivare på socken. Vi anser att det är naturligt att de långtidssjuka, som har vårdhemmet som sin mera permanenta vistelseort och saknar hemadress, får mantalsskrivas där de bor i likhet med vad som gäller för intagna på ålderdomshem. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en ändring av folkbokföringskungörelsen i enlighet med vad som sagts i motionen. () () () ()
mot · FZ021034 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76: 1034 av och i om beskattning av viss intäkt av annan fastighet som A-inkomst Med annan fastighet avses enligt 24 § kommunalskattelagen samtliga typer av hyresfastigheter som inte kan räknas till schablontaxerade en- eller tvåfamiljsfastigheter, fastigheter tillhöriga bostadsföreningar, bostadsaktiebolag eller allmännyttiga bostadsföretag. Som intäkt av annan fastighet upptas hyror och övriga intäkter. Nettointäkten av annan fastighet behandlas alltid som B-inkomst, även i de inte ovanliga fall då ägaren och/eller dennes make helt eller delvis har sin dagliga gärning förlagd till arbete i och med fastigheten. Detta får i många avseenden allvarliga konsekvenser. Hela intäkten beskattas som B-inkomst, vilket innebär att den beskattas ovanpå högsta makeinkomsten. Ägaren (och i förekommande fall dennes make) har inte möjlighet till ATP eller sjukpenning på den del av intäkten som härrör sig från arbetet med fastigheten. Avdragsrätt för premie för frivillig pensionsförsäkring är från och med innevarande år begränsad till A-inkomster. Detta innebär att den ägare av annan fastighet som tillika har sitt arbete förlagt till skötseln av denna helt ställs utan möjlighet att trygga sin ålderdom. I motion 1975/76:156 (m) yrkades att även den som har inkomst av annan fastighet skulle kunna få avdrag för pensionsförsäkringspremie till den del inkomsten kunde anses som arbetsinkomst. medgav i sitt av godkända betänkande (SkU 1975/76:20) att inkomst av fastighetsförvaltning ibland delvis kunde anses som arbetsinkomst men ansåg att denna fråga i första hand rörde gränsdragningen mellan vad som är att anse som A-inkomst och B-inkomst och därför borde lösas i annat sammanhang. Om utskottet med "annat sammanhang avsåg skatteutredning innebär detta att problemet ännu kommer att förbli olöst med de negativa konsekvenser detta har för den grupp människor som berörs. Detta kan enligt vår uppfattning inte accepteras. 1 avvaktan på en lösning bör få medge dispens för rätt till avdrag för pensionsförsäkringspremie på den del av inkomsten av annan fastighet som kan hänföras till arbetsinkomst. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär förslag innebärande att intäkt av annan fastighet skall utgöra A-inkomst till den del den härrör från eget arbete, 2. att i avvaktan därpå beslutar att får medge dispens för rätt till avdrag för pensionsförsäkringspremie på den del av inkomsten av annan fastighet som kan hänföras till arbetsinkomst. () ()