ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ021377 · 1976-01-26 00:00:00 — av och om höjt anslag till De blindas förening Till De blindas förening (DBF) utgår över åttonde huvudtiteln ett anslag till ett centralbibliotek för blinda i . Föreningen startade detta bibliotek , och fram bestod bokinnehavet av enbart böcker i blindskrift. Nämnda år startade DBF en produktion av talböcker. De allmänna biblioteken har också genom i en egen produktion. Ett samarbete sker mellan DBF och Bibliotekstjänst på så sätt, att man av varandra köper den framtagna produktionen. framlade i en utredning förslag till den framtida verksamheten av DBF:s bibliotek. Denna utredning slog fast vikten av att detta bibliotek ges möjlighet att fungera som ett centralbibliotek för landets synskadade i intimt samarbete med de allmänna biblioteken. Man fastslog också en ambitionsnivå när det gäller antalet årliga förvärv av nya titlar i form av talböcker och i blindskrift. Enligt förslaget skulle /75 ett årligt nyförvärv av 625 titlar talböcker ha uppnåtts samt 150 titlar i blindskrift. Bristande ekonomiska resurser framför allt beroende på alltför snävt tillmätta statsanslag har gjort att denna ambitionsnivå ännu inte har kunnat uppnås. har enligt överenskommelse mellan DBF, landets allmänna bibliotek, stat och landsting planlagts en verksamhet , 1975, 1976 samt del av 1977, som innebär en övergång från öppen spole till kassett av talböcker. Talböcker i kassettform medför en betydande förenkling av hanteringen både för och för nyttjaren. Den extra kostnad som denna överföring av äldre bokinnehav till kassett inneburit har belastat förvärvssidan och gjort att antalet titlar i stället för att öka enligt förslag har minskat under de senast gångna åren. Enligt vad vi inhämtat skulle det anslag (.) som äskat för ha medgivit en något uppräknad ambitionsnivå i förhållande till /76 när det gäller blindskriftstitlar samt ett förvärv av ca 400 titlar talböcker. Departementschefen har endast upptagit ett anslag om . Detta innebär, såvida den upprättade planläggningen för övergång från öppen spole till kassett skall fullföljas, att inga medel återstår till nyförvärv av böcker. behandlar och kommer att framlägga förslag beträffande insatser i fråga om kulturell verksamhet för synskadade 1 1975/76. och då även för den av DBF nu bedrivna biblioteksverksamheten. Detta förslag väntas tidigast under innevarande år och kan sålunda inte ligga till grund för någon proposition om insatser för /77. Vi finner det orimligt att landets synskadade nära nog helt hindras från att ta del av den produktion av litteratur som kommer att ske här i landet under /77. Vi föreslår att DBF:s bibliotek ges resurser att förvärva 200 nya titlar under /77 och att det i budgetpropositionen föreslagna beloppet räknas upp med . Med hänvisning till det anförda hemställs att det i budgetpropositionen upptagna bidraget till De blindas förening räknas upp till ett belopp av .
mot · FZ021378 · 1976-01-27 00:00:00 — av herrar och Lövenborg om inrättande av en arkivarietjänst vid dialekt- och ortnamnsarkivet i Professorerna (fonetik), (allmän språkvetenskap), (samiska) och (finska) vid i samt chefen för dialektoch ortnamnsarkivet i har vädjat till enskilda riksdagsmän om att verka för att en arkivarietjänst i Fe 12 med kompetens främst i samiska inrättas vid dialekt- och ortnamnsarkivet i . Vid en konferens i mellan representanter för ural-altaiska institutionen i och institutionerna för finska och/eller samiska vid universiteten i , och samt i Kautokeino, Same-Ätnams språkutskott, Samehögstadiet i och dialekt- och folkminnesarkiven i och beslöts enhälligt att rikta samma vädjan till den svenska . Dialekt- och ortnamnsarkivet i har bl. a. till uppgift att insamla och tillhandahålla allmänhet och forskare uppgifter om svenska, finska och samiska dialekter, folkminnen och ortnamn i de fyra nordligaste länen. Samiskan är inget enhetligt språk. Nordsamiskan och sydsamiskan är i själva verket två olika språk. Det förra talas av flertalet samer i nordligaste och , det senare i den sydligaste delen av samernas kärnområde på båda sidor om svensk-norska gränsen. Genom samisk kulturaktivitet har behovet av dokumentation av samiskan ökat på ett glädjande sätt. För en effektiv språkvård krävs insamling och bearbetning av det rikhaltiga material som finns över hela fältet. Professor har i många sammanhang, också när det gäller den aktuella tjänsten, betonat vilken avgörande betydelse insamlingen av fältmaterial i fråga om dialekter, traditioner, bosättnings- och arbetsförhållanden, ortnamn osv. har för den samiska språk- och kulturforskningen. Mycket har redan samlats, bl. a. i form av bandinspelningar, men det krävs en forskare med kompetens i samiska för att systematisera och tillvarata materialet och göra det tillgängligt för forskare och allmänhet. För den samiska institutionen vid skulle en specialtjänst med kompetens i samiska vid dialekt- och ortnamnsarkivet i ha en central betydelse. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer att en arkivarietjänst i Fe 12 med kompetens främst i samiska inrättas vid dialektoch ortnamnsarkivet i . (vpk) (vpk)
mot · FZ021382 · 1976-01-27 00:00:00 — av i m. fl. om ett nytt statsbidragssystem för länsmuseerna, m. m. I propositionen 1974: 28 föreslog utbildningsministern ett nytt bidrag till länsmuseerna som kompensation för det tidigare statsbidraget till landsantikvarieorganisationen. Hur detta bidrag skulle utformas borde enligt utbildningsministern övervägas inom en särskild arbetsgrupp. tillstyrkte propositionen och anförde vidare i sitt betänkande nr 15 att man inte ville föregripa den förutskickade utredningen om bidragets utformning. Utskottet framhöll därjämte att något uttalande om skyndsamhet i utredningsarbetet icke vore erforderligt på grund av sambandet mellan det nya bidraget och den i propositionen föreslagna ändringen i fråga om den regionala kulturminnesvården. biföll förslaget om länsstyrelsernas befattning med kulturminnesvården och anslöt sig också till utbildningsministerns tankegångar beträffande statsbidrag till länsmuseerna. Av ärendets behandling framgår och bekräftas av utbildningsministerns direktiv till ovannämnda arbetsgrupp att de nya bidragen till länsmuseerna från början avsetts skola genomföras med att länsstyrelsernas organisation för kulturminnesvården träder i kraft . Arbetsgruppen har också verkat med föredömlig snabbhet och avlämnat sitt förslag, vilket i stort tillstyrkts av , som dock bl. a. nämnde att bidragssystemet kunde utbyggas i etapper under högst en treårsperiod. Det måste här understrykas att, när 1974 fattade sitt beslut om genomförande av reformen på länsstyrelseplanet , detta skedde under förutsättning att de nya bidragen till länsmuseerna infördes. Vi kan ha förståelse för att utbildningsministern ej hunnit i budgetpropositionen till årets riksdag framlägga förslag till regler för dessa bidrag och härav föranledda anslag. Däremot har vi haft anledning förvänta att genom den bebådade särskilda kulturpropositionen skulle få tillfälle att slutgiltigt avgöra frågan. Utbildningsministern framhåller emellertid tvärtom att han ej kommer att framlägga några förslag i denna riktning (bil. 10, s. 74). Utöver att detta, som nämnts, innebär ett frångående av beslut medför det en snedvridning av hela omorganisationen, med allt vad detta innebär av friktioner i ett läge då det vore som viktigast att på allt sätt underlätta övergången till ett nytt system. Då vi icke har några möjligheter att till ett slutligt förslag sammanställa det av arbetsgruppen upprättade och remissyttrandena däröver, återstår bara att konstatera att genom utbildningsministerns handlande reformen förhalas . För att dröjsmålet icke må bli än längre hemställer vi under hänvisning till vad som anförts att hos regeringen anhåller 1. att regeringen till 1976/framlägger förslag till nytt statsbidragssystem för länsmuseerna, 2. att i budgetpropositionen till samma upptages härför erforderliga medel. HANS () i () ()
mot · FZ021384 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76:1384 av om behovet av ytterligare stiftsadjunkter i Regionalt handhas de kyrkliga angelägenheterna av ett domkapitel. I detta stiftsarbete har biskopen till sin hjälp stiftsadjunkter. har f. n. fyra stiftsadjunkter. Förste stiftsadjunkten biträder biskopen med visitationer, prästernas vidareutbildning, utredningar m. m. De övriga tre har var för sig avgränsade arbetsuppgifter på olika områden. Det kan exempelvis gälla arbetet bland ungdomen i allmänhet men också de speciella studentproblemen. Sjömansvården kan vara ett annat arbetsområde liksom försöksverksamheten med nya gudstjänstformer. Behovet av ytterligare arbetsinsatser är mycket stort inom . Storstadsområdet har sina särskilda problem. Omfattningen och komplexiteten kräver tidsödande specialinsatser. Den ständiga in- och utflyttningen av människor i området, arbetslösheten, ensamheten, de många hemlösa och utslagna människorna samt det utbredda narkotikaoch alkoholmissbruket belyser problemens art och vidd. Särskilt innerstadsförsamlingama tvingas möta dessa problem med synnerligen begränsade resurser. Även om flertalet av detta slag av problem är socialvårdens problem, finns stort behov av insatser från kyrkan. tillskjuts kyrkokommunala medel för utbildning av barn- och ungdomsledare samt lärare. Behovet av ökade insatser är stort. Ungdomskullarna är stora i förorterna. Härmed sammanhängande problem aktualiserar åtgärder för att exempelvis erbjuda dem meningsfull fritidssysselsättning. I stiftet bedrivs också försöksverksamhet med s. k. sommarkyrka i skärgårds- och kustområdet, vars invånarantal mångdubblas under sommar- och semesterperioden. Denna verksamhet kräver allt större insatser. borde således med sina speciella storstadsproblem ha ett större antal stiftsadjunkter. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av ytterligare stiftsadjunkter i . 1 1975/76. 1975/76 13841393
mot · FZ021385 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76: 1385 om höjt anslag till () har tidigare under namnet Svenska nykterhetsfrämjandet (SNF) verkat inom det alkoholpolitiska området. I enlighet med sina stadgar arbetar förbundet för 1. en fördjupad och vidgad kännedom om alkoholens verkningar på individ och samhälle, 2. ökade resurser för alkoholforskning, 3. en mildring av alkoholsedemas fasthet och tryck, 4. ökade resurser för vård och rehabilitering av alkoholskadade. Genom att förbundet redan från starten tog avstånd från kravet på personlig helnykterhet har förbundet kommit att stå utanför den absolutistiska . Förbundets medlemsstruktur med såväl enskilda medlemmar som kollektivt anslutna medlemsorganisationer har bidragit till förbundets roll som språkrör för en stor del av landets befolkning. Den nuvarande verksamheten utgörs av regionala och centrala konferenser med syfte att skapa debatt kring och lämna saklig information om viktiga social- och alkoholpolitiska frågeställningar i socialutredningens och alkoholpolitiska utredningens betänkanden. Därutöver förekommer konferenser för olika målgrupper kring olika problem. RFMA har också en förlags- och tidningsverksamhet. utkommer med fyra nummer . förvärvade förbundet en fastighet i där ett rekreationshem för alkoholskadade kvinnor startades. Verksamheten bedrevs efter för radikala metoder och principer. står förbundet som huvudman för tre behandlingshem med sammanlagt 71 vårdplatser, där bl. a. de miljöterapeutiska behandlingsprinciperna prövats med framgång. Verksamheten är inriktad på i första hand unga missbruksproblematiker av bägge könen. Denna del av förbundets verksamhet har varit föremål för ett omfattande intresse. På grund av de ekonomiska svårigheterna har förbundet sig till näringslivets branschorganisationer med bidragsansökningar. Svårigheterna har uppkommit dels beroende på förbundets vårdengagemang, dels på grund av det låga statliga bidraget. Förbundet har under en lång rad av år i s. k. organisationsbidrag från enbart erhållit . Jag finner starka skäl tala för en uppräkning av anslaget till RFMA till . under /77. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående förhöjt anslag till RFMA.
mot · FZ021386 · 1976-01-26 00:00:00 — av herrar i och Nordstrandh om anslag till den estniska evangelisk-lutherska kyrkan i Den estniska evangelisk-lutherska kyrkan i har erhållit bidrag ur det reservationsanslag som är avsett för de fria samfundens verksamhet. Den estniska kyrkan kan emellertid inte jämställas med de fria trossamfunden enär dess medlemmar tillhör den och alltså också betalar skatt till denna. Man betraktar nämligen sin estniska kyrkliga verksamhet som ett övergångsskede enär kommande generationer av denna folkgrupp har förutsättningar att helt ta del i den verksamhet. Den estniska evangelisk-lutherska kyrkoorganisationen är att betrakta som ett arbetsorgan inom den ram. Den utför ett arbete som i annat fall åvilat den på vilken esterna som skattebetalare med all rätt kan ställa krav. Kammarkollegiet har i yttrande av den 25/3 1975 anfört att kyrkofondens användningsområde vidgats. Betecknande är dock att man hållit sig inom ramen för verksamhet. Ett anslag ur kyrkofonden, menar vi, till den estniska evangelisk-lutherska kyrkan i skulle väl motsvara detta kriterium. Vi förordar därför att anslag utgår ur kyrkofonden eller ur församlingarnas för kyrklig verksamhet utdebiterade medel. Den historiskt förtrogna vet att den svenska och den estniska evangelisk-lutherska kyrkan har haft en relativt lång gemensam historia som en och samma kyrka. har mycket skett som borde öka vår benägenhet att i handling ge klart uttryck åt vår andliga gemenskap. Med hänvisning till ovanstående hemställes att hos regeringen anhåller att anslag till den estniska evangelisk-lutherska kyrkan i måtte utgå ur kyrkofonden eller andra för kyrklig verksamhet utdebiterade medel. () ()
mot · FZ021388 · 1976-01-27 00:00:00 — av om cirkuskonstens villkor Cirkus är en gammal kulturform som när den är som bäst innebär artisteri av högsta klass. Med sin tradition och atmosfär är cirkus en upplevelse som roar de flesta människor i alla åldrar. bedrivs cirkusverksamhet i av ett antal, allt färre ambulerande cirkusföretag. Utomlands finns stora cirkusar med fasta scener. Särskilt traditionsrik är cirkuskulturen i och där ett omfattande statligt stöd utgår. Vi skulle kunna ha en bättre cirkuskonst i vårt land om vi hade en fast cirkusscen och möjligheter till utbildning av cirkusartister. för cirkuskonstens bevarande i har i skrivelse till föreslagit en rad åtgärder för att förbättra cirkusarnas existens. Framställningarna har avvisats då det ansetts oklart i vilken mån det fanns ett generellt behov av stöd till cirkusverksamheten och hur detta i så fall skulle utformas. har därför uttalat, att det erfordras en utredning innan någon form av samhällsstöd byggs upp. Ett av problemen synes vara att cirkusarna bedrivs med privat huvudmannaskap. Den ambulerande cirkusverksamheten i vårt land har fyllt och fyller en stor uppgift i en bred folklig kultur. Föreställningarna har trängt fram till de minsta orter och skapat färg och fest. Vardagen skulle bli gråare om den verksamheten försvann. Mot denna bakgrund hemställes att hos regeringen begär en allsidig utredning om cirkuskonstens villkor, vari bl. a. skall ingå hur utbildningsfrågan kan lösas.
mot · FZ021389 · 1976-01-27 00:00:00 — om höjt statsbidrag till musikteatrar De senaste årens kulturpolitiska reformer ger förutsättningar för ökade insatser i de delar av vårt land som inte haft tillgång till teater- eller musikteaterensembler. Det är viktigt att de bidragsformer som finns för att uppfylla de kulturpolitiska målsättningarna är tillräckliga. I annat fall finns risken att målsättningen inte kan förverkligas. beräknas statsbidraget till musikteatrar och talteatrar efter samma grunder. kan ett driftkostnadsbidrag på utgå. Dessutom finns ett speciellt statsbidrag till institutioner som arbetar över ett större geografiskt område. Det är uppenbart att denna statsbidragskonstruktion ej är tillfredsställande. Kostnaderna för musikteatem är ej jämförbara med talteaterns. Musikteatems lokaler skall ha en mer specialinriktad utrustning. Musikteaterns krav på god kvalitet beträffande akustiken innebär ökade driftkostnader. Dessutom förutsätts musikteatem arbeta inom ett väsentligt större verksamhetsområde, vilket innebär kostnader långt utöver det bidrag som staten utbetalar. Statsbidraget till musikteatrar bör därför höjas till att utgå av driftkostnaderna, för att sedan utgå av driftkostnaderna. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att måtte besluta att höja statsbidraget till musikteaterensemblers driftkostnader så att bidraget utgår , för att därefter uppgå till .
mot · FZ021390 · 1976-01-27 00:00:00 — av m. fl. om kostnadsansvaret för anläggning av parkeringsplatser inom turistområden Antalet bilburna fjällturister ökar år och det blir besvärligare att parkera bilen inom turistområdena i fjällen. Långa köer med parkerade bilar efter landsvägen orsakar trafikstockningar och gör det svårt för bilisterna att ta sig fram. Även riskerna för trafikolyckor växer. De turister som bor på hotell får sig i regel parkeringsplats anvisad. Men de s. k. rörliga turisterna, som åker till fjälls , har det besvärligt med parkeringsplats. Det är ungdomar men även familjer med och utan barn som åker till fjällområdena för att motionera. är det skidåkning som lockar och utnyttjas vandringslederna. Det är inte enbart befolkningen i den kommun där turistområdet är beläget som tar markerna i anspråk. Besökare kommer också från angränsande kommuner och från kommuner som är ganska avlägset belägna. Det kan därför inte enbart vara en angelägenhet att iordningställa och underhålla bilparkeringsplatser i turistområden. Det skulle ställa sig alltför kostnadskrävande för dessa fjällkommuner. Enligt vår mening borde staten (eller ) ta ansvaret för dessa kostnader. Det råder i regel arbetslöshet inom dessa fjällkommuner. Iordningställande och underhåll av parkeringsplatserna skulle bidra till att öka antalet arbetstillfällen. Arbetet borde därför lämpligen bedrivas som statligt beredskapsprojekt. Det bör i detta sammanhang nämnas att oklarhet ofta råder om huvudmannaskapet för anordnande och underhåll av parkeringsplatser av det slag som här åsyftas. De särskilda problem som detta vållar bör lösas. Med hänvisning till vad som anförts hemställes att beslutar att hos regeringen begära att frågan om huvudmannaskap och kostnadsansvar för anläggande och underhåll av parkeringsområden (parkeringsplatser) inom turistintensiva fjällområden tas upp till prövning och att därvid även möjligheterna att ta i anspråk medel avsedda för beredskapsarbetsändamål överväges. () ()
mot · FZ021391 · 1976-01-23 00:00:00 — om slopande av ett högsta bidragsbelopp till anskaffande av lokaler för trossamfund Från /74 utgår anslag till trossamfunden för anskaffning och upprustning av kyrkolokaler. För innevarande budgetår uppgår detta anslag till 5 milj. kr. Anslaget omhändertas av frikyrkoråd och fördelas genom dess samarbetsnämnd. Fördelningen av anslaget regleras av SFS 1973: 404 och bestämmelserna säger att anslag får ges med högst av bidragsgrundande belopp dock högst . Därjämte kan bidrag beviljas till inventarier med högst av bidragsbeloppet till lokalanskaffningen. Högsta möjliga bidragsbelopp för lokalanskaffning och inventarier är sålunda sammanlagt . I realiteten innebär de nuvarande bestämmelserna att en församling som skall få av sina kyrkbyggnadskostnader täckta av detta bidrag endast kan bygga för . Mot denna bakgrund framstår bestämmelserna i 1973: 404 som otillfredsställande. Ingen församling kan bygga en ny kyrka för detta belopp. Även om de fria trossamfunden och invandrarsamfunden som regel bygger både rationellt och ekonomiskt och ofta med betydande egeninsatser i form av frivilliga arbetstimmar, kan ingen församling gärna komma under 1,5 milj. kr. för ett kyrkbygge med tillhörande verksamhetslokaler. Även med denna kostnad blir kyrkbygget mycket modest. Församlingar med någorlunda god ekonomi drabbas minst av nuvarande bestämmelser. Det är framför allt de verkligt ekonomiskt svaga församlingarna som drabbas. Deras alternativ är att antingen avstå från att bygga, söka stöd från samfundet som de tillhör eller belåna fastigheten i en omfattning som ger alltför höga årliga driftkostnader. Alldeles särskilt drabbas invandrarsamfunden. De har bl. a. genom det statliga verksamhetsbidraget nu kunnat börja att organisera sin verksamhet och anställa ett större antal präster och religionsvårdare. De är dock i skriande behov av att ordna sina lokalfrågor för att få verklig stadga i sin verksamhet. De måste nu i regel hyra mer eller mindre ändamålsenliga lokaler eller flytta från lokal till lokal. De kommer från länder, där kyrka, moské respektive synagoga har intagit en central plats i deras samhälle och kulturmönster. Rotlösheten förstärks ytterligare i inflyttningslandet, när man saknar en fast plats för tillbedjan. Invandrarsamfundens församlingar kan inte stödja varandra på samma sätt som de svenska trossamfunden. De har inte heller samma offertradition. Det kan inte heller vara ett svenskt intresse, att de skall begära pengar från sina trosfränder i deras oftast fattigare hemländer för lokalinvesteringar i . Mot 30 procentsregeln finns ingen erinran. Den överensstämmer med vad som gäller för bidrag till allmänna samlingslokaler (SFS 1972: 400). Däremot anser vi, att begränsningen till högst . helst bör slopas helt eller höjas till i varje fall . Det skulle i ökad grad ge ekonomiskt svaga svenska församlingar och invandrarförsamlingar möjlighet att realisera sina byggnadsplaner. Med anledning av det som ovan anförts föreslås att beslutar att bestämmelserna i 1973: 404 ändras så att 1. i första hand det ekonomiska taket på . 2. i andra hand ovannämnda ekonomiska tak höjes till .