mot · FZ022317 · 1976-03-24 00:00:00 — Motion 1975/76: 2317 med anledning av propositionen 1975/76:135 om den statliga kulturpolitiken 3 enades om att godtaga de i propositionen 1974:28 - den första kulturpropositionen - angivna åtta delmålen för den statliga kulturpolitiken. Ett av delmålen formulerades sålunda: Kulturpolitiken skall motverka kommersialismens negativa verkningar inom kulturområdet. En översikt och tillbakablick visar att privat eller enskild kulturverksamhet (förlagsverksamhet, teater, musik etc.) givit, och ger, betydande, konstnärligt högt kvalificerade bidrag till det svenska kulturlivet. Det rör sig här om ett kulturutbud som är attraktivt för så många enskilda människor, att det kan fungera i ett blandekonomiskt samhälle. 1 vår tid har denna ambitiösa kulturverksamhet fått växande ekonomiska bekymmer att kämpa med. Jag skall inte här fördjupa mig i anledningarna till detta. Samhället, dvs. staten och kommunerna, har tvingats inskrida för att korrigera utvecklingen. Betydande medel har undan för undan satsats på biblioteksverksamhet, opera, teater, utlåningsersättning till författarna, stipendier till bildkonstnärer, dramatikerstöd, filmstöd, förlagsstöd, utbildning inom konstområdena osv. Katalogen kan göras mycket lång. Sammanfattningsvis kan sägas att samhällets kulturpolitik främst inriktat sig just på att genom olika stödjande ingripanden förbättra det seriösa kulturutbudets konkurrenssituation. Internationella jämförelser synes tyda på att vi därvidlag nått längre än de flesta andra länder. Vid sidan härom finns ett kulturutbud som är av torftigaste kommersiella karaktär. Enklast kan det illustreras med det uppenbarligen växande utbudet av s. k. kiosklitteratur- tarvliga böcker av typen agent, western, deckare, romantik och pornografi. De produceras utan några som helst konstnärliga ambitioner och deras enda egentliga uppgifter är att tillföra respektive utgivare största möjliga vinst. Här kan man verkligen tala om en av kommersialismens negativa verkningar inom kulturområdet. De problem jag här berört är svåra att tackla med samhälleliga insatser. Risk finns att man då kan komma i konflikt med ett annat av de av accepterade kulturpolitiska delmålen, det som handlar om att kulturpolitiken skall skydda yttrandefriheten. "Kommersialismens negativa verkningar" har under det senaste årtiondet diskuterats ingående såväl i statliga utredningar som i pressen och , inom folkbildningsrörelsen och kulturarbetarnas organisationer. Debatten har präglats av mycket tyckande. Däremot saknas uppenbarligen fortfarande det underlag av "hårda fakta som kan fungera som underlag för 1975/76: 2317 konkreta och målmedvetna samhällsinsatser. En utredning är erforderlig. En granskning av hela det icke-seriösa kulturområdet skulle bli synnerligen omfattande och sannolikt kräva mycket . Den inledande granskning jag tänker mig bör begränsas till en mindre sektor, i vart fall inledningsvis. Det kan ligga nära tilf hands att ta itu just med den undermåliga kiosklitteraturen, allra helst som där finns en hel del av litteraturutredningen samlat grundmaterial. Jag vill dock i stället föreslå att man inriktar sig på bildkonstens område. Bildkonstnärernas möjligheter att sälja sig själva är knutna till utställningar, av vilka sannolikt de flesta äger rum i privat ägda gallerier. De som lyckas kan nå goda försäljningsresultat; för de flesta är utställningen förknippad med underskott. Detta är väl känt . Jag törs påstå att flertalet av de privata galleristerna arbetar seriöst och med engagerad och djup känsla för konstnärlig kvalitet. Som en följd härav verkar de under besvärliga ekonomiska villkor. Förhållandena har dokumenterats i flera utredningar, den senaste genomförd 1973 av socialförvaltning, länsarbetsnämnden i och (K RO). Utbudet av seriös bildkonst störs inte bara av de seriösa utställarnas vanskliga arbetsförhållanden. Man har också svår konkurrens från kringresande tavelförsäljare som marknadsför insmickrande och banala målningar i hotellrum och torgstånd, konstverk som minst av allt förtjänar beteckningen konstverk. Omfattningen av detta undermåliga konstutbud är ännu inte klarlagd. In i bilden kommer också alltmer omfattande utbud i vårt land av grafik av internationellt etablerade konstnärer. Här rör det sig visserligen om högt kvalificerad konst, men många ifrågasätter att denna grafik verkligen försäljs med en korrekt konsumentinformation i vad avser bl. a. upplagornas storlek. De privata gallerierna arbetar regelmässigt med seriös konst, som ovan påpekats. På grund av de ekonomiska komplikationerna, som drabbar såväl de utställande konstnärerna som galleristerna, tvingas de in i överenskommelser med utställarna som inte kan betraktas som godtagbara från samhällets synpunkt. Det bör också påpekas att vissa galierister stundom kan lockas in i en verksamhet som icke är laglig - nämligen en typ av arbetsförmedling, som innebär att man medverkar till kontakter mellan beställare och utställare och därvid tar viss provision. 1 vilken omfattning detta sker är f. n. osäkert. Med hänvisning till vad ovan i all korthet anförts tror jag det är av stor betydelse att man utreder kommersialismens negativa verkningar inom kulturområdet genom att avgränsat granska förhållandena inom bildområdet. Det är ett relativt litet och lätt överskådligt område, som sannolikt innehåller 1975/76: 2317 intressanta komplikationer av betydelse för en senare mera översiktlig analys. Den av mig förordade granskningen bör komma till stånd utan dröjsmål. Med hänvisning till vad som har anförts i motionen hemställs att vid behandling av propositionen 1975/76:135 beslutar att hos regeringen anhålla om en utredning i regi om* kommersialismens negativa verkningar på bildkonstens område i enlighet med vad som har anförts i motionen. P. O. () GOTAB 51619 Stock holm 1976