mot · FZ021143 · 1976-01-27 00:00:00 — av om en ny ekonomisk världsordning intervjuade i TV , en gammal f. d. småbrukare i , som då levde och bodde ensam i sin stuga. Han skötte själv sitt hushåll, eldade i sin vedspis, hade ingen elektrisk ström. På bordet i köket, där intervjun inspelades, stod en bärbar fotogenlampa. Mot slutet av intervjun, som handlat om livet , såg sig omkring i köket och rummet innanför och frågade: "Har bara en lampa?" tittade upp med ett par gammalmansögon, som uttryckte förvåning över en i hans mening "dum" fråga, och svarade lugnt: "Javisst, ja e ju bara po itt ställe! sedan intervjuades i fransk TV , president i , professor i franska språket och litteraturen, känd som en försynt och sansad man, en av den "tredje världens mera framstående ledare. - förklarade han - har sett priserna på sina oundgängliga importvaror stiga med över 300 "<> som priserna på exportvaror höjts med ca 35 ">. menade att de rika länderna i och måste inse att den tredje världen inte kan acceptera en sådan ekonomisk ordning. - På direkt fråga svarade han att ett tredje världskrig blev oundvikligt om inte en nyordning av världens ekonomi snart genomfördes. De båda intervjuerna belyser problemets och motionsrubrikens två led men ger också en antydan om sambandet mellan dem. Om man tänker sig att produktionsresultat skulle fördelas så, att alla människor fick lika stor andel, skulle varje människa på jorden kunna tillgodogöra sig varor och tjänster till ett värde av . Motsvarande siffra för del ligger på ca . Vi svenskar konsumerar alltså drygt sex gånger mer per person än vi skulle ha "rätt till om alla människor på jorden skulle fä "sin del av de samlade tillgångarna. - I finns det länder där medborgarna lever på 4 000 kr.-nivån eller strax därunder, t. ex. , , och . I dessa fyra länder är standarden sådan, att det sällan förekommer att människor svälter ihjäl, att de flesta barn får gå i skolan, att medellivslängden närmar sig den som vi har uppnått i . Ojämlikheten kan uttryckas i ännu mera drastiska siffror enligt följande: Typ av länder "<> av jordens av världs De rika länderna 40 85 En mellangrupp länder 24 12 Kontrasten mellan konsumtionen i de rika länderna och de verkligt fattiga är oerhörd. - Dock räcker jordens resurser åt oss alla. Om tillgångarna på jorden vore rättvist fördelade skulle alla människor kunna leva ett drägligt liv! Låt oss genast slå fast att missförhållanden till icke oväsentlig del är en följd av vissa länders accelerande utsugning av andra. Vi kanske har svårt att erkänna det - men tillhör de utsugande! De rika länderna måste göra klart för sig att en standardsänkning för deras del är nödvändig. I en standardsänkning ligger ett visst egenvärde! Vi skulle må väl av att ändra våra överflödsvanor i fråga om mat, kläder, lyxbilar och statusprylar i allmänhet. Därmed skulle vi också kunna låta produktionen få en annan inriktning - på varaktiga nödvändighetsartiklar. Till de goda vinsterna skulle höra minskade miljöskador och sparad energi. Den produktionskapacitet vi på så sätt finge ledig skulle inriktas på saker, anpassade till de fattiga ländernas behov. Nuvarande produktion för den rika världens överflödsefterfrågan skulle utbytas mot t. ex. den lilla skalans teknologi med maskiner för brunnsborrning, för vatten- och vindkraftsalstring, för jordbruk, fiske och småindustri. Ett andra krav på oss rika är att vi medverkar till att våra produkter kan mottagas av de fattiga länderna. Vi måste under en lång övergångstid acceptera oförmånliga handelsavtal, sälja till olönsamma marknader och delvis anpassa vårt eget konsumtionsmönster så, att deras produkter finner en marknad hos oss. - Vi måste finna oss i att betala rimliga priser för deras varor! Det går inte att i FN tala varmt för vidgade tillträden till i-ländernas marknader, men så fort vi börjar känna av konkurrensen från de fattiga länderna införa handelsrestriktioner. - har i det hänseendet gett exempel på en motsägelsefull politik! Mot bakgrunden av slutord i intervjun ovan, finns det anledning att fråga sig, om vi skall ordna global jämlikhet i sund ekonomisk och demokratisk ordning eller bli påtvingade den via revolutioner, som leder till diktaturregimer överallt? Det finns anledning att här erinra om kapprustningens betydelse. I 76/1 behandlas detta tema och redovisas de komplicerade överenskommelser som framfor allt stormakterna gör i anslutning till sitt u-landsbistånd, genom att kombinera u-hjälpen med krav på en lokal upprustning såsom garanti för politisk stabilitet i mottagarlandet. Den militära expansionen i och jämte kombinationen av militär- och handelsavtal är därför ett invecklat sätt att hindra den utveckling man säger sig vilja främja i , skriver tidningen, som också erinrar om de svenska samfundsledarnas manifest där det bl. a. sades: Vi kan inte längre acceptera, att miljarder offras på rustningar, medan många dör av svält. Som sammanfattning av den rika och tekniskt utvecklade världens ansvar skulle man kunna säga att på samma sätt som människan har löst de tekniska problemen för sin totala undergång, har hon även de intellektuella och materiella resurser inom räckhåll som krävs för en konstruktiv livsfrämjande totallösning av det globala samlevandets problem. Ett konkret handlingsprogram för medverkan i skapandet av en ny ekonomisk världsordning bör utarbetas. Det är inte möjligt för en enskild riksdagsledamot att ens skissera ett sådant, men följande tankar kanske kan få tjäna som bidrag till ett framtida program. andel i den globala livsmedelsproduktionen måste ökas. Minst två insatser bör vi härvid kunna göra. Dels måste hårdare bestämmelser skapas, så att all för livsmedelsproduktionen lämpad reserveras för sådan (se vidare krav i motionen 1975:874 om utnyttjande av svensk jordbruksmark) och bl. a. ökad odling av fisk bedrivas. Dels bör vi successivt omlägga våra kostvanor så, att vi minskar vår konsumtion av animaliskt fett och i stället väljer födoämnen med låg fetthalt och måttlig kolhydrathalt samt begränsar vårt totala intag av kalorier. En allmän övergång från animalisk konsumtion med näringsslösande slaktdjursuppfödning till konsumtion av vegetabilier borde stimuleras, bl. a. genom kostupplysning och successiv avveckling av prissubventioner på kött. andel i råvaru- och annan energikonsumtion måste begränsas. a. beskattningssystemet kan detta successivt åstadkommas. Ett exempel: Det åtgår fyra gånger så mycket bränsle för landsvägstransport som vad motsvarande vattenvägstransport kräver. För att ersätta t. ex. ett dygns trafik på med landsvägstransporter skulle behövas närmare 500 långtradare mellan och . - Byggandet av kanaler, ekonomisk stimulans till kustsjöfarten och ökad beskattning av landsvägstransporter skulle spara råvaror och energi! Energiförbrukningen per transporterat kilo är vid flygtransport 67,5 gånger större än vid vattenvägstransport. En skattebeläggning av flygbensin m. m. till successivt samma nivå som "bilbensinen" borde kunna övervägas. Successiv övergång till mindre råvaru- och drivmedelskrävande personbilar vore eli bidrag, hastighetsbegränsning i energisparande syfte ett annat Ökad skattebeläggning av onyttig och onödig konsumtion vore eli bidrag. inhandlade vi t. ex. alkoholhaltiga drycker för ett belopp, som med översteg motsvarande siffra . Inom detta konsumtionsområde - och för andra överflödsvaror - finns anledning införa konsumtionsskatteskärpningar. Slutligen borde i solidaritetens intresse en basbeloppsanknuten gräns kunna sättas, över vilken all inkomst användes av samhället för insatser till mer behövande människor i fattiga länder. För flera idéer till ett konkret handlingsprogram, bl. a. energibesparande övergång till användning av oblekt kontorspapper, tillåter jag mig att hänvisa till motion 1975:2009 om energihushållningen. Det är otvivelaktigt så, herr talman, att den rika världen, framför allt dess stormakter, aldrig har tagit problemen i den fattiga världen tillräckligt på allvar. De har alltid sett dem som marginella och ointressanta jämfört med sina egna interna problem. Jag tror därför, herr talman, på be hovet av en fundamental nyorientering av relationer mellan länder och maktgrupper, av fördelning inom och mellan länder av resurser och tillgångar, av förutsättningar att tillgodose grundläggande mänskliga behov, av levnadsvanor och konsumtionsmönster i de rika länderna. Vi måste, i vårt lilla land, utnyttja varje politisk möjlighet för att medverka i denna nödvändiga process, och vi måste bidra till att hastigheten i processen blir acceptabel från moralisk synpunkt, i medvetande om att annars ytterligare en generation människor i världen offras på rikedomens altare. Det har bestyrkts gång efter annan att vi i detta arbete kan fylla en uppgift som brobyggare, som något av en katalysator. Vi kan medverka till nya koalitioner, nya gruppbildningar, nya maktbalanserande krafter i världen. Problemet och delansvar för dess lösande kan inte sammanfattas bättre! Med hänvisning till vad som i korthet anförts hemställer jag att hos regeringen begär 1. att en parlamentarisk arbetsgrupp tillsätts, förstärkt med erforderliga referensgrupper och informationsresurser, för att utarbeta förslag till ett konkret handlingsprogram för 1975/76: 1143 framtida insatser för skapandet av en ny ekonomisk världsordning, 2. att regeringen för framlägger förslag till sådant handlingsprogram omfattande såväl principer som konkreta åtgärder.