mot · FZ022362 · 1976-03-25 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:145 om ändrade regler för bostadstillägg Hyrorna har fortsatt att stiga i allt snabbare takt trots det nya räntebidragssystemet. För samtliga bostadslägenheter steg hyrorna , till 1974, i genomsnitt , dvs. ungefär dubbelt så mycket som under vart och ett av de närmast föregående två åren. Även och har hyresstegringarna fortsatt i till synes oförminskad takt. Mot denna bakgrund står det klart att förbättrade bostadsbidrag är nödvändiga för att ge barnfamiljer, vuxna utan barn med låga inkomster, handikappade och pensionärer möjligheter till en god bostadsstandard. Men också mot bakgrund av alltjämt rådande trångboddhet, de omoderna och dåliga bostäderna, den öppna och dolda bostadsbristen är det nödvändigt med bostadsbidrag som gör det möjligt att förbättra boendestandarden, framför allt för ekonomiskt svaga grupper. Bostadsbidrag i olika former löser emellertid inte problemen med de höga hyrorna och ständiga hyreshöjningar. Med nuvarande bostadspolitik kommer även dessa bidrag slutligen att hamna hos dem som spekulerar i människornas behov av bostad, genom de kapitalistiska spekulations- och monopolintressena i hela produktionsprocessen, från marken till det färdiga huset. Bostadsbidragen utgör, trots de positiva effekterna i övrigt, en garanti för bygg-, mark- och bankkapitalets profiter och gör det möjligt att ta ut orimligt höga hyror. De skillnader i bostadsstandard som beror av olika inkomst- och betalningsförmåga måste i huvudsak undanröjas genom en grundläggande förändring av bostadspolitiken och inte genom nya bostadsbidrag. En av de främsta uppgifterna för bostadspolitiken måste vara att ge alla hushåll möjlighet att disponera en rymlig och välutrustad lägenhet till rimliga kostnader utan anlitande av bostadsbidrag. I avvaktan på en sådan inriktning är det nödvändigt att genomföra de förändringar som föreslås i propositionen. kommunisterna har framfört förslag om att Staten skulle överta hela kostnaderna för bostadstilläggen för barnfamiljer och hushåll utan barn. F. n. utgörs av dessa tillägg av statliga medel. Vpk menar att det ekonomiska ansvaret för detta bostadsstöd helt bör ligga hos staten. Vi har vidare föreslagit en sådan ändring av reglerna om bostadstillägg att kommunerna blir skyldiga att ompröva tilläggen vid hyreshöjningar under bidragsåret. Det borde vara självklart att bostadstilllägget skall baseras på faktiska hyreskostnader. De kommunala bostadstilläggen till folkpensionärerna () är ännu t 1975/76 3 sami. kännbarare för kommunerna genom att de i sin helhet betalas av resp. kommun. Vpk har i olika sammanhang föreslagit att ett särskilt grundbidrag om . skall betalas av staten för att hålla nere de kraftigt stigande kostnaderna för kommunerna. Utgifter för bostadsbidrag utgör en tung post i kommunernas budget, även om staten svarar för en betydande del därav. Om staten helt övertog kostnaderna för det statskommunala bostadstillägget och svarade för ett grundbidrag till folkpensionärernas bostadstillägg skulle det medföra flera fördelar. a. skulle man då kunna tillämpa enhetliga regler och få större rättvisa mellan invånarna i olika kommuner. Man skulle vidare avlasta kommunerna betydande kostnader för deras del av bostadstilläggen och för administrationen, och sammantaget torde också betydande rationaliseringsvinster kunna göras både för stat och kommun. Vi vidhåller därför våra tidigare förslag. I propositionen föreslås nu att åldersgränsen för rätt till eget bostadsbidrag sänks från 20 till . Vpk har som bekant tidigare i föreslagit en sådan förändring att även ungdomar i åldern skulle erhålla sådan rätt. Om propositionens förslag genomförs, kvarstår fortfarande problemet med de ungdomar som skaffat egen bostad men ännu inte fyllt . Motiven för att 17-åringar skall ha rätt till eget bostadsbidrag är desamma som för 18- och 19-åringar, och åldersgränsen bör därför sättas till . Då det gäller bostadsbidragets konstruktion och dess effekter behövs säkert en grundlig översyn för att rätta till vissa orättvisor mellan olika hushållskategorier; nuvarande system bör dock i huvudsak kunna behållas. Förslaget med en gemensam nedre hyresgräns är en förändring som av rättviseskäl nu bör genomföras, men den bör läggas på den nivå som gäller för ensamstående, dvs. lägre än propositionsförslaget. I annat fall riskerar ett ganska stort antal ensamstående i äldre bostadsbestånd med små lägenheter, oftast ungdomar, att gå miste om ett visserligen litet men ändå värdefullt bostadsbidrag. Med tillstyrkan av propositionen i övrigt hemställes 1. att uttalar sig för en omläggning av bostadsstödet till barnfamiljer och hushåll utan barn till att bli en helt statlig angelägenhet och hos regeringen hemställer om skyndsamt utarbetande av förslag härom; 2. att uttalar sig för en sådan ändring av reglerna om bostadsbidrag att kommunerna blir skyldiga att ompröva bidragen vid hyreshöjningar under bidragsåret; 3. att uttalar sig för att ett statligt grundbidrag om . till pensionärernas bostadsbidrag införes och hos regeringen hemställer om skyndsamt utarbetande av förslag härom; 4. att beslutar att åldersgränsen för rätt till statskommunalt bostadsbidrag för hushåll utan barn sänks till ; 5. att beslutar att den nedre hyresgränsen för ensamstående och makar läggs på en nivå av . (vpk) i (vpk) i (vpk) (vpk)