ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ021826 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76:1826 av m. fl. om ökat exportstöd till träbearbetningsindustrin Den träbearbetande industrin är en av de industrigrenar som kommer i åtnjutande av branschfrämjande åtgärder. Denna industri är småföretagsdominerad, lokaliserad till glesbygder och av stor betydelse för det inre stödområdet, där förhållandevis kraftiga investeringar gjorts. Den träbearbetande industrin arbetar till mycket stor del med svenska råvaror och är den industrigren som förädlar det svenska trät maximalt inom landet. Dess exportandel är begränsad men bedöms av branschen kunna öka väsentligt, vilket dock förutsätter hjälp i starten. Industriorganisationerna och har i gemensam skrivelse ansökt om exportstöd i storleksordningen 4 milj. kr. /73 utgår ett exportstöd till branschen med . I årets budgetproposition föreslås stödet utgå med oförändrat belopp /77, vilket på grund av inflationen innebär en faktisk nedtrappning. Myndigheter och andra remissinstanser är ense om behovet av ökad export för branschens del. Detta avhåller emellertid ej myndigheterna från att ge tekoindustrin ett till 8 milj. kr. höjt exportstöd och bevilja glasindustrin exportstöd med . Tekoindustrin är sysselsättningsmässigt jämförbar med den träbearbetande industrin (ca 50 000 anställda vardera), medan den glasindustrin sysselsätter mindre än en tiondel härav. En smärre osäkerhet om formerna för exportstödet får ju ej heller leda till att stödet blir för dåligt kon dör, medan gräset växer. Det totala stödet till den träbearbetande industrin utgör /77 enligt budgetpropositionen 3,8 milj. kr., varav exportstöd 0,8 milj. kr. För tekoindustrin är motsvarande tal 15 milj. kr. och 8 milj. kr. Den träbearbetande industrins andel av exportstödet är alltså mycket låg då alla är ense om behovet av ökade exportansträngningar. Mycket talar för att vi måste sikta till att i ökad utsträckning bearbeta våra inhemska råvaror inom landet och således exportera dem i förädlat skick. De delvis med statligt stöd gjorda investeringarna i våra glesbygder i är av mycket stor betydelse för våra regionalpolitiska målsättningar. Utifrån dessa bedömningar anser vi att exportstödet till den träbearbetande industrin för /77 bör utgå med 3 milj. kr. i stället för föreslagna 0,8 milj. kr. Det ökade stödet bör bl. a. användas för att skaffa ökad kännedom om nya marknader samt för att genomföra kollektiva marknadsföringsåtgärder i form av utställningar och mässor och gemensam information. Detta belopp bör ytterligare ökas, såvida utfallet av de genom det ökade anslaget tillkomna aktiviteterna är positivt. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att beslutar att höja anslaget till exportfrämjande åt gärder för den träbearbetande industrin med 2,0 milj. kr. utöver vad regeringen föreslagit. . () i
mot · FZ021827 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76: 1827 av om ny gruvdrift i inland inland och har en fortgående folkminskning, och en del kommuner hotas att fullständigt lamslås av den negativa befolkningsutvecklingen. Många åtgärder har diskuterats för att skapa sysselsättning och vända den negativa trenden. När man upptäckte malmfyndigheten i Kaunisvaara gav detta hopp om en ljusare framtid för i första hand kommun, men de gynnsamma effekterna av en gruvbrytning i området skulle även omfatta intilliggande kommuner. Enligt beräkningar som är gjorda av är den företagsekonomiska lönsamheten vid en gruvbrytning i Kaunisvaara diskutabel, beroende på höga svavelhalter i malmen och höga investeringskostnader. Som en avgjord brist i bedömningen av om en gruvbrytning i Kaunisvaara bör startas måste man beteckna avsaknaden av samhällsekonomiska kalkyler. Vid bedömningen av exempelvis gruvdriften i Stekenjokk sammanvägde man företagsekonomiska och samhällsekonomiska kalkyler, varvid den sammantagna effekten av dessa båda beräkningar fick bli utslagsgivande. Liknande bedömningar bör också göras när beslut skall fattas om en gruvbrytning skall startas i Kaunisvaara. Problemet med malmens höga svavelhalt, som länge betraktats som ett svårt hinder för en lönsam drift av Kaunisvaaragruvan, kan nu bemästras genom nya tekniker. Detta argument mot en gruvbrytning kan därmed anses ha fallit. I inland finns även andra fyndigheter som förtjänar ytterligare undersökning och prospektering. Inför etableringen av 80 är också fyndigheterna av kvarts och kvartsit i inland särskilt intressanta. I planen över 80 har det beräknats en ökad förbrukning av ferrokisel till ett årligt belopp på ca 15 milj. kr. Om man inte kan hitta brytvärda kvantiteter av kvarts och kvartsit för tillverkningen av ferrokisel, måste detta importeras. Mycket lovande fyndigheter har upptäckts söder om och vid Kompelusvaara, men de måste ytterligare undersökas och bearbetas innan resultatet kan bedömas. En eventuell gruvdrift vid dessa fyndplatser för att täcka 80:s behov skulle kunna ge en sysselsättning på ca 150 årsarbeten. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar 1. att anhålla att regeringen ånyo prövar frågan om en eventuell gruvbrytning i Kaunisvaara, 2. att anhålla att regeringen låter infordra offert på gruvdriften, 3. att erforderliga resurser skall ställas till förfogande för en snabb undersökning av kvartsfyndigheter vid Råneträsk och Kompelusvaara. TRYCKERI 1976 76004}
mot · FZ021828 · 1976-01-26 00:00:00 — 1975/76 18281835 1975/76: 1828 av iru m. fl. om inrättande av en tjänst som hemslöjdskonsulent för kvinnliga invandrare Ett omfattande arbete nedläggs i vårt land för att underlätta invandrarnas situation i en ny miljö. som det gäller att så smidigt som möjligt anpassa dem till de nya förhållandena gäller det också att bevara deras rotfäste i den egna kulturen. Icke minst för kvinnorna är denna omställningsprocess känslig, eftersom de i regel icke i samma takt som männen infogas i det nya landets seder, språk och arbetsliv. Kvinnorna medför emellertid i stor utsträckning sitt hemlands hemslöjdskultur. Denna kan lämna intressanta bidrag till hemslöjden i vårt land. Ett tillvaratagande av kvinnornas skicklighet i handaslöjd skulle också säkerligen bidraga till att stärka deras ofta ringa självkänsla och därigenom lämna dem ett stöd i deras anpassningsprocess. har tidigare ansökt om anslag för en femårsperiod till en hemslöjdskonsulent för invandrarkvinnor. Denna konsulent skulle bl. a. informera om material och kurser, försäljningsmöjligheter etc., allt i syfte att dessa gruppers traditioner och handaskicklighet icke skall gå förlorad. Med stöd av vad som anförts föreslås att hos regeringen begär att initiativ tas för att inrätta en tjänst som hemslöjdskonsulent för invandrarkvinnor, knuten till invandrarverket. () () 1 1975/76.
mot · FZ02183 · 1976-01-12 00:00:00 — Motion 1975/76:183 om förbud mot tobaksrökning i vissa offentliga lokaler Tobakens skadeverkningar är alltför väl kända för att behöva närmare påvisas. Den allvarligaste aspekten är att även personer som icke själva nyttjar tobak och som måhända t. o. m. blir menligt påverkade av tobaksrök i olika sammanhang tvingas andas in sådan. Det måste framstå sorn en angelägen samhällelig uppgift att i mesta möjliga mån förhindra att en sådan situation uppkommer. Det är ett synnerligen rimligt krav att icke-rökare som besöker offentliga lokaler, inrymmande något slag av samhällsservice, förskonas från tobaksrök. Det gäller sålunda bl. a. väntrum på sjukhus, försäkringskassa, socialförvaltning och en mångfald statliga eller kommunala inrättningar. Där bör råda förbud för tobaksrökning. I varje fall bör finnas tobaksfritt utrymme, väl avgränsat från lokalen i övrigt. Om inte detta kan ordnas bör förbudet vara generellt. Förbud mot tobaksrökning i offentliga lokaler bör lagfästas. Det må ankomma på vederbörligt utskott att utforma lämplig lagtext. Med åberopande av det anförda hemställer jag att beslutar införa lag om förbud för tobaksrökning i offentliga lokaler av i motionen angivet slag.
mot · FZ021831 · 1976-01-27 00:00:00 — av i och om anställningsvillkor m. m. för partiellt arbetsföra inom statlig verksamhet m. m. Stat och kommun måste ta ett speciellt ansvar när det gäller att bereda handikappade sysselsättning. Inte minst gäller detta när det som är allmänt besvärligt för ungdomar och nyinträdda på arbetsmarknaden att få anställning. Statens ansvar regleras genom ett cirkulär angående anställningsvillkor m. m. för partiellt arbetsföra inom statlig och statsunderstödd verksamhet. Detta innebär dock endast ett passivt ansvar för staten, nämligen att även söka ta emot partiellt arbetsföra på befattningar. Det är nödvändigt att staten i stället gör en aktiv insats och förklarar sig beredd att gå in direkt och ta ansvar för att partiellt arbetsföra placeras inom statlig verksamhet. Detta kan lämpligen ske genom att myndigheter och verk t. ex. anvisas resurser för sådant som ligger utanför deras normala behov. Den handikappade behöver då inte känna sig som en belastning för sin avdelning, utan tvärtom som en extra resurs. En nödvändig åtgärd är då att det på varje myndighet finns någon som är ansvarig, inte enbart för att följa upp och bistå partiellt arbetsföra, utan också för att aktivt finna uppgifter lämpliga för sådana anställningar. Det ovan nämnda cirkuläret bör alltså enligt vår uppfattning kompletteras med en aktiv uppmaning till statlig och statsunderstödd verksamhet att bereda arbetstillfällen för partiellt arbetsföra. Mot bakgrund av ovanstående hemställer vi att beslutar att hemställa hos regeringen om en komplettering av cirkuläret angående anställningsvillkor m. m. för partiellt arbetsföra inom statlig och statsunderstödd verksamhet i enlighet med vad som anförts i motionen. . () () i
mot · FZ021832 · 1976-01-27 00:00:00 — av herrar i och om utbildningsbidrag och introduktionsstöd åt företag beslutade i enlighet med förslag i propositionen 1975/76: 25 att fr. o. m. införa ett bidrag till företag som låter anställda genomgå utbildning och ökar antalet anställda i däremot svarande utsträckning. Bidraget fastställdes till . Syftet med beslutet var att stimulera företag att i nuvarande konjunkturläge tidigarelägga nyrekryteringar och utbilda redan anställda. I regleringsbrev till anges att ovannämnda stöd ej kan utgå med introduktionsstöd som regelmässigt utgår vid nyanställningar inom stödområdet. Detta introduktionsstöd utgår med . Det är att betrakta som ett regionalpolitiskt stöd. Effekten av att de båda stödformerna inte får kombineras blir att den regionalpolitiska stimulans som introduktionsstödet innebar därmed bortfaller. Vi finner detta otillfredsställande. De båda stödformerna bör kunna kombineras. Det finns enligt vår mening inte skäl att i nuvarande situation försvaga något av de regionalpolitiska medlen. Med stöd av vad som anförts hemställer vi att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att mottagande av den s. k. 15-kronan inte skall utgöra hinder för att erhålla introduktionsstöd i stödområdet. () ()
mot · FZ021833 · 1976-01-27 00:00:00 — av herr förste vice talmannen om grunderna för tjänsteårsberäkning i statlig tjänst Vid tjänsteårsberäkningar i statlig tjänst tillämpas metoden att person som varit borta från statlig tjänst vid återinträde i tjänst inte får tillgodoräkna sig tidigare tjänsteår. Orsakerna till bortovaron kan vara skiftande. För kvinnor förekommer det ofta att bortovaron orsakas av vård av minderårigt barn. I andra fall kan det vara privattjänst, utlandsvistelse e. d. som kan orsaka bortovaron. Det torde dock knappast i något fall vara berättigat att diskriminera/särställa personer som av någon anledning lämnat sin tjänst . Vård av minderåriga barn bör inte i något avseende försämra möjligheterna till återinträde i tjänsten, i synnerhet med tanke på den strävan som finns att så många som möjligt skall medverka i produktionen. Ej heller vistelse utomlands eller privat tjänst kan anses som mindre meriterande. Med anledning av vad som anförts hemställes att beslutar att vid tjänsteårsberäkningen i statslig tjänst alla tjänsteår skall tillgodoräknas oavsett när de intjänats.
mot · FZ021834 · 1976-01-27 00:00:00 — av herr förste vice talmannen m. fl. om åtgärder mot ungdomsarbetslösheten Ungdomsarbetslösheten har tyvärr förvärrats, och den är ett allvarligt problem i vårt land. Utöver de sorgliga ibland rentav katastrofala följder som uppkommer av arbetslöshet drabbas ungdomen dessutom av de psykologiska effekter som följer av ungdomsarbetslöshet. När en ung människa med just avslutad utbildning och lust att börja sin verksamhet möts av arbetslöshet måste det ha en deprimerande verkan. Om arbetslösheten varar kan den få ännu obehagligare följder i form av en viss starträdsla eller rentav arbetsovillighet. Sysslolösheten kan leda till dagdriveri, alkoholdrickande och rentav kriminalitet. Det finns därför anledning att på allt sätt medverka till att ungdomen så snabbt som möjligt kommer in i arbetslivet. Åtskilliga åtgärder i form av yrkesutbildning, arbetsförmedling, lärlingsbidrag m. m. har redan vidtagits, men trots detta finns det vissa tröghetsmoment som borde undanröjas. En just utbildad person utan erfarenhet av arbete betalas enligt avtal nu med samma lön som den i arbetet helt invande. Detta medför ofta att arbetsgivaren hellre anställer den som har praktisk erfarenhet av arbetet i fråga. För att göra ungdomsarbetskraften mera attraktiv borde lärlingsbidragen utgå till alla ungdomar på deras första sysselsättning . ATP-avgifterna borde helt inbetalas under de högproduktiva åren och inte i de åldersgrupper som inte är fullt så eftersökta på arbetsmarknaden, dvs. nybörjararbetskraften och den äldre arbetskraften. En sådan anordning skulle möjligen bidraga till att ung arbetskraft lättare skulle få anställning. Värnplikten är onekligen ett svårt minus för yngre män som söker anställning. Möjligheten att förlägga värnplikten till annan tid, eventuellt efter utbildningen, bör undersökas. Det särskilda utbildningsbidrag som fanns tidigare bör övervägas igen för att eventuellt i förändrad form upptagas på nytt. Bidrag som utgår, t. ex. utbildning med risk för permittering, utbildning av redan anställd i kombination med fast anställning av ersättare, introduktionsutbildningsstöd m. fl. har säkerligen haft god effekt, men det torde vara önskväkrt att dessa formers lämplighet i samverkan med AMS utreds. Med anledning av vad som sålunda anförts hemställs att hos regeringen anhåller om utredning om olika åtgärder för att bekämpa ungdomsarbetslösheten i enlighet med vad i motionen anförts. () i Skärstad
mot · FZ021835 · 1976-01-27 00:00:00 — om klassificering av NyköpingOxelösund som primärt centrum Kommunerna är inom ramen för den regionala utvecklingsplaneringen indelade i fyra grupper, storstadsområden, primära och regionala centra samt kommuncentra. har en koncentration av befolkning i den södra delen av länet. Den regionala strukturen enligt riksdagsbeslut innebär att länet är indelat i ett primärt centrum, tre regionala centra och två kommuncentra. har härvid klassificerats som regionalt centrum, men de berörda kommunerna har framhållit vikten av att de tillsammans klassificeras som primärt centrum. Flera skäl talar enligt mitt förmenande för att en ändring av nuvarande struktur bör genomföras. Här må nämnas följande: 1) har det högsta befolkningstalet av samtliga regionala centra i landet. Det är dessutom högre än i sju av landets primära centra. 2) Geografiskt är de båda kommunerna tillsammans en av de absolut största regionerna i . 3) Såväl landsting om länsstyrelse förordar en ändring av den regionala strukturen, innebärande att förutom även NyköpingOxelösund skall klassificeras som primärt centrum. 4) är residensort samt säte för huvudparten av övrig länsförvaltning. Vidare är förlagt hit. 5) Kustläget liksom den fysiska riksplanens intentioner ger stöd för regionens framtida betydelse från såväl industri- som rekreationssynpunkt. 6) Länets geografiska förhållanden talar för behovet av en stark centralort i den södra delen av länet. Vidare bör regionen kunna utgöra en naturlig länk i kedjan mellan och . 7) Kommunerna har f. n. en väl differentierad arbetsmarknad och uppfyller därmed detta krav på ett primärt centrum. 8) Till följd av det relativt stora befolkningsunderlaget och det väl differentierade näringslivet finns ett utbyggt servicenät som väl svarar mot de krav som kan ställas på ett primärt centrum i detta avseende. Under åberopande av det här ovan anförda vill jag föreslå att som sin mening uttalar att i den regionala utveck lingsplanen för (Länsplanering 1974) , i enlighet med vad bl. a. i anfört, klassificeras som primärt centrum.
mot · FZ021838 · 1976-01-27 00:00:00 — av i Glömminge m. fl. om utbyggnad av industricentra på och Av de näringspolitiskt och lokaliseringspolitiskt upprättade stödområdena i landet kommer och i en särställning, därigenom att de inte synes få samma starka stöd som det övriga stödområdet. Lokaliseringen av industrier till ö-områdena har varit sparsamt förekommande. När det gäller har visserligen sedan tillkomst pendlingen till arbetsplatser på fastlandet varit omfattande, men för stora delar av ön är pendlingsavståndet för långt, och när det gäller kvinnosysselsättning är den mycket sparsamt förekommande. Det norrländska stödområdet har tillgång till speciella stöd som och inte har, t. ex. Norrlandsfonden och regleringsmedel från kraftverksutbyggnadema. Enligt propositionen 1975/76: 87 begär regeringen fullmakt för utbyggnad av industricenteranläggningar i och . Det kan anses befogat att statsmakterna går i författning om att likartat uppföra sådana industricenteranläggningar på och . Till vilken storlek dessa anläggningar skulle utbyggas blir beroende av de lokala förhållandena. Från länsstyrelserna i och samt arbetsmarknadsmyndigheter har starkt understrukits att företagslokalisering till dessa områden är ytterst påkallad. Den ojämnhet i sysselsättningen som t. ex. turismen medför bör motverkas genom här föreslaget lokaliseringsstöd. Med stöd av vad som anförts hemställes att måtte besluta att i skrivelse till regeringen hemställa om förslag till regionalpolitisk! stöd och bidragsverksamhet genom utbyggnad av industricenteranläggningar på och . () i Glömminge () i Stenkyrka
mot · FZ02184 · 1976-01-12 00:00:00 — Motion 1975/76:184 om kostnaderna för undersökning och bevarande av fast fördämning Regler beträffande utgrävning av fornminnen finns i lagen om fornminnen. I dess 9 § stadgas: Erfordras med anledning av allmänt eller större enskilt arbetsföretag som berör fast fornlämning, att särskild undersökning av fornlämningen företages eller särskild åtgärd vidtages för att bevara den, skall kostnaden därför åvila företaget, såvitt det icke på grund av särskilda förhållanden finnes obilligt. är ett land rikt på fornlämningar av olika slag. Inom vissa delar av landet - främst Mälarlandskapen, och - händer det rätt ofta att man träffar på fornlämningar vid nybyggnation. Man får då räkna med kostnader för utgrävningen enligt 9 § lagen om fornminnen som man får bära kostnaden av att projektet försenas. I den mån detta sker vid mycket stora byggföretag torde kostnaden kunna bäras utan alltför stora svårigheter. Men i många fall drabbar kostnaden mindre företag och enskilda personer. Dessa får då vidkännas ett kraftigt ekonomiskt avbräck. Även många kommuner drabbas av avsevärda kostnader till följd av de nuvarande bestämmelserna. kommun utgör exempel på en ort där en stor del av stadens yta ligger på mark som varit boplats sedan århundraden och där det är vanligt att man träffar på fasta fornlämningar vid nybyggnation. Då det vanligen rör sig om en kostnad som man från kommunalt håll inte har kunnat kalkylera med kan det bli problem att finansiera en utgrävning. Ett annat problem är vem som slutligen skall bära kostnaden. Skail kommunen som helhet göra det eller skall de enskilda hyresgästerna i nybygget betala? F. n. finns en obillighetsregel som kan frikänna ett byggföretag från kostnaden i samband med särskild undersökning och åtgärd för fast fornlämning. Ur förarbetena till fornminneslagen framgår det att undantag från ersättningsskyldigheten bör lämnas t. ex. då undersökning av fornlämning redan varit planerad, liksom då fornlämningen är av ringa betydelse eller om fornlämningen ej förut varit känd. Denna obillighetsregel har inte kunnat hindra att svåra ekonomiska konsekvenser har uppstått vid byggföretag. Det är ett klart samhälleligt intresse att utgrävningar sker av fasta fornlämningar. Viktiga fynd kan därigenom göras, som ger värdefull historisk information och som belyser levnadsförhållandena . Då detta är ett allmänt samhälleligt intresse bör därför staten svara för kost naderna i samband med utgrävning i stället för att denna, som , bekostas av enskilda fastighetsägare, hyresgäster i bostadsstiftelser eller av kommuner. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag innebärande att undersökning och åtgärd som berör fast fornlämning i anledning av allmänt eller större enskilt arbetsföretag betalas över statsbudgeten.
mot · FZ021840 · 1976-01-26 00:00:00 — 1975/76:1840 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76: 84 med förslag till lag om skyldighet för arbetsgivare att anmäla ledig plats till den offentliga arbetsförmedlingen, m. m. 1975/76: 84 med förslag till lag om skyldighet för arbetsgivare att anmäla ledig plats till arbetsförmedling föreslås en påföljd för den som underlåter att göra anmälan. Regeringen föreslår sålunda att den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet underlåter att anmäla ledig plats skall dömas till dagsböter. Detsamma skall gälla arbetsgivare som i anmälan uppsåtligen eller av grov oaktsamhet lämnar oriktig uppgift. För vår del anser vi att bestämmelser av det här slaget inte bör förenas med straffsanktion och särskilt inte försöksverksamheten pågår. Om påföljdsbestämmelser införs bör i varje fall påföljden vara penningböter som utredningen om förbättrad platsinformation (UPI) och AMS föreslagit, inte dagsböter som avses i förslaget enligt 6 §. Försöksverksamheten talar sålunda för generösa straffbestämmelser, eftersom det i inledningsstadiet mer blir fråga om att sprida upplysning om de nya bestämmelserna än att straffa. Med stöd av ovanstående hemställs 1. att beslutar att påföljdsbestämmelserna i 6 § i förslag till lag om skyldighet för arbetsgivare att anmäla ledig plats till den offentliga arbetsförmedlingen utgår, 2. att därest yrkandet under 1 inte skulle bifallas beslutar att påföljdsbestämmelserna i 6 § första stycket i lag om skyldighet för arbetsgivare att anmäla ledig plats till offentlig arbetsförmedling bestäms till penningböter med visst maximibelopp, förslagsvis . () () i Stenkyrka
mot · FZ021841 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76:1841 av om åtgärder mot ungdomsarbetslösheten Den extremt höga arbetslösheten bland unga och nytillträdande på arbetsmarknaden har varit orsaken till ett ganska omfattande system med åtgärder, som syftar till sysselsättning och utbildning för dessa grupper. Åtgärderna har framförallt inriktats på arbetskraft under . Således återfinns flera åtgärder, såsom statliga bidrag till kommunala beredskapsarbeten och utbildningsbidrag till vissa kommunalanställda, som på så sätt skall bereda plats för ersättare och som enligt bestämmelserna riktas mot arbetskraft under . Bland de arbetslösa ungdomarna finns också de som är långtidsutbildade med i flera fall en mycket hög relativ arbetslöshet. Några speciella åtgärder för denna grupp unga utan arbete är sällsynta, och läget förbättras inte av det faktum att många av de långtidsutbildade är över de 25. Problemen att komma ut på arbetsmarknaden är ändå desamma, och ett rimligare förfaringssätt borde vara att förutsättningen för att erhålla speciellt stöd av nyssnämnda slag borde vara att man är nytillträdande på arbetsmarknaden. Det är bristen på erfarenhet från arbetslivet som är den gemensamma nämnaren, och detta bör märkas i bestämmelserna för sysselsättningsstimulerande åtgärder av detta slag. Vid kontakt med arbetsförmedlingar framgår det också att man vid tillämpningen av reglerna ibland bortser från åldersgränsen. Värdet av att då bibehålla ålderskriteriet för åtgärder av den här karaktären bör då ifrågasättas. Med hänvisning till vad som anförts ovan hemställes att anhåller att regeringen vidtar sådana ändringar i bestämmelserna om åtgärder mot ungdomsarbetslösheten, att dessa även omfattar nytillträdande på arbetsmarknaden.