mot · G0021504 · 1976-01-01 00:00:00 — Vi vill i detta avseende hänvisa till vad näringsutskottet anförde i betänkandet 1975/76:26, nämligen att en statlig planering emellertid för alternativt utnyttjande av resurser är angelägen. Enligt vår mening är det omfattande utredningsarbete som den borgerliga regeringen ånyo vill inleda obehövligt för försvarsbeslutets skull. bör därför hemställa hos regeringen att detta avbrytes. Därest inte bifaller denna hemställan, anser vi det självklart att med den omfattning utredandet av framtida flygplanesystem får detta inte skall vara en exklusiv rättighet för den borgerliga regeringen. Denna utredning måste med regeringens nya uppläggning ses som en fortsättning på den parlamentariska försvarsutredningens arbete. Vi vill erinra om att tidigare beslut om utredning av nya flygplanssystem förberetts under parlamentarisk medverkan. Regeringen anger inte några motiv för att gå ifrån detta bredare utredningsförfarande. bör därför anhålla hos regeringen att den tillkallade beredningen kompletteras på sätt vi föreslagit. Möjligheterna att inom landet tillverka och anskaffa ubåtar (nu närmast A 17) bör behållas. 7.3.5 Luftförsvarsförbanden - som omfattar jakt-, luftvärnsrobotar och luftvärnsförband samt stridslednings- och luftbevakningsförband har till uppgift att försvåra en angripares flygkrigföring mot vårt land och att skydda övriga stridskrafter samt för totalförsvaret viktiga områden och anläggningar. En ombeväpning av jaktförbanden kommer att ske genom att JA 37 tas i bruk. Det blir fråga om en betydande kvalitativ förbättring. Anskaffning av flygplan A 20 leder därutöver till en påtaglig förstärkning av luftförsvarsförmågan. Vi räknar därför inte med någon ytterligare anskaffning av JA 37 utöver nu gällande planering, dvs. Det är i detta sammanhang även angeläget att understryka att för tidig utrangering av dugliga flygplan av typ 35 Draken kan vara oekonomisk. De fast anställdas och de värnpliktigas intresse och kunskaper bör här utnyttjas för att använda befintlig materiel så länge det är stridsekonomiskt lämpligt. Luftförsvarets utformning på lång sikt behöver studeras i ett totalt sammanhang, så att underlag kan föreligga av . Frågor rörande ersättning av jaktversionen av är därför inte aktuell . Övervägandena om luftförsvarets framtida inriktning berör jaktflyget, stridslednings- och luftbevakningssystemet, luftvärnsrobot- och luftvärnsförbanden. Ett brett beslutsunderlag är därför erforderligt. Kostnaderna för att ta fram detta bör starkt begränsas genom att arbetet så långt möjligt bedrivs inom det ordinarie planeringsarbetet. Erfarenheterna från de genomförda systemstudierna rörande attackflygplan torde vara av värde vid granskningen av olika alternativ när det gäller jaktflygplan . Övervägandena bör koncentreras till sådana flygplan som med rätt beväpning på bästa sätt kan utnyttja bl. a. de för specifika möjligheterna att bygga upp ett uthålligt bassystem. Möjligheterna till kombination av jakt- och attackbeväpning bör även studeras. Modifiering av robot 67 Hawk innebär ett väsentligt tillskott till luftförsvarets effekt . behålls och vidareutvecklas inom landet viktiga kunskaper om avancerade robotsystem. Det framtida luftförsvaret torde liksom dagens ha behov av olika typer av robotar. Den tekniska utvecklingen ger goda möjligheter att till rimliga kostnader utveckla och anskaffa lätta robottyper. Det bör i den fortsatta försvarsplaneringen eftersträvas att inom landet utveckla och tillverka en lätt luftvärnsrobot med mörkerkapacitet som komplement till robot 70. Härigenom säkerställs - tillsammans med utveckling av en lätt pansarvärnsrobot - en viktig förutsättning för att kunna tillverka lätta robotar för flera olika ändamål inom landet. Vilka möjligheterna blir att utveckla och tillverka tyngre robotsystem är däremot svårt att nu bedöma. Den pågående utveckligen av en inhemsk IR-robot för JA 37 är av betydelse i detta sammanhang. En fortsättning av detta utvecklingsarbete skapar en grundval för framtida bedömningar om våra möjligheter att utveckla och tillverka robotar av olika slag. Det är emellertid nödvändigt att noga följa det aktuella projektet för att kunna bedöma om möjligheterna att fullfölja det med önskade resultat och till rimliga kostnader kan uppnås. Ett slutgiltigt ställningstagande är således f. n. inte möjligt i denna fråga. För att bibehålla inhemsk utveckling och tillverkning av robotar är det nödvändigt att resurserna mycket noga samordnas, så att de kan utnyttjas på ett rationellt sätt. a. torde detta fordra en samordning mellan berörda industrier och leverantörer, privata såväl som statliga. Härigenom kan kostnaderna för utveckling och produktion reduceras och en rimlig konkurrenskraft gentemot utländska anskaffningsalternativ upprätthållas. Motsvarande åtgärder bör även övervägas vad beträffar utveckling och tillverkning av viktiga delsystem, t. ex. inom infrarödteknikens område. Även en samordning mellan de olika försvarsgrenarnas behov av robotar bör få anses som angelägen. Ett relativt stort antal luftvärnsförband torde behövas även . befintlig luftvärnsmateriel bör ej utrangeras . Möjligheterna att höja effekten även hos vissa av arméns luftvärnsförband genom bl. a. användning av optroniska hjälpmedel bör undersökas. 7./ Central och högre regional ledning, allmän försvarsforskning samt gemensamma myndigheter och funktioner har omfattande rationaliseringar i fredsorganisationen genomförts. Syftet med rationaliseringarna har varit att inom given ekonomisk ram skapa så stort utrymme som möjligt för investeringar i framtida försvarseffekt i form av väl utbildade och utrustade krigsförband. Dessa rationaliseringar måste fortsätta. Försvarets fredsorganisation sysselsätter f. n. ca 46 000 människor. minskade antalet anställda med ca 2 700 personer. Reduceringarna har i huvudsak drabbat den civila personalen som minskat med ca 2 550 personer. Även måste personalminskningar genomföras som ett led i olika åtgärder för att begränsa kostnaderna för fredsorganisationen. Även andra åtgärder än personalreduceringar måste självfallet prövas. Vidare måste de uppgifter som åläggs fredsorganisationen ställas, så att de inte leder till ökad stress och försämrad arbetsmiljö för de försvarsanställda. Vi återkommer till dessa frågor. n. av en särskild parlamentarisk utredning (FFU). Som utgångspunkt för utredningens arbete gäller de tilläggsdirektiv som den borgerliga regeringen meddelat. Innebörden av propositionen är att en reduktion av antalet administrationer skall ske. Utredningens förslag är att 3-4 regementsadministrationer kan dräs in. För vår del vill vi erinra om vad som framhållits i reservationen av herrar i och , nämligen bl. a. att en integration mellan arméns och kustartilleriets utbildningsförband i och bör prövas. ytterligare möjligheter till samordning över försvarsgränserna torde föreligga och bör prövas. De frågor som FFU skall beakta är av många slag och kan i flera fall strida mot varandra. Därför krävs att FFU gör en samlad bedömning av förhållanden som inte enkelt kan sammanföras i en lönsamhetskalkyl. Det gäller bl. a. regionalpolitiska, kommunalekonomiska och personalpolitiska frågor. En rationell fredsorganisation innebär inte nödvändigtvis ett fåtal stora utbildningsförband. Kopplingen mellan bygd och förband är viktig i ett folkförsvar. I takt med att avståndet mellan hemort och utbildningsförband ökar blir kostnaderna förresorm. m. större, sociala problem med avgångar ur värnpliktsutbildningen kan öka m. m. Målet bör vara att en så stor andel som möjligt av de värnpliktiga kan lokalrekryteras. Där fjärrekrytering är nödvändig måste satsningar för att skapa goda fritidsbetingelser göras. Det finns därför skäl att i sammanhanget betona även de värnpliktssociala aspekterna. Utredningens överväganden och förslag förutses föreligga i så god tid att proposition i ärendet kan föreläggas . Först då kan slutlig ställning tas till vilka reduceringar som är nödvändiga. Vi förutsätter att utredningsarbete och övriga beslutsförberedelser sker, så att personalen bereds möjligheter att redovisa sina synpunkter på olika tänkbara alternativ. Vi finner det beklagligt att regeringens handläggning av de frågor som hänger samman med flygvapnets framtid lagts upp så, att ställningstagande till flygvapnets flygflottiljorganisation inte anses kunna behandlas i nu pågående utredningsarbete. En anslutning till vårt förslag i vad gäller utveckling och anskaffning av stridsflygplan skulle ge denna möjlighet. skall vara så dimensionerad att den svarar mot försvarets underhållsbehov . som strävan måste vara att begränsa underhållskostnaderna måste dessa självfallet avpassas så att kapitalförstöring inte sker. Enligt inhämtade uppgifter är försvarets nuvarande underhållsbehov av sådan omfattning att entreprenadkostnaderna på verkstadssidan ökade mellan budgetåren 1974/75-1975/76 . Som vi tidigare framhållit i motion 1976/77:248 kan en fortlöpande privatisering av försvarets underhållsbehov inte accepteras. En fortsatt personalreducering som entreprenaderna ökar är inte acceptabel. Vi föreslår att uttalar att en särskild studie av försvarets framtida underhållsbehov och en mot detta behov svarande verkstadskapacitet genomförs. Syftet bör vara att utforma en verkstadsorganisation som med rationella driftformer kan motsvara så stor andel som möjligt av detta behov. Vi vill i sammanhanget erinra om det utredningsarbete som den socialdemokratiska regeringen initierade, i syfte att nå ett rationellt samutnyttjande av den samlade statliga verkstadskapaciteten. Inom den regionala och lokala fastighetsdriften och byggnadsförvaltningen bör motsvarande studier genomföras. En utveckling mot en statlig samordning på området är angelägen. 7.4.4 Staber m. m. Inom centrala och regionala staber måste uppgifts- och kostnadsreduceringar genomförås. I det av försvarets fredsorganisationsutredning (FLU) avlämnade betänkandet föreslås vissa rationaliseringar i de centrala staberna. Vi anser att rationaliseringar av minst den omfattning som FLU redovisat måste genomföras. Vi avser att vid senare tillfälle ta ställning till FLU:s förslag i syfte att föreslå ytterligare åtgärder i rationaliseringssyfte. börén central integrerad stab organiseras. Det fortsatta utredningsarbetet bör inriktas mot en minskning av antalet militärområdesstaber. Vidare bör första flygeskaderstaben dras in. Frågan om den särskilda organisationen för kustflottan bör vidare prövas. FLU bör få tilläggsuppdrag av denna innebörd. För flera centrala myndigheter och funktioner torde kostnadsbesparingar vara möjliga. Dessa kan bl. a. ske genom uppgiftsreduceringar och samordning med motsvarande statlig verksamhet på det civila området. En sådan samordning måste utformas så, att de regionalpolitiska effekterna av genomförda och förestående omlokaliseringar inte uteblir. Studier bör initieras, varvid målsättningen om kostnadsbesparingar motsvarande av de nuvarande årliga kostnaderna för de centrala myndigheterna och funktionerna bör vara vägledande. Det underlag som lagts fram i ÖB:s planeringsnivå C bör utgöra grund. Nödvändiga inskränkningar av den allmänna försvarsforskningen kan leda till sämre möjligheter för att ta fram underlag för svenska representanter vid internationella nedrustningsförhandlingar. Kostnaderna för att upprätthålla önskvärd kapacitet på detta område måste då bestridas i särskild ordning. Självfallet måste en prövning av förutsättningarna att genomföra ovan redovisade kostnadsbesparingar genomföras i nära samarbete med berörd personal. Överbefälhavaren har i sin planeringsnivå B föreslagit en fortsatt personalminskning med 2 500 personer . Som vi inledningsvis framhållit i detta avsnitt anser vi det nödvändigt att som ett led i att reducera kostnaderna för fredsorganisationen även genomföra personalminskningar. En rad av de förslag vi berört i det föregående leder till sådana. kan vissa av våra förslag innebära att det blir ekonomiskt lönsamt att bibehålla egen personal. Det gäller främst de områden där omfattande köp av tjänster förekommer. Vad beträffar militär personal anser vi att en utökning av denna inte bör komma i fråga. är det nödvändigt att förstärka personalresurserna på vissa håll inom utbildningsverksamheten. Detta måste främst ske genom omdisponeringar av personal från stabs- och utbildningsarbete, men även andra åtgärder kan behövas. Sammanfattningsvis anser vi att ÖB:s förslag till personalreduceringar t. v. bör ligga till grund i avvaktan på de utredningar och studier vi redovisat i det föregående. Först sedan dessa genomförts kan en säkrare bedömning av det framtida personalbehovet erhållas. Nödvändiga organisationsförändringar bör i första hand ske i form av löpande rationaliseringar. Detta kommer dock inte att räcka till. För att de personalminskningar och omorganisationer som redan beslutats och de ytterligare som kan bli aktuella skall kunna genomföras krävs omfattande personaladministrativa insatser. Största möjliga vikt måste ges åt de problem som i detta sammanhang kan uppstå för enskilda individer. Den tillämpade ordningen med naturlig avgång bör i första hand gälla. En väg att följa upp de problem som kan komma att drabba berörd personal är den typ av undersökningar som genomförts vid 114/Fo 49. Liknande undersökningar bör genomföras på övriga arbetsplatser inom försvaret. Därmed bör myndigheterna i samråd med personalen kunna lösa viktiga arbetsmiljö- och sysselsättningsfrågor. 7.4.6 Vissa personalfrågor m. m. Människorna i försvaret utgör folkförsvarets viktigaste tillgång. Det är av stor vikt att personalens behov av god arbetsmiljö, arbetstillfredsställelse och personlig utveckling tillgodoses. De värnpliktiga har rätt att fordra och skall ges en effektiv och meningsfull utbildning i samverkan med försvarets fast anställda. Strävan måste vara att försvarets fredsorganisation, utbildningsförband och skolor fungerar som effektiva enheter. Skillnader i arbetsutbildnings- och umgängesformer i förhållande till övriga arbetsplatser och skolor i samhället måste försvinna. Särpräglade beteenden med hänsyn till de s. k. krigets krav måste begränsas till tillämpningsövningar. Trupputbildarens roll som lärare i en modem utbildningsorganisation markeras genom att de ges en förbättrad utbildning. Nödvändiga personalreduceringar bland militär personal i stabsorganisationen skall möjliggöra resursförstärkningar inom utbildningsverksamheten. Ett snabbt genomförande av en enhetlig yrkesofficerskår där nuvarande kategoriindelning mellan befälen avskaffas är angelägen. Den aktiva militära personalen fyller viktiga funktioner i bl. a. utbildningsorganisationen. En god rekrytering till dessa befattningar är därför av stor vikt. Mot denna bakgrund är det viktigt att en ny befälsordning genomförs . Vi har tidigare i motionen 1976/77:248 redovisat de principer som bör ligga till grund för reformen. I detta sammanhang finns det likaså skäl att erinra om den civila personalens behov av fort- och vidareutbildning. Den lagstiftning beträffande medbestämmande i arbetslivet som trätt i kraft innebär en betydande utvidgning och decentralisering av beslutsrätt för de anställda inom försvaret. Vi vill starkt framhålla att den förhandlingsrätt för de anställda som införts genom denna lagstiftning inte får förfuskas. Budgetrutiner och administrativa system får därför inte genom sin praktiska verkan sätta anda och föreskrifter i den nya lagstiftningen ur spel. Samverkan och medinflytande syftar till en aktiv gemensam insats av de anställda och de värnpliktiga. Härigenom skapas en grund för ökad tillfredsställelse och motivation för alla personalkategorier. Lagstiftningen om medbestämmande i arbetslivet bygger på övertygelsen att demokratiska principer, samverkan och gemensamt ansvar bör prägla förhållandena på försvarets arbetsplatser. Inflytandefrågor i det vardagliga livet i försvaret bör ses som helhet, och sådana praktiska lösningar bör eftersträvas som på ett rimligt sätt tillgodoser alla personalkategoriers intressen. Nya former för inflytande på förbanden måste prövas. Det är angeläget att pröva idén med lekmannastyrelser vid regementen, flottiljer, skolor etc. har det skett betydande förbättringar av de ekonomiska och sociala förhållandena för de värnpliktiga. a. har ett nytt system för ersättning vid repetitionsutbildning införts. Reformarbetet bör fortsätta . Olika ersättningar och bidrag bör successivt höjas, så att reella förbättringar uppnås. Även de värnpliktigas möjligheter till fria resor, hälsovård, studier och fritidssysselsättningar bör kontinuerligt förbättras. Vi återkommer till denna fråga under avsnitt 9.1. Vi vill framhålla att det är betydelsefullt om försvarsplaneringen kan genomföras under stabilitet och kontinuitet. En jämn försvarsbudget ger alltid den största effekten i jämförelse med vad som kan uppnås om ständiga omplaneringar vidtas. Det är den långsiktiga beredskapen - förmågan att i en oviss framtid kunna mobilisera kunniga värnpliktiga med effektiv materiel - som skall prioriteras. Om försvarsplaneringen har en sådan stabil långsiktig inriktning behöver tillfälliga negativa förändringar i den internationella politiken inte leda till högre försvarsutgifter. Planeringsarbetet och övriga förberedelser har varit inriktade på att fatta ett sammanhållet totalförsvarsbeslut /82 . Vi har i det föregående redovisat våra förslag till riktlinjer för samtliga totalförsvarsgrenar. För det militära försvaret börén planeringsram om 50 500 milj. kr. gälla (i prisläge ). Kostnaden för fredsförbandet i förutsätts bestridas utanför ramen till en kostnad av 163 milj. kr. Vi vill i detta sammanhang framhålla att det under försvars beslutsperioden successivt, med hänsyn till nya informationer och erfarenheter, kan bli behövligt att göra vissa smärre omprövningar och omfördelningar av planerna. Projekt kan behöva skjutas något i tiden, beställningar fördelas över en något längre tidsperiod osv. Den borgerliga regeringen har emellertid med sitt beslut att uppskjuta ställningstagandet i flygplansfrågan skapat stor osäkerhet om det militära försvarets inriktning, avvägning och kostnadsmässiga omfattning. Som vi framhållit tidigare kan ett kommande beslut om nyutveckling av militära flygplan få betydande konsekvenser även för andra delar av det militära försvaret och i första hand då huvudprogrammen armé- och marinförband. Det är således i grunden inte möjligt att med den uppläggning den borgerliga regeringen valt att förelägga fatta ett långsiktigt försvarsbeslut. I detta läge skulle det egentligen vara en logisk konsekvens av den borgerliga regeringens egen uppläggning av försvarsbeslutet att uppskjuta ställningstagandet till det militära försvarets fortsatta utveckling till dess att den nya beredningens utredningsmaterial i flygplansfrågan ligger på bordet, vilket enligt regeringen uppges kunna ske under höstriksdagen betingade byggnadsåtgärder m. m. har 20 milj. kr. ställts till förfogande under försvarshuvudtiteln utöver utgiftsramen. Beloppet har varit oförändrat under en följd av år. Det bör höjas till 40 milj. kr. Med hänvisning till vad vi angett beträffande utveckling av nya flygplan behöver det av regeringen särskilt begärda beloppet om 30 milj. kr. utanför den militära utgiftsramen inte anvisas. Våra synpunkter och förslag beträffande prisregleringsfrågan redovisas i För det militära försvaret och civilförsvaret har alltsedan 1969 tillämpats ett system där anslagen kompenserats för pris- och löneförändringar med ett automatiskt oberoende system (nettoprisindex) föreslog i sitt första betänkande en fortsatt tillämp ning av nettoprisindex (NPI). Vissa smärre justeringar i tillämpade regler förordades dock, nämligen att nuvarande regler för överföring av rambundna medel över budgetgränser samt vissa planerings- och budgetrutiner i övrigt ändras, så att ökad stabilitet i planeringen erhålls. ledamot förespråkade dock ett system, som skulle ge kompensation utöver allmän prisutveckling. har med sin nya majoritet i det andra betänkandet stått kvar vid huvudprincipen i majoritetslinjen från det första betänkandet, nämligen att ramarna bör prisregleras med hjälp av nettoprisindex. Som en eftergift till har man dock förordat att ytterligare kompensation skall erhållas för delar av de värnpliktigas förmåner i de fall ev. förbättringar går utöver vad nettoprisindex ger. Regeringen har anslutit sig till detta förslag. Vi delar för vår del den uppfattningen som utredningen angav i sitt första betänkande, nämligen att ett försvarsbeslut under normala förhållanden inte bara bör ses som en bedömning från säkerhetspolitiska utgångspunkter av försvarets omfattning och vilka reala resurser som i stort behövs, utan att det även bör ses som ett beslut om vilket samhällsekonomiskt och statsfinansiellt utrymme som försvarssektorn bör disponera. Därav följer att det är naturligt att välja ett prisregleringssystem som återspeglar den allmänna prisutvecklingen i samhället. Liksom utredningen förordar vi därvid att prisregleringen grundas på nettoprisindex. Vi kan dock inte finna det rimligt att plocka ut en del av kostnaderna för det militära försvaret, delar av de värnpliktigas förmåner, och för denna utgiftspost utnyttja ett avvikande system. Från utredningens och regeringens sida har man inte preciserat huruvida det citerade avser både grund- och repetitionsutbildning. Vidare klargörs inte heller vilka förmåner som man anser böra behandlas i avvikande ordning. Redan på grund av dessa tekniska oklarheter bör förslaget avvisas. Av större vikt är dock enligt vår mening att det inom ramen för anslag på ca inte finns anledning att peka ut just de värnpliktigas berättigade krav på förmånsökningar som orsak till planerings- och andra problem för försvaret. De värnpliktiga utgör - tillsammans med försvarets anställda - den mest betydande tillgången i vårt folkförsvar. Att se på förbättringar av deras levnadsstandard på annorlunda sätt än man t. ex. ser på höjda kostnader utöver nettoprisindex för vapen bör inte komma i fråga. Förslaget är inget annat än en avspegling av uppfattningen att det militära försvaret skall slippa stå för sina sociala kostnader. Inom ramen för givna anslag bör det enligt vår uppfattning vara och regeringens sak att bestämma även om förmånerna till värnpliktiga. Regeringens förslag i denna del bör således avslås. I den mån väsentliga rubbningar skulle ske för försvarsplaneringen får man överväga att möta detta genom ändringar av utgifts- och planeringsramar. Vi har i denna motion förordat en sådan justering med hänsyn till bl. a. de väsentligt ökade utgifterna för värnpliktsförmåner. Utredningens förslag från det första betänkandet om möjlighet att överfora medel mellan budgetår - vilka upptagits i propositionen - tillstyrker vi. 9.1 VärnpliktsfÖrmänerna m. m. I motionen 1976/77:248 har socialdemokratin lagt fram förslag till bl. a. en fortsatt utbyggnad av de värnpliktigas förmåner. I den borgerliga regeringens budgetproposition fanns frågan om förbättringen för de värnpliktiga ej med. När regeringen nu i propositionen lägger fram sådana förslag, föreligger alltså enighet om behovet av ytterligare förstärkningar. I motionen 1976/77:248 föreslog vi följande åtgärder: a) en höjning av dagersättningen med /dag, b) en höjning av utryckningsbidraget med , c) en höjning av familjepenningen för barn med /dag, d) fria sovvagnsbiljetter inom Vpl 10-systemet. 1 detta sammanhang bör också beaktas den kraftiga höjning som skett av förmånerna till dem som deltar i repetitionsutbildning m. ra., en reform som framlades av den socialdemokratiska regeringen och som trädde i kraft . a) en höjning av dagersättningen med /dag, b) en höjning av familjepenningen för hustru med /dag och för barn med /dag, c) förbättrad förplägnadsersättningfför 2,6 milj. kr.joch ett med /dag höjt näringsbidrag m. m. I propositionen 1976/77:64 har regeringen vidare, på grundval av yrkesskadeförsäkringskommitténs förslag (SOU 1975:84), bl.