mot · FZ022469 · 1976-04-22 00:00:00 — Motion 1975/76: 2469 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:166 med förslag till lag om styrelserepresentation för de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar, m. m. I propositionen 1975/76:166 föreslås att de lagar som antog 1972 - gällande uppgiftsskyldighet i vissa planeringsfrågor och styrelserepresentation för de anställda - och som gäller till utgången av med vissa ändringar görs permanenta. Vidare föreslås att den pågående försöksverksamheten med offentliga styrelseledamöter i vissa aktiebolag och stiftelser utökas och att försöksperioden förlängs med . Den pågående försöksverksamheten med uppgiftsskyldighet har studerats, och erfarenheterna har redovisats i departementspromemorian Företag och samhälle. Av rapporten framgår bl. a. att önskemålet att kunna identifiera s. k. intressanta fall spelat en central roll vid uppbyggnaden av rapportsystemet. Enligt delegationens uppfattning visar erfarenheterna att informationssystemet kan fås att fungera tillfredsställande men att för detta behövs en ytterligare utveckling och utvärdering. Erfarenheterna sägs vara begränsade, varför försiktighet måste iakttas vid tolkningen. Detta sägs tala för att en vidareutveckling av systemet är önskvärd och att utvecklingen kräver stor flexibilitet för att medge anpassning till uppkomna behov, varvid högre prioritet måste ges åt strävandena att samordna uppgiftsinsamlingen för regionala och lokala behov. och ledamöter i delegationens rådgivande nämnd har i ett särskilt yttrande hänvisat till det förhållandet att endast ett fåtal intressanta fall har identifierats genom de skriftliga enkäterna, vilket enligt dem visar att länsstyrelser och kommuner redan har tillräcklig information. Vidare finner man det omöjligt att förena ett utnyttjande av enkätuppgifterna för planeringsändamål med ett tillräckligt sekretesskydd och anser därför att de skriftliga enkäterna bör utgå ur rapportsystemet. Enligt vår mening tyder den milt uttryckt försiktiga skrivningen i departementspromemorian om erfarenheterna av den pågående försöksverksamheten på att resultatet inte har motsvarat förväntningarna och att osäkerheten är stor om hur systemet bör förändras. Arbetet med uppgifterna synes inte ha stått i rimlig proportion till nyttan. Vi anser därför att försöksverksamheten inte bör permanentas utan bör förlängas och att en ny utvärdering bör ske innan lagstiftningen permanentas. 1975/76: 2469 skilt bör därvid undersökas om ett sådant sekretesskydd kan skapas som gör det möjligt för företagen att lämna ut information av verkligt värde för den offentliga planeringen. Vår tveksamhet till en permanentning av lagen har förstärkts av departementschefens (s. 119) planer på att låta informationen spela en viktig roll för den industripolitiska planeringen såväl för sektorn i sin helhet som för olika industribranscher. Enligt vår mening kan ett sådant utnyttjande av informationen bli ytterligare ett steg i riktning mot central styrning av företagens verksamhet i selektiva former, något som vi ofta har kritiserat och som i den allmänna debatten stundom har benämnts myglingsekonomi. Den nu gällande lagen ger regeringen rätt att utse en ledamot och en suppleant för denne i styrelsen för högst 30 förvaltningsbolag och stiftelser. I försöksverksamheten har ingått 22 förvaltningsbolag och 8 stiftelser. 1 departementspromemorian Styrelserepresentation för samhället redovisas bl. a. resultatet av en undersökning, byggd på intervjuer med sju styrelseordförande och 20 offentliga styrelseledamöter. Flertalet av de intervjuade ledamöterna ansåg sig ha suttit alltför för att kunna aktivt medverka i styrelsearbetet men upplevde dock uppdraget som meningsfullt. Enligt promemorian bör den offentliga styrelserepresentationen utökas. Således föreslogs i departementspromemorian att antalet företag eller stiftelser skulle fördubblas från 30 till 60, att till skillnad från nu gällande lag inte bara förvaltningsbolag utan även renodlade produktionsbolag skulle omfattas av försöksverksamheten och att kommunerna skulle ges rätt till representation i företag som är ortsdominerande eller eljest är av stor betydelse för kommunen. Departementschefen har emellertid i nu föreliggande proposition inte tagit med något förslag om representation. Han motiverar detta med att remissutfallet är sådant att det finns anledning att ytterligare överväga frågan om omfattningen av och formerna för representationen. Vi vill för vår del påpeka att de principiella invändningar vi i det följande kommer att rikta mot förslaget om statliga styrelserepresentanter i allt väsentligt gäller även styrelserepresentation. Vi finner det därför tillfredsställande att departementschefen inte nu framlägger något förslag härom, men vi vill påpeka att departementschefen inte tagit principiellt avstånd från idén om representation utan endast sagt sig vilja ytterligare överväga "omfattningen av och formerna för sådan representation. Det är, enligt propositionen, framförallt i två avseenden som i remissvaren kritik riktats mot offentlig styrelserepresentation. För det första anser man att förslaget om offentlig styrelserepresentation leder till en maktutövning utan demokratisk kontroll. Om förslaget genomförs skulle man få en sammanblandning av politisk beslutsprocess, offentlig 1975/76: 2469 förvaltning och näringsliv. Detta sägs medföra risk för en utradering av de självständiga och varandra balanserande intressen som vi har haft i och som sägs ha varit ett av biandekonomins positiva kännemärken. Det skulle alltså finnas en risk för att den offentliga styrelseledamoten av sin uppdragsgivare utnyttjas för att bedriva näringspolitik direkt i företagen, och detta skulle ske på grundval av hemliga underhandsinstruktioner. I anslutning till denna synpunkt anförs också att det finns risk för att myndigheterna, då de behandlar ansökningar som har getts in av företaget, inte uteslutande tar hänsyn till ansökans innehåll utan till vad den offentliga ledamoten anser. I varje fall skulle utomstående lätt kunna bibringas denna uppfattning. Härigenom skulle tilltron till myndigheternas integritet på ett betänkligt sätt kunna rubbas. Den andra huvudsynpunkten är att offentlig styrelserepresentation skulle hämma effektiviteten i styrelsearbetet. Styrelserna skulle bli för stora, och särskilt i koncerner med många styrelser skulle arbetet bli tungrott. En styrelses huvuduppgift är, framhåller man, att fatta beslut. Styrelsen måste därför utgöra en enhet. Offentlig styrelserepresentation skulle kunna leda till att styrelsen utvecklas till ett förhandlingsorgan, där olika styrelseledamöter har skilda särintressen. Detta kan leda till dubbla lojaliteter. Remissvaren från , , och kännetecknas av en för remissvar osedvanligt skarpt formulerad kritik. Således avslutas det förstnämnda remissvaret med att förslaget bestämt avstyrks, eftersom det ända i grunden strider mot organisationernas uppfattning om hur samarbetet mellan stat, kommun och företag bör äga rum. I LRF:s yttrande anförs att förbundet vill göra allvarliga principiella invändningar mot en utveckling i förslagets riktning som innebär ett accelerande politiskt direktinflytande på företagens interna arbete. De internationella erfarenheterna av en sådan utveckling manar knappast till efterföljd. Förslaget om statliga och kommunala styrelserepresentanter i vissa aktiebolag och ekonomiska föreningar innebär ett avsteg från den svenska modellen av blandekonomi. Ett genomförande av förslaget skulle leda till en integration av politisk beslutsprocess, offentlig förvaltning och näringsliv. medför detta allvarlig risk för en utradering av de självständiga och varandra balanserande intressen som vi haft i och som varit ett av biandekonomins positiva kännemärken. LRF understryker vidare att ett av kooperationens särmärken alltid varit att den skall stå obunden gentemot staten, finansvärlden och de politiska partierna. Enligt LRF är förslaget i grunden oförenligt med denna princip. Vid riksdagsbehandlingen av den nu gällande lagen om offentliga styrelseledamöter yrkade vi avslag på förslaget i dess helhet. Vi anförde därvid bl. a. följande: Förslagen strider enligt vår mening mot de principer som bär upp vår författning i fråga om hur staten skall utöva sin överhöghet. Dessa principer bygger bl. a. på att myndighets verksamhet skall utövas under offentlig 1975/76: 2469 insyn, vara normbunden och att förutsättningar föreligger för demokratisk kontroll. Hänsyn till enskilda intressen motiverar emellertid ofta att allmänhetens insyn begränsas. Säkerhetsskäl och liknande motiverar att insynen inskränks. Grundregeln är dock öppenhet och normbundenhet. Denna princip har djup förankring i folkmedvetandet och uppfattas som en väsentlig garanti för medborgarnas rättssäkerhet. Inom ramen för den alltmer selektiva näringspolitiken skeren omfattande sekretessbeläggning av förhållandena mellan staten och enskilda affärsföretag. Detta är i och för sig rimligt med hänsyn till företagens berättigade affärsintressen. Här får dock en avvägning ske, och insynskravet måste tillmätas stor betydelse. Utrymmet förskönsmässiga överväganden från statens sida är betydande på detta område, och insyn är därför nödvändig för att också rättviseaspekter och jämställdhet i konkurrenshänseende beaktas. Väsentligt för kontrollen är också att myndigheternas överväganden konkretiseras i formella beslut, som kan utgöra grund för utkrävande av ansvar. Näringspolitiken har utövats inom ett system av lagar och förordningar. Genom offentlig styrelserepresentation bryts detta system. Möjligheter skapas att utforma en del av näringspolitiken vid s. k. kontaktkonferenser mellan offentliga styrelseledamöter och, som det heter, företrädare för samhället, där styrelseledamöterna delges samhällets intentioner. Det är givet att en företagsstyrelse, som delges önskemål från statsmakterna genom en offentlig styrelseledamot, känner en stark press att handla i enlighet med dessa. Inte minst den selektiva näringspolitiken ger offentliga styrelseledamöter en särskild maktställning. Den ordning som skapas genom regeringens förslag medför stora risker för godtycke. Vi vidhåller dessa uppfattningar och yrkar därför avslag på propositionens förslag i dess helhet, i vad avser offentlig styrelserepresentation. Styrelserepresentation för de anställda I fråga om de anställdas styrelserepresentation föreslås att den gällande lagen ersätts av en ny, permanent lag, att den nu gällande storleksgränsen för företag som omfattas av lagen, 100 anställda, sänks till 25 anställda och att en ändring görs av aktiebolagslagen, innebärande att beslut i styrelsen kan fattas endast om såvitt möjligt samtliga styrelseledamöter erhållit tillfredsställande underlag för ari avgöra ärendet. Avsikten härmed är enligt propositionen (s. 150) att arbetstagarledamöterna får del av underlagsmaterial i rimlig tid samt att detta måste tillhandahållas på ett med hänsyn till omständigheterna rimligt sätt. Däri ligger bl. a. att, om skriftligt eller muntligt underlag presenteras på ett främmande språk, arbetstagarrepresentanterna har rätt att åtminstone sammanfattningsvis få del av materialet i översatt form. Denna lösning torde, enligt departementschefen, i sak tillgodose syftet med de krav om reglering av styrelsearbetet som har förts fram av LO och TCO. Vidare föreslås arbetstagarrepresentant få rätt att närvara och deltaga i överläggningarna när ärende, som senare skall avgöras av styrelsen, förbereds av därtill särskilt utsedda styrelseledamöter (arbetsutskott). 1975/76: 2469 Vi har i vår partimotion (1975/76:1979) och kommer i vår motion i anledning av propositionen om lagen om medbestämmande att utveckla vår syn på dessa frågor. Vi konstaterar därför här endast att enligt vårt synsätt styrelserepresentation kan vara ett medel för att garantera att de fackliga organisationerna ges möjlighet att erhålla information om beslut och planer samt att lämna sina synpunkter direkt till styrelsen i samband med att beslut skall fattas. Vi tillstyrker förslaget i dess huvuddelar. Beträffande lagens tillämpningsområde föreslår vi att den nuvarande begränsningen att endast avse företag med mer än 100 anställda bibehålls. I mindre företag är som regel företagets och ägarens ekonomi så intimt förknippade med varandra att det från integritetssynpunkt ofta kan vara olämpligt med styrelserepresentation för de anställda. I det stora flertalet mindre företag torde inte heller avsaknaden av styrelserepresentation bli till något men för de anställda, eftersom de styrelsesammanträden som hålls som regel är av formell natur och styrelsearbetet inte är av samma karaktär som i de större företagen. Vi vidhåller dessutom vår tidigare uppfattning att styrelserepresentanten för de anställda skall vara anställd i företaget. Med hänsyn till att styrelserepresentationen för de anställda skall syfta till förbättrade relationer inom företaget måste det enligt vår mening vara onaturligt att som representant för de anställda ta in en utomstående person. I vår motionen (1975/76:1979) skrev vi bl. Moderata samlingspartiet har redan tidigare framfört kritiska åsikter på några enskilda punkter i den pågående försöksverksamheten. besätter en facklig organisation, som representerar av de anställda, bägge platserna i styrelsen. Detta inträffar t. ex. inom massaindustrin, där tjänstemännen är för få för att erhålla en representant, och på motsvarande sätt inom t. ex. dataindustrin vad gäller arbetarna. Denna ordning kan utestänga en grupp inom företaget från insyn och medinflytande som styrelsen kan gå miste om värdefulla synpunkter. Därför bör en mer allsidig representation i företagens styrelser säkerställas. Moderata samlingspartiet avser att återkomma med ett mera detaljerat ställningstagande, när propositionen angående styrelserepresentation för de anställda har lämnats till . Vi anser därför att reglerna bör ändras så att organisation med av de anställda skall erhålla en ordinarie plats i styrelsen. Enligt vår mening är den regel som ger organisation av de anställda en suppleantplats icke till fyllest. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att 1. lagen om uppgiftsskyldighet i planeringsfrågor skall gälla intill , 1975/76: 2469 2. avslå propositionen vad avser styrelserepresentation för samhället, 3. a. 5 § lag om styrelserepresentation för de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar får sådan lydelse att företag med minst 100 anställda i stället för i propositionen föreslagna 25 anställda omfattas av lagen, 13 § skall ha följande lydelse: Arbetstagarrepresentant skall utses bland de anställda vid företaget eller, i fråga om moderföretag, bland de anställda inom koncernen, c. hos regeringen hemställa om förslag till sådan ändring av lagen att arbetstagarorganisation av de anställda tillförsäkras en ordinarie styrelseplats. (m) () G. () PER () i Gäddvik