mot · FZ021899 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1899 av m. fl. om utvärdering av den av AMS bedrivna omskolningsverksamheten Arbetsmarknadsutbildningen har ökat mycket snabbt, vilket med all tydlighet framgår vid ett studium av de senaste årens anslag till arbetsmarknadsverket för denna verksamhet. Delprogrammet arbetsmarknadsutbildning har ökat i en oroväckande takt när det gäller kostnaderna, vilket framgår av följande tablå över de senaste årens anslag: Anslaget för /77 är intressant. Det i budgeten upptagna beloppet ligger avsevärt under vad AMS begärt, dvs. Denna skillnad i beräkningen mellan AMS och departementschefens förslag beror på att departementschefen med hänsyn till att nya regler för arbetsmarknadsutbildningen trätt i kraft finner det svårt att nu beräkna anslagsbehovet. I realiteten torde anslaget /77 komma att uppgå till 1 . Ovanstående tabell visar dock en mycket kraftig ökning av anslaget . Arbetsmarknadsutbildningen är utan tvekan ett viktigt inslag i en aktiv arbetsmarknadspolitik. Jämsides med denna utbildning ingår som led i arbetsmarknadspolitiken även en lång rad andra åtgärder, och programmet sysselsättningsskapande åtgärder upptas till 1 i budgeten /77. AMS är således numera en stor arbetsgivare och en stor utbildningsorganisation. I den senare egenskapen kan det ifrågasättas om inte AMS mer och mer börjar uppträda som en med det ordinarie utbildningsväsendet konkurrerande organisation. Många ungdomar föredrar att ta utbildning genom omskolningskurser och då erhålla bidrag i stället för att gå in på gymnasieskolans yrkesinriktade linjer. Moderata samlingspartiet har i motioner hemställt om en utvärdering av den av AMS bedrivna verksamheten och i första hand dess omskolningsverksamhet. Beklagligtvis har det inte gått att vinna gehör för dessa krav. revisorer har emellertid i fyra granskningspromemorior granskat effekten av vissa arbetsmarknadspolitiska åtgärder. De utgör en läsning som bör vara en allvarlig tankeställare för de för arbetsmarknadsutbildningen ansvariga. Revisionsdirektör konstaterar i slutorden i sin gransknings a.: Åtminstone två negativa effekter har visat sig vara för handen. Den ena är att de flesta arbetsmarknadsutbildade inte erhållit anställning i det yrke till vilket de utbildats, i nästan alla dessa fall inte heller i sitt gamla yrke. Den andra negativa effekten består i att så många av de yrkesmässigt arbetsmarknadsutbildade efter utbildningens slut inte bor i den ort de helst skulle vilja bo. Revisonsdirektör anför slutligen: måste arbetsmarknadens effekter, såväl regionala som övriga, vägas mot de resurser i byggnader, maskiner, undervisningsmaterial och lärare som har satts in i arbetsmarknadsutbildningen. Utredningsmannen, fil. mag. , anför i granskningspromemoria nr 9/1975 om Arbetsmarknadsutbildningens effekter på inkomstfördelning och resursanvändning bl. a.: Något som synes förbluffande är den ringa utsträckning i vilken de utbildade arbetar i de yrken till vilka de utbildats eller ens i med dessa yrken närbesläktade yrken. Endast ca en tredjedel av de utbildade har efter utbildningen huvudsakligen varit verksam inom utbildningsyrket eller i något med det närbesläktat yrke. Kvinnorna har varit mer trogna sin yrkesinriktning i utbildningen än männen. Omkring hälften av männen har i huvudsak förvärvsarbetat efter utbildningen och gjort det i andra yrken än utbildningsyrkena. I granskningspromemoria nr 7/1975, Arbetsmarknadspolitik och löneutjämning , påtalar professor bl. a. följande: En anmärkningsvärt hög andel av AMU-eleverna var antingen fackutbildade eller yrkeskunniga arbetare eller tillhörde 'medelklassyrken (enligt ). av alla AMU-eleverna var icke-yrkeskunniga arbetare utan fackutbildning, medan var ej förvärvsarbetande. Ser vi enbart till dem som enligt var förvärvsarbetande före AMU och som utgjorde två tredjedelar av elevantalet, visar sig tillhöra kategorin 'icke yrkeskunniga arbetare utan fackutbildning (III C). av de förvärvsarbetande före AMU var eller äldre vid Dessa båda omständigheter tyder på att många av de för värvsarbetande bör ha haft tämligen ljusa p-diagnoser : flertalet var inte blott yrkeskunniga utan rel. unga d. v. s. de tillhörde knappast arbetsmarknadens svaga marginalgrupper. Även utan AMU borde de haft goda utsikter att få anställning i sitt tidigare yrke eller eventuellt inom annan del av arbetslivet. Beträffande AMU:s yrkeskurser i regi anför professor bl. a.: En betydande del av kostnaderna för utbildningen vid dessa kurser får anses tämligen fasta (dock ej kostnaderna för elevernas uppehälle). Skulle det vara så, att en ansenlig del av alla AMU-elever får relativt litet eller intet utbyte i arbetslivet för sina kurser och att utbildningen har ansenlig p-diagnos = preliminär diagnos, dvs. en diagnos för en arbetslös att utan hjälp av AMU få arbete. överkapacitet, blir givetvis kostnaden mycket hög räknad per elev med verkligt utbyte av sin kurs. Tyvärr finns det anledning att förmoda, att professor här pekar på ett mycket viktigt problem i arbetsmarknadsutbildningen - ett problem, som tyvärr alltför litet beaktats i diskussionen kring AMU. Beträffande effektivitet och kostnader anför professor följande: Mycket återstår att undersöka, innan något bestämt omdöme kan avges om AMU:s effektivitet i stort. Det här presenterade materialet bör närmast kunna tjäna som en allvarlig tankeställare för berörda parter. Full bevisning om låg effektivitet hos AMU:s yrkeskurser i SÖ:s regi har inte presenterats i denna granskningspromemoria. Däremot redovisas ett antal indicier på att det finns behov av ett kritiskt studium av rådande förhållande, ty stora möjligheter till förbättringar kan visa sig ligga inom räckhåll vid närmare utredning. Detta kapitel må avslutas med en uppgift över kostnaderna för arbetsmarknadsutbildningen /76. I budgetpropositionen beräknades medelsbehovet till 1 087 milj. kr. för verksamhet bedriven enligt då gällande bestämmelser. De nya riktlinjer för arbetsmarknadsutbildningen som träder i kraft uppskattades i proposition 1975:45 få en helårseffekt på 690 milj. kr. (ca 520 milj. kr. på utbildningsbidrag, varav ca 180 milj. kr. på den ökning av elevantalet som väntas till följd av de nya bestämmelserna). Arbetsmarknadsutbildningen torde alltså för komma att dra en kostnad av ca 1 800 milj. kr. ( i rådande penningvärde /76). Vi vill understryka vad professor anfört om att mycket återstår att undersöka när det gäller arbetsmarknadsutbildningens effektivitet. Detta är inte i första hand en kostnadsfråga, även om denna i och för sig är viktig, utan det är främst en fråga om att få en utbildning av de arbetssökande som verkligen ger dem tillträde till arbetsmarknaden. Detta gäller såväl äldre, friställd arbetskraft som de nya grupper som söker arbete - främst ungdomar och kvinnor. Detta motiverar i hög grad en ingående granskning av den nuvarande arbetsmarknadsutbildningen. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att hos regeringen begär en skyndsam utredning av arbetsmarknadsutbildningens effektivitet med uppgift att framlägga förslag om de förändringar i dess framtida inriktning som kan bidra till att underlätta för arbetssökande att erhålla varaktig sysselsättning. () () HANS () () () ()