ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ022515 · 1976-04-23 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975/76:180 om ändrade regler för beskattning av realisationsvinster, m. m. I rubricerade proposition föreslås beträffande fastigheter att realisationsvinsten i sin helhet skall vara skattepliktig oavsett innehavstidens längd. I fråga om fastigheter som har förvärvats före skall anskaffningskostnaden i princip anses motsvara av taxeringsvärde. Nuvarande indexuppräkning av anskaffningskostnaden liksom det fasta tillägget med . av innehavstiden behålls, dock med den begränsningen att uppräkning och tillägg inte får ske för tiden . Avyttras fastighet, som i huvudsak är avsedd att användas för bostadsändamål, avdras således från realisationsvinsten även ett belopp av . för varje påbörjat kalenderår före taxeringsåret som bostadsbyggnaden funnits på fastigheten, dock inte än . Undantagna från denna för säljaren gynnsamma bestämmelse är dock fastigheter med ett lägre taxeringsvärde än . Denna undantagsbestämmelse måste anses mycket olycklig och onödig. Den drabbar enstaka fastigheter på landsbygden men slår hårt mot människor i trängda lägen. Det kan t. ex. gälla åldringar, som har en liten stuga i glesbygden och som vill flytta fram till tätorten. Stugan är liten, omodern och belägen i en bygd, där taxeringsvärdena är låga på grund av långa avstånd till tätort samt dåliga vägar och kommunikationer. Det är i högsta grad orättvist om man i ett sådant fall skall behöva betala mycket högre skatt än om stugan legat bättre till och därigenom haft högre taxeringsvärde. Undantagsbestämmelsen kommer inte att drabba särskilt många, men den slår mot människor i små omständigheter, människor som haft låga inkomster och fått nöja sig med låg bostadsstandard, och den kan slå mycket hårt. Det är därför angeläget att den föreslagna undantagsbestämmelsen inte införs i anvisningarna till kommunalskattelagen. Under hänvisning till det anförda hemställer jag att vid behandlingen av propositionen 1975/76:180 avslår förslaget att i anvisningarna till kommunalskattelagen, 36 5 2 a tolfte stycket (prop. s. 20), tillägga orden "och som vid avyttringstillfället varit eller bort vara åsatt ett taxerat byggnadsvärde av lägst .
mot · FZ022516 · 1976-04-23 00:00:00 — av i m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:194 om TV-övervakning Den moderna tekniken har skapat möjligheter för övervakning och registrering, som rätt använd kan vara till gagn för medborgarna. Dataregister på sjukhus gör det möjligt att snabbt få fram journaluppgifter, TV-övervakning över t. ex. trafikleder ger överblick och ökad säkerhet. Den moderna tekniken är emellertid inte höjd över sitt sociala sammanhang. Den kan utnyttjas på ett sätt som kränker medborgarnas personliga integritet - den härskande klass och den statsapparat som försvarar dess makt och som kan disponera den moderna tekniken kan utnyttja den för sina syften, mot de arbetande. Det är därför ett steg i rätt riktning när regeringen i propositionen 1975/76:194 förordar förbud mot dold användning av övervakningskamera. Den avgörande bristen i regeringens förslag till lag om TV-övervakning är att det inget säger om arbetsplatserna. På dessa kommer klassinnehållet i den moderna teknikens utnyttjande till sitt klaraste uttryck. Det förekommer att arbetsplatser såväl avlyssnas som TV-övervakas. Men där det förekommer är det alltid vissa arbetsplatser som utsätts för övervakning. Det är arbetarnas arbetsplatser som övervakas av överheten - det är aldrig direktörsrummen som TV-övervakas av arbetarna. Lagen om TV-övervakning bör enligt vår mening kompletteras med stadganden som begränsar TV-övervakning av arbetsplatser och områden i anslutning därtill. Där skall TV-övervakning endast få förekomma om den lokala fackliga organisationen ger sitt tillstånd därtill. Vi förutsätter att vederbörande utskott utarbetar erforderlig lagtext. Med hänvisning till ovanstående hemställs att måtte besluta att i lagen om TV-övervakning införes stadganden om att TV-övervakning av arbetsplats får ske endast om de lokala fackliga organisationerna ger sitt tillstånd därtill. (vpk) i (vpk) (vpk)
mot · FZ022525 · 1976-04-26 00:00:00 — 1975/76: 2525 Motion 1975/76: 2525 med anledning av propositionen 1975/76:180 om ändrade regler för beskattning av realisationsvinster, m. m. I de fall s. k. aktiefonder, typ Koncentra, innehar aktier, kommer dessa att dubbelbeskattas vid realisering. Först beskattas aktiefonden vid rea 1 i sering av sina aktier. Realiserar även aktiefondens andelsinnehavare sitt innehav i fonden, kommer även de att fä skatta för sin vinst, vilken sålunda redan är helt eller delvis beskattad. För att inte missgynna aktiefonderna, som ofta kan vara en bekväm placeringskälla för småsparare som vill ha riskspridning, föreslår jag att aktiefonder och liknande institutioner, som har som enda mål att förvalta andelsägarnas kapital, inte skall beskattas för sina realisationsvinster. På vederbörande utskott torde få ankomma att utarbeta erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att aktiefonder och liknande institutioner, som har som enda mål att förvalta andelsägarnas kapital, inte skall beskattas för sina realisationsvinster.
mot · FZ022528 · 1976-04-26 00:00:00 — Motion 1975/76: 2528 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:198 om ändring i byggnadsstadgan (1959:612) I propositionen 1975/76:198 föreslås en komplettering av bestämmelserna i byggnadsstadgan, så att kraven på handikappanpassning även skall omfatta bostadshus. Flerfamiljshus med mer än två våningar måste uppföras med hiss. Förslaget innebär också att den nuvarande skälighetsprövningen avskaffas. Lagen föreslås träda i kraft , med det undantaget att trevåningshus med högst sex lägenheter i varje trapphus får uppföras utan hiss, om byggnadslov för byggnaden söks före . Med propositionen tillgodoses väsentliga krav, som ställts av äldre och handikappade liksom även av familjer med små barn, vad beträffar tillgängligheten av bostäder i flerfamiljshus. Kraven grundar sig på de handikappades och andra rörelsehämmades rätt att fritt förflytta sig och delta i det sociala och kulturella livet. Detta måste betraktas som grundläggande mänskliga rättigheter, och det är därför anmärkningsvärt att de nu föreslagna kompletteringarna av byggnadsstadgan kommer först . Det innebär att åtskilliga problem byggts in i bostadsbeståndet omfattande bostadsbyggande. Det är också anmärkningsvärt att det i propositionen föreslås att de nya bestämmelserna inte skall gälla för trevåningshus, för vilka byggnadslov sökts före . Detta undantag urholkar de nya bestämmelsernas betydelse på ett betänkligt sätt och bör därför inte bifallas. I det här sammanhanget finns det också anledning att peka på att det i stora delar av det nya bostadsbeståndet finns hissar. Däremot finns det ofta i samma fastigheter andra hinder, som höga trappstenar, trösklar, dörrhandtag, vilka är högt placerade och ofunktionellt utformade m. m. och som gör att de handikappade som skulle vara betjänta av hissarna inte kan ta sig fram till dem eller blir stående mellan hissen och ytterdörren. Åtskilliga av dessa hinder, som mera beror på okunnighet än på tekniska och ekonomiska svårigheter, skulle sannolikt kunna tas bort med tämligen marginella insatser. Det finns anledning att göra en genomgång av dessa förhållanden och utforma bestämmelser för tillgängligheten även när det gäller det befintliga bostadsbeståndet. Under hänvisning till ovanstående föreslås att med bifall till propositionen 1975/76:198 i övrigt beslutar 1. att med ändring i regeringens förslag lagen träder i kraft och att därvid inget undantag för viss typ av bo 1975/76: 2528 2. att hemställa hos regeringen om förslag till bestämmelser för handikappanpassning av befintligt bostadsbestånd, i enlighet med vad i motionen anges. (vpk) i (vpk) i INGA (vpk) (vpk) i
mot · FZ022531 · 1976-04-29 00:00:00 — med anledning av förvaltningsstyrelses förslag (1975/76:20) om lokalfrågor på m. m. 1 motion 1974:1879 - till vilken vi hänvisar för detaljmotiveringar - konstaterade motionärerna, att en återflyttning till /skulle ge sämre alternativ med för arbetets bedrivande delvis otidsenliga lokaler, med längre avstånd mellan byggnaderna än vid , med mindre centralt läge från kommunikationssynpunkt och från besökssynpunkt för medborgarna m. m., vartill kommer att det totalt skulle bli dyrare för landets skattebetalare. Till de betydande kostnadsökningarna för landets statsskattebetaiare tillkommer så kostnader för kommuns invånare för avskrivningar, drift m. m. av de lokaler vid , som hyr. Det finns ett modernt och väl fungerande riksdagshus vid ! Ett kompletterande utredningsarbete för framtida lokalbehov m. m. i anslutning till detta fastighetsalternativ är vad som behöver utföras. Med hänvisning till vad som ovan anförts och till den närmare argumentation som lämnats i motion 1974:1879 hemställer vi 1. att avslå förvaltningsstyrelsens yrkande om ett reservationsanslag om för fortsatt utredning av alternativet återflyttning till /; 2. att upphäva sitt beslut av om återflyttning till /; 3. att uppdra åt förvaltningsstyrelsen att utreda lokalfråga och kostnader m. m. för framtiden i ett totalt samhällsperspektiv och med utgångspunkt från att skall kvarstanna i husen vid , samt 4. att förvaltningsstyrelsen skall återkomma till med förslag till erforderligt utredningsanslag för detta nya utredningsuppdrag. () ()
mot · FZ022535 · 1976-05-03 00:00:00 — 1975/76 2535-2537 1975/76: 2535 med anledning av propositionen 1975/76:204 om ändringar i grundlagsregleringen av tryckfriheten I anslutning till tryckfrihetsförordningen 5 kap. 3 § gjorde massmediautredningen ett viktigt uttalande om ansvarige utgivarens ställning: Det ligger i sakens natur att utgivaren bör ha en ledande ställning inom redaktionen så att han har en reell möjlighet att fullgöra sitt uppdrag. och har framhållit vikten av att lagstiftaren gör ett sådant uttalande. att uttalar att ansvarige utgivaren bör ha en ledande ställning inom redaktionen så att han har en reell möjlighet att fullgöra sitt uppdrag. 1 1975 / 76.
mot · FZ022537 · 1976-05-03 00:00:00 — Motion 1975/76: 2537 av m. fl. med anledning av förvaltningsstyrelses förslag (1975/76:22) tili vissa ändringar i ersättningsstadgan för ledamöter. Förvaltningsstyrelsen föreslår bl. a. att avgångsersättning till den som varit ledamot av minst sex riksdagsår och ej erhåller pension enligt denna stadga skall utgöra tolv månadsarvoden. Detta innebär en fördubbling i förhållande till nuvarande bestämmelser; Vidare föreslås att nuvarande bestämmelse om att ledamot skall ha uppnått för att erhålla hel avgångsersättning slopas. Enligt förslaget skall tre riksdagsår berättiga till sex månadsarvoden. kommunisterna har vid tidigare tillfällen, då ersättningsstadgan varit föremål för behandling, anfört att det inte är rimligt att ledamöter tillförsäkrar sig förmåner som inte andra anställda kan påräkna. Skälen som anförs för de föreslagna förändringarna, bl. a. att varseltiden' förkortats genom att valresultatet blir avgörande för sammansättning redan samma höst, kan inte anses godtagbara. I förhållande till villkoren för övriga kategorier på arbetsmarknaden ter sig förvaltningsstyrelsens förslag omotiverat förmånliga. Det torde heller inte allmänt kunna hävdas att en riksdagsledamot har större svårigheter att efter mandattidens slut erhålla anställning än vad som gäller vid företagsnedläggningar och liknande tillfällen. Tvärtom torde det vara så, att många ledamöter behåller anknytning till tidigare verksamhet. De svårigheter som kan uppstå för äldre ledamöter bör som regel kunna lösas genom visstidspensioneringen. Vi avstyrker de föreslagna förändringarna i ersättningsstadgans 24 §. Med hänvisning till det anförda föreslås att med godkännande i övrigt av förvaltningsstyrelsens förslag beslutar avslå de i 24 § föreslagna förändringarna av reglerna för avgångsersättning. (vpk) i (vpk) (vpk)
mot · FZ022540 · 1976-05-05 00:00:00 — Motion 1975/76: 2540 av i m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:206 om åtgärder för beklädnadsindustrin I propositionen 1975/76:206 föreslås bl. a. att för bibehållande av från beredskapssynpunkt nödvändig kapacitet i fråga om yllespinning beviljas ett avskrivningslån under till ett belopp av . Från försörjningsberedskapssynpunkt i ett krisläge är den inom förefintliga spinnkapaciteten otillräcklig. Produktionen inom motsvarar endast ca 1/3 av det kapacitetsbehov som erfordras i ett krisläge. Övriga 2/3 av kapaciteten finns hos ett flertal delvis rätt små spinnerier. Ett bibehållande av hos dessa företag förefintlig kapacitet är också oungängligen nödvändig för att uppfylla de uppställda och nödvändiga produktionsbehoven. Dessa företag har haft samma kostnads-, konkurrens- och lönsamhetssituation som . Flertalet av företagen har visserligen en från effektivitetssynpunkt toppmodern utrustning, men trots detta har liksom hos många andra tekoföretag, däribland , lönsamheten icke varit tillfredsställande. Från beredskapssynpunkt är det självfallet angeläget att i görligaste mån bevara landets totala för försörjningen növändiga kapacitet. Det stöd som enligt propositionen beviljas ca 1/3 av kapaciteten medför en sådan snedvridning av konkurrensen, alt de övriga 2/3 av kapacitetsbehovet kommer i en mycket prekär situation med kapacitetsminskning som oundviklig följd. Då enligt samstämmiga utredningar den nuvarande totala spinnkapaciteten inom yllesektorn är nödvändig för vår beredskapsförsörjning, bör även övriga företag inom denna sektor erhålla samma möjligheter till stöd som . Det i propositionen föreslagna beloppet om bör i enlighet härmed höjas till . I annat sammanhang i propositionen (s. 15) påpekas angelägenheten av att undvika snedvridningar i konkurrensförhållandena inom en delbransch. Med stöd av ovanstående hemställes att beslutar 1. att samtliga ullspinnerier i skall ges möjlighet att erhålla motsvarande stöd som , samt 2. att till Överstyrelsen /or ekonomisk/ försvar för /77 anvisa ett i förhållande till propositionen med förhöjt anslag om . () HANS NYHAGE (m) () ()
mot · FZ022541 · 1976-05-05 00:00:00 — Motion 1975/76: 2541 av i m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:206 om åtgärder för beklädnadsindustrin I propositionen 1975/76:206 föreslår föredragande statsråd att Statsföretag bör få i uppdrag att inleda förhandlingar med berörda företag i syfte att få fram förslag till ägarmässig samordning av den grundtextila bomullsindustrin. Om branschen finnér en sådan samordning vara lämplig bör den komma till stånd genom branschens egna åtgärder. Staten bör därvid, om det så visar sig nödvändigt, kunna bistå med kreditgarantier eller på annat därmed jämförligt sätt. Att låta Statsföretag ta direkt del i förhandlingarna anser vi emellertid olämpligt och stridande mot de uppgifter som bör ankomma på Statsföretag. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att beslutar att ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om formerna för samordning av den grundtextila bomullsindustrin. HANS () HANS NYHAGE (m)
mot · FZ022543 · 1976-05-05 00:00:00 — Motion 1975/76: 2543 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:206 om åtgärder för beklädnadsindustrin I propositionen 1975/76:206 behandlas bl. a. ett förslag att s. k. offertförfarande skall kunna användas för att vid behov kunna säkra försörjningsviktig produktion genom att stödja företag i de fall då produktion av försörjningsberedskapsskäl bör bibehållas inom landet men inte kan motiveras från rent företagsekonomiska synpunkter. 1 anslutning härtill begärs medel till s. k. villkorliga försörjningsberedskapslån med ett belopp av . Enligt departementschefens förslag förutsätts sådant försörjningsberedskapslån kunna utgå främst till skoindustrin men även till den grundtextila bomullsindustrin, medan däremot den grundtextila ylleindustrin lämnats utanför denna stödmöjlighet. Då de nuvarande produktionsresurserna vad beträffar ullgarn och yllevävnader inte täcker det beräknade behovet, finns det enligt vår bestämda uppfattning all anledning att slå vakt om den grundtextila ylleindustrin, vars produktion otvivelaktigt är i hög grad försörjningsviktig. Vi föreslår därför att villkorliga försörjningsberedskapslån som enligt propositionen föreslås kunna utgå till bl. a. den grundtextila bomullsindustrin också kan få komma den grundtextila ylle- och trikåvävsindustrin till del, om behov därav skulle uppkomma. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att beslutar att försörjningsberedskapslån skall kunna utgå även till den grundtextila ylle- och trikåvävsindustrin. () HANS NYHAGE (m)
mot · FZ022549 · 1976-05-05 00:00:00 — 1975/76 2549-2550 av i m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:207 om Finansiering av stålverk i Bergslagens framtid är beroende av hur den svenska järn- och stålindustrin utvecklas. De många bruksorterna är därför beroende av hur dess framtid planeras. Inom järn- och stålindustrin pågår f. n. en omfattande s. k. strukturrationalisering. Storfinansens rovdrift på den mellansvenska malmen innebär att järn- och stålindustrin blir alltmer beroende av de norrbottniska malmtillgångarna. Den statliga satsningen på 80 är en del av strukturomvandlingen. Det är därför med oro befolkningen i kan åse statens samarbete med de privata storbolagen i 80-projektet. 80:s huvuduppgift är att tillverka stålämnen som skall förädlas inom gränser. skall enligt planerna tillsammans med staten bygga ett valsverk vid ostkusten. De privata storbolagen utnyttjar därmed statliga satsningar och investeringsmedel för egna syften. Den stora frågan för Bergslagen blir: Kommer det att finnas tillräckligt med investeringsvilja över för Bergslagen, och var kommer de framtida investeringarna att ske? Trygga och meningsfyllda arbetsförhållanden måste utgå från en helt ny samhällsekonomisk planering av järn- och stålindustrin, där hela Bergslagen och ingår. De privata storbolagen bortkopplas från ägande och inflytande över järnoch stålindustrin. 80-projektet utvidgas till att omfatta hela järnoch stålindustrin, där Bergslagen och utgör kärnan i den framtida utvecklingen. Riktmärken för dess vidare utveckling bör vara vad som föreslås i vpk:s partimotion till prop. 1975/76:207: - att nationalisera hela stålindustrin, - att komma bort från rovdriften och huvudinriktningen att förse den kapitalistiska världsmarknaden med råvaror och halvfabrikat, - att främja en högt driven förädling, som är förenlig med bättre hushållning och miljö och som ger mer sysselsättning. Vpk menar, att det föreslagna stålverksprojektet bör ändras så, att det kan infogas i dessa målsättningar. att i anledning av propositionen 1975/76:207 beslutar att utredningar om stålindustrins framtid skall utgå från följande utgångspunkter: 1 1975/76. 3 sami Nr 2549-2550 1975/76: 2549 1. att storfinansen bortkopplas från ägande och inflytande över järn- och stålindustrin och att denna därför förstatligas, 2. att bruksorterna i Bergslagen även i en framtida järn- och stålindustri skall garanteras nödvändiga investeringar så att de kan leva vidare, 3. att prospektering företas i Bergslagen i syfte att utröna förekomsten av malmtillgångar och brytningsmöjligheter. (vpk) i (vpk) i PER (vpk) (vpk) i
mot · FZ022552 · 1976-05-06 00:00:00 — Motion 1975/76: 2552 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:209 om ändring i regeringsformen 1 propositionen 1975/76:209 med förslag till regler i regeringsformen om grundläggande fri- och rättigheter föreslås bl. a. en övergångsbestämmelse (p. 3) av innehåll att bestämmelserna om medlemskap i gäller utan hinder av 2 kap. 2 $ i dess nya lydelse. Det är anmärkningsvärt att grundläggande regler om på detta sätt föreslås få karaktären av övergångsanordningar utan samband med närmare överväganden om stat-kyrka-frågan. Denna har varit aktuell under och är f. n. föremål för överläggningar mellan regeringen och . Det är klart olämpligt att i detta sammanhang ändra förutsättningarna för stat-kyrka-frågans handläggning. Departementschefen uttalar (s. 169) att övergångsbestämmelsen påkallas av 2 kap. 2 $ andra meningen. Denna skall bl. a. utsäga att varje medborgare är gentemot det allmänna skyddad mot tvång att tillhöra trossamfund. Det är svårt att se hur en sådan regel skulle göra en övergångsbestämmelse för nödvändig, eftersom ju ingen är tvingad att tillhöra kyrkan utan kan träda ut genom en enkel skriftlig anmälan. Detta har påpekats i remissyttranden, bl. a. av . Det synes uppenbart att ifrågavarande övergångsbestämmelse kan utgå och ersättas av ett motivuttalande av om den möjlighet till utträde som föreligger. Då meningsmotsättningar i sak ej föreligger, är det önskvärt att så sker. Härigenom undviker man att ändra förutsättningarna för stat-kyrka-frågan. På grund av ovan anförda skäl föreslås att vid behandlingen av propositionen 1975/76:209 beslutar att punkten 3 i övergångsbestämmelserna skall utgå och ersättas av ett motivuttalande. () () () ()
mot · FZ022559 · 1976-05-14 00:00:00 — av i m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:150 med förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för /77, m. m. I syfte att stimulera näringslivets investeringar i maskiner och andra inventarier beslöt att ett särskilt investeringsavdrag skulle inforas vid den statliga inkomsttaxeringen. Avdraget skulle utgöra 10 96 av anskaffningskostnaden för investeringar i maskiner och andra inventarier gjorda 31 december 1976. infördes ett motsvarande bidrag på 4 96 för företag som inte kan utnyttja avdraget. I propositionen 1975/76:150 läggs nu fram förslag om höjning av investeringsavdraget från 10 96 till 25 96. Bidraget föreslås höjt till 10 96. Detta nya förslag avser att stimulera till ytterligare investeringar och skall gälla tiden den 1 maj-den 31 december 1976. Vi tror, i likhet med vad som anförs i propositionen, att dessa förslag om stimulans till investeringar är riktiga åtgärder. Det tidigare avdraget med procentsatsen tio har emellertid endast gällt då den föreslagna höjningen skall träda i kraft. Det uppstår på så sätt betydande orättvisor vid tillämpningen. De som skrivit leveranskontrakt på exempelvis en maskin under detta års fyra första månader och blir berättigade till tioprocentsavdraget upplever detta som orättvist gentemot dem som i fortsättningen kan utnyttja avdraget på 25 96. Detta visar, om än med en relativt litet exempel, vådorna av en ryckig ekonomisk politik. Det har väckts motioner om en höjning av avdraget till 20 96 . Trots att vi har en principiell motvilja mot att det i sådana fall tillämpas en retroaktiv lagstiftning, ser vi det som en oundviklig rättviseåtgärd att en höjning av investeringsavdraget sker retroaktivt från . De företagare som under den gångna delen av året tecknat köpeavtal för maskiner m. m. har ju i minst lika mån bidragit till att stimulera sysselsättningen som de som gör beställningar i fortsättningen. De förra upplever nu de kraftiga tröskeleffekterna av regeringsförslaget som djupt orättvisa. Vi föreslår därför att det högre avdraget resp. bidraget får utgå på alla anskaffningar av maskiner och andra inventarier gjorda . I likhet med vad som föreslagits i tidigare motioner bör procentsatsen sättas till 20 96 för tiden den 1 januari-den 1 maj 1976. För tiden den 1 maj-den 31 december 1976 biträder vi propositionens förslag om ett tjugofemprocentigt investeringsavdrag. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att vid sin behandling av propositionen 1975/76:150 beslutar att förhöjt investeringsavdrag resp. bidrag vid anskaffning av maskiner och andra inventarier i industri, jordbruk och skogsbruk skall utgå resp. fr. o. m. samt resp. fr. o. m. . . () i () i Heden GOTAB 51997 Slockholm 1976