ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ021396 · 1976-01-27 00:00:00 — av i m. il. om ökad forskning och utbildning på arbetslivets område De åtgärder som genomförts med syfte att få i gång systematiskt vetenskapliga studier av det mänskliga arbetets problem samt tilllämpningen av kunskaperna om detta är långtifrån tillfredsställande. I stället har ansträngningarna för att förbättra arbetsmiljön koncentrerats till förbättringar inom ramen för dagens teknik och produktionsmetoder. Självfallet måste detta successivt upptrappade arbete med de redan etablerade arbetsmiljöproblemen fortsätta, men för att åstadkomma radikala förändringar är det nödvändigt att också angripa även själva produktionsmetoderna. med denna allmänna strävan att förbättra befintliga arbetsmiljöer måste mer långsiktigt verkande åtgärder sättas in, framför allt inom det område som benämns det arbetsvetenskapliga området. Detta är ett tvärvetenskapligt område som kräver en långtgående samverkan mellan många olika forskningsområden. Områdets tvärvetenskapliga karaktär framgår av att det finns representerat i de medicinska, tekniska, samhällsvetenskapliga och matematiska fakulteterna. Behovet av en utbyggnad av forsknings- och utbildningsresurserna på det arbetsvetenskapliga området har vid åtskilliga tillfällen redovisats. Tillgången till kompetenta forskare och handledare inom detta område är knapp, varför alla tillgängliga resurser måste samlas för att stimulera och öka forskarutbildningen. Dessutom är det nödvändigt att skapa effektiva former för kontakterna mellan forskningen, utbildningen och arbetslivet. Senast har kraven på ökade kunskaper inom arbetslivets område framförts i arbetsmiljöutredningens slutbetänkande. Inom UKÄ har en samrådsgrupp lagt fram en rapport i ämnet, vilket också slagit igenom i UKÄ:s anslagsframställning för /77. Den förstärkning av resurserna som föreslås i budgetpropositionen framstår, mot de mycket framträdande behov av forskning och utbildning som dokumenterats, som otillräcklig. En förändring av arbetsmiljön måste, för att bli genomgripande, bygga på en utveckling där arbetsvetenskapen utgör grunden för reformerna. För att en ny teknik skall kunna skapas, där omsorgen om en god arbetsmiljö finns inbyggd, krävs att tekniken omfattas och utvecklas inom en forsknings- och utbildningsorganisation som kan föra in de arbetsvetenskapliga problemen och faktorerna på forsknings- och utbildningsstadiet. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om en förstärkning av resurserna på det arbetsvetenskapliga området. () () () ()
mot · FZ021399 · 1976-01-27 00:00:00 — av herrar i och i om inrättande vid av en professur inom ämnesområdet cancerframkallande medel har vi i de nordiska länderna en lagstadgad noggrann registrering av varje inträffat fall av cancer. Detta material har icke bearbetats fortlöpande utan endast bearbetats i den mån någon forskare varit intresserad av en viss kategori av dessa sjukdomar och deras utbredning. har två händelser inträffat som på ett oroväckande sätt påmint oss om den bristande beredskapen inom forskningsområdet, vilket omfattar läran om cancerinducerande medel och cancersjukdomarnas utbredning. Inom två industriområden, den plastkemiska industrin och asbestindustrin, har en ackumulering av cancersjukdomar inträffat med förtidiga dödsfall som följd. Det kan förmodas att cancerframkallande medel tillförts vår miljö från bl. a. oljeraffinaderierna och från kärnkraftverken. Det får anses vara realistiskt att dessa problem kommer att öka i takt med kravet på en ökad verkningsgrad inom produktionen. Med hänsyn till cancersjukdomarnas relativt låga incidence och de nordiska ländernas befolkningstal skulle dessa två arbetsområden med fördel kunna inordnas under en gemensam forskningsinstitution knuten till vid . Förslaget tillstyrkes kraftigt av institutionens nuvarande chef professor av två skäl: dels finns redan epidemiologiskt tränad personal på institutionen, dels har institutionens arbetsuppgifter varit otillräckliga och oklart formulerade. Det förutsattes att en statistisk enhet tillföres verksamheten skall bli meningsfull. På grund av de alltmer ökade riskerna för arbetare inom industrin och energiområdet anser vi att ärendet bör ges en hög prioritet. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen begär att en professur inom ämnes området cancerframkallande medel inrättas i anslutning till vid och att den samordnas med en professur i cancerepidemiologi, med tillgång till en gemensam statistisk enhet som även lämpligen bör knytas till institutionen.
mot · FZ021401 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76 14011408 1975/76: 1401 av herrar i och i om teknikämnet i påpekar i sina petita /77 att eleverna som väljer teknik främst är intresserade av praktiska arbetsuppgifter. Därför bör teknikämnet i få en utformning som förutsätter sådana uppgifter. För att detta skall kunna ske bör ämnet få ytterligare en resurstimme i åk 8. Regeringen har emellertid ställt sig kallsinnig till Söts framställning, vilket framgår av budgetpropositionen. Den hänvisar till att denna fråga bör behandlas i samband med SlA-propositionen. Detta är inte tillfredsställande, eftersom behovet av den ytterligare resurstimmen i teknik är akut. Det är inte bra att vänta till dess att SIA:s resurssystem kommer att verka ute i kommunerna. För att motivera eleverna för undervisningen och i samband därmed kunna väcka deras intresse för undervisningen i andra ämnen bör teknikundervisningen ges täta inslag av praktiskt arbete. Det måste anses mindre lämpligt att bedriva den praktiska undervisningen under enbart 40minuterslektioner. I klasser över 16 elever kan praktiskt arbete därför förekomma endast . Detta är från undervisningssynpunkt otillfredsställande anser SÖ. Det är också otillfredsställande att teknikämnets möjligheter att bättre än tillgodose de nämnda elevernas behov inom ramen för gällande bestämmelser måste ske på bekostnad av övriga ämnens resurstilldelning. Regeringen anför som motargument gentemot SÖ att SÖ fått i uppdrag att inkomma med förslag till ökade praktiska inslag i undervisningen. Detta argument kan knappast anföras för att nu avvisa förslag om ytterligare en resurstimme i åk 8. Förslaget om ökade praktiska inslag i undervisningen är bra, men det kommer att ta tid innan detta förslag förverkligas. Sammanfattningsvis: Teknikämnet bör få sin extra resurstimme i åk 8 genom beslut . Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att teknikämnet i bör ges ytterligare en resurstimme i åk 8. () () 1 1975/76.
mot · FZ021404 · 1976-01-27 00:00:00 — av i m. II. om postgymnasial utbildning i biologi i 1975: 24 föreslog regeringen en försöksverksamhet med utbildning av lärare i gymnastik i kombination med biologi, engelska, kemi eller matematik. Försöksverksamheten föreslogs bli förlagd till med utnyttjande av de utbildningsresurser som finns på denna ort. hade inget att invända mot regeringens förslag. Utbudet av högre utbildning i är betydande. Således utbildas t. ex. gymnastiklärare vid gymnastik- och . Högskoleutbildning ges i bl. a. engelska, kemi eller matematik. Någon ämnesteoretisk högskoleutbildning i biologi finns f. n. inte i . Förslagen i prop. 1975: 24 innebär en fortsatt satsning på utbyggnad av den högre utbildningen i , vilket hälsas med tillfredsställelse. Emellertid förutsätter försöksverksamheten att högskoleutbildning i biologi om 40 poäng också bör erbjudas i så att en studerande kan erhålla större delen av sin utbildning på en och samma ort. Ämneskombinationen gymnastik-biologi är en av de kombinationer som kan antas bli relativt vanlig. Ämnena uppvisar flera likheter och stöder därför varandra i en kombination. Intresset bland berörda lärare för en sådan kombination är stort, och redan f. n. finns möjlighet att kombinera dessa ämnen. Förslag att avveckla den nuvarande praktisk-pedagogiska utbildningen av ämneslärare som f. n. bedrivs i har framlagts av en särskild arbetsgrupp inom (DsU 1975:12). Om förslaget går igenom kan en studerande i gymnastik och biologi tvingas genomgå studie på tre orter, vilket från den studerandes synpunkt inte kan anses rimligt. En avveckling av den praktisk-pedagogiska utbildningen i ökar behovet av att ämnesstudier i biologi kan erbjudas i . Några praktiska svårigheter av oöverstiglig karaktär torde inte finnas för att i erbjuda utbildning på 40 poäng också i biologi. Det bör därför vara fullt möjligt att då försöksverksamheten inleds 1977/78 anordna sådan högskoleutbildning. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar tillkännage för regeringen vad som i motionen anförts beträffande behovet av högskoleutbildning i biologi i . . () i
mot · FZ021405 · 1976-01-27 00:00:00 — om höjt anslag till Skogstekniker är en betydelsefull arbetsledargrupp i skogsbruket. Det finns ca 3 500 skogstekniker, varav ungefär hälften är anställda hos skogsvårdsstyrelsema och domänverket. Skogsteknikerkåren minskar emellertid snabbt. har beräknat att avgången enbart p. g. a. ålderspensionering är ca 110 skogstekniker . Sammanlagt utexamineras 60 skogstekniker från de två statliga skogsinstituten i och samt 7 skogstekniker från skogsinstitutet i Gammelkroppa. Om man räknar bort det 10-tal skogstekniker som går vidare till skogsmästarskolan, blir nettotillskottet knappt 60 skogstekniker . ökar alltså antalet obesatta skogsteknikertjänster med ett 50-tal. Genom skärpning av skogsvårdslagen ställs bl. a. krav på ett intensivare skogsbruk och därmed ökade arbetsledarinsatser. Intresset för skogsteknikerutbildningen har alltid varit stort. 1971 1974 var antalet sökande till de 60 elevplatsema vid ungefär 200. 1975 steg antalet sökande till 269. Ungefär var fjärde sökande kunde således antagas. Företrädare för skogsbruket har vid överläggningar med SÖ understrukit angelägenheten av att skogsteknikerutbildningen utökas. Dessutom tillstyrker man från skogsbrukets yrkesnämnd och en ökning av intagningen till skogstekniker i utbildningen /77 med en klass om 30 elever, dvs. nuvarande 60 intagningsplatser ökas totalt till 90. Skogsbrukets företrädare tillstyrker att den extra klassen förläggs till skogsinstitutet i . För att avhjälpa nu föreliggande brist på skogstekniker föreslår SÖ att antalet intagningsplatser för /77 vid skogsinstitutet i ökas med 30 till 60, dvs. sammanlagt två intagningsklasser för nämnda budgetår. Medelsbehovet för en extra klass vid skogsinstitutet i beräknas uppgå till . (avlöningar till lärarpersonal , driftkostnader . Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar 1. att till : Avlöningar till lärarpersonal m. m. för /77 anvisa ett förslagsanslag av , 1975/76: 1405 2. att till : Driftkostnader för /77 anvisa ett förslagsanslag av . () i Ulfsbyn
mot · FZ021407 · 1976-01-26 00:00:00 — 1975/76: 1407 av om slopande av graderade betyg inom lärarutbildningen har diskussionerna förts, framför allt på lärarhögskolorna, om det ohållbara i att bedömas efter en graderad betygsskala. Även inom andra utbildningar som sjuksköterskeutbildning, förskollärarutbildning, fritidspedagogutbildning, huslig utbildning, arbetsterapeututbildning, sjukgymnastutbildning och medicinarutbildning går man till hårt angrepp mot de graderade betygen. Alla dessa utbildningar präglas av lagarbete, både i skol- och yrkessituationen. Från såväl studerande som lärare och utbildningsledning har krav framförts på att slopa de graderade betygen. Speciellt diskutabel är den betygsättning som sker vid bedömning av lärarskicklighet/ undervisningsskicklighet. Betygsgraderingen görs på subjektiva grunder. De graderade betygen leder till negativa effekter på utbildningen, eftersom de skapar stress och konkurrens mellan studerande, stävjar initiativlust och ses som mål i sig. Vid bedömning av lärarskicklighet skapas konstlade undervisningssituationer. Därvid försvåras möjligheten till förnyelse av det pedagogiska arbetet. Den studerande anpassar sig till olika lärares uppfattningar och anspråk. Betygsgraderingen tar inte hänsyn till de skillnader i arbetsmiljö, som de studerande befinner sig i. Dessutom saknas kriterier för bedömning av lärarskickligheten. Flera utredningar har berört betygen, framför allt då Utredning av frågan om betyg i lärarutbildning (BUL), där det uttalas att pedagogiska skäl talar för ett avskaffande av de graderade betygen. I regeringens proposition 1975: 9 Reformering av högskoleutbildningen sägs, att möjligheter till variation bör finnas i vad gäller betyg inom högskolan. Man skall för en kurs eller en utbildningslinje kunna tänka sig avstå från betyget väl godkänd. I betänkande Utbildning i samspel föreslår utredningen ett slopande av de graderade betygen i utbildningen till förskollärare och fritidspedagoger med motiveringen att detta bättre tjänar utbildningens syfte. Mot bakgrund av ovanstående hemställs att uttalar sig för ett slopande av de graderade betygen inom lärarutbildningarna.
mot · FZ021411 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76:1411 av om undervisning i maskinskrivning i årskurs 7 I förarbetet till lgr 69 planerades att lägga in maskinskrivning obligatoriskt i årskurs 7. I årskurserna 8 och 9 skulle det finnas resurstimmar för att eleverna vid behov skulle ha möjlighet att komma till maskinskrivningssalen och skriva ut sina arbetsuppgifter och grupparbeten. ändrade regeringen propositionen till att maskinskrivning i årskurs 7 togs bort till förmån för fritt valt arbete. Resurstimmama blev kvar. Skall dessa resurstimmar vara meningsfulla förutsätter det att eleverna får en grundläggande utbildning i maskinskrivning. Dessutom är det angeläget att alla ungdomar får tillfälle att lära sig skriva maskin oavsett vilket yrke de kommer att ägna sig åt. Det bör för övrigt påpekas att ett mycket stort antal elever har läs- och skrivsvårigheter ända upp på gymnasienivå. Att kunna nyttja en skrivmaskin är då en mycket stor hjälp. Med hänvisning till ovanstående hemställer jag att beslutar hos regeringen anhålla att möjligheten att införa maskinskrivning som obligatoriskt ämne i årskurs 7 prövas.
mot · FZ021414 · 1976-01-27 00:00:00 — om vidgad arbetslivsorientering i skolan Inom arbetslivet pågår ett intensivt arbete för att öka demokratiseringen på arbetsplatserna. Många lagar har beslutats och börjat verka, andra är under utarbetande. Man kan förvänta sig förändringar på många områden, bl. a. arbetsrättsliga. LO och de fackliga organisationerna ställer stora resurser till förfogande för utbildning och information till de anställda om nya lagar och avtal som redan trätt i kraft. Man planerar också att utöka denna utbildning till att även gälla den nya arbetsrättsliga lagstiftningen som väntas komma. Det är också viktigt att utbildning och information i frågor som rör arbetslivets område uppmärksammas i det allmänna utbildningsväsendet. Det är viktigt att arbetslivsorienteringen börjar på ett tillräckligt tidigt stadium och får tillräcklig omfattning, så att de unga har de nödvändiga grundläggande kunskaperna i hithörande frågor när de träder in i arbetslivet. Grunddragen i det rättsliga systemet på arbetsmarknaden, med tonvikten bl. a. på det fackliga organisationsväsendet, bör i möjligaste mån och med anpassning efter nivån ingå i undervisningen redan på lägre stadier. Arbetslivsfrågor bör över huvud taget få ett bättre utrymme även utanför den tvååriga yrkesinriktade gymnasieskolan där arbetslivsorientering förekommer som särskilt ämne. Det är minst lika viktigt att undervisningen i arbetslivsfrågor utökas och får stå som särskilt ämne även på högstadium. Som ett naturligt led i undervisningen och som ett komplement till lärarens pedagogiska undervisning bör företrädare för dem som arbetar ute i det praktiska förvärvslivet deltaga i undervisningen. Denna medverkan skall vara obligatorisk. Ett annat väsentligt moment när det gäller undervisning i arbetslivsfrågor är läromedlen. Den demokratisering som genomförs på arbetslivets område och de förändringar i lagar och avtal som gjorts och görs för att bredda inflytandet för arbetstagarna måste beaktas vid utarbetandet av nya läromedel. Komplettering av lärarutbildningen är ett ytterligare viktigt moment. Det är också viktigt att de åtgärder som vidtas för att förbättra undervisningen på dessa punkter blir planerade och genomförda i samråd med arbetsmarknadens parter. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av vidgad och förbättrad arbetslivsorientering i skolan. () ()
mot · FZ021415 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76:1415 av om intagningen till vidareutbildning av sjuksköterskor Sjukvården i vårt land är väl organiserad men lider brist på kvalificerad personal. Läkare och sjuksköterskor med vidareutbildning saknas i tillräckligt antal. Under innevarande läsår har medel anvisats för 260 terminskurser och genom omfördelning ytterligare medgivits 30, av vilka dock endast 15 beräknas ordnas. Departementschefen har minskat det av SÖ äskade antalet vidareutbildningskurser med bl. a. den motiveringen att man tidigare icke kunnat anordna medgivet antal och att de anordnade kurserna i vissa fall icke haft fullt antal elever. Det sista konstaterandet måste sannolikt bero på brister i själva intagningsproceduren. sökte exempelvis sammanlagt 6 978 till 1 378 elevplatser. Även om vissa sökt till flera skolor, borde befintliga platser ha blivit fyllda. Det i regel tillämpade systemet att ansökningarna insänds till och behandlas av varje sjuksköterskeskola för sig innebär att elev som önskar komma in någonstans och därför söker till många skolor får göra flera betygsavskrifter, betygen måste granskas vid var och en av skolorna, vilket kräver mycken arbetskraft, och om slutligen eleven blir antagen vid fler än en skola så måste ruckningar ske vid den eller de skolor där eleven efter att ha blivit antagen tackar nej. Detta förfarande och merarbete kan undvikas genom central intagning, såsom redan sker till vissa utbildningsgrenar vid högskolorna. För att kunna behålla den något mer personliga nyansen över intagningarna men spara på merarbetet kan en regionvis intagning ske i likhet med vad som är fallet i . Om man har exempelvis fem regioner i landet, bör samarbetet dem emellan kunna vara så smidigt att det ersätter en total central intagning. De här angivna två metoderna bör vägas mot varandra. Det nu rådande systemet bör däremot utbytas till gagn för såväl sjuksköterskeskolor som elever och främst för huvudmännen som behöver vidareutbildade sjuksköterskor. Med hänvisning till ovanstående hemställs att uttalar som sin mening att översyn av intagningsförfarandet till vidareutbildningen av sjuksköterskor sker med beaktande av i motionen framförda synpunkter.
mot · FZ021416 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76:1416 av om undervisningen i pontostruktormetodiken vid de odontologiska fakulteterna Pontostruktormetoden är en av professor i utvecklad metod för framställning av guldkronor och broar. Den har senare kunnat utsträckas till att omfatta även andra viktiga områden av den kliniska tandläkarkonsten. Metoden kännetecknas bl. a. av att den noggrannhet och den precision som förut var helt avhängiga av tandläkarnas eget handlag och deras tekniska kunnande i stor utsträckning övertages av de maskinella intraorala hjälpmedel som kommer till användning. Därigenom kan man och med mindre arbete och besvär samt med mindre guldåtgång uppnå ett bra och bestående behandlingsresultat. Dess fördelar erkännes av in- och utländsk sakkunskap. Framlagt kliniskt material kan bestyrka metodens användbarhet. Det kan uppvisas fall utförda än som är möjligt med andra metoder och som efter flera årtionden uppvisar helt tillfredsställande status. Den svenska tandläkarkåren och den svenska tandvården står f. n. inför särdeles stora problem efter införande av den allmänna tandvårdsförsäkringen. Den är en angelägen reform. Men den kräver stora insatser från det allmännas sida. Därför är det av största vikt att metoder som gör det möjligt att till minsta möjliga kostnader och tidsåtgång uppnå bästa möjliga kliniskt-praktiska resultat, byggda på vetenskapligt bärande principer, tas till vara. Med hänsyn till de stora kostnader som är förknippade med tandvården är det enligt min mening angeläget att pontostruktormetoden, med de avsevärda kostnadsbesparande effekter liksom även möjligheten till mera bestående resultat som tillämpandet av denna metod innebär, kommer till mera generell användning både i tandläkarutbildningen och i den praktiska tandvården. Möjligheter bör därför skapas att vid de svenska tandläkarhögskoloma få en mera ingående och grundligare undervisning i den s. k. pontostruktormetoden för att på så sätt göra de blivande tandläkarna skickade att utnyttja de med denna metod förenade fördelarna. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om en mera ingående och grundligare undervisning i den s. k. pontostruktormetoden vid de svenska tandläkarhögskolorna.
mot · FZ021417 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76:1417 av om viss vidareutbildning för sjuksköterskor Enligt budgetpropositionen bil. 10, s. 256, har SÖ föreslagit att fyra kurser i social barnavård för sjuksköterskor utbildade enligt äldre studiegång skall anordnas. Departementschefen har utan särskild motivering förklarat sig icke beredd att biträda detta förslag. Däremot har departementschefen ingen erinran mot kompletterande teoretisk utbildning för skolsköterskor inom ramen för den föreslagna vidareutbildningskapaciteten. Båda dessa kursformer är avsedda för skolsköterskor som icke är behöriga. Den kompletterande teoretiska utbildningen utgörs av korta kurser som, enligt vad jag erfarit, bl. a. på grund av det stora antalet sökande förutsätter ganska lång () tjänst som skolsköterska, innan inträde kan påräknas. Kurserna i social barnavård är längre och ger en skolsköterska med utbildning enligt äldre bestämmelser behörighet för sin tjänst. Med hänsyn till själva uppgiften är det synnerligen angeläget att en skolsköterska har den utbildning som ger behörighet. En skolsköterska fyller i många fall jämsides med den rena sjukvårdstjänsten även en uppgift som kurator. Som framgår av själva namnet innesluter kursen i social barnavård en framträdande social aspekt, som är mycket väsentlig i dagens situation. Kursen är dessutom särskilt väsentlig för sådana sjuksköterskor som varit ur tjänst och önskar återinträda. Kostnadsmässigt bör anordnandet kunna ske inom det av regeringen begärda bemyndigandet att öka kursantalet. Med hänvisning till ovanstående hemställs att uttalar som sin mening att de av SÖ begärda fyra kurserna i social barnavård för sjuksköterskor, utbildade enligt äldre studiegång, bör anordnas.