ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ021784 · 1976-01-27 00:00:00 — av i m. fl. För att förstärka de medel som står till förfogande för regional- och näringspolitiken samt motverka AP-fondutlåningens koncentrationseffekter och inriktning på större företag, bl. a. via aktieköp genom fjärde fonden, bör enligt vår uppfattning regionala utvecklingsbanker inrättas. En av de viktigaste faktorerna för att främja nyetablering av företag, utveckling av produkter och marknadsföring är tillgång till kapital på acceptabla villkor. Särskilt för de mindre och medelstora företagen är extern finansiering byggd på förtroende för den enskilde företagarens framtida möjligheter och förmåga snarare än säkerheter en väsentlig förutsättning. Det är dokumenterat, att de mindre företagen drabbas hårdast av samhällets kreditrestriktioner. Riskerna är således betydande att fel företag drabbas av restriktionernas konsekvenser, inte minst sådana där den regionala ekonomiska aktiviteten är låg och tillgången på produktionsresurser god. Uppgifterna för utvecklingsbankerna skulle vara att genom aktieteckning och långivning stödja företag inom regionen med riskvilligt kapital. Utvecklingsbankerna bör i första hand basera sina insatser på företagsekonomiska kriterier men även - inom vissa ramar eller efter i särskild ordning fattade beslut - kunna utgå från samhällsekonomiska kalkyler. Insatserna inom de olika regionerna görs bl. a. i samverkan med företagarföreningarna. Eventuellt kan företagarföreningarnas utlåning inordnas i de regionala utvecklingsbankerna. I den allsidigt sammansatta styrelsen för varje regional utvecklingsbank bör ingå representanter från regionens samtliga landstingskommuner, fackföreningsrörelsen, näringslivet inkl. konsument- och producentkooperationen, representanter för arbetsmarknadsmyndigheterna samt för staten. Bankerna kan årsvis tilldelas medel genom riksdagsbeslut utgående ur AP-fonden, som ges statsgaranti för medlen och deras avkastning. Utvecklingsbankernas medelsramar bör anpassas till statsmakternas flerårsbeslut om regionalpolitiken och sammanlagt röra sig om miljardbelopp. Bankernas kapital bör vidare förnyas genom återbetalning av lån och inlösen av tecknade aktier. I samband med de regionalpolitiska besluten bör också utvecklingsbankernas verksamhet utvärderas. Utlåningsverksamheten bör kunna ske inom det etablerade bankväsendets ram. Landet kan lämpligen delas upp i 5 å 6 områden med tyngdpunkt på det av bestämda stödområdet. I ett länsdemokratiskt system med ökade befogenheter inom samhällsplaneringen för länsparlamentet bör utvecklingsbankssystemet kunna byggas ut och knytas till dessa. Den här skisserade uppläggningen av regionala utvecklingsbanker bör bli föremål för omedelbar parlamentarisk utredning. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär utredning och förslag om inrättande av regionala utvecklingsbanker som ett medel i närings- och regionalpolitiken i enlighet med i motionen skisserade riktlinjer. () ()
mot · FZ021791 · 1976-01-27 00:00:00 — av m. fl. om bidrag ur Norrlandsfonden till företag i Stiftelsen har till uppgift att främja näringslivets utveckling i , främst i . Den bildades , och riktlinjerna för fondens verksamhet fastställdes av statsmakterna 1970. I propositionen uttalades att verksamheten skulle äga rum i . Fonden skulle främja samverkan mellan olika centrala och lokala organ för att åstadkomma resurser för en bättre industriell miljö. Det uttalades också i propositionen att ett samarbetsråd skulle bildas för den regionala industriella servicens utveckling i , dvs. de fyra nordligaste länen. Trots att tillhör - och verksamheten skulle äga rum i - ställdes utanför fonden. De övriga Norrlandslänen, , , och , blev enligt riksdagsbeslutet företrädda i styrelsen, men icke . Rent principiellt måste hävdas att samtliga Norrlandslän bör vara företrädda i styrelsen för en fond vars verksamhet gäller i . Även sakskäl talar för att bör ingå i fonden. Länet har i stort sett samma näringslivsstruktur som övriga delar av . tillhör det allmänna stödområdet, och Ljusdalsregionen tillhör det inre stödområdet samt har ett sämre läge när det gäller industrialiseringsgrad än exempelvis kustområdena i övriga . Arbetslösheten har varit mycket hög i och befolkningsutvecklingen har varit synnerligen ogynnsam för länet , även om en återhämtning skett . Det erfordras dock betydande sysselsättningsökning och insatser för utveckling av den industriella miljön och en utbyggnad av näringslivet inom detta län. De erfarenheter som finns samlade hos Norrlandsfonden skulle vara av stort värde för . Möjligheterna till styrelserepresentation innebär även en chans till värdefullt erfarenhetsutbyte och samarbete. Med hänvisning till det anförda hemställs att ger regeringen till känna angelägenheten av att stödja företag i med medel från Norrlandsfonden. . () ()
mot · FZ021792 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1792 om information till företagare m. fl. rörande den författningsmässiga regleringen av näringsverksamheten m. m. I varje samhälle är det viktigt att dess medborgare vet vilka regler som gäller för att den enskilde inte skall komma i konflikt med de bestämmelser som utfärdats. I ett tidigare skede, med mindre utvecklad byråkrati och då ändringar av lagar och bestämmelser inte var så ofta förekommande, var det ganska lätt för de flesta människor att svara upp mot kraven på att följa samhällets regler. sker upprepade ändringar av lagar och bestämmelser. Det har populärt uttryckts så att vi får en ny lag . Grundregeln är att medborgaren är skyldig att själv informera sig om vilka lagar som gäller. är dock av lagar och andra förordningar så rikhaltig, att det blivit svårt t. o. m. förden ambitiöse att skaffa sig kunskap om vad som verkligen gäller. Den grupp som i detta avseende känner sig mera utsatt än någon annan är de många småföretagarna. kan ha juridisk-administrativ personal till sitt förfogande. De mindre företagen har inte den möjligheten. När det gäller sociala förhållanden finns det en bred informationsverksamhet till medborgarna. I socialkatalog och på annat sätt får de vetskap om de förmåner av olika slag de är berättigade till. Det borde vara lika självklart att medborgarna på samma sätt fick tillgång till en lättfattlig och översiktlig skyldighetskatalog. Den skulle koncentrerat redovisa alla de bestämmelser som gäller för olika branscher eller yrkesområden. Även om det finns vissa sådana publikationer, utgivna av branschorganisationer, är det rimligt att det samhälle som utfärdar bestämmelserna även tar på sig uppgiften att effektivt sprida kännedom om dessa. Med stöd av vad som ovan anförts hemställes att begär att regeringen föranstaltar om utgivandet av en speciell skyldighetskatalog, i första hand avsedd för landets företagare.
mot · FZ021794 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76:1794 av m. fl. om höjning av beloppsgränsen för företagareföreningarnas direktlån Företagareföreningarnas direktlån för hantverk och småindustri har en övre beloppsgräns på . Den har varit oförändrad . har inflationen kraftigt urholkat värdet av dessa lån. I många fall har exempelvis kostnaderna för maskininvesteringar nära nog fördubblats. statistik över producentprisindex visar att detta var 114 och 178, dvs. Statens hantverks- och industrilånefond har förstärkts undan för undan under de gångna fem åren med hänsyn till kostnadsökningarna, efterfrågan på riskvilligt kapital osv. I årets budgetproposition föreslås en ytterligare förstärkning med 5 milj. kr. till sammanlagt 35 milj. kr., vilket är av mycket stor betydelse. Däremot har några justeringar av beloppsgränsen för direktlånen ej skett . Direktlånen haren mycket stor betydelse förden mindre industrin. De utgör ett viktigt komplement till de ordinarie krediter som bankerna kan erbjuda. Enligt vår uppfattning har tillräckliga erfarenheter vunnits av den senaste höjningen av lånegränsen 1971, varför det är befogat att justera lånegränsen uppåt till förslagsvis . Förutom konsekvenser i anledning av inflationen motiveras en höjning av lånetaket av att många låntagare har utnyttjat sina lånemöjligheter enligt nu gällande bestämmelser men trots detta kan behöva större lån för inköp av nya maskiner och dylikt i och för rationalisering av driften. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att den övre beloppsgränsen för företagareföreningarnas direktlån ur statens hantverks- och industrilånefond måtte fastställas till .
mot · FZ021795 · 1976-01-27 00:00:00 — om en branschutredning för sjöfartsnäringen Den internationella sjöfarten har drabbats av en kraftig depression. Frakterna, särskilt när det gäller petroleumprodukter, har sjunkit till en nivå som gör att de inte ens täcker driftkostnaderna. Detta har fått till följd att stora mängder tanktonnage lagts upp som varven drabbats av avbeställningar. Enligt vissa beräkningar ligger tanktonnage för 30 000 milj. kr. upplagda, medan tankfartyg för 45 000 milj. kr. Dessutom är fruktfartygskapacitet värd 35 000 milj. kr. friställd genom fartreduceringar. Även när det gäller annat slag av last, t. ex. bulklast, har frakterna sjunkit och lönsamheten avsevärt försvagats. I sjöfartsländerna har diskuterats olika lösningar för att underlätta för varv och rederier att överleva den nuvarande depressionen. I vissa länder förespråkas byggande av fartyg på lager. Avsikten är att skapa sysselsättning till varvens anställda. Detta är dock ingen lyckad lösning. Vad skulle hända om världens alla varv med statshjälp började bygga fartyg, som ingen vill ha? I har upprättats ett halvstatligt under en övergångstid underlätta finansieringen av dyrt, nybyggt norskt tonnage, som på dagens fraktmarknad inte kan ge några inkomster. Institutet skall även kunna ge bidrag till avbeställningskostnader åt norska rederier. Åtgärden är avsedd att hindra att värdefulla investeringsobjekt säljs till underpris till utlandet och att hindra att norskt branschkunnande inom sjöfartsnäringen skingras. Enligt uppgift i är det den skandinaviska sjöfarten som lider svårast under den nuvarande depressionen. Medan vi har en tredjedel av vårt tonnage upplagt, har de andra sjöfartsnationerna blott några procent av sina flottor ur drift. Orsaken härtill är självfallet det höga kostnadsläget i . Det är under sådana här perioder som flottor med skattefrihet och lägre driftskostnader överlever. I vissa fall kosolideras de t. o. m. Den nuvarande depressionen och den utveckling mot statliga ingripanden i olika former, som i allt större utsträckning kommmertill stånd, kan komma att innebära betydande svårigheter för den svenska sjöfartsnäringen, som ju har stor betydelse från ekonomiska synpunkter och sysselsättningssynpunkter. Här behöver endast pekas på vilken betydelse det svenska sjöfartsnettot har för vår betalningsbalans. Mot bakgrund härav har från redarhåll efterlysts en svensk branschutredning för sjöfartsnäringen (Svensk nr 1976). Enligt vår mening bör en sådan utredning komma till stånd. Utredningen bör analysera sjöfartsnäringens situation, status och framtidsmöjligheter. Mot bakgrund härav bör den formulera ett mål för vår sjöfartsutveckling och samt presentera ett paket av förslag till åtgärder, som behövs för att målet skall uppnås. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att en branschutredning för sjöfartsnäringen tillsätts för att utreda de frågor som anges i motionen.
mot · FZ021796 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1796 av och om åtgärder mot könsdiskriminerande reklam () tillsatte en arbetsgrupp med uppgift att studera frågan om könsdiskriminering i reklam. Gruppen har bl. a. studerat huruvida 1 § (generalklausulen) i lagen om otillbörlig marknadsföring skulle kunna användas mot könsdiskriminerande reklam. Gruppen redovisar i en PM (1975.04.16) alt i vad gäller 1 § tillämplighet mot könsdiskriminerande reklam måste rättsläget anses vara oklart, eftersom ännu inte haft att pröva något sådant fall. kommer emellertid att pröva ett fall om könsdiskriminering i reklam. KO har nämligen i en ansökan (1975.04.15) till domstolen yrkat om prövning av ett speciellt ärende, som har betydande principiellt intresse. Det finns många exempel på könsdiskriminerande reklam. Den betonar ofta en traditionell könsrollsuppfattning, den motarbetar samhällets insatser för att främja jämställdheten mellan kvinnor och män, den är oförenlig med kravet på mänsklig värdighet, den strider mot principen om de enskilda människornas lika värde oavsett kön, den skildrar i regel kvinnan som mindre begåvad eller lämpad än mannen att utföra arbetsuppgifter som inte är fysiologiskt sett könsbundna, den är i "bästa fall" enbart löjeväckande. Det förefaller nödvändigt att marknadsföringslagen skärps på detta område. principiella prövning av ett typfall är emellertid betydelsefullt. Om denna prövning inte ger ett sådant entydigt utslag att det i fortsättningen blir möjligt att komma åt könsdiskriminerande reklam, finner vi det synnerligen angeläget att regeringen aktualiserar nödvändig lagändring. Vi hemställer med hänvisning till ovanstående att hos regeringen, om så befinns nödvändigt, begär förslag till sådan ändring i lagen om otillbörlig marknadsföring att könsdiskriminerande reklam omöjliggörs. () ()
mot · FZ021797 · 1976-01-23 00:00:00 — Motion 1975/76:1797 av m. fl. om en enhetlig prisnivå för bensin och olja Den olikmässiga prissättningen på bensin och brännolja är ett problem som det är angeläget att komma till rätta med. Priserna varierar som bekant beroende på den geografiska belägenheten. Det är ett system som mycket hårt drabbar Norrlandslänen, främst inlandskommunerna, men också vissa andra delar av vårt land. Den nuvarande prissättningen bygger på en zonindelning som innebär en betydande olikmässighet. På grundpriset läggs ett zon- eller ortstillägg som innebär genomgående högre priser för orter belägna inom det s. k. inlandet. Dyrast är det längst i norr, där klimatet är kallast och avstånden störst. Det är ett system som slår hårt när det gäller såväl gods- och personbefordran som boendekostnaderna. Enligt uppgifter från statens pris- och kartellnämnd betalar förbrukare av eldningsolja ett tillägg som varierar mellan . per m' i , och och . perm i Mertajärvi. Kallorter som , , , och en rad andra, belägna inom det norrbottniska inlandet, får betala våldsamma överpriser i jämförelse med vad som gäller i 0-zonen. Det säger sig självt att en sådan prissättning i högsta grad missgynnar de regioner som redan brottas med stora svårigheter. Bilen är inom berörda områden oftast ett nödvändigt hjälpmedel, eftersom de kollektiva trafikmedlen inte täcker behoven. Buss- och andra trafiktaxor påverkas negativt av systemet. Det går åt mera olja för att värma en fastighet i än i , och det drabbar villaägare såväl som hyresgäster. Nuvarande system är djupt otillfredsställande. Vår principiella inställning är att bensin-och oljehandeln bör förstatligas, men även under nuvarande förhållanden måste det vara möjligt att åstadkomma en rättvisare ordning. Olja och bensin är nödvändighetsvaror, och det är inte rimligt att bensinbolagen skall tillåtas lägga en straffavgift på de konsumenter som bor i vissa regioner. 1 vårt grannland fattades 1974 ett beslut om ett enhetligt konsumentpris för hela landet. Avtal träffades då mellan statsmakterna och oljebranschen, varvid den senare parten fick förbinda sig att handha det praktiska genomförandet av systemet med enhetspris. I tillämpas en statlig subventionering för transportkostnaderna utifrån regionalpolitiska hänsynstaganden. I , Nordland, Troms och Finnmark utgår bidrag till täckande av hela transportkostnaden, medan i övriga delar av landet bidrag lämnas till täckandet av transportkostnader ifall dessa ej överstiger per liter. Olejbolagens profiter är som bekant mycket stora. Riktpunkten bör vara att genomföra ett system med enhetspriser, utan att de orter som befinner sig i O-zonen drabbas av prisökningar. Riksdag och regering bör tvinga oljebolagen att i de aktuella områdena sänka priset för olja och bensin på bekostnad av bolagsvinsterna. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att i enlighet med vad i motionen anförts uttalar sig för en enhetlig prisnivå på olja och bensin i hela landet och hos regeringen hemställer om skyndsamt initiativ i syfte att uppnå detta. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · FZ021799 · 1976-01-27 00:00:00 — av i m. fl. om importen av tekovaror m. m. De senaste avtalsförhandlingarna ledde fram till mycket kraftiga höjningar av arbetskraftskostnaderna inom vårt land. Vårt kostnadsläge torde därmed ligga högst i världen. För de delar av näringslivet som använder mycket arbetskraft har svårigheterna blivit särskilt allvarliga. Det visar också företagsnedläggelserna . Särskilt drabbade är distributionen och många hemmamarknadsindustrier, såsom teko-, sko- och glasindustrin. Men även hårt mekaniserade näringsgrenar, som inte haft svårt att betala höga löner, såsom bilindustrin, har tydligen också besvärligheter. Volvo-chefen har i ett uttalande framhållit att årets lönehöjningar ej bör fullföljas; avsikten är att vi skall få ett bättre konkurrensläge på marknaden. När det gäller skoindustrin beslöt ju strax före juluppehållet att godkänna den av regeringen beslutade ransoneringen. För tekoindustrin har införts ett licenssystem. Visserligen skall alla ansökningar beviljas, men om det skall vara någon mening med allt det arbete som är förenat med licenssystemet, bör det väl leda till några åtgärder i begränsande syfte. Det är nämligen hög tid att något göres med tanke på den svällande importen. Vi vill hänvisa till den statistik över importen som finns dels i propositionen 1975/76:57, dels i motion 1975/76:61. Importökningen synes ytterligare ha ökat i takt, vilket bl. a. framgår av att importen bara vid tullkammare lär ha fördubblats i jämförelse med . Regeringen bör därför inom ramen för våra överenskommelser begränsa importen genom avtal med vederbörande land och göra detta på ett effektivare sätt än . Import sker nu till så låga priser att det torde vara fråga om ren dumpning, varför statsmakterna borde vidtaga åtgärder för att i anledning härav stoppa viss tillförsel. Läget är nu synnerligen allvarligt då nya varsel om begränsningar inom produktionen kommer allt oftare. går det inte längre att bara prata om planering och utredningar. är tiden inne för handling. Enligt marknadsföringslagen är det inte tillåtet att saluföra importerade varor och göra sken av att de skulle vara tillverkade inom landet. Det förekommer emellertid inte sällan att i andra länder tillverkade varor har beteckningen "svensk design, varigenom man lätt kan få den föreställningen att det är fråga om svenska varor. Mycket torde kunna vara vunnet, om det krävs bestämmelser som klart anger om det är fråga om importerade 1 1975/76. eller svensktillverkade varor. Därför bör importvarorna ha beteckningen import. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att beslutar att inom ramen för , EG och Efta licensgivningen avseende import tillämpas effektivare och på fler varugrupper än hitintills, 2. att begär att regeringen utarbetar förslag till bestämmelser, innebärande skyldighet för importör av tekovaror, som försäljes på den svenska marknaden, att förse sådana varor med beteckningen import, 3. att begär att regeringen noga följer prissättningen på importvaror, där dumpning kan tänkas förekomma och vidtager åtgärder häremot. N. () i Trobro HANS NYHAGE (m) HANS () ()
mot · FZ021800 · 1976-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om förstatligande av de privata bevakningsföretagen har bevakningsföretagens roll i samhället kommit i blickpunkten. Om man utgår ifrån att bevakning av industrier eller institutioner av olika slag behövs för att om möjligt förhindra brand, stöld eller annan skadegörelse, måste utan tvivel vissa krav ställas på de s. k. väktarna. Dessa ställs också ofta inför andra grannlaga uppgifter. Det är viktigt att väktarna utgör en ansvarsmedveten kår som utan att överträda sina befogenheter fullgör sina bevakningsskyldigheter. För att klara denna målsättning fordras givetvis tillfredsställande utbildning. I det hänseendet tycks för de privata bevakningsföretagens vidkommande finnas en del övrigt att önska. Det finns en del mindre företag, vilkas anställda i stort sett saknar tillfredsställande utbildning. krävs auktorisation, vilket något kan påverka förhållandena till det bättre. Men även när det gäller t. ex. AB , som är det helt dominerande privata företaget, har det anmärkts på att utbildningstiden är för kort. Den längsta utbildningstiden finns inom det statliga ABAB. AB ?r ett multinationellt företag med förgreningar i en rad länder. Det har dotterföretag i , , , , , , och . Vidare har man nu övertagit Nordvakt och Sydvakt, tidigare det näst största företaget i . Detta är en oroväckande utveckling. För att få bättre kontroll över den här verksamheten från samhällets sida bör de privata bevakningsföretagen förstatligas. Polis- och tullväsende är statliga inrättningar, brandkårerna har kommunerna hand om. Att bevakningsföretagen ligger under samhällets kontroll är enligt vår mening ett logiskt krav. Detta skulle även innebära större trygghet för de anställda. Med hänvisning till det anförda föreslås att med instämmande i motionens syfte hos regeringen hemställer om initiativ till ett förstatligande av de privata bevakningsföretagen. (vpk) i (vpk) i
mot · FZ021803 · 1976-01-26 00:00:00 — om försök med vindkraftsproduktion 1 regeringens proposition 1975:30 om energihushållningen m. m. anförs att en bred satsning på forskning och utveckling inom energiområdet är en nödvändig del av en energipolitik, som syftar till att förändra det nuvarande energiförsörjningssystemet i riktning mot en tryggare energiförsörjning. har gjort en utredning av de tekniska och ekonomiska möjligheterna att i utnyttja vinden för produktion av elektrisk energi. 1 till propositionen 1975:30 uttalas att de bästa förutsättningarna för vindkraftsproduktion finns i kustområden och på . Energiproduktionen skulle vid kustförläggning uppgå till i medeltal 4 milj. kWh. Om vinden skulle kunna få någon betydelse för landets kraftförsörjning, måste ett mycket stort antal aggregat placeras ut i landet och helst längs kusterna. avser att följa utvecklingen och medverka i svensk forskning och utveckling på detta område. Enligt propositionen 1975:30 har det också genom styrelsen för teknisk utveckling gjorts en studie om vindkraftens framtida möjligheter i . I denna studie dras slutsatsen, att det är motiverat att i genomföra ett forsknings- och utvecklingsprogram avseende långsiktig utveckling av vindenergisystem för olika tillämpningsområden. Det vore synnerligen lämpligt att det svenska forskningsprogrammet fick inrymma praktiska försök med vindaggregat utplacerade längs kusterna i , och . En utmärkt placering av aggregat skulle i första hand vara på det Listershuvud vid . , Stenshuvud, , , , , och Kullen vore också mycket lämpliga platser för utplacering av vindaggregat. Vindresurserna där skulle säkerligen visa sig tillräckliga för alstring av vindenergi. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär att praktiska försök utförs med utplacering av vindaggregat för alstring av energi på de platser som omnämns i motionen. N. () i Trobro