mot · FZ021445 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1445 av i m. fl. om översyn av gymnasieskolans inriktning och arbetsformer Gymnasieskolan har i sin nuvarande utformning fungerat endast . Erfarenheterna är i huvudsak positiva. Men det är naturligt att det tar innan gymnasieskolan helt vuxit in i sin nya form. Även mot bakgrund av de begränsade erfarenheterna kan man redan nu konstatera vissa allmänna brister som kan få allvarliga konsekvenser. Antalet studieavbrott t. ex. är förhållandevis stort. Vissa linjer har dessutom betydande problem att upprätthålla elevunderlaget. Det kan finnas skäl att pröva dessa linjers inriktning och avvägningen mellan olika ämnen på linjerna. Inte minst viktigt är detta mot bakgrund av att tillströmningen av elever på olika linjer inte alltid svarar mot behov i samhället. De naturvetenskapliga och tekniska linjernas ställning Den vikande tillströmningen av elever till de naturvetenskapliga och tekniska linjerna är ett huvudproblem inom gymnasieskolan. Den har resulterat i svårigheter att rekrytera studerande till naturvetenskaplig och teknisk högskoleutbildning. Från högskolorna framförs dessutom klagomål i vad gäller kunskapsnivån hos studenterna. Rekryteringsproblemen kan medföra att samhällets tillgång till kvalificerade naturvetare och tekniker blir otillräcklig. Det finns många tänkbara orsaker till det vikande intresset för naturvetenskapliga studier. Tendensen är likartad i många andra länder, varför orsakerna inte enbart kan sökas inom gymnasieskolan. En rad åtgärder kan dock vidtas för att öka de naturvetenskapliga linjernas attraktivitet. Men det är också viktigt att undervisningen i naturvetenskapliga ämnen i är sådan att den förbereder och stimulerar eleverna till fortsatta studier i dessa ämnen. Detta utvecklar i en partimotion om utveckling. Det är allmänt omvittnat att N- och T-linjerna fordrar en större arbetsinsats från eleverna. Detta är självfallet otillfredsställande och leder till att eleverna söker sig till andra linjer. Genom att senare komplettera gymnasiebetyget kan man oberoende av linjeval komma in vid önskad utbildning inom högskolan. Den naturvetenskapliga linjen är således sannolikt i högre grad än andra linjer föremål för taktiska val. De olika linjerna kännetecknas i viss utsträckning av karaktärsämnen. För N-linjen är dessa matematik, fysik, kemi och biologi. Så länge den nuvarande linjeindelningen bedöms vara en nödvändighet för de fortsatta 1 1975/76, 3 sami. 1975/76: 1445 studierna är det viktigt att dessa karaktärsämnen särskilt betonas i merithänseende. En möjlighet som därvid framhållits är att betygen vägs i förhållande till sitt utrymme i timplanen. En annan möjlighet är att, som beslutats för N-linjen, möjliggöra högre medelbetyg i de olika linjernas karaktärsämnen. Det könsbundna studievalet i gymnasieskolan är ytterligare en viktig orsak till N- och T-linjernas vikande tillströmning av elever. Naturvetenskapligt och tekniskt begåvade flickor väljer inte, på grund av traditionella fördomar, denna utbildning i önskvärd utsträckning. genomförde en enkätundersökning bland gymnasieelever i olika delar av landet och på olika linjer i gymnasieskolan för att utröna hur eleverna upplever sin studiesituation. Enkäten fyller inte kraven på vetenskaplig exakthet, men resultaten är i vissa fall sådana att generella slutsatser kan dräs. anser att den egna studiemotivationen kan uttryckas i positiva termer. Ungefär var fjärde elev funderar på att byta, eller har bytt, linje. anser utbildningen vara för teoretiskt inriktad. På de sociala, humanistiska och samhällsvetenskapliga linjerna är siffran ännu högre. En överväldigande majoritet av eleverna uttalar sig för en övergång till treterminssystem med en praktiktermin. Andra undersökningar har visst att ungefär var sjunde elev i gymnasieskolan avbryter sina studier redan under första årskursen. Var femte elev kommer aldrig igenom påbörjad utbildning. Siffrorna varierar för olika linjer. De är högst för de praktiska linjerna och lägst för de teoretiska. Men framför allt varierar studieavbrottsfrekvensen beroende på elevens allmänna sociala situation. Studieavbrotten är beklagliga även av det skälet att de som avbryter sina gymnasiestudier ofta har svårt att göra sig gällande på arbetsmarknaden. Det finns många tänkbara orsaker till studieavbrotten. Svikna förväntningar om studiernas inriktning, förändring i den egna intresseinriktningen, svårighet att klara studietakten och bristande studietradition i hemmen är några vanliga orsaker. Ett förhållande som särskilt bör uppmärksammas är att studieavbrotten är vanligare bland elever som inte vunnit tillträde till gymnasieskolan i enlighet med sitt förstahandsval. De tvååriga yrkesinriktade gymnasielinjerna har haft en mycket god tillströmning av elever. Sannolikt beror det bl. a. på att många vill ha en yrkesutbildning för att snabbt kunna gå ut i arbetslivet. De akademiska yrkena upplevs inte längre som självklart eftersträvansvärda för elever med bra betyg. I praktiken har alla dessutom möjlighet att senare komma in på högskolan utan en lång teoretisk gymnasieutbildning. Den ökade tillströmningen till de praktiska linjerna av elever med goda betyg innebär emellertid att elever med svaga betyg från kan få sina 1975/76: 1445 vidare utbildningsmöjligheter blockerade, eftersom för dessa elever de teoretiska utbildningarna inte utgör något realistiskt alternativ. Elevens upplevelse av och inställning till påverkar sannolikt i hög grad attityden till gymnasiestudier. Har man upplevt som alltför teoretisk, är många inte beredda att genast påbörja en ny teoretisk utbildning. Som ovan framhållits framgår det av CUF:s enkät att många elever i gymnasieskolan upplever att utbildningen är alltför teoretiskt inriktad. har i en partimotion till årets riksdag begärt en översyn av läroplan, bl. a. för att stärka de praktiska inslagen. En sådan utveckling av påverkar också gymnasieskolan och dess arbetsformer. Vi har tidigare framhållit att gymnasieskolan, även om den i väsentliga avseenden fungerar bra, också rymmer många problem, vilka kan få svåra och långt gående effekter för såväl den enskilde som samhället. Nya behov gör sig ständigt gällande i samhället. Detta måste vägas in vid en översyn av gymnasieskolan. I detta sammanhang vill vi särskilt peka på miljöfrågornas ökade betydelse i samhället och vikten av att man i skilda sammanhang har en god kännedom om biologi och ekologi. En avvägning mellan de naturvetenskapliga ämnenas ställning bör också ingå i översynen. Alltför många ungdomar söker sig ut i arbetslivet utan yrkesutbildning. Ökade krav ställs härigenom på internutbildning inom företagen. Denna utbildning är ofta bra, men den kan också medföra vissa nackdelar. Internutbildningen kan lätt bli så snäv att den begränsar ungdomarnas chanser på en bredare arbetsmarknad. Enligt vår mening finns således flera skäl för att se över gymnasieskolans inriktning och arbetsformer. Det är härvidlag inte till fyllest med en genomgång sektorsvis. I de senaste årens utbildningsdebatt har begrepp som återkommande utebildning och varvad utbildning varit vanliga. De uttrycker en ambition att ge eleverna erfarenhet från arbetslivet såsom ett väsentligt inslag i de teoretiska studierna. Det faktum att en majoritet av eleverna vill ha en bättre anknytning av undervisningen till praktisk verksamhet tyder på att gymnasieskolan inte lyckats finna arbetsformer som motsvarar förväntningarna i detta avseende. Enligt vår mening är det viktigt att man på alla linjer i gymnasieskolan finner former för att nå ökad samverkan mellan arbetsliv och utbildning. Sannolikt kan man med fördel praktisera ett system med längre sam1* 1975/76. 1975/76: 1445 manhängande praktikperioder insprängda i utbildningen. En övergång till treterminssystem med en praktiktermin är en möjlighet som bör övervägas för att öka elevernas intresse för gymnasiestudier. En självklar ambition när det gäller alla ämnen måste vara att utnyttja de möjligheter som finns för anknytning till och tillämpning av praktisk verksamhet. Detta är ett pedagogiskt och metodiskt problem som bör lösas inom lärarutbildning och lärarfortbildning. I detta sammanhang finns skäl att framhålla att det även i de tvååriga yrkesinriktade linjerna bör ges utrymme för allmänbildande ämnen. Det är t. ex. angeläget att eleverna lär sig att hantera det svenska språket. Detta är en förutsättning för att man skall kunna hävda sina intressen i samhället. Svenska bör därför ingå som obligatoriskt ämne under båda åren på dessa linjer. Av särskild vikt är också att man tar till vara möjligheterna till inbyggd utbildning. Från såväl elevernas som samhällets synpunkt har denna utbildningsform visat sig vara positiv. Eleverna får en god inblick i framtida arbetsförhållanden och därmed en god introduktion i arbetslivet. Ofta är det dessutom samhällsekonomiskt fördelaktigt att i undervisningen utnyttja ett företags personella och maskinella resurser. Enligt vår mening finns det anledning att pröva förutsättningarna för att öka antalet platser i inbyggd utbildning. Gymnasieskolan ställer högre krav på elevernas förmåga än . Många elever förmår inte leva upp till dessa krav, vilket kan leda till studieavbrott. Som vi framhållit har många elever svårt att finna ett engagemang för studierna. En översyn av gymnasieskolan bör därför också resultera i ett aktionsprogram för att kraftigt reducera antalet studieavbrott. Vad som ovan anförts beträffande den praktiska inriktningen är ett centralt moment i ett sådant program. Det är vidare nödvändigt att förstärka det pedagogiska stödet för elever med anpassningsproblem. Vi vill i detta sammanhang också understryka vikten av att man till gymnasieskolans olika linjer får ett elevurval som garanterar god motivation för utbildningen. Erfarenheten visar att många elever nu inte bereds tillträde till den linje de i första hand valt. Detta är säkert en viktig orsak till problemen inom gymnasieskolan. Det här är frågor som är under övervägande i betygsutredningen. Vi vill understryka vikten av att man kommer fram till lösningar som tonar ned betygens betydelse för linjevalet. Ytterligare en omständighet som bör övervägas när det gäller att komma till rätta med studieavbrotten är de taktiskt betingade avhoppen. blir det allt vanligare att elever byter utbildning, inte därför att de ändrat sin intresseinriktning, utan därför att de genom linjebyte räknar med att fä mera konkurrenskraftiga betyg. Detta är en utveckling som man måste försöka komma till rätta med. 1975/76: 1445 Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär att gymnasieskolans inriktning och arbetsformer blir föremål för en parlamentarisk utredning. P.O. () () i Skärstad () () () ()