ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ02314 · 1976-01-12 00:00:00 — 1975/76 314-321 Motion 1975/76: 314 av och i om effekterna av långa vistelsetider på daghem Den planerade utbyggnaden av barnomsorgen betraktas med rätta som en stor reform, som kommer att underlätta för många kvinnor att påbörja eller fortsätta sin yrkesverksamhet. En konsekvens av reformen som börjat tilldra sig uppmärksamhet, enligt min mening en otillräcklig uppmärksamhet, är de följder reformen redan medfört eller kommer att medföra för många barn i förskoleåldern. Genom att båda föräldrarna eller den ensamstående föräldern oftast har heltidsarbete blir vistelsen på daghemmet för många barn orimligt lång. (SOU 1975:62) påpekar att av barn på daghem och av samtliga barn på daghem måste vistas där minst . Vistelsetider har drygt en femtedel av alla barn. Dessa mycket långa vistelsetider är vanligast bland de yngsta barnen. Bland dem har ungefär vart fjärde barn vistelsetider . Detta anses av flertalet bedömare vara en orimligt , vilket kommer att medföra negativa konsekvenser både för föräldrarna och framför allt för barnen. De långa arbetstiderna för föräldrar i kombination med långa, tidsödande resor gör alltså vistelsetiden alltför tröttande för barnen. De positiva verkningar som vistelsen har förväntats medföra för barn som är på daghem kan lätt vändas i sin motsats, om tiden där blir alltför lång och därmed tröttande, kanske därtill stress- och konfliktfylld. De pedagogiska, sociala och psykologiska motiv som anföres till förmån för daghemsvistelse har bärkraft endast för en viss tids vistelse. De långa vistelsetiderna däremot har en helt annan motivering och är en beklaglig följd av arbetslivets krav, som drabbar barnen. Tyvärr drabbas de ensamståendes barn ofta i högre utsträckning än andra. Alltså blir de barn för vilka daghemsreformen borde vara särskilt angelägen och positiv och vilka ofta kommer från understimulerade boendemiljöer lidande av en effekt som inte förutsetts och'därför inte neutraliserats. Därför är det angeläget att åtgärder vidtas för att kartlägga de skadeverkningar som den långa vistelsen kan ha, att utröna hur barn och föräldrar upplever den, samt att förslag om åtgärder som kan motverka de negativa följderna skisseras. 1 1975/76. 1975/76: 314 Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om initiativ till en utvär dering av effekterna av långa vistelsetider på daghem.
mot · FZ02315 · 1976-01-14 00:00:00 — Motion 1975/76: 315 av m. fl. om statsbidrag till kostnad för familjedaghemsassistent Statsbidrag till familjedaghemsverksamheten utgår numera på i stort sett motsvarande grunder som till den sociala hemhjälpen. Statsbidrag utgår således av kommunens bruttokostnader för såväl löner som omkostnadsersättning till dagbarnvårdare. I bidragsunderlaget för social hemhjälp ingår från och med också kostnader för den arbetsledande personalen, de s. k. hemhjälpsledarna. Motiveringen är att det här gäller insatser som är direkt knutna till hemhjälpsverksamheten. I bidragsunderlaget för familjedaghemsverksamheten ingår däremot inte kostnader för familjedaghemsassistenterna (barntillsynsassistenterna), trots att det även här är fråga om insatser som är direkt knutna till familjedaghemsverksamheten. Förslaget i proposition 1975/76:92 om att ett värdebeständigt grundbelopp per barn i vissa fall skall tilläggas påverkar inte detta förhållande. Behovet av kvalitet på den kommunala barnomsorgen, dvs. familjedaghem och daghem, har ofta och i många sammanhang påpekats. För en fullgod familjedaghemsverksamhet spelar det arbete som utförs av familjedaghemsassistenterna en mycket stor roll. Detta framgår klart av Råd och anvisningar från (nr 35/1974) som gäller den kommunala familjedaghemsverksamheten. För att kunna välja rätt familjedaghem för ett barn bör assistenten söka utröna om det aktuella hemmet är det bästa tillgängliga alternativet för att ta till vara just det barnets utvecklingsmöjligheter. Sedan placering skett måste en fortlöpande kontakt upprätthållas med dagbarnvårdaren dels genom hembesök, dels genom att dagbarnvårdaren själv tar kontakt. Den en dagbarnvårdare arbetar inom yrket bör assistentens hembesök ske särskilt ofta, förslagsvis en gång . 1 vissa situationer är assistentens medverkan särskilt angelägen. Det kan bli fråga om omplacering i fall då ett dagbarn synbarligen inte trivs, vilket kräver både tid och grannlagenhet från assistentens sida. Assistenten bör också hålla sig å jour med de senaste vetenskapliga rönen på området och vidarebefordra dessa till familjedaghemmen, bl. a. vid återkommande informationsträffar. I många kommuner har en familjedaghemsassistent hand om ända upp till 150 å 200 dagbarn. Detta innebär att assistenten skall hålla kontakt med 100-150 dagbarnvårdarefamiljer och kanske 250-300 föräldrar. Det är uppenbart att det måste bli svårt i dessa fall att upprätthålla den värdefulla och nödvändiga kontakten med både dagbarnvårdare och föräldrar. Skulle statsbidraget till familjedaghemsverksamheten också omfatta kostnaderna för I * 1975/76. 1975/76: 315 familjedaghemsassistenterna, skulle detta innebära en välkommen stimulans för kommunerna och vidgade möjligheter för dem att anställa tillräckligt antal familjedaghemsassistenter. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att kostnader för familjedaghemsassistent skall ingå i de statsbidragsberättigade kostnaderna för familjedaghemsverksamheten från . () ()
mot · FZ02316 · 1976-01-15 00:00:00 — Motion 1975/76: 316 av m. fl. om vidgning av litteraturstödet att även omfatta facklitteratur Vårriksdagen 1975 beslöt att försöksvis införa en ordning för stöd åt nyutkommen svensk skönlitteratur för vuxna. Detta beslut följde i allt väsentligt den partimotion i anledning av propositionen 1975:20, Den statliga kulturpolitiken, som kommunisterna hade väckt. Motionen byggde i sin tur på ett av framlagt förslag. Stödordningen har ännu bara fungerat , och det är följaktligen för tidigt för att ännu kunna dra några bestämda slutsatser. Det förefaller dock som om priset för de utgivna böcker som omfattas av stödet har blivit i runt tal . lägre än vad det eljest skulle ha blivit. Det föga kostnadskrävande stödet (3,3 milj. har således haft en god effekt på bokpriserna. Tilläggas bör dock att priset för stödsubventionerade böcker alltjämt är alldeles för högt för att vanliga människor skall kunna köpa dem. Stödet behöver således bli större. Vi förutsätter att regeringen återkommer till frågan om stödets framtida och mera permanenta utformning, så snart den beslutade stödordningen har fungerat under en tillräckligt för att en utvärdering skall kunna ske. Redan i ovannämnda motion pekade kommunisterna på att bland annat facklitteraturen hade givits en helt otillfredsställande behandling i propositionen och att det inte fanns något skäl att utestänga denna viktiga litteraturkategori från statligt stöd. beslut blev dock att endast skönlitteratur för vuxna skulle omfattas av stödordningen. Trots att enligt direktiven gränsdragningen mot rapport- och debattböcker inte skulle vara rigorös, innebar beslutet att fackböckerna i stort sett blev uteslutna från stöd. Enligt vår mening är det så angeläget att stödet utvidgas till att omfatta även facklitteratur, att detta bör ske och således innan man i ett större sammanhang tar ställning till stödets framtida, mera permanenta utformning. Facklitteraturen är nödvändig, inte minst som underlag för den politiska diskussionen och folkbildningsverksamheten, och med de höga bokpriser som råder fungerar denna verksamhet inte alls på ett tillfredsställande sätt. Även en rätt blygsam prisnedsättning skulle vara värdefull. Det redan införda stödet till nyutkommen svensk skönlitteratur för vuxna omfattar högst 400 titlar . Enligt uppskattning skulle detta antal behöva utvidgas till att omfatta 600 titlar för att också kunna täcka nyutkommen svensk facklitteratur. 1975/76: 316 Under åberopande av det anförda yrkas att måtte besluta 1. att stödet till nyutkommen svensk skönlitteratur för vuxna utvidgas till att omfatta även nyutkommen svensk facklitteratur, 2. att antalet stödsubventionerade titlar i samband därmed höjs från 400 till 600, samt 3. att de för ändamålet anslagna medlen uppräknas från 3,3 till 5,0 milj. kr. (vpk) i (vpk) i
mot · FZ02317 · 1976-01-12 00:00:00 — Motion 1975/76: 317 av m. fl. om granskningen av stiftsnämnds förvaltning av kyrklig jord En ny lag om förvaltning av kyrklig jord antogs av . Denna innehåller bestämmelser om en organisation med stiftsnämnder och boställsnämnder. Enligt 9 § skall stiftsnämnd förvalta löneboställes skog, prästlönefondsfastighet, kyrkofondsfastighet, domkyrkas fastighet och biskopsgård. I anslutning till lagen har utfärdats en kungörelse (1971:860) om förvaltning av kyrklig jord. Denna föreskriver i 108 § att stiftsnämnd skall till lämna räkenskaps- och redovisningshandlingar, avseende nämndens förvaltning av kyrklig jord. Innebörden av 108 tj i kungörelsen är i praktiken att stiftsnämndernas skogsförvaltning endast blir föremål för stickprovsrevision. Detta är enligt vår uppfattning helt otillfredsställande. Liknande synpunkter har framförts i flera yttranden till regeringen av . Lagändringen som genomfördes medförde bl. a. att förvaltningen av löneboställens skogar överfördes från pastoraten till stiftsnämnderna. Pastoraten erhöll i samband härmed rätt att få föreslå två ledamöter i stiftsnämnden. Givetvis borde pastoraten då också medges möjlighet att på något sätt få granska denna förvaltnings räkenskaper. Därför anser vi att en utredning bör komma till stånd. Utredningen bör syfta till att åstadkomma sådana bestämmelser, att skogsförvaltningen görs till föremål för årlig revision i vilken representanter för pastoraten i stiften ges möjlighet att medverka på lämpligt sätt. Med anledning av vad som anförts i motionen hemställer vi att hemställer hos regeringen om utredning rörande revision av stiftsnämnds förvaltning av kyrklig jord, i enlighet med vad som anförts i denna motion. () () () () AXEL ()
mot · FZ02318 · 1976-01-14 00:00:00 — Motion 1975/76: 318 om statsbidrag till kommun för museiverksamhet är i ekonomiskt avseende en rent angelägenhet, något som alltmer framstår som oegentligt med tanke på den funktion som central- och regionalmuseum som kommit att få. Malmömuseerna förtjänar med tanke på den omfattande utställningsverksamhet som bedrivs inom skilda områden att jämföras med museerna i och . Näst efter dessa städer har landets mest omfattande natur- och teknikhistoriska utställningsverksamhet. Detsamma kan sägas om utställningsverksamheten i fråga om konst och sjöfartshistoria. museums arkeologiska samlingar har beriktats genom att byggnadsverksamheten i föranlett arkeologiska fältarbeten, motsvarande dem för Stockholms- och . spelar därför redan rollen som regionmuseum, främst i vad gäller avdelningarna konst, naturhistoria, teknik och sjöfart. En vidgad utställningsverksamhet motsvarande museets karaktär av centralmuseum för förutsätter dock tillskott av statliga medel. Det kan lämpligen ske genom att museet får status som centralmuseum. betänkanden, regional kulturminnesvård och museiverksamhet och kulturhistoriskt museum för synes inte tillräckligt ha beaktat förhållandena på den skånska museifronten, varför ställningstagandet till museums framtida ställning ter sig helt otillfredsställande. Det avgörande förhållandet för Malmös del är att kommunen utgör en storstadsregion i likhet med och . En jämförelse med dessa städer vore därför det naturligaste, i all synnerhet som dessa tre regioner behandlas som en grupp för sig. Museiverksamheten i , väl samlad och till största delen under samma tak, är centralt belägen i anslutning till den gamla stadskärnan och därför lättåtkomlig för tillresande och flitigt utnyttjad i utbildningssyfte på alla nivåer. betjänar alltså ett storstadsområde i expansion och förtjänar redan av den anledningen att i statsbidragshänseende behandlas i likhet med och . Därtill kommer att museet, som tidigare framhållits, inte enbart är ett lokalt intresse utan i sin egenskap av museum i en provinshuvudstad har ett upptagningsområde som omfattar både och . Ännu ett förhållande förtjänar att påpekas. kommun har en större andel invandrare bland sin befolkning än någon annan stor svensk stad. Museet lämnar sitt värdefulla bidrag genom utställninger osv. 1975/76: 318 takten med svensk kultur och historia blir så positiv som möjligt och inplanteringen i svensk miljö går smärtfritt. Att statsbidrag borde utgå till stöd för denna angelägna uppgift förefaller rimligt. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att ges i uppdrag att i samverkan med kommun pröva förutsättningarna för statligt stöd till museiverksamheten i .
mot · FZ02319 · 1976-01-14 00:00:00 — Motion 1975/76: 319 av herrar och i om inrättande vid Västerbottensteatern av ytterligare tjänster för Vid en jämförelse mellan olika regioner i vårt land beträffande utbud av kulturella aktiviteter är fortfarande i ett klart underläge. För den kulturintresserade norrlänningen upplevs detta förhållande som en stor orättvisa. För människor från befolkningscentra i södra och som överväger en flyttning till någon norrländsk ort upplevs också det relativt torftiga kulturutbudet som en stor brist. Detta förhållande har bl. a. åberopats som skäl vid de protester mot en utflyttning till som vissa personalkategorier avgivit i samband med utlokaliseringen av statliga verk. Ett viktigt tillskott på det kulturella området i innebar startandet av Västerbottensteatern, en musikteater som allmänt kallas för . Västerbottensteatern finansieras genom att staten lämnar ett bidrag på och återstående del bidrar landsting och kommuner i med. Västerbottensteatern har blivit mycket uppskattad i regionen och dess framträdanden i olika sammanhang har alltid fått fina recensioner. Dess uppsättning av opera i rönte t. o. m. en smickrande internationell uppmärksamhet. Vid föreställningar av detta slag har bristen på musiker varit det stora problemet och detta har klarats med olika provisorier. a. har man engagerat musiker från i men dessa har då bara kunnat anlitas i samband med ledigheter från sina ordinarie spelningar vid . Detta har medfört en besvärande bundenhet till vissa tider och har också starkt beskurit Västerbottensteaterns möjligheter att turnera och sprida fest och glädje i olika delar av . För att täcka behovet för Västerbottensteatern av en fast kår av musiker behövs ett minimum av 11 permanenta tjänster. Detta har också tillstyrkts av . Departementschefen har inte klart fastställt om han avser att tilldela Västerbottensteatern de föreslagna 11 tjänsterna. bör därför göra ett klarläggande i detta avseende och fastställa att Västerbottensteatern tilldelas 11 permanenta tjänster för musiker. Med stöd av det anförda hemställer vi att beslutar att Västerbottensteatern tilldelas 11 permanenta tjänster för musiker. () ()
mot · FZ02320 · 1976-01-14 00:00:00 — Motion 1975/76: 320 av m. fl. om ökade resurser för forskning inom reumatologin Med hänvisning till vad som anförts i motion 1975/76:269 hemställer att hos regeringen begär förslag till ökade resurser för forskning inom reumatologin. () () () i /ENKEL (fp) () ()
mot · FZ02321 · 1976-01-12 00:00:00 — Motion 1975/76: 321 om sänkt ålder för deltagande i studiecirkel Föreningslivet har på många områden varit föregångare när det gäller verksamhetsformer som senare övertagits av samhället. a. har skolan övertagit många av de idéer som grundlagts inom folkrörelser och föreningsliv. En av dessa är gruppmetodiken som införlivats i den obligatoriska skolan. Denna har utvecklats inom studieförbundens studiecirkelverksamhet. Arbetsmetodiken att i små grupper vidareutveckla individens kunskaper och kulturella upplevelser har varit mycket värdefull och bör stimuleras ytterligare. Ett mycket stort behov finns av att använda denna arbetsmetodik för barn och ungdom på olika områden inom föreningslivet. De ekonomiska förutsättningarna finns dock inte för de ungdomar som är , eftersom detta är den lägsta åldern för vilken statsbidrag utgår. En sänkning av denna ålder skulle kunna ge möjlighet för ungdom i åldern att i ökad utsträckning delta i olika former av funktionärsutbildning. En sänkning av denna åldersgräns skulle också kunna skapa nya möjligheter till integrering av olika åldersgrupper, inom ramen för studieförbundens verksamhet. Vidare skulle föreningarna ha lättare att återknyta till andra aktiviteter som drivs med samhällsstöd, t. ex. alkohol- och narkotikakampanjer m. m. För de organisationer som arbetar i åldersgrupperna och som bygger sin organisation på att ungdomarna själva skall vara med och besluta om sin egen verksamhet är nuvarande åldersgräns ett stort hinder. Jag anser därför att åldersgränsen för statsbidragsberättigad studiecirkel bör sänkas. Med stöd av vad som anförts hemställs att i skrivelse till regeringen anhåller om att nedre åldersgräns för erhållande av statsbidrag i studiecirkel skall vara .
mot · FZ02323 · 1976-01-15 00:00:00 — Motion 1975/76: 323 av m. fl. om inrättande av tjänster som vikarier för lärare inom och gymnasieskolan av lärarkåren inom och gymnasieskolan är löpande tjänstledig av olika orsaker. Man kan förmoda att det i varje fall för , dvs. 5 000 lärare, gäller kortare tidsperioder och hastigt påkomna orsaker. Det innebär att genomsnittligt alla skolenheter i landet har någon eller några lärare korttidslediga . F. n. rekryterar varje skolenhet själv sina reservvikarier, oftast under tidiga morgontimmar, och reservvikarierna rycker in som ställföreträdare för den ordinarie läraren med kanske en timmes varsel. För eleverna betyder detta system ständiga avbrott i etablerade relationer mellan elev och lärare. Det innebär också pedagogiska störningar i skolarbetet. Det nuvarande systemet med anskaffande av reservvikarier innebär dåliga förutsättningar för att skolan skall klara att främja elevernas utveckling och meddela kunskaper och färdigheter. Det nuvarande systemet drabbar givetvis främst de elever som bäst behöver skolans stöd och omsorg. Även ur lärarpersonalens synvinkel är systemet otillfredsställande, både pedagogiskt och från anställningstrygghetssynpunkt. Också för skolledningen är systemet administrativt krångligt och påfrestande. får enligt skolstadgans 15 kap. 8 tj medge att extra ordinarie eller lärare som extra tjänst 1 eller 2, i , inrättas för reservvikarie. Tjänst som reservvikarie är inte bidragsgrundande enligt kungörelsen om statsbidrag till driftskostnader för det allmänna skolväsendet (SFS 1958:665). Däremot utgår statsbidrag för reservvikaries tjänstgöring i den mån däri ingår undervisnings- eller annan tjänstgöring som avses i timplan, annan föreskrift eller efter särskilt medgivande. Mot bakgrund av ovan anförda olägenhet för alla berörda parter - elever, lärare och skolledning - borde i stället införas ett system med fast anställda reservvikarier för både och gymnasieskolans behov. Genom att i varje kommun till respektive skolform, grundskola och gymnasieskola, anställa ett antal reservvikarier på fasta tjänster, som lokalmässigt knyts till skilda skolenheter med uppgift att svara för uppkommande korttidsvikariat, elimineras till stor del de negativa konsekvenserna för både elever och lärare. Vpk har tidigare fört fram krav på ökad lärartäthet, och det måste i detta sammanhang uppfattas som stora pedagogiska vinster för en skolenhet att ha ett antal fasta reservvikarier som kan göra olika pedagogiska insatser allteftersom behovet växlar. Med hänvisning till de i motionen anförda synpunkterna föreslås att hos regeringen hemställer om förslag om övergång till ett system med fast anställda reservvikarier förgrundskolans och gymnasieskolans behov samt om härtill knutna statsbidragsregler. INGA (vpk) (vpk) PER (vpk) (vpk) (vpk)
mot · FZ02324 · 1976-01-15 00:00:00 — Motion 1975/76: 324 av och om översyn av vissa regler för körkortsprov De flesta människor i vårt land genomgår prov för att erhålla körkort. Många körkortsaspiranter har läs- och skrivsvårigheter, som försvårar eller omöjliggör för dem att på ett nöjaktigt sätt klara av de teoretiska körkortsproven. Det oaktat blirde inte sämre bilförare på grund av sitt handikapp. Någon generell regel om att hänsyn skall tas till eventuella läs- och skrivsvårigheter i samband med det teoretiska körkortsprovet finns inte. För att prövas på särskilt sätt, exempelvis genom muntligt teoriprov, krävs att körkortsaspiranten anhåller om detta hos trafiksäkerhetsverket. Till ansökan skall fogas ett intyg om aspirantens tal- och/eller skrivsvårigheter. Detta skall vara utfärdat av läkare, lärare eller statligt anställd psykolog, som känner till fallet. Enligt vår uppfattning är det angeläget med ett enklare tillvägagångssätt, så att det blir möjligt för körkortsaspiranten att från början lämna ett intyg till körskolan och att denna har rätt att ta hänsyn till detta vid körkortsprovet. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av reglerna för erhållande av körkort i syfte att underlätta för personer med tal-, läs- och skrivsvårigheter att avlägga körkortsprov. () ()
mot · FZ02325 · 1976-01-14 00:00:00 — Motion 1975/76: 325 av i m. fl. om skyldighet för gångtrafikant att i mörker bära reflexanordning eller lykta uttalade sig en arbetsgrupp inom trafiksäkerhetsverket för att det borde vara ett allmänt trafiksäkerhetskrav att alla trafikantgrupper som under mörker uppehåller sig på körbanor är väl synliga. 1972 avgav arbetsgruppen ett utlåtande, där det konstaterades, att skadefrekvensen ökat betydligt efter förra undersökningstillfället. Arbetsgruppen ansåg vidare att lagstadgad skyldighet att bära reflexer kunde väntas ge så stora vinster från trafiksäkerhetssynpunkt, att detta klart övervägde de betänkligheter som ännu kvarstod. Frågan har även med anledning av motioner behandlats i . Resultatet har dock tyvärr endast blivit en s. k. välvillig skrivning med bl. a. hänvisning till önskvärdheten av en gemensam, nordisk lagstiftning. Senast i trafikutskottets betänkande 1975/76:3 hänvisas till pågående remissbehandling av Nordiska trafiksäkerhetsrådets rapport. Den mycket långvariga handläggningen av ärendet gör det berättigat att ställa frågorna: Hur många människor skall dö mörkerdöden, innan en lag införes om skyldighet för gångtrafikanter att i mörker bära reflexer eller lykta? Skall vi i behöva vänta på att enhetliga bestämmelser för hela kommer till stånd? Är det rimligt att många människor i vårt land lemlästas eller dödas i väntan på att enighet uppnås i frågan inom ? Vi motionärer är medvetna om att lagtvång alltid innebär en nödlösning, men då det kan konstateras att det trots en omfattande och intensiv upplysningskampanj fortfarande endast är en liten minoritet av de gående som bär reflexer, anser vi lagstiftning i ärendet vara helt nödvändig. Ett ytterligare dröjsmål innebär att ännu ett stort antal trafikolyckor kommer att inträffa. De är tragiska, inte bara för de inblandade parterna och deras anhöriga, utan även för samhället som i sista hand får bära kostnaderna för det inträffade. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till lag om skyldighet för gångtrafikant att i mörker vara försedd med reflexanordning eller lykta.