mot · FZ02258 · 1976-01-14 00:00:00 — Motion 1975/76: 258 av herrar i och Hovhammar om slopande av skatt på annonser och reklam antog en proposition om skatt på annonser. Det var en i stort sett lätthanterlig skatt som infördes eftersom det inte bereder några större svårigheter att definiera begreppet annons. Emellertid blev skatten av principiella skäl föremål för omfattande kritik, eftersom den i första hand drabbade den näringsgren, pressen, som länge dragits med ekonomiska svårigheter och som befunnits vara i behov av stöd från det allmännas sida. härmed fick reklamutredningen i uppgift att utreda frågan om en utvidgning av annonsskatten till att omfatta även andra reklammedier. avlämnade utredningen betänkandet Reklam 1 Beskattning av reklamen (SOU 1972:6). Fyra av utredningens 11 ledamöter delade inte majoritetens uppfattning om att införa en allmän reklamskatt. Ytterligare en av de 11 ledamöterna avvek från majoritetens åsikt genom att inte ta ställning till förslaget. Detta utsattes för häftig kritik från högst skilda intressegrupper. a. uttalade den grafiska branschen farhågor för sysselsättningen inom branschen. riksdag antog förslaget med vissa justeringar. Förordningen (1972:266) om skatt på annonser och reklam trädde i kraft och avlöste därvid annonsskatt. Redan från början medförde den nya, utvidgade skatten väsentliga tillämpningssvårigheter. Producentvaruföretagen fick se en stor del av sina affärstekniska hjälpmedel belagda skatt. Tryckerierna tvingades läsa de trycksaker de framställde för att avgöra huruvida dessa skulle beläggas med skatt eller ej. De båda beskattningsmyndigheterna och generaltullstyrelsen hade i vissa fall skilda uppfattningarom hur bestämmelserna skulle tolkas. Mycket snart befanns det att skatteförordningen måste bli föremål för väsentliga ändringar. riksdag slopade skatten på mäss- och utställningsdeltagande och ändrade radikalt bestämmelserna för skatt på trycksaker. Dessa sistnämnda ändringar förde oavsiktligt med sig vissa väsentliga ytterligare olägenheter för i synnerhet den tyngre industrin. Dessa rättades i viss mån till genom att antog en motion till riksdag. Det har visat sig att - i vad gäller trycksaker - i flera avseenden tolkar bestämmelsrna på ett sätt som är ämnat att inge betänkligheter. Skulden är härtill i första hand säkert inte verkets; det finns helt enkelt inte några rimliga möjligheter att definiera begreppet reklam. En prislista avsedd för ett industriföretag anses av inte utgöra reklam, medan en prislista avsedd för allmänheten är reklam. En prislista (portotabell) från transportföretaget postverket anses inte utgöra reklam, medan en prislista från ett annat transportföretag, en resebyrå, betraktas som reklam. Det har sagts förr och det måste upprepas: Reklam lämpar sig inte för indirekt beskattning och reklamskatten har brister i rättsligt hänseende. Någon annan uppgift än att utgöra ett objekt för beskattning har inte reklamskatten, vilket bl. a. framgår av skatteutskottets uttalande (SkU 1972:29) att utskottet betraktar reklamskatten som en punktskatt bland andra punktskatter. En annan omständighet talar för att det nu är högst motiverat att avskaffa reklamskatten. har nämligen en ny marknadsföringslag beslutats av och denna lag lstadgar skyldighet för näringsidkare att vid marknadsföring av varor och tjänster lämna information, som har särskild betydelse från konsumentsynpunkt, om ålägger honom att lämna sådan information. Näringsidkarna kan helt enkelt åläggas informationsplikt i reklamen, vilket vi uppfattar som positivt. Att emellertid då belägga samma reklam med en punktskatt förefaller oss olämpligt och t. o. m. i viss mån stötande. Det bör betonas att förslaget om informationsplikt framlades efter det att reklamskatten införts. har helt enkelt ställts inför en helt ny situation. Skatten på annonser och reklam inbringade /75 totalt 120 milj. kr. Därav belöpte sig ca 36 milj. kr. på den såväl för myndigheterna som för näringslivet mest svårhanterliga delen nämligen reklamtrycksakerna. Det är helt uppenbart att icke oväsentliga arbetsbesparingar skulle beredas de båda beskattningsmyndigheterna, länsstyrelserna, tryckerierna och de reklamköpande företagen och institutionerna, om reklamskatten avskaffades. Det bör nämnas att även det allmänna, statliga och kommunala bolag och verk, får betala reklamskatt. Dessa belopp ingår i det ovan återgivna totalbeloppet. Det är med andra ord relativt små belopp som reklamskatten och i synnerhet skatten på trycksaker inbringar. Det finns andra objekt än reklamen som bättre lämpar sig för beskattning. Det torde knappast heller, vilket tidigare också framhållits, vara förenligt med en god presspolitik att belasta tidningarnas annonsintäkter med en skatt. Det försvagar bara deras ekonomiska bärkraft. Differentieringen av skattesatsen - 6 resp. 10 96 - innebär också en diskriminering av populäroch fackpressen som inte är försvarbar från konkurrenssynpunkt. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar upphäva skatten på annonser och reklam. . () ()