mot · FZ021635 · 1976-01-23 00:00:00 — Att skydda miljön är att skydda människan. Men det blir vanligen mycket dyrt och besvärligt att göra det när miljöskadorna börjar pocka på uppmärksamhet. Då är redan sjöarna förstörda, fabriksarbetarna döva, fiskarna förgiftade och marken sur. Att verkligen skydda miljön och därmed människan är därför att tänka i förväg. Hur påverkar den här bebyggelsen och de här vägarna, den här soptippen och den här flygplatsen allt det levande liv som fanns eller finns där? Ännu längre fram måste vi tänka. Hur kommer den här tekniska uppfinningen att påverka människorna, som tillverkar, köper, hanterar den? Vad blir den verkliga summan välfärd, som den tillför sina ägare och användare? Jag vill i denna motion peka på två områden, där denna förtänksamhet i ordets verkliga mening borde kunna tillämpas mycket mera radikalt än . Det ena gäller tillämpningen av de miljölagar vi redan har, den fysiska planering vi redan utför. Där måste hänsynen till den levande miljön, mänsklig och icke-mänsklig, byggas in från början. Det andra gäller värderingen av den tekniska utvecklingen på vissa samhällsområden, där det med icke oöverkomligt dyra studier går att värdera, vilken verklig tillväxt i den mänskliga välfärden som har blivit resultatet; en ny sorts värdering av nationalinkomsten på vissa väsentliga punkter. Det första kravet kan i någon mån tillgodoses genom att länsstyrelser och kommuner får tillgång till vad de i ytterst ringa mån har, nämligen ekologisk och över huvud taget naturvetenskaplig sakkunskap. Det finns lagar om hur miljön skall skyddas men alltför få människor som faktiskt kan mäta föroreningarna, studera och förutsäga vad som verkligen händer med djur och växtlighet, bedöma inverkan av vissa ingrepp på landskapet som helhet. Med ett ord: Ge en grund av fakta åt lagens åtgärder i de enskilda fallen. Vidare behövs att den fysiska planeringen i verklig mening blir ekologisk. faller miljökraven ofta bort i konflikten med mer handfasta, ekonomiska kortsiktsintressen. Vi saknar fortfarande en genomtänkt ekologisk planering. Visserligen sägs den pågående fysiska riksplaneringen vara baserad på ett ekologiskt synsätt, men den är än så länge mest en sammanställning av en mängd kommunala planer och ett antal relativt vaga allmänna planeringsriktlinjer. En grundlig ekologisk inventering av har aldrig genomförts, endast punktinsatser. Vi har där en del att lära av andra länder. a. i pågår en mycket omfattande och detaljerad naturresursinventering. I krävs särskilda ekologiska undersökningar för alla federala projekt och för en del delstatliga, vilka medför påtagliga effekter på miljön. Undersökningarna går ut på beskrivning av nuvarande förhållanden, redovisning av olika alternativ status quo, alternativt läge, alternativ teknik, alternativt genomförande beskrivning av hur förhållandena kommer att bli och kvantifiering av vilka förändringar som blir följden vid olika alternativ, detaljerad beskrivning av konsekvenserna av det valda alternativet och redovisning av skälen för valet samt redovisning av de åtgärder som skall vidtas för att minska de negativa konsekvenserna. Utredningen av de ekologiska konsekvenserna skall påbörjas med de tekniska och ekonomiska beräkningarna. Arbetet skall ske tvärvetenskapligt. De här exemplen visar att det finns möjlighet att få fram nya och viktiga fakta som behövs vid avgöranden om bl. a. exploatering. Den nuvarande svenska miljöpolitiken bygger på kompromissprincipen. Den är inte hållbar i längden. Vi måste inse att miljöpolitiken måste baseras på ekologins krav och ta konsekvenserna av det. Ett första steg är åtminstone att vid avgöranden om naturexploatering och industrilokalisering de ekologiska förutsättningarna och konsekvenserna verkligen tas fram i ljuset. Då är i alla fall miljöintressena inte utslagna i förväg. Ytterligare en metod som borde övervägas vore tillskapandet av ett organ som, i brist på bättre namn, kunde kallas biologiska undersökning. Det skulle kunna fungera på i princip samma sätt som geologiska undersökning eller . Det skulle kunna gå in när miljön är hotad och när exploateringskrav ställs på ett visst område för att undersöka de ekologiska och biologiska förutsättningarna samt konsekvenserna av en genomförd exploatering. Det borde ha möjligheter att föreskriva vissa undersökningar och kanske också under vissa förutsättningar inlägga veto. Dess veksamhet skulle i viss mening vara parallell till , men en av vinsterna skulle vara att vi fick en officiell instans som inte behöver väga och kompromissa utan renodlat kan företräda ekologin. Det andra kravet jag anser bör ställas på ett samhälle som vill vara levbart, uthärdligt och hållbart för alla sina medborgare och över många generationer är en reell stadardvärdering. Jag vill illustrera detta med tre exempel, tagna från forskning som redan existraer: Hur mycket bidrar en befolknings föda till dess verkliga välbefin Hur mycket av födan åstadkommer i själva verket sjukdomar eller bristtillstånd, därför att den innehåller fel näringsämnen eller för få av en viss sort och för många av en annan? Med andra ord, hur mycket av både sjukvård och matpengar skulle vi kunna spara, om vi värderade vår näring efter mera förnuftiga normer? Hur mycket bidrar fordonsbeståndet i ett land faktiskt till att förflytta medborgarna och hur fort? Här finns chockerande beräkningar gjorda (i , och ) som visar att om man räknar in i transporttiden all tid som går åt för att tjäna ihop till resan resp. fordonet, för att köpa, vårda, tanka, reparera, parkera etc. samma fordon, vidare för att vänta i köer, ligga på sjukhus efter trafikolyckor och andra svårundvikliga förseningar och om man sedan dividerar med antalet körda kilometer, så blir den farten oerhört låg. Ingen bil, den må vara aldrig så snabb, kommer i denna beräkning fortare fram än en cykel. Och för låginkomsttagare är cykeln snabbare än bilen. Jämförelser med kollektiva transportmedel, med all väntetid medtagen, är inte gjorda men kan naturligtvis göras. Här finns rika fält för reella jämförelser mellan transporters kostnader och tidsvinster, som kanske ställer många självklara föreställningar på huvudet. De behöver göras för hela landet och för regioner med olika typer av bebyggelse. De skulle ge oss helt nya underlag för en debatt om vad människor verkligen betalar för och verkligen får. Slutligen: I vilket förhållande står medborgarnas energiförbrukning till deras reella levnadsstandard? Vissa internationella studier har redan visat att förhållandet är mycket komplicerat. Somliga länder har ungefär lika hög levnadsstandard som vissa andra, där energiåtgången är dubbelt så hög. Jämförelser av denna art, kanske också uppspaltade på regioner, kan ge helt nytt underlag för medborgarnas val mellan olika typer av energikonsumtion inte bara typer av produktion, vilket naturligtvis också kommer in i bilden. Dessa tre exempel är sådana som redan finns utprövade och som det alltså finns metoder för. Andra kan säkert upptäckas. Men redan en undersökning av de tre välfärdskomponenter jag här nämnt föda, transporter och energi skulle antagligen ge vår diskussion om välfärdens pris och välfärdens innehåll ett helt nytt ansikte. Det skulle vidare ingå i en sådan studie att avväga det pris som medborgarna får betala genom social anpassning till tekniska förändringar mot det motsatta priset: oförändrad eller alternativ teknik, med helt andra sociala följder. Det är nämligen så i vår generation och i vår typ av kultur, att tekniken och dess existerande eller förväntade redskap (inkl. organisationer) ofta undviker, uppskjuter eller fördunklar sociala problem i stället för att lösa dem. Teknikernas ständigt ökade användning leder till obalanser i samhället, som kan botas på teknisk väg. Vidare: om tekniska förändringar alltid medför samhälleliga förändringar, måste snart snabbheten i de sociala förändringarna bli outhärdlig. Alla samhällen blir alltmer beroende av snabbt uppfunna och utnyttjade tekniska hjälpmedel, vilkas komplicerade bieffekter är oförutsebara och vanligen ignoreras. Men denna oro utkristalliseras sällan i en uttrycklig vilja att även se teknisk återhållsamhet som en tänkbar möjlighet. Allstå: att man försöker komma åt det verkliga sociala problemet, i stället för att söka bemästra dessa symtom med tekniska åtgärder. Man nöjer sig vanligen med att jämföra fördelar och nackdelar i kortsiktiga tekniska handlingssätt. Teknologerna går vanligen helt förbi tanken att man kunde söka stimulera fram värden och mål i samhället, i stället för att med tekniska medel undertrycka de effekter som de existerande värdena och målen medför. är man alltid fullt övertygad om att den minst lika svåra anpassning som de tekniska förändringarna ovillkorligen kräver av människorna kommer att äga rum i rätt tid av sig själv. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär utredning och förslag om metoder för att få fram bättre ekologiskt underlag för beslut i samhället i enlighet med vad som anförs i motionen, 2. att hos regeringen begär att studier utförs för bedömning av välfärdskomponenter i enlighet med vad som föreslås i motionen.