ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ021081 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76: 1081 av herrar Lövenborg och i om marknadsmässiga löner vid kriminalvårdsanstalterna Den i dagens kriminalpolitik uttalade målsättningen är att antalet intagna i fångvårdsanstalter successivt skall minskas. kommunisterna anser att grundorsaken till brottslighet till väsentlig del står att finna i sociala orsaker, bl. a. en felaktig samhällsplanering och avsaknaden av jämlikhet. Utgångsläget för människor är alltför olika. De problemen löser man inte genom att sätta folk bakom lås och bom. står det dock klart att fängelser kommer att finnas och även ett betydande antal intagna. Det är viktigt att dessa bereds så människovärdiga och normala förhållanden som möjligt. För återanpassningen och för det allmänna välbefinnandet måste det vara viktigt att de intagna har ett arbete att syssla med. Men det är väsentligt att detta uppfattas som meningsfullt och att det ger ett hyggligt ekonomiskt utbyte. Så är det inte nu; den marknadsmässiga lönen lyser ännu med sin frånvaro. Vi tror att det är dags med ett nytänkande på detta område. Det utgör ingen stimulans för de intagna att dels syssla med det som förefaller skäligen meningslöst och dels fåren betalning förarbetet som närmast måste uppfattas som symbolisk. Utgångsläget för den som har suttit intagen är ofta mycket dåligt. Det är inte alltid som en så viktig detalj som arbete är ordnad när den intagne träder ut ur fängelset. Man måste leva medan man söker arbete, och det kräver ibland resor och andra utgifter. Övriga ekonomiska åtaganden trycker på. Att ha en slant på fickan när man går ut ur fängelset underlättar strävandena att få en god start efter avtjänat straff. Tillfredsställelsen över att själv ha tjänat den genom arbete torde dessutom inte vara oviktig för självkänslan. Alla är överens om att återfallsprocenten är alltför hög. Miserabla ekonomiska förhållanden efter att ha kommit ut från fängelset är i många fall förklaringen till nya brott och nya fängelsevistelser. Även från den synpunkten sett kan införandet av marknadsmässiga löner spela en viktig roll. Minskat antal återfall skulle delvis kunna ekonomisera den merutgift som här kan komma i fråga. Med stöd av det anförda hemställes att hos regeringen hemställer om införandet av marknadsmässiga löner vid samtliga fångvårdsanstalter. (vpk) (vpk)
mot · FZ021083 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1083 av m. fl. om höjt anslag till Kriminalvårdsanstalterna Arbetet inom kriminalvården skall vara inriktat på att nå en rehabilitering, att förbättra de intagnas förmåga att klara sig utan att begå nya brott. För att ett självförtroende skall kunna byggas upp är det bl. a. nödvändigt att de intagna ges en human behandling och inte tvingas anpassa sig till en mängd föreskrifter, vilkas existens det är svårt att motivera. Till de mest pressande och aggressionsutlösande momenten på dagens anstalter hör den tidiga inlåsningen. Regelmässigt sker inlåsning i "cellerna . Den tidigare inlåsningen begränsar de intagnas möjligheter att utnyttja sin fritid till meningsfulla aktiviteter och samvaro med andra. har under en följd av år framhållit i sina anslagsframställningar att senare inlåsning är en angelägen åtgärd för att förbättra de intagnas situation. Av kostnadsskäl har styrelsen nu avstått från att begära medel för senare inlåsning. Som kompensation för den tidigare inlåsningen föreslås i stället att de intagnas enskilda bostadsrum förses med TV-apparater. Vi anser inte att detta kan betraktas som en åtgärd som bidrar till att ge de intagna en meningsfull fritid. TV-tittande torde knappast ha någon mätbar rehabiliteringse ffekt. I propositionen har tagits upp . för inköp av TV-apparater m. m. Vi förutsätter att dessa är avsedda att användas för gemensamhetslokaler. För att bidra till att möjliggöra en så meningsfull fritid att den kan stärka den enskildes självkänsla föreslår vi att anvisar medel för en senareläggning av inlåsningen till . Kostnaderna för en sådan senareläggning beräknas av till . Med hänvisning till det anförda hemställs att vid sin behandling av proposition 1975/76:100, bilaga 4, beslutar att under Kriminalvånlsanstalierna anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt förslagsanslag av . för att möjliggöra en senareläggning av inlåsningen vid de slutna anstalterna. () ()
mot · FZ021084 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1084 av herrar Stridsman och i om rättshjälp i brottmål som handläggs utomlands Genom rättshjälpslagen, beslutad , har medborgarnas möjligheter att erhålla juridiskt biträde i olika ärenden utökats. Trots förbättringen kvarstår ännu brister när det gäller medborgarnas rättsskydd. Främst i landets gränsområden händer det att svenska medborgare eller i landet bosatta åtalas och lagföres vid utländsk domstol. Rättslig hjälp från i form av offentlig försvarare eller motsvarande beviljas ej. Enligt vår mening bör medborgarnas rättsskydd, inom ramen för ovan angiven lag, kunna utökas. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om utredning och förslag om möjlighet för svensk medborgare eller i riket bosatt, att i brottmål som handlägges utom riket, erhålla svensk rättshjälp eller motsvarande. () . ()
mot · FZ021085 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76: 1085 om en särskild narkotikarotel för södra delen av Missbruket av narkotika började bli ett problem . ökade antalet missbrukare snabbt. började narkotikasmuggling bedrivas i stor skala. Många ungdomar började använda cannabis. sägs ökningen av antalet narkomaner ha stagnerat. Undersökningar visar dock att cirka en tredjedel av de elever som gått ut gymnasiet använt narkotika. tycks även heroinet blivit allt vanligare i . Narkotikaproblematiken verkar vara svårast i storstadsområdena. Det finns skäl att anta att langarna söker sig till de stora ungdomskullarna i nya bostadsområden för att där finna nya kunder. S. k. knarkarkvartar tycks också i allt större utstträckning etableras i nya förortsområden. Tillvaron där är mera anonym, och den stora rörligheten bland invånarna gör att man lättare undgår uppmärksamhet. Det bästa sättet att förebygga narkotikamissbruk är att försöka skapa alternativa, meningsfulla sysselsättningar och fungerande gemenskap för de ungdomar som kan känna sig lockade att börja knarka. De förebyggande insatserna måste ses som de mest effektiva åtgärderna för att hejda missbruket. Polisen och tullen har en svår men viktig uppgift att bekämpa den illegala handeln. Goda resultat har nåtts. Att helt stoppa den olagliga trafiken är troligen omöjligt i ett öppet samhälle. Dock är det angeläget att stora resurser sätts in för att försvåra narkotikahandeln. Ett särskilt problemi samband med narkotikahandeln är att missbrukarna i regel måst skaffa sina pengar genom brottslig verksamhet. En svårt skadad narkotikamissbrukare måste skaffa fram per dag. De resurser polisen har för narkotikaspaning är följande: O En central narkotikarotel hos rikskriminalen. Denna rotel arbetar över O En speciell narkotikarotel i och en i . O I övriga polisdistrikt bedrivs narkotikaspaning inom polisens ordinarie Som tidigare nämnts är narkotikaproblemet förutom i storstäderna särskilt allvarligt i förorternas nybyggnadsområden med stora ungdomskullar och en skyddande anonymitet. Olika vägar måste här prövas för att stoppa handeln med narkotika. 1975/76: 1085 finns landets största nybyggnadsområde i Handens och polisdistrikt. Dessa distrikt ligger också tätt intill storstaden och har ett ökande problem med narkotika. Det vore angeläget att här och eventuellt i angränsande distrikt pröva nya former i kampen mot langarna. bör därför få i uppdrag att för södra delen av , , inrätta en särskild narkotikarotel i likhet med vad som finns i och . Denna rotel bör få personal för både spaning och utredning. Roteln skall nära samarbeta med narkotikaroteln hos rikskriminalen. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen anhåller att får i uppdrag att få inrätta en särskild narkotikarotel placerad i södra delen av .
mot · FZ021086 · 1976-01-26 00:00:00 — 1975/76: 1086 av i om personalsituationen i polisdistrikt Personalsituationen i polisdistrikt har varit föremål för mycken diskussion i massmedia. polisdistrikt omfattar kommunerna med en befolkning om cirka 132 000. Polisdistriktet har varit de distrikt där befolkningen vuxit snabbast och nästan fördubblats. Resurser i form av nya polistjänster har inte tillförts i takt med folkökningen. Från statistiska uppgifter sammanställda av kan man göra vissa jämförelser mellan olika polisdistrikt. Antal polismanstjänster 75/76 Antal polismanstjänster per 1 000 inv.75/76 Antal brott per 1 000 inv. I ovanstående statistik ingår ej tjänster i polischefskarriären, ej heller polismanstjänster avsedda för riksomfattande eller regional verksamhet. Av samma statistik framgår att 60 polisdistrikt hade ett större antal tjänster per 1 000 invånare än . Detta skall ses mot bakgrunden av att polisdistrikt är landets största nybyggnadsområde, att det gränsar intill , att rörligheten bland befolkningen är mycket stor och att polismännen därigenom får mindre personkännedom. Landets polisdistrikt är indelade i fem grupper. Till grupp 1 hör de tre storstäderna. tillhör grupp 2. och tillhör samma bostadsförsörjningsområde. Problem i polisdistrikten är av samma slag. Det vore därför rimligt att det nya förslag om gruppindelningen som skall komma beaktar att polisdistrikt i samma region bör tillhöra samma grupp. 1 årets budget utökas antalet polismanstjänster. har dessutom i en partimotion föreslagit en ännu större ökning. På grund av de speciella svårigheter som finns i polisdistrikt och på grund av den låga personaltätheten bör myndigheterna vid tilldelning av nya tjänster för nästa budgetår prioritera polisdistrikt. 1975/76: 1086 Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att uttalar att polisdistrikt prioriteras vid fördelning av nya polismanstjänster för /77.
mot · FZ021087 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1087 av m. fl. om höjd ersättning till nämndemän I vårt land har vi många som blivit valda till nämndemän. Ofta blir det ett uppdrag med många timmars bortovaro från den egna arbetsplatsen. Ärendenas antal har stigit och utgör svåra avväganden för de tjänstgörande nämndemännen. Eftersom ärendena är så skiftande och många människors framtid står på spel måste det finnas ett stort kunnande hos nämndemännen. Lika angeläget är det också att nämndemännen kommer ifrån olika samhällsklasser och olika yrkesgrupper för att tillföra olika erfarenheter. Ersättningen för arbetet är emellertid så låg att det kan utgöra en fara för att inte alla yrkeskategorier anser sig ha råd att avstå en arbetsinkomst för att väljas till nämndemän. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att ge regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av översyn av gällande ersättningsregler för nämndemän. () ()
mot · FZ021088 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76 1088-1099 om resekostnad för tilltalad i brottmål Tilltalad i brottmål kallas till huvudförhandling i stämning eller genom särskild kallelse. Han skall föreläggas att vid vite inställa sig. Rätten kan även förordna att han hämtas till förhandlingen. Om brottet har begåtts på annan ort än den där den tilltalade är bosatt, eller om den tilltalade efter brottet flyttat från orten, kan inställelsen vid rätten innebära att den tilltalade måste företa en kostsam resa. Utgiften härför, liksom övriga utgifter en tilltalad kan ha i samband med rättegången, skall betalas av honom själv. Är den tilltalades ekonomiska situation sådan att han saknar möjligheter att bestrida dessa kostnader blir reglerna om rättshjälp tillämpliga. I fall då den tilltalade efter kallelse uteblivit från förhandlingen och rätten förordnat om hämtning sker detta genom polisens försorg. När det gäller återresan och den tilltalade saknar möjligheter att bekosta denna kan han få ekonomisk hjälp enligt rättshjälpslagen. Problem kan dock uppstå när en tilltalad efter domstolsförhandling befinner sig på ort där han ej är bosatt och på grund av penningbrist saknar möjlighet att resa hem. Risken finns att detta skapar nya problem för såväl den tilltalade som samhället. Det vore önskvärt att rätten, då man förordnat om hämtning av tilltalade och kan förmoda att medel för återresa kanske kommer att saknas, genom kontakt med sociala myndigheter försäkrar sig om att åtgärder vidtages för att ge hjälp till hemresa. De kostnader sociala myndigheter på detta sätt kan komma att få kan ju senare ersättas genom rättshjälpen. Med hänvisning till vad som anförts hemställer jag att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om resekostnad för tilltalad i brottmål. 1 1975/76.
mot · FZ021090 · 1976-01-27 00:00:00 — av fru om ersättningen till nämndemän Nämndemän i en domstol bör vara representativa, bl. a. med hänsyn till befolkningens uppdelning på yrken, sysselsättningar och ålder. Det torde vara relativt lätt att påvisa brister beträffande nämnda representativitet vid de flesta tingsrätter i vårt land. De har påvisats vid i en två-betygsuppsats vid i . Författaren menar att en av anledningarna till denna bristande representativitet är den förhållandevis dåliga ersättningen till nämndemännen. Den regleras genom Kungl, kungörelse 1971:1075. Ersättningen utgörs av dagarvode (f. n. samt i Förekommande fall rese- och traktamentsersättning. Reglerna för ersättning torde innebära att det är synnerligen svårt att rekrytera nämndemän från vissa yrkesgrupper, t. ex. egna företagare eller anställda i privat företagsamhet. För dessa yrkesgrupper innebär tjänstgöring som nämndeman ren ekonomisk förlust, eftersom de går miste om inkomst den tid de tjänstgör som nämndeman. För andra yrkesgrupper, t. ex. statsoch kommunalanställda, blir motsvarande Förlust obetydlig (statstjänstemän är tjänstlediga med s. k. A-avdrag vid nämndemanstjänstgöring). Då vittnen och målsägande har rätt till ersättning (maximerad) för förlorad arbetsförtjänst för den tid som åtgår för deras hörande av domstolen, borde motsvarande regler gälla även för nämndemän. Ett schablonbelopp borde därför kunna fastställas att utgå till de nämndemän som kan påvisa att de går miste om normal inkomst den tid de tjänstgör som nämndeman. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att hos regeringen hemställer att frågan om ersättning för Förlorad arbetsförtjänst vid tjänstgöring som nämndeman utreds samt att domstolsväsendets organisationsnämnd ges i uppdrag att verkställa denna utredning.
mot · FZ021091 · 1976-01-26 00:00:00 — Häktningen är en mycket långtgående begränsning av individens rörelsefrihet. I sammanhanget aktualiseras i hög grad frågor om den enskildes integritet och rättssäkerhet. Efter förslag från vårt håll har en utredning om grunderna för häktning tillkallats. Förhållandena har behandlats i en departementspromemoria, och vissa förslag till förbättringar har framlagts. De förhållanden som den häktade utsätts för har också starkt samband med den fysiska miljön i häktet. 1 det nyuppförda polishuset i har man inrättat en häktesavdelning som ersättning för häktesavdelningen vid kriminalvårdsanstalten på . Man ville då ersätta arbetskraften med elektronik för att nedbringa kostnaderna. Häktet har alltså planerats med utgångspunkt i helt andra värderingar än de som ligger till grund för de senaste årens kriminalvårdsreformer. På häktet och anhållningsavdelningen finns omkring 350 celler. De är placerade i husets översta tre våningar. Rastgårdar av s. k. tårtbitstyp är den enda promenadmöjlighet som kan erbjudas de häktade. Byggnaden måste enligt min mening anpassas till moderna principer. Väggar måste rivas så att cellerna blir större och gemenskapsutrymmen och större promenadgårdar tillkommer. Även justitieministern är kritisk mot missförhållandena i det nya polishuset. är som ett monument över en svunnen epok i vår kriminalhistoria, säger han enligt . Allra värst är rastningsburarna på taket. Budgetpropositionen andas inget av detta. De nödvändiga förbättringar som vi föreslår torde rymmas inom den i budgetpropositionen föreslagna anslagsramen. Med hänvisning till vad som anförts hemställes att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om det nya i .
mot · FZ021092 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1092 om upprustning av personalvården inom polisen Det torde vara allom bekant att polisens arbetssituation - i synnerhet i storstäderna - blivit alltmera pressande. Otillräckligt antal poliser - 150 vakanser enbart i - en hårdnande kriminalitet och en alltfort besvärande attityd från allmänhetens sida präglar bilden. Därtill kommer att mycken personal är ung och relativt oerfaren. Detta senare gäller särskilt de som innehar s. k. alterneringstjänster, dvs. Det är uppenbart att denna arbetssituation ger anledning till åtskilliga besvär av personligt slag som en följd av stress och psykisk press. Märkligt nog har det inom polisen varit dåligt ställt med personalvården. Utöver personalvårdssektionen på i finns i landet endast 6 personalvårdskonsulenter, varav 2 i , 1 i och 3 i övriga landet. Detta kan inte anses tillfredsställande. Med tanke på arbetssituationen är det självfallet viktigt att polispersonalen har någon att vända sig till för råd och hjälp i egna personliga svårigheter. Skall man själv på ett balanserat sätt kunna ingripa i konflikter mellan människor och ta sig an enskildas besvärligheter, måste man själv ha rimlig tillgång till personlig rådgivning och stöd. Det är följaktligen hög tid att ytterligare personalkuratorstjänster inrättas inom polisen. Med hänvisning till ovanstående hemställes att hos regeringen anhåller om utredning och förslag till upprustning av personalvården inom polisen.
mot · FZ021093 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1093 av herrar i och om information rörande kriminalvården Informationen om vårt rättsväsende och kriminalpolitiken i stort behöver förbättras. Massmedia ger inte tillfredsställande information om t. ex. vad som händer en lagöverträdare. Omständigheterna kring brottet har tydligen mycket större journalistiskt intresse än vad som sedan händer. Projekt inom informationsområdet hör till brottsförebyggande rådets arbetsuppgifter och bör enligt vår mening ges erforderliga resurser. har tidigare i föreslagit en upplysningskampanj om kriminalvårdens förutsättningar och arbetssätt. Den skulle syfta till ökad förståelse bland allmänheten för internernas situation och för de åtgärder till stöd för de intagna som anses socialt motiverade. Den borde också syfta till att uppmuntra frivilliginsatser från enskilda. Undersökningar som hade genomförts visade att ca hälften av de intagna på kriminal vårdsanstaler aldrig fick vare sig brev eller besök. Förhoppningsvis har förhållandena förbättrats. Det finns emellertid fortfarande ett behov av en verklig insats med hjälp av frivilliga. Vårt tidigare förslag om en upplysningskampanj har emellertid fortfarande inte lett till konkreta åtgärder. Då nu brottsförebyggande rådet kan ges i uppdrag att leda och genomföra en sådan kampanj bör förslaget aktualiseras på nytt. Erfarenheterna från informationskampanjer om alkohol och narkotika, där det fria föreningslivet givits möjligheter att medverka, bör utnyttjas. har f. n. inga möjligheter att stödja informationsinsatser inom det idéburna ungdomsarbetet. Vi vill föreslå att förslag framlägges om en upplysningskampanj i brottsförebyggande rådets regi men med de ideella föreningarna som aktiva deltagare. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att hos regeringen begär förslag till en upplysningskampanj om kriminalvården, enligt vad som anförts i motionen. () ()
mot · FZ021094 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1094 om omröstningsreglerna i brottmål I 29 kap. upptas regler för omröstning vid domstol när skiljaktiga meningar föreligger angående dom eller beslut i brottmål. I 3 § andra stycket ges regler för vilken mening som skall gälla då nämnd ej har säte i rätten. Andra stycket har följande lydelse: Vid omröstning, då nämnd ej har säte i rätten, gälle den mening, som omfattas av mer än hälften av ledamöterna. Har någon mening erhållit hälften av rösterna och är denna den lindrigaste, gälle den meningen; vid särskild omröstning, huruvida villkorlig dom skall meddelas eller skyddstillsyn, ungdomsfängelse eller internering ådömas eller förordnande meddelas om överlämnande till särskild vård, så ock eljest, då ej någon mening kan anses som lindrigare, gälle dock den mening, som erhållit hälften av rösterna, och bland dem ordförandens. Stadgandet kan i praktiken få tillämpning vid hovrätts avgörande av brottmål. Det innebär att, om t. ex. vid överläggning till dom fråga uppkommer om en tilltalad skall dömas till fängelse eller villkorlig dom, den senare påföljden inte anses som iindrigare än den förra. Om hälften av ledamöterna röstar för vardera påföljden, kommer domen att bestämmas av den mening till vilken ordföranden anslutit sig. Skulle däremot de olika meningarna gälla om den tilltalade skall dömas till fängelse en månad eller kommer i stället den mening som omfattar en månad att bli bestämmande, oavsett till vilken mening ordföranden anslutit sig. Villkorlig dom och skyddstillsyn måste rimligen anses som lindrigare påföljder än fängelse. Det finns därför anledning till översyn av stadgandet, så att påföljderna villkorlig dom och skyddstillsyn vid här angiven omröstning anges som lindrigare påföljder än fängelse. Likaså bör dessa påföljder anses lindrigare än ungdomsfängelse och internering. Bestämmelserna i 51 kap. 25 § synes icke behöva beröras vid en ändring av förevarande omröstningsregler. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen begär förslag till sådan ändring av 29 kap. 3 § andra stycket att vid däri angiven omröstning villkorlig dom och skyddstillsyn anses lindrigare än fängelse, ungdomsfängelse och internering.
mot · FZ021096 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1096 av m. fl. om tillämpningen av lagstiftningen angående ansvar för funktionärer i offentlig verksamhet, m. m. Regeringen framlade års propositionen 1975:85 om lagstiftning angående ansvar för funktionärer i offentlig verksamhet, m. m. Propositionen antogs med vissa ändringar av . Under riksdagsbehandlingen framkom viss tveksamhet angående den nya lagstiftningen. Sålunda yrkades i motionen 1975:2087 avslag på propositionen. Som skäl för avslagsyrkandet anfördes bl. a. det betänkliga med att lägga en alltför markerad privaträttslig syn på det offentliga anställningsförfarandet. Farhågor uttrycktes vidare för att allmänhetens intresse av korrekt behandling från funktionärer i den offentliga verksamheten inte skulle bli tillräckligt beaktade. Erfarenheterna efter riksdagsbehandlingen bekräftar att allvarlig oro uppkommit över hur lagstiftningen kommer att verka i praktiken. Särskilda nackdelar har redan visat sig för pressen. Meddelare till press och radio får enligt gällande lagstiftning inte efterforskas av myndighet. Om ämbetsmän trots detta verkställer efterforskningar är detta inte längre fråga om ämbetsbrott som skall bedömas av åklagare och domstol. I stället handläggs frågan i disciplinär väg av bl. a. hans överordnade. Det finns anledning att förmoda att i många fall nyhetsmediernas, dvs. allmänhetens, intresse av att dylika företeelser beivras därvid inte kommer att tillerkännas samma tyngd som enligt förutvarande ordning. har också i skrivelse till regeringen fäst uppmärksamheten på den lucka i lagstiftningen som har uppkommit. Med hänsyn till vad som förevarit anser vi att en arbetsgrupp bör tillsättas med uppgift att kontinuerligt följa denna lagstiftnings verkningar och lägga fram de ändringsförslag som kan visa sig erforderliga. Med åberopande av det anförda hemställes att hos regeringen begära» en arbetsgrupp tillsättes med uppgift att kontinuerligt följa den praktiska tillämpningen av lagstiftningen angående ansvar för funktionärer i offentlig verksamhet, m. m., och lägga fram de ändringsförslag i lagstiftningen som kan visa sig erforderliga. () ()