mot · FZ02312 · 1976-01-14 00:00:00 — Motion 1975/76: 312 av m. fl. om program för utbyggnad av den yrkesmedicinska verksamheten, m. m. Frågan om en utbyggnad av yrkesmedicinen har diskuterats i olika sammanhang . 1 betänkandet Yrkesmedicinska sjukhusenheter, behov och organisation (SOU 1963:46) föreslogs att yrkesmedicinska kliniker skulle inrättas vid samtliga regionsjukhus i landet. Beträffande verksamheten vid yrkesmedicinska kliniker anfördes i betänkandet följande: Huvudsakliga uppgifter för en yrkesmedicinsk avdelning bör vara att undersöka och behandla patienter med yrkessjukdomar samt verkställa utredningar av sådana fall, där yrkessjukdom misstänkes föreligga samt i förekommande fall genomföra försäkringsmedicinska utredningar av yrkessjukdomar, på begäran utföra undersökningar av grupper av för yrkessjukdomsrisker utsatt personal och kontrollgrupper för att utröna tydliga avvikelser från det normala hälsotillståndet. Dessa undersökningar, som i stor utsträckning utförs på arbetsplatserna, kan också ge underlag för hygieniska gränsvärden, studera hur arbetsmiljön påverkar individens fysiska och psykiska arbetsförmåga, efter erhållet förordnande utföra de i lag fastställda läkarbesiktningarna vid yrkesjukdomsrisker, där så erfordras verkställa yrkeshygieniskt tekniska arbetsplatsundersökningar, utföra experimentellt utrednings-, utvecklings- och forskningsarbete i anslutning till ovanstående, fungera som konsultations- och informationsorgan för myndigheter, institutioner, företag och enskilda, då det gäller yrkesmedicinska och yrkestoxikologiska problem samt utbilda läkare och annan personal för yrkesmedicinskt arbete. Den yrkesmedicinska verksamheten omfattar två kliniker i och en klinik i vardera och . I finns ett yrkesmedicinskt centrum som dock saknar överläkare i yrkesmedicin. I är en yrkesmedicinsk enhet under uppbyggnad. I har inrättats en professur som dock ej kunnat tillsättas. Bristen på specialister i yrkesmedicin är ett allvarligt hinder i strävandena att förbättra arbetsmiljön. För att företagshälsovård och yrkesinspektion skall kunna fungera effektivt krävs tillgång till yrkesmedicinsk expertis. För arbetstagarna är det av stor betydelse att kunna vända sig direkt till en yrkesmedicinsk klinik, när de misstänker att faktorer i arbetsmiljön inverkar på deras hälsa. Detta gäller inte minst de mindre företagen, som i regel saknar egen företagshälsovård. Resurserna vid de få kliniker som finns 1975/76: 312 i landet är helt otillräckliga för att tillgodose behovet av insatser för att kartlägga arbetsmiljön ute i företagen. En grundlig, systematisk undersökning på arbetsplatsen för att avslöja yrkeshygieniska risker är nödvändig för att få underlag till adekvata åtgärder mot missförhållanden. Det är här fråga om ett komplicerat utredningsarbete, som kräver samverkan mellan medicinare och tekniker med specialkunskaper. I kampen för en bättre arbetsmiljö är nu ökade resurser till yrkesmedicinen en av de allra viktigaste åtgärderna för att föra utvecklingen framåt. Regeringen bör därför ta initiativ till att ett program upprättas för utbyggnad av den yrkesmedicinska verksamheten i landet. Målsättningen bör vara att en yrkesmedicinsk klinik inrättas i varje län. Ytterligare åtgärder behöver vidtas för att förbättra rekryteringen av läkare till yrkesmedicinsk verksamhet. Yrkesmedicinen har inte förrän fått ställning som medicinsk specialitet. a. av detta skäl har yrkesmedicin inte varit ett attraktivt verksamhetsområde för läkarna, som hellre sökt sig till redan etablerade specialiteter. Följden har blivit att det f. n. endast finns ett fåtal läkare som vidareutbildar sig inom ämnet yrkesmedicin. Det är nu nödvändigt att vidta åtgärder för att få tillgång till läkare med kompetens att inneha sluttjänster i yrkesmedicin. I detta syfte skulle t. ex. ett antal specialister i allmän internmedicin kunna rekryteras och ges möjlighet att genomgå en särskilt anpassad fortbildning i yrkesmedicin. Ett program för en utbyggnad av yrkesmedicin måste innehålla förslag till särskilda åtgärder för att tillgodose behovet av utbildningsresurser inom specialiteten. Förekomsten av kemiska och fysikaliska miljöfaktorer som kan innebära risker för arbetstagares hälsa har alltmer uppmärksammats i den allmänna debatten. Undersökningar har visat att många arbetare känner oro och osäkerhet på grund av att deras arbetsmiljö är otillräckligt kartlagd bl. a. med hänsyn till förekomsten av olika kemikalier. Som ovan framhållits måste undersökningar göras på arbetsplatserna för att klarlägga yrkeshygieniska problem av kemisk eller fysikalisk natur. Sådana undersökningar måste utföras av yrkeshygieniker med kvalificerade kunskaper i biokemi, toxikologi, analysteknik, eliminationsteknik etc. Yrkeshygieniker bör finnas vid yrkesinspektionen och vid de yrkesmedicinska klinikerna. Deras uppgift skall vidare vara att ge råd i yrkeshygieniska frågor till skyddsingenjörer, skyddsombud och arbetstagare. 1 finns ingen specifik utbildning för yrkeshygieniker. Behovet av en sådan utbildningsväg är stort. Även definierade kompetenskrav för innehav av tjänst som yrkeshygieniker saknas. Målsättningen bör vara att utbilda civilingenjörer eller andra med likvärdig grundutbuldning för kvalificerade arbetsuppgifter inom den tekniska yrkeshygienen. Möjligen skulle en samordning kunna ske med den tekniska specialistutbildning 1975/76: 312 i arbetsvetenskap som planerats vid de tekniska högskolorna. Det är nödvändigt att även den tekniska funktionen inom yrkesmedicinen tillförs ökade resurser genom att möjligheter skapas för adekvat utbildning av personal, som skall syssla med kartläggning av yrkeshygieniska problem. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär 1. att program för utbyggnad av den yrkesmedicinska verksamheten upprättas i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att åtgärder vidtas för att skapa en enhetlig utbildning för yrkeshygieniker och att kompetenskrav för yrkeshygieniker fastställs. () i Öskevik