mot · G0021504 · 1976-01-01 00:00:00 — När planeringssystemet infördes räknade man däremot inte med att fortsättningsvis behöva särskilda parlamentariska utredningar för övergripande frågor om inriktning av och avvägningar inom totalförsvaret. Erfarenheten av det senast genomförda planeringsvarvet talar enligt vår mening för förändringar i två grundläggande avseenden. Det ena gäller att låta den politiska granskningen och den offentliga debatten mer avse de grundläggande utgångspunkterna för försvarspolitiken. Det andra gäller att på , lika väl som på andra områden, i utrednings- och planeringsarbetet bättre ta till vara de anställdas kunskaper och erfarenheter. Det grundläggande materialet för försvarsplaneringen och -besluten tas fram genom myndigheternas försorg. är detta inte en exklusiv uppgift förde militära myndigheterna. Den politiska ledningen har fått vissa resurser till sitt förfogande härför. Likväl spelar givetvis dessa myndigheter en betydande roll i arbetet med att ta fram erforderligt beslutsunderlag. Med en uppläggning av försvarsplaneringen som ger möjlighet för politiska partiers företrädare att på ett tidigare stadium ta del av och medverka i beslut om det underlag som sedan skall ligga till grund för finansiella och organisatoriska överväganden kan flera fördelar vinnas. Den offentliga debatten om vår säkerhetspolitik och avvägningar inom totalförsvaret skulle väsentligt stimuleras och ge återverkningar för fortsatt planering och genomförande. Drivkraften och möjligheter att studera och pröva från myndigheternas förslag avvikande alternativ skulle därmed ökas. Diskussionen skulle då koncentreras kring viktiga vägvalsfrågor i stället för att handla om problem som ibland framställs och kan uppfattas som en följd av oåterkalleliga och opåverkbara ställningstaganden. Enligt vår mening kan man uppnå vad vi förordat i detta avseende genom två olika, men kompletterande åtgärder. Den ena är att utrusta försvarsstaben med en lekmannastyrelse, vilket förordats i en socialdemokratisk reservation i försvarsmaktens ledningsutrednings betänkande (SOU 1976:64). Förslag härom kommer vi att lägga fram när proposition i anledning av detta betänkande föreläggs . Den andra är att redan inför det planeringsarbete som förestår tillsätta en parlamentarisk kommitté med de uppgifter vi angett i föregående stycke. Detta bör av ges regeringen till känna. I samband med en övergång till denna form av planering bör man även låta de anställdas organisationer ta del i utredningsarbetet för ett kommande försvarsbeslut. Arbetet bör givetvis läggas upp med sikte på att stimulera den Det bör därvid även byggas in ett sådant remissförfarande som tillämpas praktiskt taget utan undantag när det gäller statligt utredningsarbete. Detta bör av ges regeringen till känna. Riktlinjer för civilförsvarets utveckling Många krig har klargjort att civilbefolkningen utsätts för mycket stora faror. Dagens vapen innebär för en oskyddad befolkning enorma offer i form av skadade och döda. Civilförsvaret skall bidra till totalförsvarets fredsbevarande funktion genom att stärka befolkningens motståndsförmåga och därmed tilltron till vår vilja och förmåga att göra motstånd mot angrepp och påtryckningar. Om vi inte lyckas att avhålla från angrepp eller hot är det civilförsvarets uppgift att skydda befolkningen och lindra verkningarna av skador. Även i ett läge då krig i vår omvärld endast indirekt berör vårt land skall civilförsvaret kunna lindra de indirekta verkningarna för befolkningen. Verksamheten kan uppdelas i dels skadeförebyggande verksamhet som omfattar alarmering, utrymning och ordnande av skyddsrum, dels undsättning som består i att rädda instängda och nödställda människor samt ge skadade en första vård och transport till sjukhus. Varje svensk medborgare mellan är civilförsvarspliktig och skyldig att vid kallelse delta i civilförsvarets utbildning och verksamhet. försvarsbeslut innebar vissa nya utgångspunkter för civilförsvarets planering i förhållande till vad som gällde tidigare. Skydd mot kärnvapen eller massinsats av konventionella vapen i direkt bekämpning av befolkningen kommer inte längre att vara huvudinriktningen. Grundläggande för planeringen skall numera vara att befolkningen i samband med invasion kan komma att beröras av biverkningar vid bekämpning av militära mål med i första hand konventionella stridsmedel och vid markstrid. I vissa situationer kan direkt hot om skadegörelse uppträda. Skydd skall ges mot de sekundära verkningarna av ABC-strids medel som används utanför våra gränser. Dessa grunder för planeringen bör som försvarsutredningen uttalat fortfarande gälla. beslut har kompletterats genom betydelsefulla ställningstaganden. Således har ett nytt planerings- och finansieringssystem för skyddsrumsbyggandet beslutats. Staten kommer att svara för kostnaderna för uppförande av skyddsrum för bostadsbebyggelse. Ett nytt utbildningssystem har vidare beslutats. För framtiden är det, som påtalats i motionen 1976/77:177 av i (s) m. fl., nödvändigt med en ökad samverkan mellan civilförsvaret och den kommunala verksamheten. Härigenom kan bl. a. ett bättre resursutnyttjande uppnås. 4.2 Befolkningsskydd m. m. Civilförsvaret omfattar programmen skydd för allmänheten, utrymning, undsättning, ledning i krig samt allmän administration. Målet för planeringen av befolkningsskyddet i krig bör vara att åtgärder vidtas för att skydda befolkningen mot verkningarna av stridshandlingar. Av grundläggande betydelse är därvid skyddsrumsbyggandet, medan det bör vara en allmän strävan att så långt möjligt undvika att behöva sätta planerna för total utrymning av stora befolkningscentra i verkställighet. I olika situationer bör man kunna välja mellan olika slag av åtgärder eller få dem att samverka för att åstadkomma bästa möjliga skydd. Det är ett uttryck för nödvändigheten av att insätta planeringen med hänsyn till skilda operativa lägen och möjligheter. Utrymningsplanläggningen bör därför behållas och de översyner som är motiverade av samhällsutvecklingen och operativa förändringar göras. F. n. finns ca 5,4 miljoner skyddsrumsplatser. På grund av bl. a. den ändrade inriktningen av bostadsbyggandet har antalet nytillkommande platser minskat kraftigt. Genom det nya planeringssystemet - där också låghusområdenas behov beaktas - kan en ökning väntas. Av betydelse för kvantiteten nytillkomna platser - inom en viss given ram - är kvaliteten i skyddsrummen och på vilka orter de skall tillkomma. En ny förteckning skall fastställas över de s. k. skyddsrumsorterna. Propositionen ger emellertid ringa vägledning om vilka förändringar som därvid kan bli aktuella. För vår del räknar vi i likhet med försvarsutredningen med att nuvarande skyddsrumsorter i stort sett behålls. Det kan emellertid också bli fråga om att tillföra förteckningen nya orter, som enligt av utredningen angivna kriterier bör klassificeras som skyddsrumsort. Skyddsrumskostnadernas storlek påverkas som nämnts av den valda kvalitetsnivån. , som anser att skyddsrummen i första hand bör ge skydd mot brand, gas, sprängverkan och splitter samt vara försedda med anordning för luftrening, väljer därvid den s. k. kvalitet 2. Enligt programplan är merkostnaden för denna nivå 100 å . per plats lägre än i kvalitet 1. Vi delar i denna del utredningens slutsats. Kostnaderna för att bygga skyddsrum är betydande. Det är därför nödvändigt att man på sätt som planeras i största möjliga utsträckning får en fredstida användning av skyddsrummen. Man bör också ta till vara möjligheten att vid avvecklingen av de brister som finns i skyddsrumstillgången beakta dessa åtgärders betydelse som konjunkturpolitiskt instrument. 1 anknytning till programplanen kan redovisa en i samråd med överbefälhavaren genomförd studie om stridsledningssystemets uthållighet. Styrelsen har föreslagit att ett belopp om 48 milj. kr. anvisas för inköp av reservmateriel till radarsystemet PS 860. har inte ansett sig kunna ta ställning till detta förslag och inte heller i propositionen uttrycks någon annan mening. Radarsystemet PS 860,som i sig utan tvekan är av hög kvalitet, kan komma att vara otillräckligt i fråga om uthållighet. Även om de organisatoriska åtgärder som avser att särskilt uppmärksamma kan leda till ökad säkerhet i alarmeringssystemet, utesluter detta likväl inte behovet av att genomföra en ökad uthållighet i förvarningssystemet. Det ytterligare utredningsarbete som behövs bör ta sikte på möjligheterna att begränsa medelsbehovet, t. ex. genom att anskaffa reservmateriel endast för en del av stationerna eller endast genom att anskaffa de mer vitala delarna av reservmaterielen. Ett belopp om ca 25 milj. kr. torde dock behöva anvisas. Av praktiska skäl bör medlen utbetalas från det militära försvarets ram. Vid vår slutliga medelsberäkning härför har vi beaktat detta behov. I likhet med försvarsutredningen anser vi att gällande planering för anskaffning av skyddsmasker bör gälla. De frivilliga organisationer som svarar för självskyddsutbildningen bör vidare ges ett fortsatt stöd. 4.3 Undsättning m. m. kapacitet beror framför allt av organisationens omfattning, materielens kvalitet och personalens utbildning. Flera beslut har fattats för att höja effekten i krig. Det gäller bl. a. övergång till ny krigsorganisation och ett nytt grundutbildnings- och övningssystem i anslutning härtill. Den inriktning av verksamheten som försvarsutredningen föreslagit och som företräds i propositionen innebär en fortsatt utveckling av tidigare fattade beslut. Vi tillstyrker för vår del att de beslutade förändringarna av organisation och utbildning får ligga till grund för den fortsatta planeringens inriktning. I fråga om civilförsvarets bevaknings kår vill vi erinra om vad som anförts i motionen 1976/77:1344 av () m. fl. om möjligheterna att fördela denna kårs uppgifter på civilförsvaret, det militära försvaret och polisen. En god effekt i civilförsvarets verksamhet är beroende av tillgången på väl utbildade personer bland de fast anställda. har inte utbildningen av civilförsvarets fast anställda intagit en så framskjuten plats som personalutbildningen har t. ex. för den militära personalen. Enligt vår mening bör man ägna ökad uppmärksamhet åt möjligheten att anordna en kvalificerad utbildning för civilförsvarets personal. En sådan utbildning bör kunna innefatta frågor om mål och inriktning av civilförsvaret och dess olika program, civilförsvarstaktik samt det studie- och utvecklingsarbete som pågår inom civilförsvaret. Utbildning torde behöva pågå några månader. bör få i uppdrag att överväga frågan om anordnande av en sådan kvalificerad utbildning. bedriver en intensifierad informationsverksamhet. Framför allt strävar man efter att nå nya grupper - genom kontakter med folkrörelser, folkhögskolor, ungdomsorganisationer etc. Försöksverksamheten bedrivs i och . Vi ser dessa försök som ett uttryck för strävandena att förankra totalförsvarets idéer hos hela folket. Försöken bör om de faller väl ut därför byggas ut till att omfatta hela landet. Regeringen har i enlighet med försvarsutredningen föreslagit en årlig planeringsram om t. v. 150 milj. kr. Vi vill för vår del understryka att det finns osäkerheter kring detta tal, beroende bl. a. på bostadsbyggandets utveckling, fördelning av byggandet mellan olika hustyper och skyddsrumsortsförteckningens innehåll. Som försvarsutskottet framhöll vid sin behandling av propositionen 1975:21 med förslag till ändring av civilförsvarslagen (FöU 1975:17) bör åtgärder för att minska bristerna i fråga om tillgången på skyddsrum i de största tätorternas innerområden sättas i gång. Även detta påverkar medelsbehovet. Tills vidare bör man kunna godta den angivna ramen, men denna bör omprövas med ledning av de närmaste årens erfarenheter. För övrig civilförsvarsverksamhet föreslog försvarsutredningen en ram om 186 milj. kr. eller 930 milj. kr. Jämfört med innevarande programplaneperiod innebär detta en påtaglig resursökning. Enligt vår mening representerar detta en riktig utveckling, och vi tillstyrker därför ett basbelopp för ramen (i prisläge ) av nämnd storlek. Vi noterar med tillfredsställelse att regeringen anslutit sig till förslaget från de socialdemokratiska reservanterna i försvarsutredningen, herrar i och , om 5 milj. kr. till arbetsmarknadspolitiskt betingad byggnadsverksamhet. Våra synpunkter och förslag i prisregleringsfrågan redovisas i avsnitt 8. Riktlinjer för det ekonomiska försvarets utveckling Det ekonomiska försvaret omfattar i princip hela vårt näringsliv och bygger i allt väsentligt på de resurser som finns i fred. Därför får förändringar i fredstida resurser också konsekvenser för försörjningsberedskapen. Utvecklingen har i regel medfört ökad sårbarhet och minskad försörjningsuthållighet, även med en hårt pressad försörjningsstandard, i händelse av krig eller avbrott i utrikeshandeln. Det är framför allt det ökade importberoendet, strukturförändringarna inom industri och handel, nedgången i de kommersiella varulagren, koncentrationen av näringsliv och befolkning till storstadsområden och andra från beredskapssynpunkter ogynnsamt belägna tätorter liksom befolkningsuttlinningen i vissa landsdelar, vilket har medfört betydande konsekvenser för försörjningsberedskapen. Utvecklingen av de militära stridsmedlen har gjort det möjligt för en angripare att snabbt kunna allvarligt skada tillgångar av väsentlig betydelse för vår försörjning. Det ekonomiska försvaret måste, i likhet med övriga totalförsvarsgrenar, vara välbalanserat. Vår försörjningsberedskap måste vara sådan att vår säkerhets- och försvarspolitik framstår som trovärdig för omvärlden. Därför måste vi se till att olika försörjningsområden - livsmedel, energi och övriga försörjningsviktiga varor-får den standard och uthållighet som fordras för en tryggad försörjning om vårt land blir hänvisat till egna försörjningsresurser. Vi måste också skapa förutsättningar för att kunna bygga upp samhället igen efter förstörelse i ett eventuellt krig. En vägledande princip för totalförsvaret är att den som ansvarar för en viss för totalförsvaret betydelsefull verksamhet i fred även skall ha ansvaret för denna verksamhet i krig. Genom detta möjliggörs en smidig övergång från freds- till krigssamhälle. På det sättet har också ansvaret för totalförsvaret förankrats i stats- och kommunalförvaltningen. Flertalet frågor måste lösas på såväl central som regional och lokal nivå. Folkhushållet kräver tillgång till varor och tjänster såsom livsmedel, kläder, bostäder, råvaror, maskiner, transporter, energi osv. Ansvaret för beredskapen är fördelat på ett stort antal myndigheter. Därför krävs samordning. Denna uppgift åvilar överstyrelsen för ekonomiskt försvar. Dessutom har överstyrelsen det direkta ansvaret för planläggningen inom områden som inte kan hänföras till någon annan myndighets fredstida verksamhet, t. ex. bränsle- och drivmedelsförsörjningen, huvuddelen av industriproduktionen och handeln m. m. I det ekonomiska försvarets planläggningsarbete deltar företag och sammanslutningar av skilda slag. Till skillnad från militärt försvar och civilförsvar består det ekonomiska försvaret inte av enheter som tillkommer i samband med krigsorganisering av samhället - det är snarare ett samlingsbegrepp för hur näringslivet skall anpassa sig till ändrade förhållanden vid avspärrning och krig. I krig beräknas det ekonomiska försvaret ta i anspråk dubbelt så många personer som militärt försvar och civilförsvar tillsammans. Även planeringen för det ekonomiska försvaret bör vara långsiktig. För det militära försvaret och civilförsvaret har en sådan metod tillämpats . Det planeringsarbete som ägt rum för det ekonomiska försvarets del har skett bl. a. i syfte att få fram ett underlag som kan ligga till grund för statsmakternas bedömning av det ekonomiska försvarets inriktning . Det är mot den bakgrunden oroande att föredraganden inte tar en klar ställning för ett långsiktsprogram av det slag försvarsutredningen enhälligt uttalat sig för utan i stället räknar med en årlig budgetprövning. Risken är då - med hänsyn till det allvarliga statsfinansiella läge som den borgerliga budgetpolitiken leder till - stor för att de förstärkningar som myndigheter och utredningen ställt sig bakom kommer att stanna på I enlighet med försvarsutredningens förslag bör därför beslut fattas om en planeringsram för det ekonomiska försvaret - i vad gäller planering för avspärrning och krig - om ca 2 300 milj. kr. Detta belopp avser de utgifter som finansieras över statsbudgeten. Detta bör av ges regeringen till känna. förslag i anledning av myndigheternas programplaner och oljelagringskommitténs betänkande innebären resursförstärkning för det ekonomiska försvaret. Även vi finner en sådan angelägen. I propositionen har dessa förslag också i stort tillstyrkts. Försörjningsfrågorna inom beklädnads- och skoområdena finns det anledning att särskilt uppmärksamma med hänsyn till dessa branschers utsatta läge. Vad beträffar förslagen i propositionen 1976/77:85 om försörjningsberedskapen på skoområdet finns det åtskilliga anmärkningar att rikta mot förslagen. Dessa har utvecklats i en särskild socialdemokratisk motion. 1 fråga om beklädnadsområdet läggs inga konkreta förslag fram av regeringen. För vår del vill vi understryka vikten av att förslag om försörjningsuthållighet och -standard på detta område föreläggs för beslut. förordade i sitt betänkande en fredskrislagring av vissa metaller (krommalm m. m.). Vi delar utredningens och föredragandens uppfattning att en sådan lagring behövs bl. a. med hänsyn till den politiska situationen i södra . Lagringen bör finansieras med avgifter och inte genom medel över statsbudgeten. Av praktiska skäl förordar vi ett utnyttjande av oljelagringsfondens medel. Vad vi här föreslagit innebär vissa förändringar i regeringens framställningar om anslagsmedel för nästa budgetår. Till dessa frågor återkommer vi i avsnitt 9.2. Riktlinjer för den fortsatta utvecklingen av övrigt totalförsvar Vi har i avsnitt 3.1 angett de grunder enligt vilka vi anser att totalförsvaret bör utvecklas. Vi har därvid pekat på behovet av samordning och integration mellan civila och militära funktioner i samhället liksom också av att i den fredstida planeringen beakta totalförsvarets särskilda behov. Självfallet måste dock samhällets utveckling styras av medborgarnas fredstida önskemål och behov. Många verksamheter inom övrigt totalförsvar understödjer, som försvarsutredningen påpekar, i krig ett militärt försvar, civilförsvar och ekonomiskt försvar, medan andra verksamheter är mer fristående. För sina beredskapsåtgärder och för sin verksamhet under kriser och krig är övrigt totalförsvar beroende av främst det militära försvaret men även av civilförsvaret och det ekonomiska försvaret. I det följande behandlar vi inriktningen av det psykologiska försvaret och sjukvården i krig. 6.2 Inriktning av planeringen 6.2.1 Försvarsvilja och motståndsanda kan endast skapas genom övertygelsen hos de enskilda medborgarna att vårt land är värt att försvara. Det bästa psykologiska försvaret i fred är därför en politik som syftar till en välståndsutveckling och en demokratisering av samhället och ökad jämlikhet och solidaritet mellan medborgarna. I en demokrati är det medborgarnas sak att genom bred opinionsbildning och allmänna val bestämma den politik som skall föras. Åsikter och propaganda som i fred uppfattas som fientliga mot demokratin och självständigheten tas upp till granskning och debatt i press, radio, folkrörelser och andra organisationer. Vi litar här till den inneboende kraften hos vår demokrati. 1 krig hotas inte bara landets suveränitet utan också fredssamhällets demokratiska och kulturella funktioner, bl. a. genom angriparens psykologiska krigföring. Vi måste därför slå vakt om vissa demokratiska grundvärden som bl. a. den fria nyhetsförmedlingen, rätten till sann och fullständig information och fri opinionsbildning. För det psykologiska försvarets verksamhet i krig fordras förberedelser i fredstid. försvar har huvudansvaret för dessa förberedelser, vilket bl. a. innefattar att planlägga verksamheten vid den i krig arbetande statens upplysningscentral. och opinionsbildning skall enligt planläggningen kunna fortgå även under krig. Planläggningen för pressen bygger på att dagstidningar skall kunna utges även under krig. Den svenska försvarsplaneringen utgår från att försvaret är en hela folkets angelägenhet. Under krig spelar folkrörelserna en stor och betydelsefull roll för den inre sammanhållningen. Det är därför viktigt att folkrörelserna kan fortsätta sin verksamhet även under krigsförhållanden. härtill uppgift att vidta åtgärder för att detta skall kunna ske. Förberedelserna avser bl. a. anskaffning av lokaler och utbildning av personal för den centrala och regionala verksamheten som förbereds. Vidare är det viktigt att den centrala ledningen kan få kontakt med de många medlemmarna och därför planläggs också utgivningen av medlemstidningarna. Vi måste räkna med att en fiende i en eventuell krigssituation, genom psykologisk krigföring, försöker skapa kaos och splittring för att bryta ner vår vilja att försvara oss. Det är därför av stor betydelse att vi genom en väl fungerande nyhetsförmedling och en riktig information kan värja oss mot en sådan krigföring. Som grund för planeringen av vårt psykologiska försvar måste därför beredskapsnämnden även bedriva forskning beträffande opinionsbildning, försvarsvilja och andra attityder, psykologisk krigföring och masskommunikation. I detta sammanhang bör som försvarsutredningen framhåller uppmärksamhet ägnas åt frågan om kommunernas medverkan i informationsverksamheten. försvar skall varken under fred eller krig informera om försvaret. Detta är en uppgift som ankommer på andra. Inte minst här har folkrörelserna betydande uppgifter. Den socialdemokratiska regeringen tog initiativ till att stimulera den försvarspolitiska debatten genom att anvisa särskilda medel via och Försvar till ungdoms-, kvinno- och fackliga organisationer. Vi vill i detta sammanhang hänvisa till att i motionen 1976/77:344 av () och () förslag finns om att även i fortsättningen på detta sätt stimulera den säkerhets- och försvarspolitiska diskussionen. Tyvärr har detta förslag avslagits av den borgerliga riksdagsmajoriteten. I diskussionen kring önskvärdheten av en breddad försvarsdebatt tar man ofta upp skolans möjligheter därvidlag. Dessa får dock anses vara tämligen begränsade bl. a. genom att ämnet samhällskunskap disponerar totalt 4 av på högstadium och inte finns företrätt i alla gymnasieskolans linjer. De läromedel som finns behandlar också de säkerhets- och försvarspolitiska frågorna mycket ojämnt. Även om skolan således får anses ha begränsade möjligheter att leva upp till de höga krav som i detta avseende ofta ställs på den bör man ägna försvarsfrågan den uppmärksamhet som det timplanemässiga utrymmet medger. a. är det angeläget att läromedlen utformas på ett sådant sätt att undervisningen rörande totalförsvaret av både elever och lärare upplevs som meningsfull. Detta skulle kunna underlättas om totalförsvarets upplysningsnämnd fortlöpande erbjöd sig att följa läromedlen om totalförsvaret och eventuellt också kunde vara läromedelsproducenter behjälpliga med underlag för de frågeställningar som kan tas upp i skolans undervisning. Ett arbete av detta slag bör givetvis bedrivas i samarbete med och . Enligt vår mening bör upplysningsnämnden få i uppdrag att överväga denna fråga. 6.2.2 1 vårt land har sjukvårdens kapacitet och kvalitet successivt byggts ut. I krig måste sjukvården väsentligen bygga på de fredstida resurserna inom sektorn. Under krigsförhållanden måste man räkna med att fredstida normer och standard för behandling och vård måste ändras. kommer belastningen på sjukvården att öka kraftigt. De studier som gjorts av sjukvårdsresurserna under avspärrning och krig visar på flera brister, vilka försvarsutredningen funnit angeläget att undanröja.