mot · FZ02562 · 1976-01-22 00:00:00 — av m. fl. om stöd till utövare av naturläkemetoder, m. m. Denna motion har viss anknytning till vad som har framförts i motionerna 1973:1174, 1974:1321 och 1975:1248. Den har även visst samband med en väckt motion beträffande tilläggsutbildning för läkare som intresserar sig för s. k. inortodoxa läkemetoder. Stöd till utövare av naturläkemetoder m. m. Frågan om s. k. naturläkemetoder och naturmedel är inte bara en folkpsykologisk fråga. Det har blivit en förhållandevis stark folkrörelse. Genombrottstiden förde naturenliga terapi metoderna - bl. a. baserade på utrensning och kostomläggning i samband med motion och frisk luft - har varit mycket lång. Flera av förkämparna för dessa värdefulla naturmetoder har gått ur tiden, men många av dem är ännu i hög ålder vid god hälsa och kan med glädje finna att metoderna börjar röna allmän förståelse och uppskattning. Det oerhört stora intresset hos en stor del av svenska folket - inte minst hos den yngre delen - samt det viktiga faktum att en avsevärd mängd sjuka människor får lindring och bot får inte längre underskattas. betänkande har ingivit positiva förhoppningar hos en stor mängd människor som väntar sig en i fortsättningen välvillig och förstående inställning från den sjukvårdande myndighetens sida. har delvis visat ett positivt intresse för frågan om inortodoxa metoder, då man tillskrev med begäran om ett principiellt ställningstagande med avseende på styrelsens möjligheter att göra erforderliga undersökningar i syfte att värdera metoder som användes av den icke auktoriserade medicinen. Under förutsättning av myndigheternas verkliga intresse och välvilja bör detta kunna öppna stora möjligheter för vissa metoder inom området för verkningsfull, men i vårt land ännu inte auktoriserad medicin. Här finns alltså möjlighet till intressanta initiativ - vilka bör kunna tagas från sida. Det bör inte endast förväntas att läkare ute i landets olika delar skall begära försökstillstånd och medel härtill. Beställningar, försök och utprovningar bör även kunna initieras direkt av . Myndighetens handlingssätt och uppnådda resultat i denna fråga kommer snart att utvisa hur anvisade tillstånd och penningmedel avses att kunna disponeras. Existensen av ovannämnda skrivelse bör dock ge vissa förhoppningar om möjlighet till åtgärder i föreliggande motions anda och mening. 1 1975/76. Minst ett hälsocenter i varje län strukturprogram - HS 80 - beträffande hälso- och sjukvård inför 80-talet förespråkar bl. a. en mera decentraliserad sjukvård. Man avser att göra en stor satsning på primärsjukvården. Men även om stor del av primärsjukvården kommer att utgöras av hälsoupplysning, omgivningshygien m. m., så saknas där de terapimetoder som de s. k. hälsohemmen kan erbjuda. De goda resultaten - med avseende på lindring och bot av sjukdomar, allmän hälsoförbättring och nedbantning till hälsobefrämjande normalvikt m. m. - som åstadkommes vid de kunnigt och seriöst arbetande hälsohemmen, har fått god spridning bland allmänheten. Trots de förhållandevis höga kostnaderna för den enskilde patienten - genom att sjukförsäkringen ännu så länge inte träder emellan - är köerna och väntetiderna vid de mest erkända behandlingsställena avsevärt långa. Men människorna tror allt mer på behandlingsmetoderna och många önskar utnyttja denna terapiform. För dem som sätter sin tro till hälsohemmen och den behandling som där gives föreligger främst följande önskemål: 1. att verklingsfulla medel och metoder användes, 2. att verksamheten står under betryggande läkarkontroll, 3. att lämpligt antal och lämpligt belägna hälsohem finnes, så att väntetider och reslängder nedbringas, 4. att kostnaderna för verkningsfull terapi ersättes genom sjukförsäkringen. Hälsohemmen avses bl. a. kunna vara en värdefull avlastning av den ortodoxa sjukvården i de fall där detta bedömes vara en lämplig vårdform. Det blir därutöver en avsevärt billigare vårdform än på de mycket dyrare länsdelssjukhusen. Ett primärmål bör därför vara att försöksvis understödja ett hälsohem (hälsostation, hälsocenter) i varje län. Med utgångspunkt i de enklaste (prisbilligaste) krav som kan ställas på byggnader, inredning m. m. och med viss verksamhet från hälsocentret Tallmogården som mönster, bör vissa normer för godkända hälsohem ganska lätt kunna utvecklas. Det omvittnas ofta att någon viss naturmetod synes ha varit den enklaste och ibland mest verkningsfulla vägen till hälsa från ett flertal sjukdomssituationer. Detta har då - i många fall - skett utan tillsyn av legitimerad läkare, vilket i vissa fall kan innebära ett avsevärt risktagande. Då kunnig läkare finnes att tillgå - och denne kan godtaga behandlingsformen - kan naturmetoden kompletteras med sakkunnig uppföljning av patientens tillstånd och eventuellt erforderliga korrigeringar kan göras i behandlingen. På de flesta hälsohem finns dock inte någon läkare. Föreståndare och närmaste medhjälpare har ofta stor erfarenhet av de behandlingsformer m. m. som användes vid resp. hem och många synes uppnå mycket tillfredsställande resultat. Men i den mån som nya hälsohem öppnas av personer som kan ha en ideell inställning och god vilja men saknar kunskaper och erfarenhet, kan olyckliga situationer uppstå. Här erfordras någon form av kvalifikationsbedömning av vederbörande. Som ovan nämnts får det väl betraktas som ett angeläget önskemål och en naturlig utveckling att det finns ett eller flera kunnigt och seriöst arbetande hälsohem (hälsocenter, hälsostationer) i varje län med tillgång till läkare med önskvärd kompletteringsutbildning. Det bör kunna bli högst värdefulla avlastningar av bl. a. länsdelssjukhusen, som därvid kan koncentrera verksamheten mera på mera komplicerade sjukdomsfall, olycksfall m. m. Tanken är att kunniga och förstående läkare i primär-, region- och länssjukvården skall ha behörighet att vidarebefordra patienter till erkända hälsohem, i de fall då detta anses vara till fyllest eller t. o. m. är lämpligare än t. ex. att dosera starka biologiskt främmande ämnen till patienter med redan tidigare hårt belastad organism. Vård och behandling i den i flera avseenden enklare men naturligare miljön vid hälsohemmen blir också avsevärt billigare för respektive landsting. Om man beaktar de ökade möjligheterna att utöva välgörande allsidig friskvård i anslutning till hälsohem, hälsocenter och kurorter, så bör intresset för att stödja och utnyttja sådana anläggningar ytterligare stegras. För den som har förståelse för friskvårdens betydelse och inser att de naturenliga behandlingsmetoderna har sitt stora värde och berättigande i samhället, bör det inte vara svårt att finna exempel på platser som är väl lämpade som hälsocenter i olika län. Som exempel kan nämnas delar av det nedläggningshotade militärlägret vid Rommehed i . Inortodox sjukvård - på gott och ont Hela registret av sådana utövare behöver inte uppräknas här. Det finns ett flertal nya behandlingssätt och benämningar utöver dem som förtecknats på s. 86 i kvacksalveriutredningens betänkande (SOU 1956:29). Ett antal av dessa utövare har obetingat stora teoretiska kunskaper, omfattande erfarenhet och något som bör tillåtas att kallas skicklighet inom sitt verksamhetsområde. Å andra sidan förekommer här dess värre även mycket omfattande och okunnig amatörverksamhet. Detta måste allmänheten förskonas ifrån. En av riskerna med den förekommande verksamheten är - i många fall - den uteblivna provtagningen, utredningen och den säkra diagnosen. I den mån patienter härigenom blir otillräckligt eller fel behandlade kan konsekvenserna för dessa bli oerhörda. Utövare som skapar risker för patienter borde på något sätt avstängas från möjlighet att behandla patienter, medan utövare med visst kunnande och erfarenhet bör ges fortsatt möjlighet att verka i samhället. Detta reglerade förhållande är svårt att uppnå i tillfredsställande grad, men det bör vara möjligt att komma en god bit på väg genom att vissa kravspecifikationer utarbetas av de mera kunniga och seriöst verksamma i samråd med . Då det ofta förefaller som om de kunniga och seriöst arbetande utövarna inom den icke konventionella sjukvårdens olika fack är kritiskt inställda till dem som så att säga fuskar i yrket bör sådana kravspecifikationer kunna framställas relativt snart om än inte utan konflikter. Förslagsvis kan begära förslag till och synpunkter på en kompetensbeskrivning och kravspecifikation för de vanligaste fackområdena. Detta är åtminstone ett första steg mot utbildningskrav, examination och inklassning i kompetens- eller legitimationsnivå. Kunniga och seriöst verksamma utövare bör därefter medges någon form av registreringsförfarande vid och därmed erhålla utövningsrätt. Nutidens i allmänhet relativt högt ställda medicinska säkerhetskrav nödvändiggör alltså en viss grad av sanering inom detta verksamhetsfält. Detta innebär inte något avsteg från viljan att främja användningen av lämpliga naturläkemedel och -metoder, men det är ett steg i riktning mot att göra användningen av dem säkrare. Detta är den tredje komponenten i den fria vårdsektorn. Enligt uppgift pågår inom denna bransch en fortlöpande studieverksamhet som skall syfta till att ge personalen god kännedom om varusortimentets biologiska sammansättning, framställnings- och odlingsförhållanden, renhet m. m. samt även om de för människan viktiga fysiologiska funktionerna, miljöförhållandena m. m. Avsikten synes vara att kunna ge en förtroendefull kundservice, även om personalen numera inte äger rätt att meddela varans förmenta verkan på organismen. Även i hälsokostbranschen bör det krävas viss utbildning av personalen och en viss legitimationsnivå för innehavaren av en sådan butiksverksamhet. Det bör vara angeläget för en seriös butiksinnehavare och för branschens grossister m. fl. att rätt kunna bedöma varornas innehåll, renhetsgrad, odlingsförhållanden m. m. för att ärligt kunna motsvara benämningen hälsokostbutik, naturkostbutik eller liknande. Hela den fria vårdsektorn omfattas med stigande intresse och förståelse - inte minst av landets ungdom. Som någon sorts motvikt mot allmänt förekommande föroreningar och gifter önskar man möjligaste giftfrihet och högt naturligt näringsvärde i det man skall äta, dricka och medicinera med. Det tidigare ensidigt framhävda värdet av kolhydrater, fetter och kalorier har numera kompletterats med begreppen mineraler, närsalter, spårämnen och t. o. m. vitalämnen. Allt fler förstår hur i grunden lågt livskvalitetsvärde de högt industribearbetade paketfödoämnena har - detta som så bakvänt kallats för livsmedelsförädling. Allt fler kommer till insikt om riktigheten i det gamla frisksportaruttrycket du är vad du äter. I samband med denna omsvängning till mindre denaturaliserad och mer naturlig föda blir troligen även kraven på tillgång till enkla naturenliga sjukvårdsmetoder - för dem som så önskar - alltjämt stora. Det finns utvecklingsmässigt sett ingen anledning att tro att svenska folket upphör med viljan att få utnyttja naturenliga metoder och läkemedel - vare sig det gäller gamla folkmediciner, kiropraktik eller homeopati. Därför finns det all orsak att påbörja en upprustning - såvitt möjligt i vänlig förstående och positiv anda - jämte en sanering inom den fria vårdsektorn. Seriöst utövad verksamhet som uppfattas som värdefull bör ges erforderlig teknisk hjälp till att fungera på lämpligt sätt. Det kan vara fråga om viss utbildningshjälp, examinering etc. Intresserade läkare bör erbjudas kompletterande utbildning för att skapa förståelse för ifrågavarande verksamhet inom länen. De bör kunna fungera med anknytning till hälsohem, kiropraktorer och andra utövare, såsom lärare, inspektörer, examinatorer etc. Detta skulle innebära en viss grad av samverkan och integration i så stor omfattning som det av olika skäl låter sig göras. bör man skapa möjligheter att sanera bort det som är dåligt och skadligt. Genom att med utbildningshjälp, examination och vissa legitimationsnivåer profilera den härför lättast godtagbara delen av fria utövare kan förhoppningsvis en viss grad av självsanering inom området uppnås. De i motionen föreslagna åtgärderna avser att främja ett komplement till den konventionella sjukvården och att därmed vidga vårdsektorn med vissa acceptabla och av många patienter önskade alternativ. Det som i motionen benämnes den icke konventionella sjukvården och den fria vårdsektorn representerar ett invecklat och svårgenomskådligt område. En utredning med allsidig och opartisk sammansättning skulle dock kunna bringa reda i frågor rörande kompetenskrav, samarbetsmöjligheter, stöd till viss verksamhet och utbildning m. m. Vi anser detta vara av stor vikt med hänsyn både till folkopinionen och folkhälsan. Det finns inte någon anledning att avfärda alla sjukvårdsformer och läkemedelstyper, som inte är accepterade enligt bedömningsgrunden vetenskap och beprövad erfarenhet. Det finns självfallet inte heller någon orsak till att utan närmare granskning acceptera alla förekommande former av verksamhet inom den fria vårdsektorn. Vad som alltså verkligen behövs är att man utan onödig prestigekänsla reder ut frågekomplexet - håller fast vid det värdefulla och förkastar det dåliga. Med hänvisning till vad som framförts i motionen hemställs att hos regeringen anhåller om 1. stödåtgärder för att främja verksamheten vid seriöst arbetande s. k. hälsohem, i huvudsak enligt motionens mening, 2. utredning beträffande utbildningsstöd, samverkansmöjligheter med den etablerade sjukvården samt krav och legitimationsnivåer för utövare av verksamhet inom den icke konventionella sjukvården såsom nämnts i motionen. () i Ulfsbyn