mot · FZ02825 · 1976-01-23 00:00:00 — Motion 1975/76:825 av m. fl. om den kommunala avfallshanteringen När 4 § i kommunala renhållningslagen trädde i kraft utvidgades kommunens skyldighet att forsla bort hushållsavfall till att avse hela kommunens område från att förut ha omfattat i huvudsak stads- eller byggnadsplanerade områden. Denna skyldighet, det s. k. obligatoriska kommunala renhållningsmonopolet, innebär bl. a. att kommunen skall ombesörja bortforsling av hushållsavfall från fastighet där sådant avfall uppkommer, om inte beviljar kommunen dispens. Otvivelaktigt har den nya renhållningslagen bidragit till en minskad nedskräpning och en bättre miljö. Men lagen visade sig också ha skönhetsfläckar. efter bestämmelsernas ikraftträdande uppstod svårigheter vid tillämpningen, framför allt inom glesbygdsområden. Problemet påtalades i en rad riksdagsmotioner. Anmälningar förekom också till konsumentombudsmannen (KO). Denne anförde i en skrivelse att i vissa fall rimlig hänsyn inte tagits till främst glesbygdens och fritidsområdenas skilda behov av renhållningstjänster. Enligt KO:s mening borde det vara möjligt att utforma schabloner på sådant sätt, att många av de negativa verkningar för fastighetsägarna som avspeglats i riksdagsmotionerna inte behövde uppstå. Sedan en av jordbruksministern tillsatt arbetsgrupp penetrerat frågan, framlades propositionen 1974: 163 med hemställan om vissa uppmjukningar i 4 § kommunala renhållningslagen. Propositionen vann bifall, men tillämpningen av de nya bestämmelserna har varit långt ifrån friktionsfri. Orsakerna har varit flera. Gränsdragningen mellan tätort och glesbygd har varit svår att göra. I många fall har kunnat påvisas hur fastighetsägarna själva, inte bara i ren glesbygd utan även i mindre tätorter, kunnat ombesörja renhållningen både effektivt, smidigt och till låg kostnad. Trots detta har sophämtningsavgifter avkrävts fastighetsägarna. Länsstyrelserna har å sin sida i många fall tillämpat en rigorös tolkning av lagen vid avgörandet av dispensärendena. Detta har medfört att kommunerna ansett det ofruktbart att begära undantag, trots att dessa varit motiverade. Helt naturligt har därför irritationen ökat. har emellertid förekommit flera uppseendeväckande uttalanden från statsrådens sida i frågan. Regeringsledamöter har uttalat att kommunerna i ökande grad borde kunna lösa renhållningen och den därmed följande sophämtningen på ett smidigt sätt. 1975/76: 825 Uttalandena kan inte tolkas på något annat sätt än att man inom regeringskretsen nu anser att kommunerna bör ordna renhållningen så som de finner vara mest lämpligt. Slutsatsen måste då bli att lagen bör få en sådan utformning att den i klartext ger kommunerna denna rätt. Den måste även öppna möjlighet för kommunerna att själva avgöra om hämtning av avfall skall ske genom kommunens försorg eller inte, såvitt därmed inte följer sanitära olägenheter. Kommunerna måste ju anses besitta den bästa lokalkännedomen och praktiska kunskapen härvidlag, och länsstyrelsernas roll bör därmed kunna inskränkas till sedvanlig uppsikt över lagens efterlevnad i sanitärt hänseende samt vara besvärsinstans för den enskilde medborgaren. En lagändring i denna riktning står dessutom i god samklang med den kommunala självstyrelsens grundidé. Problemet är dock inte så enkelt att man kan lösa det enbart genom att ändra den kommunala renhållningslagen. Tillämpningen av den kommunala renhållningslagen är nämligen intimt förknippad med andra lagar och bestämmelser. Dit hör renhållningskungörelsen, lokala hälsovårdsförordningar utfärdade med stöd av hälsovårdsstadgan och den av regeringen fastställda normalhälsovårdsordningen lagen om kommunala renhållningsavgifter samt naturvårdslagen. Hela det berörda lagkomplexet måste enligt vår uppfattning bli föremål för en samlad översyn med sikte på att de aktuella lagarna och bestämmelserna harmoniseras och att möjligheter ges till en snabb och smidig tillämpning på primärkommunal nivå. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en skyndsam översyn av de lagar och förordningar som reglerar avfallshanteringen och framlägger förslag till sådana ändringar att kommunernas möjligheter till ökad smidighet vid tillämpningen av dessa regler underlättas. () i Skärstad . () i