mot · FZ02781 · 1976-01-22 00:00:00 — Motion 1975/76: 781 om inrättande vid av en professur i långvårds En stor del av befolkningens kontakter med hälso- och sjukvården är av tillfällig och kortvarig natur. För vissa människor kan det dock bli fråga om långvariga och ibland livslånga kontaktbehov. Många långtidssjuka kan få hjälp i öppen vård men för en del människor, främst gamla och personer med speciella vårdproblem, uppstår behov av långvarig sluten vård. För att tillgodose sådana vårdbehov har särskilda enheter, långvårdskliniker och sjukhem, skapats. På grund av platsbrist har även ålderdomshem, enskilda vårdhem och ofta i avsevärd omfattning också kortvårdsplatser vid lasarett kommit att användas för långtidssjukvård. Utvecklingen av långtidsvården har karaktäriserats av starkt ökande vårdresurser, men också av en differentiering på skilda vårdformer. Långtidsvården kännetecknas numer av en klart avgränsad och självständig vårdverksamhet med förankring i såväl slutna som öppna vårdformer. Långtidssjukvård är ett blandat vårdområde som spänner över hela sjukdomspanoramat. Patientens vårdbehov bör vara vägledande för val av vård i varje enskilt fall. Den institutionsbundna långtidssjukvården bör utbyggas i decentraliserad form med minst ett lokalt sjukhem i varje kommun. Långtidssjukvården skall tillgodose andra vårdbehov och fylla andra funktioner än den slutna korttidsvården. Vårdtyngdsmätningar har givit vid handen att långvårdspatienter har ett stort omvårdnads- och medicinskt tillsy nsbehov. Målet vid skapande av en funktionsduglig aktiv långtidssjukvård bör vara att i största möjliga utsträckning integrera de olika delarna till en vårdkedja som passar in i det övriga utbudet av hälso-, sjuk- och socialvård. Stora krav kommer att ställas på kvalitet och därmed på utbildning och forskning för alla personalkategorier. F. n. råder stor läkarbrist inom långtidssjukvårdens område. Tillgänglig statistik talar för att det, trots starka prioritering av denna vårdgren, råder ett ringa intresse bland läkarkåren. Möjligheterna att besätta överordnade tjänster med utbildningsfunktioner torde vara synnerligen begräsade. uttalar i en skrivelse till universitetskanslersämbetet (UK.Ä), daterad , att denna "för sin del finner starka skäl tala för en upprustning av forskningsresurserna inom långvårdsmedicinens område. riksdag beslöt att en professur i geriatrik skulle inrättas och på förslag av UKÄ till riksdag kom denna professur att få sitt säte vid medicinska fakulteten i . UKÄ har vidare - efter förslag från fakultetsberedningen för medicin, odontologi och farmaci, som givit ytterligare resurser i geriatrik särskild prioritet och med överlämnande av skrivelse från angående utbyggnad av forskningsresurserna inom långvårdsmedicinens område - föreslagit att en professur i långvårdsmedicin, särskilt geriatrik inrättas vid i . Departementschefen biträder UKÄ:s förslag och beräknar nu medel för tjänsten. Detta förslag hälsar vi med stor tillfredsställelse, men det kan väl knappast vara till fyllest för att avhjälpa den stora läkarbrist inom långtidssjukvårdens område som alla instanser är eniga om föreligger och som förmodligen kommer att bli alltmera prekär allteftersom vårdgrenen utbyggs. För att ytterligare avhjälpa denna brist och ta till vara en del av de väntade stora läkarkullarna framöver, borde utrymme för att inrätta en professur i ämnesområdet också i föreligga. MLL har i yttrande över Lunds universitets petita påpekat behovet av en sådan tjänst. Förutsättningarna för en sådan satsning synes vara synnerligen goda mot bakgrunden av att rehabiliteringsklinik, socialmedicinsk institution, sjukgymnastikavdelning och gerontologiskt centrum redan är etablerade inom landstingsområde. Med hänvisning till det anförda hemställes att beslutar att en professur i långvårdsmedicin inrättas vid . 1NGVAR-SVENSSON (c) ()