mot · FZ02727 · 1976-01-23 00:00:00 — Motion 1975/76: lil av m. fl. om en ny ekonomisk världsordning, m. m. biståndssamarbete med fattiga länder har som mål att bidra till arbetet på en utjämning av klyftan mellan rika och fattiga länder. Vårt biståndssamarbete har utformats utifrån insikten att jämlikhetens princip inte kan tillåtas stanna innanför vårt lands gränser. Skall mänskligheten ha en chans att överleva skall fred och trygghet kunna garanteras för framtiden måste klyftorna mellan rika och fattiga länder minskas och arbetet på att åstadkomma global jämlikhet intensifieras. Våra förutsättningar att aktivt bidra till dessa strävanden är goda. En konsekvent neutralitetspolitik med ett stigande materiellt välstånd här i landet har härvidlag spelat den avgörande rollen. Den politiska enigheten kring huvudlinjerna i vårt biståndssamarbete har även haft stor betydelse. Politik för global jämlikhet a) Ny ekonomiska världsordning I motioner till 1974 och riksdagar har närmare utvecklat hur det svenska biståndssamarbetet med fattiga länder bör utformas. Målet är global jämlikhet som grund för en internationell solidaritet. Jämlikheten är en fråga om rättvisa, om demokrati och om överlevnad. biståndsinsatser och internationella åtaganden i övrigt måste vara underordnade kravet på global jämlikhet. Det är helt klart att en ändrad utformning av den internationella biståndspolitiken måste ske. Ökade ekonomiska insatser från de rika ländernas sida har inte förmått vända utvecklingen i riktning mot en ökad jämlikhet. Tvärtom: klyftorna mellan rika och fattiga länder ökar . Livsmedelskrisen förvärras alltmer, analfabetismen ökar i de fattiga länderna, medan standardstegringen i de rika länderna fortsätter. Denna utveckling visar med all önskvärd tydlighet att de rika ländernas biståndsinsatser inte räcker för den önskade utvecklingen mot ökad global jämlikhet. Mot denna bakgrund har från sjätte och sjunde extra generalförsamlingar presenterats program för en ny ekonomisk världsordning till vilka vårt land uttryckligen anslutit sig. Om de genomförs, kan de inleda en ny era i arbetet på ökad jämlikhet. 1 1975/76. 1975/76: 727 I det FN-beslut som vi, till skillnad från många andra i-länder, anslutit oss till, heter det bl. a. att vi beslutsamt skall arbeta för upprättande av en internationell ordning baserad på rättvisa, oinskränkt jämlikhet, ömsesidigt beroende, gemensamma intressen och samarbete mellan alla stater, oberoende av ekonomiska och sociala system. Som man kunnat förvänta sig slogs också fast att global jämlikhet inte enbart åstadkommes genom ökade biståndsinsatser från de rika ländernas sida utan fastmer genom åtgärder inom de rika länderna själva. Utgångspunkten härför är bl. a. det faktum att den rika världen konsumerar oändligt mycket mer av jordens resurser än den fattiga världen. Den nya ekonomiska världsordning, vars huvudpunkter vi vill instämma i och vars tillkomst vi skulle välkomna, innebär sålunda att förändringar måste genomföras också i vårt samhälle. Med hänsyn härtill är det nödvändigt att vi i vårt land ser över vilka inhemska åtgärder som kan vara nödvändiga, för att vår anslutning till beslutet om en ny internationell ekonomisk ordning inte skall stanna vid tomma ord. Det kan bli fråga om tämligen omfattande förändringar i vårt samhälle: ändrade konsumtionsmönster, ökad självförsörjningsgrad också inom andra sektorer än jordbruket, en mer socialt inriktad utrikeshandel, förändringar i valutapolitiken och mycket annat som direkt berör varje svensk medborgare. Med hänsyn härtill vill vi föreslå att en parlamentarisk utredning tillsätts med uppgift att se över vilka förändringar som måste ske i vårt land för att målsättningarna i programmet för en ny ekonomisk ordning skall kunna förverkligas. Det får sedan ankomma på regeringen att på grundval av denna utrednings resultat framlägga förslag till nationella reformer som ligger inom ramen för en aktiv medverkan i en global jämlikhetspolitik. b) Starkare satsning på opinionsbildning nödvändig Starkt ökade satsningar i informerande syfte måste också genomföras för att förankra de krav på förändringar i vårt land som en anpassning till en ny ekonomisk världsordning ställer. Enligt vår mening bör förslag från den utredning, som vi i det föregående föreslagit att skall uppdra åt regeringen att tillsätta, bli föremål för omsorgsfulla och grundliga diskussioner i cirklar, föreningar och organisationer innan konkreta förslag föreläggs . Nedan anges i punktform några av de åtgärder som måste övervägas: Informationen om FN:s generalförsamlingar och extrasessioner måste förstärkas. Anslagen från SIDA till studieförbunden bör byggas ut och studieförbunden stimuleras att utarbeta studieprogram kring frågorna om en ny ekonomisk världsordning. 1975/76: 727 Studieförbunden bör ges statliga medel för att kunna genomföra en studiecirkelkampanj av samma typ som föregick energipolitiska beslut, Energi 75 om en ny ekonomiska världsordning och om de krav som ett förverkligande ställer på svensk produktion, konsumtion och livsstil. c) Multilaterala insatser måste prioriteras Inte minst FN-besluten från de sjätte och sjunde extra generalförsamlingarna visar med all önskvärd tydlighet att en utveckling mot global jämlikhet endast kan ske genom åtgärder på det internationella planet. I tidigare motioner har givit uttryck för uppfattningen att de svenska insatserna i större utsträckning än bör gälla multilaterala insatser. Till det som i dessa motioner sägs kan nu läggas att FN-besluten ger anvisningar om vilka områden och vilka organ som härvidlag i första hand bör komma i fråga för bl. a. svenska insatser. Vi konstaterar att förslagen i budgetpropositionen inte tyder på en motsvarande uppfattning hos dem som bär ansvaret för biståndspolitikens konkreta utformning. Med hänsyn till att de anslagsökningar som föreslås i huvudsak betingas av kostnader för redan ingångna avtal är vi dock inte nu beredda att föreslå några större förändringar i detta avseende. Enligt vår mening bör emellertid , genom ett tillkännagivande till regeringen, redan nu understryka vikten av att det multilaterala biståndet ges ett ökat utrymme inom ramen för det totala anslaget för internationellt biståndssamarbete. Global jämlikhet förutsätter decentralisering Från sida har vi i de ovan nämnda motionerna till 1974 och riksdagar starkt understrukit vikten av att decentraliseringstanken får utgöra grunden för internationella och nationella åtgärder syftande till global jämlikhet. Enligt vår mening är en i praktisk handling omsatt decentraliseringspolitik förutsättningen för att åstadkomma global jämlikhet. a) roll vid välkommet tillfälle att försöka få internationellt gehör för detta synsätt erbjuder om boende- och bebyggelsemiljö (Habitat) som planeras äga rum i innevarande år. De frågor som konferensen skall behandla ingriper direkt i arbetet på global jämlikhet, bl. a. genom att konferensen ges möjlighet att föreslå åtgärder som syftar till att motverka vad många under miljökonferensen i angav som sina främsta miljöproblem: urbaniseringen och arbetslösheten. 1975/76: 727 Konferensen måste, enligt vår mening, på allvar granska den politik som har lett till de i många fall katastrofala resultat som redovisades under bl. a. miljökonferensen. Konferensens huvuduppgift måste vara att ange alternativ, dels för att häva den situation som föreligger, dels för att förhindra att en upprepning sker . Decentralisering är det nödvändiga alternativet. Till allt annat innebär storstädernas våldsamma tillväxt överhängande risker för att stora delar av världens befolkning inte kan ges en tillfredsställande livsmedelsförsörjning. Denna slutsats är enkel att dra med utgångspunkt från nu kända fakta och den förutsebara utvecklingen : Mer än hälften av befolkningen i den rika världen bor i samhällen med mer än 20 000 invånare. går en ström från mindre tätorter till större städer. De största befolkningskoncentrationerna, med 78 miljoner invånare, växer dubbelt så fort som mindre tätorter. kan, om hittillsvarande utveckling får fortsätta, utvecklas sammanhängande storstadsområden med upp till 30 miljoner invånare. En annan stark tendens är att folkmängden minskar i stadskärnorna, medan ytterområdena växer mycket starkt. Urbaniseringen i de rika länderna är till skillnad från situationen i de fattiga länderna en följd av industrialiseringen och liksom i i många fall en följd av en medveten politisk styrning. Industrin har dragit till sig arbetskraft. har industrin fått lättillgängliga marknader i sin närhet liksom också konsumenter väl samlade i andra stora centra i egna och andra länder. Stordriften har påskyndat urbaniseringen. Företagen har inte behövt betala för den yttre misshushållning som koncentrationen och storstadstillväxten fört med sig. Avfall, bostadsbyggande, kommunikationer etc. har i stället varit en källa till inkomster för industrin. I de fattiga länderna går en massiv och okontrollerad ström av människor från landsbygd till storstad. Många av de största städerna växer , med en ständigt växande slum som följd. Om denna utveckling tillåts fortsätta, kommer storstadsbefolkningen totalt sett att vara lika stor som antalet landsbygdsboende. Detta innebär en förändring av gigantiska mått i de fattiga länderna, vilka riskerar totalt sammanbrott av hela sin sociala organisation. Mångdubbelt större slumområden än blir i en sådan situation en oundviklig följd. Anledningen till denna folkström mot städerna är att jordbruket inte förmår att sysselsätta och försörja den växande landsbygdsbefolkningen. De människor som flyr från landsbygden drivs av en strävan att försöka förbättra sin situation. Slummen runt städerna erbjuder dock knap 1975/76: 727 past någon förbättring. Möjligheten att få arbete är ytterst liten, men hoppet håller människorna kvar. Den utbildade arbetskraften inom den moderna sektorn bildar en sorts överklass med högre löner än folkflertalet. Deras situation utövar en lockelse som ytterligare driver på urbaniseringen. Det ökade trycket på städerna skapar sålunda stora problem. Ett av dessa problem gäller den framtida livsmedelsförsörjningen i samband med förändrad markanvändning. Industritillväxten i de rika länderna i kombination med befolkningstillväxten leder till en omfattande urbanisering som tar mark från livsmedelsproduktionen och överför den till annan användning. kommer sålunda att få behandla frågor som i högsta grad berör mänsklighetens framtid. Från sida har vi gått i spetsen när det gällt att här i landet formulera alternativ till den centraliseringspolitik som ligger bakom de problem som nu samlas för att försöka lösa. Det är av största vikt att regeringen inför denna viktiga konferens drastiskt omprövar den centraliseringspolitik som väglett dess nationella handlande och att regeringen blir mer lyhörd för kraven på en ny, decentralistiskt inriktad, politik. En sådan omprövning är nödvändig för att komma till rätta med de problem som den centralistiskt inriktade politiken skapat också på det internationella planet. Den svenska delegationen till måste sålunda ges sådana instruktioner för sitt agerande att den får praktiska möjligheter att framlägga konkreta förslag i decentralistisk riktning, dvs. möjligheter att ta upp förslag som framfört på det nationella planet. om kvinnans ställning resulterade i en världsaktionsplan för jämlikhet mellan könen. Denna plan har sedan behandlats av , och man enade sig där om åtgärder för att försöka följa upp konferensens resultat. Kvinnorna i de fattiga länderna måste själva finna sin väg till frigörelse och medinflytande. Vi kan bidra till en sådan utveckling t. ex. genom att i ett informationsutbyte m. m. redovisa de erfarenheter vi själva har gjort. Den alfabetiseringskampanj som förutsätts genomföras bland kvinnor i de fattiga länderna och som i världsaktionsplanen givits högsta prioritet förtjänar vårt aktiva stöd. Hänsyn till möjligheterna att bidra till denna kampanj bör tas vid utformning av konkreta biståndsprojekt. Vi bör på motsvarande sätt arbeta för att inom det multinationella biståndssamarbetet ges motsvarande möjligheter. Det ökande västerländska inflytandet i fattiga länder har skapat sär 1975/76: 727 skilt stora problem för kvinnorna. I t. ex. många har kvinnan traditionellt haft en mycket stark ställning i produktionen. När nya jordbruksmetoder vinner terräng och traditionella kulturmönster bryts ner, blir kvinnorna av olika skäl bundna till hushållet. Männen utbildas i den nya tekniken, medan kvinnorna förlorar sin tidigare starka ställning i samhället. Världsaktionsplanen ger hög prioritet åt landsbygds- och jordbruksutveckling, och däri inbegrips även fortgående rådgivning till kvinnor. Enligt vår mening bör multilaterala och bilaterala biståndsinsatser inom detta område innebära satsningar i fråga om integrerad utbildning för män och kvinnor. Vi förutsätter att åtgärder inom ramen för världsaktionsplan följs med största uppmärksamhet av den svenska FN-delegationen men även av den s. k. jämställdhetsdelegationen här i . Med hänsyn till den stora vikt vi lägger vid möjligheterna att aktivt följa och påverka den utveckling som världsaktionsplanen vill bereda marken för finner vi det angeläget att regeringen i skrivelser till redovisar vad som gjorts och vad som planeras i dessa avseenden. Riksdagspartierna får därigenom, utöver den rena informationen, möjligheter att genom egna förslag bidra till att påskynda den utveckling mot ökad jämlikhet mellan könen som är helt nödvändig för att arbetet på att åstadkomma global jämlikhet skall krönas med framgång. Inom FN finns Kommissionen för kvinnans ställning. Denna kvinnokommission har fått i uppdrag att granska de rapporter som kommer in till FN om uppföljningen av världsaktionsplanen samt att rapportera huvudtendenser och utvecklingslinjer till FN:s ekonomiska och sociala råd (ECOSOC) samt till kommittén för översyn av för det andra utvecklingsårtiondet. Enligt vår mening ger den av FN antagna världsaktionsplanen anledning att se över vilka möjligheter som finns att ge kommissionen vidgade arbetsmöjligheter och ett större inflytande. Nuvarande förhållanden innebär att kommissionen endast sammanträder , vilket inneburit en allvarlig begränsning i kommissionens möjligheter att på ett tillfredsställande sätt övervaka jämställdhetsfrågoma. Enligt vår mening bör initiativ tas i syfte att möjliggöra för kommissionen att sammanträda . bör, trogen sina traditioner på detta område, vara pådrivande i detta sammanhang, och instruktioner i enlighet härmed bör ges till den svenska FN-delegationen. I budgetpropositionen föreslås anslaget för internationellt biståndssamarbete för kommande budgetår utgå med 3 122 milj. kr., vilket innebär att anslaget ligger kvar på oförändrat en procent av bruttonationalprodukten. 1975/76: 727 Jämfört med innevarande budgetår innebär detta en ökning av anslaget med 262 milj. kr. Vi konstaterar att i stort sett hela ökningen lagts på det bilaterala biståndssamarbetet, medan de multilaterala biståndsinsatserna ligger kvar på oförändrad nivå eller i en del fall föreslås nedskurna. Av skäl som vi utvecklat i det föregående vill vi inte föreslå förändringar i denna fördelning. Vi vill emellertid här understryka vad ovan sagts om den framtida fördelningen mellan anslagen för multilateralt och för bilateralt biståndssamarbete. I propositionen föreslås vidare att biståndsanslagen schablonmässigt bör öka under budgetåren 1977/78 och 1978/79. Enligt vår mening skulle en sådan på schabloner fastlåst höjning av biståndsanslagen innebära en stelbenthet, som på intet sätt uppvägs genom fördelar med en sålunda på förhand framskriven beloppsjustering. Vi delar synpunkten att biståndssamarbetet kräver långsiktig planering och att det är väl motiverat att ange någon grund för anslagens framtida storlek. Enligt vår mening bör minimum vara en procent av BNP, med de ökningar därutöver som kan motiveras av kriser eller katastrofer eller särskilda satsningar för de hårdast drabbade fattiga länderna. I avvaktan på förslag från biståndspolitiska utredningen vill vi inte nu föreslå avgörande ändringar i valet av programländer eller av länderramamas storlek. Ett undantag härvidlag utgör . När våra samarbetsländer i allmänhet och programländer i synnerhet kan bedömas av egen kraft svara för sin befolknings livsmedelsbehov, sociala och medicinska hälsa bör avtalen omprövas. Kan därtill uppvisas klara tecken till att dessa länder också kan upprätthålla och successivt förbättra levnadsförhållandena i det egna landet bör, i samarbete med detta land, det svenska biståndet avvecklas i takt med att tidigare ingångna avtal och överenskommelser fullföljs. I motion till riksdag ansåg vi oss från sida kunna konstatera en sådan utveckling på , varför vi fann goda skäl att föreslå ett lägre belopp än vad som till riksdag föreslogs från regeringen. Enligt vår mening fanns det ingen anledning att ingå ett nytt avtal om ett enskilt industriprojekt i landet, utan vi menade att ytterligare försämrade levnadsförhållanden i andra länder gjorde det befogat med en omfördelning. Utvecklingen på har inte givit oss anledning att ompröva vår bedömning från föregående år. Snarare har nya faktorer tillkommit, som gör det än mer befogat att ta upp överläggningar med den kubanska regeringen om en successiv nedtrappning av de svenska biståndsinsatserna. Enligt vad som framfördes vid det kubanska är det kubanska folket fullt i stånd att fortsätta uppbyggandet 1975/76: 727 av det egna landet med egna krafter. ekonomiska resurser är sådana, att det blivit möjligt för landet att självt anslå medel för aktivt biståndssamarbete. Vi konstaterar därutöver att ekonomiska resurser uppenbarligen också medger aktiv militär intervention i de pågående striderna i . Med hänsyn till de ekonomiska resurser som förfogar över och de goda möjligheter till en fortsatt välfärdsutveckling på som uppenbarligen föreligger vill vi här upprepa vårt tidigare krav om att diskussioner inleds om en successiv nedtrappning av det svenska biståndet till . Diskussionerna måste självfallet grundas på principen att ingångna avtal skall hållas och påbörjade projekt fullföljas. Enligt uppgifter från det svenska erfordras för att denna princip skall kunna upprätthållas en länderram för på 40 milj. kr. under /77, 30 milj. kr. 1977/78 och högst 5 milj. kr. 1978/79. Med hänsyn härtill förordar vi att länderramen för fastställs till ovan angivna 40 milj. kr. för kommande budgetår samt att avtrappningen sker med de belopp som angivits ovan. Med hänsyn till de goda förbindelser som bl. a. skapats genom biståndssamarbetet torde förutsättningarna för en utveckling av samarbetet i nya former, t. ex. kultursamarbete m. m., vara mycket goda. I tidigare motioner har vi från sida starkt understrukit den vikt vi lägger vid jordbruksutvecklingen. Beslutet på världslivsmedelskonferensen om inrättandet av en jordbruksutvecklingsfond hälsade vi sålunda med stor tillfredsställelse, och enligt vår mening bör aktivt försöka påverka andra bidragsländer att, i enlighet med sin vid konferensen uttalade vilja, ställa medel till förfogande i en utsträckning som gör det möjligt för fonden att inleda sitt arbete. Anslagen till jordbruksutvecklingsfonden redovisas i budgetpropositionen under Övriga multilaterala bidrag. I denna anslagspost ingår även en särskild fond för att bistå de som drabbats hårdast av den ekonomiska krisen. Därutöver har under anslaget redovisats en mängd projekt som genomförs eller planeras i syfte att skapa nya kanaler för resursöverföring till bl. a. de fattigaste u-ländema. Detta anslag föreslås i propositionen minska från 146,9 milj. kr. till 76,64 milj. kr. Enligt vår mening finns det goda skäl att tillföra detta anslag ytterligare medel, varför vi vill förorda att anslaget höjs med 30 milj. kr. till 106,43 milj. kr. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar 1. att hos regeringen hemställa om tillsättande av en parlamentarisk utredning med uppgift att utreda konsekvenserna för Sve riges del av en anpassning till besluten vid FN:s sjätte extra generalförsamling med krav på en ny ekonomisk ordning, 2. att ge regeringen till känna vad i motionen under rubriken satsning på opinionsbildning nödvändig i punkterna 13 anförts beträffande statligt stöd till en informationskampanj om besluten vid FN:s sjätte extra generalförsamling med krav på en ny ekonomisk ordning och om de krav som ett förverkligande av FN-beslutet ställer på svensk produktion, konsumtion och livsstil, 3. att ge regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande vikten av att direktiven till den svenska delegationen vid om boende- och bebyggelsemiljö i innevarande år ges en sådan inriktning att delegationen får möjlighet att framlägga konkreta förslag i decentralistisk riktning i syfte att komma till rätta med de problem som centralistiskt inriktad politik också på det internationella planet skapat, 4. att ge regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande den långsiktiga fördelningen mellan anslagen till multilateralt och till bilateralt bistånd, innebärande en ökande andel för de multilaterala svenska biståndsinsatserna, 5. att ge regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande vikten av att ges möjligheter att granska regeringens åtgärder i anslutning till den av antagna världsaktionsplanen för kvinnor genom att i skrivelse från regeringen underrättas härom, 6. att ge regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande svenska initiativ i syfte att möjliggöra för kommission för kvinnans ställning att sammanträda , 7. att ge regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande principer för en framtida uppräkning av biståndsanslaget, innebärande en procent av bruttonationalprodukten som grund, och möjligheter till särskilda insatser vid kriser och katastrofer samt för insatser i de hårdast drabbade länderna, 8. att för /77 fastställa en länderram för till 40 milj. 9. att som sin mening uttala att de svenska biståndsinsatserna till skall upphöra i och med att ingångna samarbetsavtal fullföljs och att regeringen i enlighet härmed upptar förhandlingar med den kubanska regeringen om en avtrappning efter de linjer som anges i motionen, 10. att för /77 under anslaget Bidrag till intematio 1975/76: 727 nella biståndsprogram fastställa posten Övriga multilaterala bidrag till . () () () i Lane-Herrestad () i Glömminge () MAJ ()