mot · FZ022157 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:2157 av om sysselsättningsfrämjande åtgärder i Arbetslöshet kan inte accepteras. Den är ett ekonomiskt, socialt och mänskligt ont. Det samhälle som inte kan bereda alla sina medborgare ett meningsfullt arbete har dömt sig självt. Även socialdemokratin har tidigare haft denna uppfattning. Redan i Arbetarrörelsens efterkrigsprogram 1944 skrev man: Ingen arbetsför man eller kvinna skall mot sin vilja behöva vara utan sysselsättning än som erfordras för övergång från en verksamhet till en annan samt för utbildning och omskolning. , skrev så här 1951: Den fulla sysselsättningen skapar ett permanent inflationstryck. Vi vill för den skull inte avstå från densamma. Och en av socialdemokratins och fackföreningsrörelsens ideologer, , förklarade : Vi lever numera i ett fullsysselsättningssamhälle. Arbetslöshet av större omfattning eller varaktighet är inte längre tillåten. Det ständiga talet om den fulla sysselsättningen kom dock aldrig att gälla . Detta område fångades upp av utflyttningsströmmens brutala griparmar. De arbetslösa tvingades i stor utsträckning att lämna sin hembygd på grund av arbetsbrist. Det var den yngre och livskraftigare delen av befolkningen som flyttade från hemorten. Så är fortfarande fallet. Detta har inneburit att länets svårigheter tilltagit i ständigt ökad omfattning. Den s. k. rörlighetsstimulerande arbetsmarknadspolitiken löste inte problemen; den skapade bara nya och större problem för kommunerna och länet. Nettoutflyttningen från var inte mindre än 44 322 personer och var störst bland samtliga Norlandslän. Sedan den av myndigheterna organiserade rörlighetsstimulerande arbetsmarknadspolitiken satts in mot fick avflyttningen ännu snabbare takt och omfång. har länet 7 500 färre arbetstillfällen än . Utvecklingsbilden från är skrämmande. Varför har det blivit på detta sätt? Det finns bara ett svar att ge: Den svenska kapitalismen har getts fria händer att driva en kolonial politik visavi . SCA:s framfart i är i detta sammanhang ett talande exempel. var näringsutskott på studieresa i . De siffror som då presenterades borde ha varit skrämmande för utskottet. Då saknade 8 000 arbete, men det fanns endast 720 lediga platser. 4 300 var helt utan arbete. I beredskapsarbeten sysselsattes 1 400 och på arbetsmarknadsutbildning gick 2 500 personer. är arbetsmarknadsläget förvärrat. Enligt länsarbetsnämndens senaste rapport till var de arbetssökandes antal 1 000 fler än och räknar nu 8 900 arbetssökande; ungefär hälften av dessa var helt utan arbete. Ungdomsarbetslösheten är oroväckande. Över 3 000 ungdomar söker arbete. Antalet nyanmälda lediga platser har varit betydligt lägre än . Av rapporten framgår även att företagen i länet inte planerar att anställa ny personal. Däremot föreligger risk för permitteringar. Vad beträffar sysselsättningsgraden för kvinnor är städerna och bland de fyra städer i landet som ligger sämst till. Samtliga städer är att finna i . Av den undersökning som stad har låtit göra framgår att omkring 2 000 arbetstillfällen behövs för kvinnor fram . Även LO-ledningen har vid speciellt besök i länet studerat sysselsättningsförhållandena. Regeringsledamöter har gång på gång gästat länet i studiesyfte. sedan var landets statsminister på med stor uppvaktning från regering och departement. har återigen gäster från regeringen; representanter från inte mindre än sju departement. Vi varje tillfälle dylika gäster besöker är det stora rubriker i den socialdemokratiska lokalpressen, troligen för att rycka upp humöret på västernorrlänningarna. senast var de stora rubrikerna: Mer optimism , 'Palmes pojkar studerar glesbygdens problem. Västernorrlänningarna är klara över att det hjälper föga med dylika skriverier eller dessa många besök av högre dignitärer. Det är sysselsättning för dem själva det gäller. Inte ens Palmes dammsugningsexpedition tillsammans med Volvochefen, då han per flygplan undersökte områden för placering av industrier, gav resultat. Uppgiften om "dammsugningsexpeditionen återgavs som en sensationell nyhet i . De små statliga insatser som gjorts har inte förändrat helhetsbilden. Sysselsättningsläget har förvärrats. Självklart skulle läget ha varit ännu värre utan dessa insatser. Enligt tillgängliga uppgifter föreligger planer på att investera 5,5 miljarder i Statsföretag under , men inte ett enda av de planerade 3 000 nya arbetstillfällena hamnar i . Däremot skall vissa investeringar göras för att rädda livet på de små företagen i , som tillhör Statsföretags byggmaterialgrupp Essbo, som redovisar stora förluster. Enligt direktören i Statsföretag uppgifter till regeringen skall satsningen främst komma till godo. Varför då inte ett enda av de 3 000 nya arbetstillfällena till ? Man kan fråga sig om socialdemokratins starka förankring i och är orsaken till att detta län har behandlats så styvmoderligt. Vad beträffar utlokalisering av statliga verk till har dessa varit få i förhållande till behoven. uttalade sig enhälligt såväl som för att skulle förläggas till . Trots att även delegationen för omlokalisering av statlig verksamhet föreslog som lokaliseringsort stannade regerngen för . har genom SCA utsatt för den kraftigaste exploatering. De jättevinster som här har skapats har inte stannat kvar i ; de har i stor utsträckning exporterats till utlandet, där stora investeringar skett i en hel rad länder. De som skapat jättevinsterna åt har alltid tillhört de lågavlönade. SCA:s arvedel till blev en industriell kyrkogård. var helt utlämnat åt den privata företagsamheten, där storfinansen i form av SCA varit den dominerande. De yngre som gjordes arbetslösa genom SCA:s många företagsnedläggningar i omskolades på samhällets bekostnad och sändes söderut till i många fall i olika branscher. Den arbetskraft som gjorts arbetslös tog storfinansen inget ansvar för. fick i stället utbildad arbetskraft gratis. Av () många tidigare företag i återstår endast ett: Kramforsfabriken. Den är i stort sett nedkörd och har inte lång livstid kvar. En vanhävdslag för industrin borde ha stiftats för länge sedan; motionerade kommunisterna i i denna fråga. Efter all den vanskötsel och misshushållning med sina företag i där de snabba och stora profiterna varit de avgörande borde svara för ersättningsindustri, i varje fall för den industri som skall nedläggas, samt för att denna ersättningsindustri står klar innan Kramforsfabriken nedlägges och att den svarar för minst samma antal anställda som är sysselsatta vid Kramforsfabriken. Sysselsättning åt kvinnorna i inland Trots sysselsättningssvårighetema i länet i sin helhet är inland - Sollefteå- och Ångeområdena - de mest drabbade. Sysselsättning för kvinnorna saknas nästan helt. Endast mannens inkomst - om han har någon - skall svara för familjens livsuppehälle. Även om kvinnorna liksom männen är berättigade till kontant arbetsmarknadsstöd vid arbetslöshet är förutsättningen att vederbörande haft arbete. Det är dock ytterst sällsynt att kvinnorna haft sysselsättning på den allmänna arbetsmarknaden. De har alltså inga möjligheter att komma i åtnjutande av det kontanta arbetsmarknadsstödet. Då varken arbete och utkomst eller kontakt arbetsmarknadsstöd står till förfogande för kvinnorna är det mannens inkomst familjen skall leva av, förutsatt att denne har sysselsättning. Beredskapsarbete är ofta det enda som bjuds. I alltför många fall är det arbetslöshetskassan som får träda Levnadsstandarden är också den lägsta i länets inland. Den dyrtid som råder kräver att såväl mannen som kvinnan i familjen har arbete och är yrkesverksamma, om en någorlunda levnadsstandard skall kunna upprätthållas. Utbyggd åldringsvård med AMS-stöd Även om kommunerna i statligt bidrag erhåller av sina kostnader till hemhjälp anser sig kommunerna inte ha råd att bygga ut denna helt. Här skulle dock kunna skapas arbete för kvinnorna. De personliga ekonomiska kostnader som är förknippade med hemsamarithjälpen kan också verka menligt för denna vårds utbyggnad. Den höga medelåldern och pensionärernas stora antal gör åldringsvården, långtidsvården och hemsamaritvården ekonomiskt betungande för kommunerna. Denna vård som många har så stort behov av borde i stället byggas ut. Den kräver ökad personaltäthet. Härigenom skulle även skapas arbete för framför allt kvinnorna. Då kommunernas ekonomi lägger hinder i vägen för denna vårds utbyggnad och därmed tillskapandet av nya arbetstillfällen för kvinnor borde träda till för att med beredskapsarbeten ekonomiskt svara för detta slag av åldringsvård, i första hand försöksvis i inland. Sysselsättningen i har varit och är fortfarande i stor utsträckning beroende av såväl tillgången på skogsråvara som skogsindustrins inriktning. har råvara och halvfabrikat varit färdigprodukter. Talet om att bättre utnyttja skogsråvaran får inte leda till att den övervägande delen av produktionen även i fortsättningen skall bestå av pappersmassa och osågade trävaror. Den träförädlande delen av skogsindustrin i har relativt liten betydelse. Tillverkningen är koncentrerad till och Örnsködsviks kommuner som svarar för av branschens sysselsättning. Denna branschs andel av den totala sysselsättningen i länet utgör . Någon utökad sysselsättning inom den träbearbetande industrin beräknas inte ske inom överskådlig tid eller fram . Däremot är sågverksindustrin omfattande, och oförädlat virke är en stor exportartikel. Vid ett flertal tillfällen har kommunisterna i i motioner ställt frågan om en vidareutveckling av skogsråvaran, byggd på tidsenlig forskning - avancerad träkemisk forskning. I förhållande till andra länder har på detta område varit efterblivet. För sedan meddelades det från att man praktiskt prövat en svensk metod att omvandla cellulosaindustrins avfall till mat för djur och människor. Metoden har utvecklats så långt att ett företag vill köpa rätten att tillverka och sälja matmaskiner över hela världen. Det meddelas att om den svenska skogs- och växtindustrins avfall skulle bearbetas av olika rötsvampar i proteinmaskiner, vilket forskarna inte håller för uteslutet, skulle mängden av framställt protein uppgå till 260 000 årston, tillräckligt för att täcka behovet för 11 miljoner människor. Statsföretag bör förskaffa sig rätten till framställning av dessa maskiner och placera fabrikationen i . bör utlokaliseras till . aktualiserade kommunisterna i i motion till frågan om en petrokemisk industri till detta län. har i Länsplan 74 - - fört fram samma projekt. I motionen till 1968 framhölls bl. a.: kommer att byggas i av enskilda företagare, vilket visar att det är en industrisektor man väntar sig mycket av. Därför bör de samhälleliga organen skaffa sig inflytande över denna industrigren för att förhindra att de utländska oljebolagen skaffar sig fullständig dominans över densamma. I motionen framhölls vikten av en dylik industri till för att söka stoppa utflyttningen och ge fler arbetstillfällen. Även har försuttits är frågan om en samhällsägd petrokemisk industri till lika aktuell från sysselsättningssynpunkt. Allt tal om ett befolkningsantal så eller så stort betyder föga, om inte en arbetsmarknad kan skapas som ger underlag för det bestämda befolkningstalet. Ångeområdet, som varit särskilt utsatt för sysselsättningssvårigheter och avfolkning, behöver särskilda samhällsinsatser. Ett statligt industricentrum kommer inte att lösa hela problemet men är ett steg på vägen. Som en första insats i detta område bör ett statligt industricentrum inrättas. Skall sysselsättningen i komma i paritet med landet i övrigt måste det till kraftiga statliga satsningar i detta län. Det privata näringslivet varken kan eller vill klara den uppgiften. Enligt länsmyndigheterna måste det till 8 000 nya jobb ; annars måste 20 000 personer lämna på grund av akut brist på arbetstillfällen. AP-fondema bör sättas in för att skapa nya och framtidsbetonade industrier i . Med hänvisning till det anförda föreslås* att uttalar sig för ett åtgärdsprogram i syfte att till förlägga industrier och åstadkomma sysselsättningstillfällen, varvid förutsättes inriktning på framtidsbetonade in *(Se även motion 1975/76:2158). dustrier med insättandet av medel ur AP-fonderna och att åtgärderna bör avse bl. a) att ett statligt industricentrum förläggs till , b) att flera statliga verk flyttas till , c) att förläggs till , d) att AMS genom beredskapsarbete i inland skall ekonomiskt svara för väsentlig del av åldringsvården där, i enlighet med i motionen anförda synpunkter.