mot · G002902 · 1976-01-01 00:00:00 — Motion 1976/77: 902 av i m. fl. Från arbetslöshetspolitik till arbete åt alla När socialdemokratin tog över regeringsansvaret var arbetslösheten bland fackföreningsmedlemmarna . befann sig i en permanent arbetslöshetskris. De skrämmande höga arbetslöshetssiffrorna visar ändå långt ifrån hela arbetslösheten utan endast den som var registrerad hos fackförbunden. Därtill måste läggas stora grupper av icke registrerade arbetslösa, dolt arbetslösa och undersysselsatta. Den som jämför 1970-talets arbetslöshetsnivå med 1930-talets saknar uppenbarligen historiskt perspektiv. Det var naturligt att socialdemokratin sysselsättningskris satte in alla resurser för att bekämpa den öppna arbetslösheten och den därav följande nakna nöden i samhället. hade arbetslösheten bland fackföreningsmedlemmarna pressats . Under kriget mobiliserades arbetskraftsresurserna, och därigenom fick många också avgörande insikt om att aktiva samhällsinsatser effektivt kunde bekämpa arbetslösheten. Socialdemokratin hade uppställt målet full sysselsättning. Samhällets möjligheter att bidra till att uppnå detta mål byggdes successivt ut under 1950och 1960-talen. Det skedde emellertid inte utan strid. Ledande borgerliga politiker ifrågasatte om inte arbetslösheten måste hållas på en relativt hög nivå (tankar som går igen hos en arbetslöshetsekonom som ). Borgerliga partier bekämpade utbyggnaden av arbetsmarknadspolitiken. Efter hand som samhällets resurser byggdes ut och efter hand som den öppna arbetslösheten kunde bringas ned till en både historisk och internationellt mycket låg nivå ökades också ambitionerna. Fler grupper fördes till dem som kunde påräkna stöd från en aktiv sysselsättningspolitik. började man att mäta arbetslösheten med hjälp av intervjuundersökningar () och fick då med inte bara dem som var anmälda vid arbetsförmedlingarna utan också dem som sökt arbete på annat sätt. Kvinnorna började i större utsträckning efterfråga arbete. De handikappades problem på arbetsmarknaden ägnades ökad uppmärksamhet. Också utvecklingen av den tot ;ysselsättningen har varit mycket positiv. ökade enligt antalet sysselsatta med 210 000. Nästan hela ökningen bestod av kvinnor. Den socialdemokratiska sysselsättningspolitiken har fört till en position bland de länder i västvärlden som har den absolut högsta graden sysselsatta i befolkningen och den lägsta arbetslöshetsnivån. Svensk arbetsmarknadspolitik harblivit något av ett föredöme för regeringar över hela världen. Framgångarna är betydande. Det finns emellertid ingen anledning att slå sig till ro. Den fulla sysselsättningen måste ständigt återerövras med en politik som anpassas till de aktuella problemen. Ambitionerna måste också höjas. Målet arbete åt alla är en uppfordran att aktivt verka för att återstående förvärvshinder tas bort. har gjort räkneexempel som visar att arbete åt alla i ett längre tidsperspektiv kommer att kräva en betydande ökning av sysselsättningen. Om kvinnorna skulle förvärvsarbeta i samma utsträckning som männen, skulle sysselsättningen öka med ca 600 000. Om alla län skulle nå upp till sysselsättningsgraden i de län där den är högst (för männen och för kvinnorna) skulle sysselsättningsökningen behöva bli ca 380 000. Det finns en stor potentiell arbetskraft främst bland kvinnor men också bland ungdomar, medelålders och äldre män samt bland pensionärer. Sysselsättningspolitiken måste inriktas på att undanröja förvärvshindren och skaffa arbete också åt dessa grupper. Den skånska arbetsmarknaden - i miniatyr Den skånska arbetsmarknaden kan med en viss tillspetsning sägas vara ett i miniatyr. Den allmänt positiva sysselsättningsutvecklingen är densamma som för landet i sin helhet. ökade sysselsättningen i med 29 000 enligt . Den procentuella ökningen är nästan exakt densamma som för landet i sin helhet (). Ökningen bestod nästan helt av kvinnor (24 000). Utvecklingen av förvärvsfrekvenserna för män och kvinnor i olika åldrar i de båda visar snabb ökning för kvinnorna i alia åldersgrupper utom för de allra äldsta. Förvärvsfrekvensen för männen minskar kraftigt i de flesta åldersgrupperna i . Utvecklingen stämmer väl med den som kan observeras för riket. De statistiska uppgifterna om utvecklingen av den totala sysselsättningsutvecklingen ger inte hela bilden. har utvecklingen på flera områden tagit en negativ vändning. Detta kan avläsas i en tendens till vikande sysselsättning och ökat antal varsel . Enligt har riket som helhet ökat antalet industrisysselsatta . I har industrisysselsättningen minskat med . Under de tre första kvartalen i( fjol har utvecklingen enligt i riktning mot minskad industrisysselsättning fortsatt i ökad takt. Gummiindustrin i har minskat sin personal genom naturlig avgång med 1 200 personer. Varven har på samma sätt minskat sin personal med 700 . Nedgången i bostadsbyggandet har helt naturligt menligt påverkat sysselsättningen i byggämnesindustrin, som sysselsatt många människor och haft stor spridning i hela landskapet. (t. o. m. ) lämnades varsel om företagsnedläggningar och driftinskränkningar som berörde 4 335 personer. Detta utgjorde av alla berörda varsel i landet. Liksom för riket i sin helhet döljer alltså genomsnitten för länen stora regionala skillnader i sysselsättningsutvecklingen. består både av storstadsområden ()och av områden med glesbygdsproblematik (exempelvis sydöstra ). Detta har alltför lite observerats i debatten. Hela den sysselsättningspolitiska arsenalen av medel som krävs för landet i sin helhet krävs också för . Vi skall här som exempel något närmare belysa sysselsättningsproblemen i dessa båda Skåneregioner. Även om detta långt ifrån ger hela bilden av regionala skillnader i säger det emellertid en del om den spännvidd som finns inom landskapet. Andra regioner i och deras sysselsättningsproblem finns beskrivna i länsplaneringens material. De åtgärder som senare skall föreslås gäller naturligtvis hela landskapet. Bygd och arbetsmarknad i förändring Liksom det skånska landskapet är mångskiftande så visar också näringsgrenar och arbetsmarknad en allsidig sammansättning. Jordbruksnäringen är i de båda fortfarande av stor betydelse för hela landets försörjning med livsmedel. Av brödsäden produceras i , och på animaliesidan är andelen i landets produktion ännu större. Antalet sysselsatta inom jord- och skogsbruk fortsätter dock att minska i snabb takt. Sysselsättningen inom tillverkningsindustri och byggnadsverksamhet har som tidigare framhållits under en följd av år minskat i och torde också, som länsstyrelserna påpekat i länsplanerna, komma att minska ytterligare. Liksom inom landet i övrigt förutses ökad sysselsättning inom servicenäringarna, särskilt inom den offentliga sektorn. Den under en följd av år pågående utvecklingen av arbetsmarknaden i såväl sydvästra sorn nordvästra har påtagligt avmattats . Hela västra kan dock i stort anses erbjuda en differentierad arbetsmarknad. Ensidighet och konjunkturberoende finns emellertid även här i vissa orter. har således en relativt svag utveckling och ensidig sammansättning. Typiskt för regionen är också beroendet av ett antal exporterande storföretag i , , och . Dit kan också räknas orter som och och i andra delar av landskapet exempelvis och . Värt att framhålla är hur pass begränsad sammansättning arbetsmarknaden har i mellersta och sydöstra delarna av . län har, som också framhållits i länsplanen, en näringsstruktur som påtagligt avviker från landets genomsnitt. Här sysselsätter jordbruket fortfarande en stor del av de yrkesverksamma. Här kommer en fortsatt jordbruksrationalisering att påverka sysselsättningen. Livsmedelsindustrin har i båda länen stor betydelse men borde kunna utvecklas ytterligare med hänsyn till råvaruproduktionens omfattning. län visar en särskilt låg sysselsättningsgrad för kvinnor, och om och skall kunna fungera väl som primära centra måste yrkesverksam hetsgraden ökas, vilket endast kan ske om arbetsmarknaden i länet får ett mångsidigare utbud. Denna korta beskrivning antyder att det finns betydande skillnader i sysselsättningsproblematiken inom de olika Skånekommunerna. De sysselsättningspolitiska stödåtgärderna, som arbetsmarknadsverket i speciella situationer vidtagit, har haft viss betydelse, medan de lokaliseringspolitiska åtgärderna haft begränsad tillämpning. Fem kommuner brukar räknas till sydöstra : , och i samt och i län. Området kallas också ibland . Det är i detta sammanhang lämpligast att diskutera utvecklingen i och skild från den i framfor allt och men också i . och har fått en kraftig befolkningsökning till följd av utflyttning från , vilken till en del beror av tillkomsten av flygfältet i . Pendlingen till har ökat, eftersom huvuddelen av de inflyttade har sina arbeten i . innebär detta emellertid ett hot mot ambitionerna att förverkliga också kvinnornas möjligheter till förvärvsarbete. En mera allmän bosättning långt ifrån arbetsplatser och i utspridd bebyggelse, där kollektivtrafiken är svår att ordna, kan bli ett svårt hinder för många kvinnors framtida sysselsättningsmöjligheter. Utvecklingen i och företer stora likheter med den i kommuner i inre stödområdet. Det tar sig uttryck i en tillbaka minskande och åldrande befolkning. De tre kommunerna har tillsammans minskat sin befolkning med 3 375 personer (5,6 96). Sysselsättningen har också minskat kraftigt . I , som är regionalt centrum, har sysselsättningen minskat med drygt 600 personer eller 6,5 96. I , som också är regionalt centrum, har antalet sysselsatta minskat med drygt 1 300 (13,8 96), och i (kommuncentrum) med nära 1 200(19,5 96). Några direkta jämförelsesiffror från stödområdet finns inte tillgängliga för den aktuella perioden. Det kan emellertid nämnas som en järn förelsepunkt att enligt länsplaneringens prognoser skall sysselsättningen minska i regionala centra och i kommuncentra i inre stödområdet. Dessa minskningar är alltså betydligt mindre än dem som redovisats för en på . Utvecklingen kan också avläsas i förvärvsfrekvenserna. Medan man i landet i övrigt haren mycket kraftig ökning av andelen sysselsatta bland yngre och medelålders kvinnor, har man i och haft kraftiga minskningar för flera åldersgrupper och stagnation för andra. För att nå målet regional utjämning av sysselsättningsgraden skulle det med oförändrad befolkning krävas mellan 1 500 och 2 000 flera arbetstillfällen i , och . Av landets 70 A-regioner är det endast 6 som har en lägre taxerad inkomst per invånare, och samtliga dessa ligger i inre eller yttre stödområdet. Ingen A-region söder om har lika låg inkomstnivå per invånare, med undantag för . Det är mot denna bakgrund man skall se den senaste tidens utveckling. har redan tidigare förlorat sin viktigaste basindustri, Ehrnbergs Läder. har också varslat om nedläggning. Det kommer att krävas utomordentligt starka satsningar för att vrida utvecklingen rätt i Sydöstskåne. Vi skall återkomma till detta i åtgärdsprogrammet. Befolkningen i har ökat från 406 000 till 454 000 . I kommun är utvecklingen en annan. Befolkningen minskar , och andelen åldringar ökar snabbt. Utvecklingen av det relativa antalet förvärvsarbetande i kommun är typisk för de äldre delarna av storstadsområden. Den kvinnliga förvärvsfrekvensen ökar snabbt. Trots detta ligger man fortfarande under siffror. När det gäller männens sysselsättning finns oroande tendenser. Minskningen i så gott som alla åldersgrupper uppgår till . Det finns starka skäl att anta att bakom/ dessa siffror döljs en mycket allvarlig utslagning från arbetsmarknaden. Denna utslagning måste mötas på bred front med förebyggande åtgärder på arbetsplatser - både sociala och arbetsmarknadspolitiska insatser. Ungdomsarbetslösheten i har ökat. En medveten satsning på att hjälpa ungdomarna till utbildning och arbete har något förbättrat situationen. Det krävs emellertid också långsiktiga insatser för att förbättra situationen på arbetsmarknaden för att komma till rätta med problemen. Det är ett ofta förbisett faktum att var ett centrum för tekoindustrin som har drabbats av nedläggningar och inskränkningar av driften i lika stor utsträckning som andra mer uppmärksammade tekoindustrier i landet. tekoindustrin i regionen kraftigt. har därtill kommit svårigheterna för bl. a. varvsindustrin och verkstadsindustrin i övrigt. 1 dessa avseenden har även och mött svårigheter. Det är absolut nödvändigt att har ett storstadsområde med den differentierade arbetsmarknad som ett sådant kan erbjuda. Det finns också i stora drag en differentierad arbetsmarknad i med som tyngdpunkt och med goda tillväxtmöjligheter på den östra sidan. Vad som saknas är bl. a. en statlig central förvaltning. Det borde finnas goda förutsättningar för att förlägga sådan verksamhet till . Om inte får sådant tillskott, kan det uppstå problem med sysselsättningen på till följd av en minskande industrisysselsättning. Mål för sysselsättningsutvecklingen i Målet för sysselsättningsutvecklingen i är detsamma som för landet i övrigt; arbete åt alla. beräkningar av vad som skulle krävas för att utjämna sysselsättningsgraden i hela landet, så att man når de länstal som ligger högst, skulle innebära att det för utvecklingen utöver de av länsstyrelserna prognoserade skulle krävas ytterligare omkring 40 000 sysselsättningstillfällen i . Det är den största potentiella arbetskraft som finns någonstans i landet. Det är dock inte meningsfullt att uppställa denna typ av siffror som kvantitativa mål för sysselsättningsutvecklingen. Den sysselsättningspolitik som man vill föra kan inte bedömas med utgångspunkt i grovt tillyxade tal. Det avgörande är de medel som man är beredd att ställa till sysselsättningspolitikens förfogande för att förverkliga målen. Socialdemokraterna i liksom i landet i sin helhet strävar efter O jämställdhet mellan män och kvinnor i arbetslivet O arbete efter vars och ens förmåga o trygghet i anställningen O arbete, praktik och utbildning åt alla ungdomar. I det planeringsarbete som bedrivits såväl på riksplanet som regionalt och lokalt har det alltmer kommit att framstå som angeläget att samordna de sysselsättningspolitiska åtgärderna med exempelvis trafikoch bebyggelseplanering. 1 den proposition om sysselsättnings- och regionalpolitiken som den socialdemokratiska regeringen föreläde framhölls att länsstyrelserna borde analysera bristerna i de lokala arbetsmarknaderna och att länsplanerna skulle utgöra underlag för såväl trafikplanering som sys a. borde resemöjligheter mellan bostäder och arbete förbättras. 1 propositionen åberopades bl. a. statens planverk, som framhållit att sysselsättningsplaneringen borde följas upp och stödjas av den fysiska planeringen. Planeringsarbetet måste alltså både vidgas och fördjupas. I kommunala samarbetsorgan i har redan utarbetats markhushållningsprogram i det regionala perspektivet. En mera utvecklad planering för sysselsättning och övriga aktiviteter behövs för att ge länsplanerna ett alltmer konkret innehåll. Det förutses också enligt beslut att länsplanerna i fortsättningen skall bli föremål för årlig översyn, varigenom de kan hållas mera aktuella än vad som varit fallet. Det uttalades emellertid i propositionen att de långsiktiga målen för bl. a. ortsstruktur och planeringsnivåer endast i undantagsfall borde modifieras mellan länsplaneringsomgångarna. Vi vill i detta sammanhang erinra om det uttalande som borgerliga majoritet anslöt sig till vid behandlingen av propositionen och som innebär att för skall planeringsnivån inte utgöra 740 000-770 000 invånare utan inriktas på den nedre gränsen. Uttalanden som gjorts av statsråd i den nuvarande regeringen, bl. a. på en fråga av i om bebyggelseplaneringen, visar även på en negativ inställning till utvecklingen i . Vi kan för vår del inte godta en målsättning för den regionala och den fysiska planeringen som närmast utesluter en fortsatt samhällsutveckling inom jordbruksbygder. En viktig förutsättning i det vidgade planarbetet har, som den socialdemokratiska regeringen betonat, varit att kommunerna själva i samverkan med får ett större inflytande i dessa frågor. Så gott som alla tätorter i Sydvästskåne är omgivna av jordbruksmark. Detta får emellertid inte utesluta en utbyggnad av dessa tätorter. Alternativet är ofta mycket spridd bebyggelse, som tar i anspråk mycket mark på långa avstånd från arbetsplatserna. Hushållning med marken är emellertid viktig. Så har också skett. Som exempel kan nämnas att tätortsytan per invånare i kommun var /invånare, medan den i riket var 612. Malmösiffran är en av de absolut lägsta i hela landet. Ett annat exempel där man jämför markåtgången vid olika typer av bostadsbebyggelse anges i en av Nordvästra avgiven rapport. Därav framgår att markkonsumtionen i småhusområden i nordvästra normalt varit av storleksordningen /invånare och i flerfamiljshusområden ca /invånare. Sysselsättningsplaneringen bör i många avseenden behandla som en enhetlig arbetsmarknad. Det är inte rimligt att arbeta efter länsgränserna, t. ex. på , där , och tillhör och och län. Det samarbete som länsstyrelserna i har etablerat, bl. a. om iänsplaneringen, bör därför byggas En samarbetsgrupp bör bildas med representanter för länsstyrelser och länsarbetsnämnder i de båda länen. Samarbetsgruppen bör arbeta i nära kontakt med kommunerna för att få till stånd samordnade aktioner och insatser för att lösa akuta problem och långsiktigt planera sysselsättningsutvecklingen. I särskilda framställningar till de berörda länsorganen kommer att begäras att en sådan samarbetsgrupp kommer till stånd. Vi skall här kortfattat lämna förslag till åtgärder för att klara sysselsättningsproblem . Avsikten är att vi i andra sammanhang skall återkomma till de lagda förslagen och då ytterligare precisera dem. borde ha möjligheter att utveckla de unika fördelar som finns i närheten till de stora exportmarknaderna på kontinenten. Detta borde också vara till fördel för landets näringsliv som helhet. Detta kräver emellertid bl. a. samordnade statliga och kommunala insatser för att utveckla kommunikationerna med kontinenten samt försök att nyetablera industrier och förmå industrier med lämplig exportinriktning att etablera filialer. Avsikten är emellertid inte att försöka få redan etablerade företag att flytta till från andra delar av landet. Förbindelserna över är här viktiga för näringslivets utveckling. Förverkligandet av fasta förbindelser över spelar här en avgörande roll. För näringslivets utveckling är också en satsning på företagareföreningarna nödvändig. Här krävs också ett utbyggt samarbete melian företagareföreningarna i de båda länen. Syftet skall också här vara att i första hand skapa gynnsamma förutsättningar för de befintliga företagen, stimulera utbyggnader och nyetablering. Tryggad energiförsörjning är en förutsättning för utbyggd industrisysselsättning med exportinriktning. Det är därför nödvändigt att regeringen nu klart tar sitt ansvar för detta och inte låter industrin förbli i den nuvarande ovissheten, som kan få ödesdigra konsekvenser. För att främja näringslivets utbyggnad krävs en snabb förbättring av kommunikationerna i . Inte minst med tanke på kvinnornas sysselsättningsmöjligheter måste kollektivtrafiken byggas ut. De arbetsmarknadspolitiska medlen måste anpassas till de stora behoven i . Det gäller t. ex. arbetsmarknadsutbildningen och åtgärderna för att ge ungdomarna utbildning, praktik eller arbete. Utbyggnaden av den offentliga sektorn, framför allt på vårdområdet, kräver t ex. ny inriktning av arbetsmarknadsutbildningen. En samlad översyn av behovet av arbetsmarknadspolitiska insatser bör göras av länsarbetsnämnderna. De ovan redovisade uppgifterna om sysselsättningsutvecklingen i visar klart att den nuvarande stödområdesindelningen är ett alltför trubbigt instrument när det gäller att avgöra behovet av regionalpolitiska insatser. Enligt vår uppfattning måste de sysselsättningssvaga regionerna i få tillgång till samma lokaliseringspolitiska stöd som de i norra stödområdet. Det är angeläget att sysselsättningsutredningen - i enlighet med de direktiv den fick av den socialdemokratiska regeringen - noga studerar möjligheterna att ersätta den nuvarande stela stödområdesindelningen med ett system som tar mera hänsyn till behoven i sysselsättningssvaga regioner i olika delar av landet. Den statliga industrisektorn har stått för en proportionellt sett stor andel av nyinvesteringar och sysselsättningsökning. Den statliga industrisysselsättningen har också viktiga regionalpolitiska uppgifter. Med hänsyn till uppgifterna om sysselsättningsutvecklingen skulle en satsning på statlig industri också i vara befogad. Som tidigare framhållits borde man då i första hand se till möjligheterna att utnyttja de fördelar som närheten till kontinentens exportmarknader kan utgöra vid vissa typer av etableringar. En kartläggning av möjligheterna att utnyttja existerande naturresurser, t. ex. alunskiffer, under hänsynstagande till påverkan på den yttre miljön bör genomföras. För att klara sysselsättningen måste också mark- och bebyggelseplaneringen ta hänsyn till sysselsättningsaspekten. En mark- och bebyggelseplanering utan sådana hänsyn kan omintetgöra möjligheterna att förverkliga arbete åt alla. Markområden måste avsättas för bebyggelse så att arbetsplatserna kan nås inom rimliga tider. Alltför utspridd bebyggelse kommer dels att ställa orimliga krav på mark och energianvändning, dels att minska kvinnornas sysselsättningsmöjligheter. I ett långsiktigt perspektiv är det nödvändigt att också liksom i stort sett alla andra delar av landet får del av den växande lokalisering till nya områden som sker av den centrala förvaltningen. Här finns både behov och bättre förutsättningar än på många andra håll för sådan lokalisering. Ovanstående punkt måste vara ett led i utformningen av en sysselsättningspolitik för storstadsområdena. Att den totala sysselsättningen i de flesta fall här har utvecklats positivt är inget skäl för att negligera sysselsättningsproblemen på vare sig kort eller lång sikt. bör ägna stor uppmärksamhet åt de av oss i motionen tidigare påtalade tendenser som gör sig gällande på storstadsområdenas arbetsmarknader och lägga fram förslag till sysselsättningspolitiska program även för dessa områden. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att begär att regeringen föranstaltar om en sysselsättningsplanering i enlighet med vad som anförs i motionen. P.O. () i BORJE () i HANS () i () ()