mot · FZ02754 · 1976-01-23 00:00:00 — 1975/76: 754 av m. fl. om regler i arbetarskyddslagstiftningen i syfte att förebygga stress m. m. Den ökade arbetsintensiteten inom såväl industrin som andra verksamhetsområden har lett till stress, sjukdomar, utslagning. Löpande band och ackord har använts av arbetsköparna för att driva upp arbetstakten. Även s. k. självstyrande grupper eller produktionsgrupper utnyttjas i detta syfte. I motionen krävs åtgärder mot arbetshets och utslagning. Regler måste införas i arbetarskyddslagstiftningen vilka syftar till att minska arbetsintensiteten. a. krävs regelbundna 10-minuterspauser ingående i den ordinarie arbetstiden, rätt för lokal fackförening att förbjuda ackord och andra prestationslöner vilka utgör ett hot mot arbetsmiljön, förhandlingsoch vetorätt för den lokala fackorganisationen beträffande personalstyrkans storlek samt rätt att stoppa prestationsuppdrivande tidmätnings-, produktions- och rationaliseringsmetoder. har det skett en omfattande teknisk förändring på arbetsplatserna. Rationaliseringar har gjort det möjligt att i allt högre grad ersätta mänsklig arbetskraft med maskiner. Fysiskt tunga arbeten har i många fall ersatts av monotona passningsarbeten. Individen blir alltmer underordnad maskinen, dess arbetstakt och arbetsorganisation. Följden blir att allt fler utestängs från arbetsmarknaden, som många har svårt att hänga med i de ständigt ökade krav som ställs på dem. Dessa fenomen kallas utslagning och ibland utsortering. Utslagningen har flera orsaker. Den viktigaste är emellertid den ökade arbetsintensiteten - att arbeten måste utföras i allt högra tempo. Stegrade effektivitetskrav frambringar en ökad arbetsintensitet, vilken i sin tur är en av grundorsakerna till att stressen har ökat i jobbet. Stress är orsaken till en alltmer ökad sjukskrivning. "En väsentlig del av ökningen av sjukfrånvaron kan troligen förklaras med en ökning av stressorsakade sjukdomssymtom", skriver TCO-läkaren i en artikel i tidningen nr 13, 1975. Antalet sjukdagar är nu över 100 miljoner , vilket torde motsvara att ungefär 450 000 arbetare är borta från sina jobb . Larmrapporter om den psykiska arbetsmiljön visar att av dessa 450 000 är ca 150 000 frånvarande på grund av stress, trötthet, magont och nervositet. Löpande band och ackord Den höga arbetsintensiteten blir allt svårare att klara, framfor allt med stigande ålder. Speciellt gäller detta löpandebandarbeten och andra liknande styrda arbetsprocesser. Dessa präglas av högt uppdriven arbetstakt. Arbetet är enformigt. Den enskilde arbetaren binds hårt vid sitt arbete, och rörligheten är mycket begränsad. Även vid arbeten som inte är tvångsstyrda drivs arbetstakten upp. årtionden har ackorden drivit arbetstakten i höjden. Genom att lönen kan ökas med en ökad prestation har många arbetare slitits ut , drabbats av yrkesskador och olycksfall och mist sina liv. Arbetarna utnyttjas genom ackordsystemet till att öka arbetsinsatsen och även ta risker för att kunna tjäna sitt uppehälle. Raka ackord, biandackord, prestationsdelar i månadslöner m. m. har alla samma effekt: en ökad arbetstakt. Alltfler inser ackordens skadeverkningar. På arbetsplaserna betraktas allmänt ackorden och andra prestationslöner som arbetarskyddets fiende nummer ett. Det är inte bara inom industriarbetargrupperna som utslagning och utsortering förekommer. Vård-, service- och trafiksektorn samt vissa tjänstemannagrupper har också drabbats hårt. Stressjukdomar blir allt vanligare. De anställda inom sjukvården har drabbats mycket hårt. Sjukvårdspersonalen har inte ökats i den takt som verksamheten byggts ut. Arbetstidsförkortningarna har genomförts utan några personaltillskott. Rationaliseringar har genomförts i s. k. effektiviserande syfte, vilket inneburit att personalen i vissa fall fått sköta flera avdelningar s. k. kopplade avdelningar. Överbeläggning är en annan åtgärd som inneburit större krav på denna grupp. Inom trafiksektorn är SJ:s personalpolitik ett exempel på hur arbetsintensiteten kan öka. Någon nämnvärd personalrekrytering har inte förekommit som en naturligt avgång genom bl. a. pensionering pågått. Arbetsuppgifterna har inte minskat och därför har kraven på den minskade arbetsstyrkan ökat avsevärt. Utslagningen har i vissa fall varit kraftig. Exempel på hänsynslös rationalisering är enmansbetjäningen på godståg samt växlingslagen på bangårdarna. Även de tidigare av arbetsköparna omhuldade tjänstemannagrupperna har fått vidkännas kraven på effektivitet och lönsamhet. Nya arbetsuppgifter på tjänstemannaområdet samt sönderdelning av de traditionella tjänstemannauppgifterna till tempoarbeten - i både privat och offentlig tjänst har inneburit att flera arbetsuppgifter beträffande arbetsvillkoren direkt kan jämställas med industri- och serveciearbetarnas arbeten. Ökade arbetsuppgifter läggs på var och en, och en s. k. effektiv arbetsorganisation gör att arbetsintensiteten drivs i höjden. Den ökande arbetsintensiteten i hela vårt arbetsliv har sin grundorsak i att arbetsköparna bedriver sin produktion och verksamhet i syfte att uppnå en så hög profit som möjligt. Arbetsköparna kan öka profiten ytterligare genom att med olika raffinerade metoder öka arbetsintensiteten. Det är därför som arbetarna genom årens lopp fått utstå alltmer omfattande rationaliseringar. Tidsstudier och efterföljande rationaliseringar är för arbetarna välkända företeelser. Arbetsköparna har upptäckt att man kan öka produktiviteten också utan att använda piskan. Det är de självstyrande grupperna eller produktionsgrupperna som är den nya given. Försöken med sådana grupper har bedrivits i samarbete mellan för samarbetsfrågor och dess forskningsgrupp URAF: Det finns en uppsjö av modeller. Vad som utmärker en s. k. självstyrande grupp eller produktionsgrupp är att man inom gruppen tillämpar arbetsrotation. Målet är att detta skall ske spontant inom grupperna. Vissa arbetsledande funktioner läggs på grupperna. Grupperna styr emellertid inte själva arbetstakten. Den styrs effektivt genom ett lönesystem med , arbets- och meritvärderingar. Grupperna styrs hårt uppifrån genom produktionsplanering, fastställda produktionsnormer och gruppträning. Gruppen skall även fungera självsanerande. Arbetskamrater som inte passar in i det uppgjorda gruppmönstret eller som inte kan hålla takten eller avviker på något annat sätt stöts ut. Kvar blir eliten. Begreppet självstyrande är därför missvisande. Grupperna är i själva verket tvångsstyrda. Genom produktionsgruppema har arbetsköparna kommit fram till att arbetstiden utnyttjas effektivare än vid den traditionella sönderdelningen av arbetsprocessen. Denna grundläggande funktion hos s. k. självstyrande grupper eller produktionsgrupper är densamma oavsett typ av arbetsplats - industri, kontor, sjukhus osv. med s. k. självstyrande grupper och produktionsgrupper har två sidor. Resultaten har i en del fall blivit bättre fysisk arbetsmiljö, mer omväxlande och stimulerande arbetsuppgifter. I en del fall, t. ex. vid Volvos Kalmarfabrik, handlar det mer om en ny form av löpandebandsproduktion. Det som förvränger den nya arbetsorganisationen är produktionens kapitalistiska karaktär, produktion för maximal profit. Därför är ökning av arbetsintensiteten det främsta kännetecknet för självstyrande grupper och produktionsgrupper. Åtgärder mot arbetshets och utslagningar För att förbättra den psykiska arbetsmiljön och arbetsmiljön i övrigt krävs att arbetarnas egna organisationer, dvs. fackföreningarna - grupperna, klubbarna och avdelningarna - har avgörande maktbefogenheter. Dessa maktbefogenheter skall kunna utnyttjas till att tvinga fram miljöförbättringar, t. ex. lägre arbetstakt. Arbetarna och arbetsköparna har motstridiga intressen. Med kapitalisterna som ägare till produktionsmedlen har arbetarna medbestämmande- och beslutanderätt endast på arbetsköparnas villkor. Samarbets- och samförståndspolitiken måste därför helt avvisas. Vad som under kapitalismen kan ge någon makt till arbetarna är att fackföreningen för en aktiv kamp och använder sig av de maktmedel som står till arbetarklassens förfogande. En lagstiftning för att minska arbetsintensiteten och därmed förhindra utslagning och utsortering måste utgå från att stödja arbetarnas kamp och intressen. Regler måste införas i arbetarskyddslagstiftningen som syftar till att minska arbetsintensiteten. Det gäller främst vid löpandebandsarbeten och liknande tvångsstyrda arbetsprocesser. Regelbundna pauser ingående i den ordinarie arbetstiden, fler avbytare, ökad bemanning och fasta reservstyrkor vid sjukdom och liknande är mycket viktiga krav. I den nya norska arbetsmiljölagstiftningen kommer ackord att förbjudas i arbeten där de kan betyda en säkerhetsrisk. Erfarenheten visar att ackord har mycket negativa effekter på säkerheten i jobbet och driver på utslagning och utsortering. Ett förbud mot ackord och andra prestationslöner skulle vara ett verksamt bidrag till en säker och bra arbetsmiljö. I arbetarskyddslagen bör det därför föreskrivas att lokala fackföreningar har rätt att förbjuda användandet av alla ackord och prestationslöner, när de själva anser dessa vara ett hot mot en bra fysisk och psykisk arbetsmiljö. I arbetarskyddslagen bör även ingå att fackförening skall ha rätt att förhandla om personalstyrkans storlek i förhållande till arbetsuppgifterna. skall även tillförsäkras vetorätt när förhandlingarna inte ger ett tillfredsställande resultat. Detta skulle främst stärka de arbetande inom vård-, service- och trafiksektorn. Även vissa tjänstemannagrupper skulle kunna tillgodogöra sig ett sådant stadgande. För att minska utsvettningen har kommunisterna till en följd av år föreslagit att lokal facklig organisation skall ha rätt att stoppa tidmätnings-, produktions- och rationaliseringsmetoder. Denna vetorätt skulle på ett tidigt stadium hindra produktionsförhållanden som är arbetarfientliga. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen anhåller om förslag till ändringar i arbetarskyddslagen och att arbetarskyddsstyrelsen ges i uppdrag att initiera kompletterande tillämpningsanvisningar, innebärande a. att bestämmelser införs i syfte att minska arbetshets och utslagning genom bl. a. stadgande om 10-minuterspauser jämte andra åtgärder som i motionen föreslagits beträffande löpandebandsarbeten m. m., b. att lokal fackorganisation äger rätt att förbjuda ackord och andra prestationslöner vilka utgör en fara för arbetsmiljön, c. att, beträffande personalstyrkornas storlek, den lokala fackorganisationen tillerkänns förhandlingsrätt samt vid behov vetorätt i fall där överenskommelse ej kunnat träffas, d. att lokal fackorganisation skall äga rätt att stoppa prestationsuppdrivande tidmätning eller motsvarande rationaliseringsmetoder. (vpk) (vpk) (vpk) i (vpk) i JORN (vpk) i