mot · FZ02211 · 1976-01-12 00:00:00 — Motion 1975/76: 211 av i m. fl. om lättnader i etableringsbestämmelserna för tandläkare På många håll i landet är tandvårdssituationen synnerligen prekär. En bidragande orsak till dessa missförhållanden är de utfärdade etableringsbestämmelserna inom tandvårdsförsäkringen. De innebär bl. a. att nya tandläkare i princip inte kan etablera sig i privat tandvård om det inte föreligger s. k. ersättningsetablering. Antalet privatpraktiserande tandläkare är därmed , och nettotillskottet av tandläkare skall tillföras folktandvården. I vissa fall kan detta förhållande ha mycket menliga återverkningar för allmänhetens möjligheter att få erforderlig tandvård. Etableringsbegränsningen har bl. a. haft till följd att en bygd kan bli utan privatpraktiserande tandläkare. Ett typexempel på en sådan är i . Denna ort har tidigare haft två privatpraktiserande tandläkare, nu finns inte en enda. Till detta kan läggas att det endast finns två heltidsanställda tandläkare på folktandvården i en kommun av storlek med ca 8 200 invånare. Liknande fall återfinns på andra håll. De belyser de utomordentligt negativa konsekvenser som etableringsbegränsningen fått för tandläkartätheten på landsbygden i jämförelse med storstadsregionerna. Enligt vår uppfattning borde de erfarenheter som vunnits av etableringsbestämmelserna inom tandvårdsförsäkringen utgöra ett börande skäl till en översyn av dessa. Socialministern hänvisade emellertid till ett svar på en interpellation av mig i ärendet att i den proposition som avlämnades med förslag om vissa bestämmelser om tandvårdsförsäkringen även föreslogs att nuvarande etableringsbestämmelser skall förlängas med i sak oförändrat innehåll. Socialministern förklarade också att det ifrågasatts om inte avsteg från bestämmelserna om ersättningsetablering borde göras för att tillföra sådana orter privatpraktiserande tandläkare som i likhet med har svår tandläkarbrist. Mot sådana avsteg talar emellertid bl. a. att de kunde försämra situationen för folktandvården i en annan ort. Med hänsyn till den katastrofala tandläkarbristen och självfallet den oro den väcker hos allmänheten på berörda orter kan det av socialministern anförda argumentet inte accepteras. Allmänhetens berättigade krav på god tandvård måste tillgodoses. Den kritik som riktats mot ansvariga myndigheter för dessa missförhållanden är helt förståelig. I den tidigare nämnda propositionen redovisades ett system för att öka möjligheterna för nya patienter som söker tandläkare att få tandvård. Systemet bygger på frivilligt åtagande från tandläkarnas sida och skall prövas och räknar med att genom utformningen av systemet få ökade möjligheter att på ett objektivt sätt jämföra tandvårdssituationen på olika orter. Detta ansåg socialministern vara en första förutsättning för lösningen av de problem som jag aktualiserade i min interpellation. Enligt vår mening är den enda realistiska lösningen att lättnader vidtas i gällande etableringsbestämmelser. Med stöd av det anförda hemställes att hos regeringen begär att sådan översyn av gällande etableringsbestämmelser inom tandvårdsförsäkringen görs att förslag föreläggs till lättnader och generösare dispensgivning i nämnda bestämmelser i syfte att komma till rätta med den tandläkarbrist som förekommer på flera håll i landet. () ()