mot · FZ02791 · 1976-01-23 00:00:00 — Motion 1975/76:791 av i m. fl. om vidgad lärarutbildning inom sjukgymnastsektorn Utbildning av sjukgymnaster sker i , och . Intagningskapaciteten är 270 platser . Antalet behöriga sökande är mångdubbelt större. Någon utökning av antalet studerande på dessa orter är inte planerad. Under en lång följd av år har det rått brist på sjukgymnaster vilket i första hand har drabbat den offentliga hälso- och sjukvården. Utbildningen her heller inte till sitt innehåll motsvarat yrkeskraven. begärde därför (motion 1971:385, 847, 868, UbU 1971:26, rskr 1971:274) utredning om sjukgymnastutbildningen. Maj:t uppdrog åt utbildningsutredning (U 68) att utreda sjukgymnastutbildningens innehåll och omfattning. Maj:ts uppdrag att undersöka förutsättningarna att öka intagningen till sjukgymnastutbildningen. fattade beslut om att sjukgymnastutbildning skulle få startas även i och . var den första platsen utanför de traditionella universitetsorterna där sjukgymnastutbildning skulle anordnas. En förutsättning för att utbildningen skulle komma igång bedömdes vara att extra lektorstjänster i anatomi och fysiologi inrättades - administrativt knutna till i - för bl. a. sjukgymnastutbildningen. Dessa har funnits inrättade . Sökande till tjänsterna saknades liksom till överläkartjänsten i medicinsk rehabilitering vid som inte kunde tillsättas . Utbildningen kunde slutligen startas i läns landstings regi . fick utbildningen läggas ner beroende på att vissa lärarfrågor inte kunde lösas i huvudsak i fråga om handledning i den kliniska praktiken där rehabiliteringsläkare utnyttjas i stor utsträckning. Dessutom hade överläkartjänsten vid rehabiliteringsklinik återigen blivit vakant. De elever som påbörjat sin utbildning i har fått avbryta sina studier eller omplacerats till andra utbildningsorter. har likartade problem som i fråga om läkare som kan delta i sjukgymnastutbildningen. Den vakanta tjänsten som överläkare i medicinsk rehabilitering vid har emellertid besatts . För uppbyggnad av verksamheten vid kliniken och nödvändig planeringstid för utbildningshuvudmannen beräknas åtgå innan sjukgymnastelever kan tas emot. U 68 har överlämnat förslag till ny sjukgymnastutbildning (SOU 1973:58). 1975/76: 791 Förslaget innebär en förlängning av utbildningen med en termin och en anpassning till nya verksamhetsområden för sjukgymnaster exempelvis inom långtidsvård, öppen hälso- och sjukvård och förebyggande vård. Förslaget innebär vidare en viss samordning med andra jämförbara vårdutbildningar. I budgetpropositionen (bilaga 10 s. 258-259) föreslår regeringen att sjukgymnastutbildning påbörjas nästa budgetår i med en provisorisk läroplan i huvudsak enligt U 68:s förslag. I samband med den beredning av ärendet som skett i har lärarfrågorna inte behandlats (s. 259). Det har rått en betydande enighet om att en utbyggnad av sjukgymnastutbildningen är angelägen. En rad enskilda landsting har - mot bakgrund av en besvärande brist på sjukgymnaster inom sina respektive områden - begärt att få starta utbildning. Utredningar har genomförts i , , , och läns landsting. De har visat att de tekniska förutsättningarna finns för att starta utbildning och bereda eleverna övningstillfällen. I samtliga fall förutom i läns landsting har lärarfrågan varit den faktor som inte kunnat lösas. Det beror i sin tur på att sjukgymnastutbildningen ansetts kräva utomordentligt välmeriterade läkare bl. a. för undervisning i anatomi, fysiologi och medicinsk rehabilitering. Vi saknar emellertid i vårt land rehabiliteringsspecialister i den omfattning och med den meritering som sjukgymnastutbildningen ansetts kräva. Det fåtal specialister som finns är koncentrerade till universitetskliniker och vissa regionsjukhus. Förutom den efterfrågan som framgår av sjukvårdshuvudmännens långsiktsplanering kan erinras om att U 68 beräknade en nära nog fördubblad kapacitet för sjukgymnastutbildning . av sjukgymnasttjänsterna inom offentlig vård är vakanta. Tillgången på lämpliga lärare förhindrar en fortsatt utbyggnad av sjukgymnastutbildningen. Läkare utnyttjas i stor omfattning som lärare som det i riket finns ett mycket begränsat antal läkare med den kompetens som efterfrågas. I annan vårdutbildning på samma stadium och med jämförbar längd - t. ex. sjuksköterskeutbildningen - bedrivs utbildningen huvudsakligen av vårdlärare med grundutbildning inom området, yrkeserfarenhet, ämnesfördjupning och pedagogisk överbyggnad. Samma system borde med samma framgång kunna användas i betydligt större omfattning inom sjukgymnastutbildningen. Därigenom skulle läkarna kunna avlastas och enbart användas i de moment där deras specialutbildning är oundgängligen nödvändig. Därigenom skulle möjligheter skapas för att starta sjukgymnastutbildning även på orter utanför de stora universitetsorterna men där resurser för den kliniska utbildningen ändå finns. 1975/76: 791 Med hänvisning till vad som anförts hemställs att begär att regeringen skyndsamt kommer med förslag till vidgning av lärarutbildningen inom sjukgymnastsektorn.