mot · FZ02656 · 1976-01-20 00:00:00 — Motion 1975/76:656 av i m. fl. om försöksverksamhet med industriellt hemarbete 1 proposition 1975/76:100, bilaga 13, punkt E2 redovisas att ur det s. k. glesbygdsanslaget har4,5 milj. kr. använts för stöd till hemarbete. Därigenom har ca 2 400 personer bosatta i glesbygden kunna beredas hel- eller deltidssysselsättning. De berörda människorna har haft mycket små alternativa sysselsättningsmöjligheter. 1 ifrågavarande bygder är valmöjligheterna små. Ur allmän samhällelig synpunkt och ur synpunkten om alla människors rätt till arbete är det angeläget att samhället finner praktiska lösningar att skapa meningsfull sysselsättning för dem i deras hemort. Det är viktigt att dessa strävanden inte endast omfattar äldre och handikappade utan även unga människor, som vill bo och göra sitt livsverke i glesbygden. Även i små orter måste olika slag av tillverkningsverksamhet kunna ske. Därvid måste sådan sysselsättning sökas som kan ge avtalsmässig ersättning för utförda arbetsprestationer. Arbetsersättningen måste kunna försörja arbetstagaren helt eller utgöra komplement till inkomster från annan sysselsättning såsom jordbruk, skogsbruk, turism etc. Industriellt hemarbete bör kunna utvecklas Industriellt hemarbete är en välkänd form för framställning av vissa halvfabrikat och färdigvaror. Det bör kunna systematiseras och utvidgas under förutsättning, att verksamheten baseras på välutbildad arbetskraft som har möjligheter att svara för en fullgod arbetsprestation, att arbetskraften i omedelbar eller nära anslutning till sina bostäder har tillgång till lämpliga lokaler som med måttliga investeringar kan beredas till lämpliga arbetsplatser, att verksamheten inriktas på för ändamålet lämpliga produkter, att beställande företag inte belastas av direkta merkostnader, administrativt hemarbete eller ökat risktagande till följd av tillverkningens speciella organisation, vilket i sin tur förutsätter att en effektiv mellanhand kan organiseras - ett organ som gentemot berörda företag tar ansvar för det hemindustriella arbetets uppläggning och genomförande. Hemindustriellt arbete som produktionsform har ibland betraktats som lämpligt främst för svårplacerad eller mindre rörlig arbetskraft. Det bör emellertid lika väl kunna tillämpas för välutbildad arbetskraft på normal prestationsnivå. För rekrytering i glesbygdsområden, där det övervägande flertalet av befolkningen vanligen har en bakgrund i jord- och skogsbruk, fordras emellertid omskolning och inskolning till den aktuella tillverkningen och till normal industriell produktionstakt. vunna erfarenheter synes ge klart belägg för att en betydande del av denna inskolning bör förläggas till något industriföretag. Omskolning och inskolning bör underlättas av att de enskilda människorna ser detta som ett medel att stanna i sin hemmiljö. 1 sammanhanget bör också noteras att hemindustriellt arbete i betydande utsträckning kan utföras vid tider som bäst passar de anställda inom ramen för överenskomna villkor i beställningen. De anställda får således hög självständighet i arbetet när det gäller att fatta beslut och ta ansvar. Detta bör leda till ökad trivsel och bättre prestationer. Tillgång på lokaler av olika slag som kan utnyttjas för hemindustriellt arbete torde vara fullt tillfredsställande i flertalet glesbygdsområden och möjliga att för en billig penning tillfredsställande iordningställa ur arbetshygienisk och ergonomisk synpunkt. Hemindustriellt arbete bör självfallet, i likhet med annan industriell verksamhet, inriktas på produkter som med avtalsmässig ersättning till arbetskraften är ekonomiskt lönsam. Därutöver torde den speciella verksamhetsformen normalt förutsätta att tillverkningen på varje arbetsplats gäller samma produkt (långsiktiga leveransavtal) vilket reducerar omställningskostnaderna för såväl varje arbetsplats som för den planerade centrala enheten, att råmaterial och färdiga produkter inte är skrymmande eller alltför tunga - lagerutrymmen och transportkapacitet är sannolikt begränsade och materialet måste i allt väsentligt kunna lyftas och transporteras för hand på varje enskild arbetsplats, att tillverkningen åtminstone i den mån den skall bedrivas i arbetstagarnas bostäder, är förhållandevis ren och fri från andra immissionseffekter; för viss annan tillverkning kan dock uthus, byarbetsplatser o. d. utnyttjas, att för tillverkningen erforderliga hjälpmedel såsom maskiner och verktyg kan utnyttjas ekonomiskt effektivt och inte ställer krav på komplicerad installation eller högfrekvent service, att tillverkningen inte ställer krav på kontinuerlig arbetsledning eller tillsyn sedan väl ett normalt inkörningsskede passerats. Det bör framhållas att de angivna kraven självfallet kan modifieras exempelvis av att man för verksamheten accepterar större investeringar på olika arbetsplatser eller ökade merkostnader för den sammanhållande funktionen. Inom industrin finns betydande tillverkningsvolymer som är geografiskt obunden med avseende på såväl mertid och merkostnader för transporter som den fysiska närheten till andra tillverkningsmoment före eller efter i produktionsprocessen. En inte oväsentlig del av denna kan tekniskt och ekonomiskt transformeras till hemindustriellt arbete. En undersökning bland medlemmar har visat att volymen för sådana arbeten utgör av arbetstimmarna. Ur företagens synpunkt bör överflyttning av viss produktion till hemarbete vara fördelaktigt p. g. a. att investeringar i byggnader och - beroende på finansieringsformerna - maskinutrustning kan reduceras. får företagen tillgång till ytterligare kvalificerad arbetskraft med troligen ganska begränsad rörlighet. Ett positivt intresse för saken har visats från många industriers sida till denna produktionsform. Den förutsätter dock att företagen genom att lägga ut viss tillverkning till hemindustriellt arbete inte därigenom drabbas av merkostnader, administrativt merarbete eller ökade risker för leveransförseningar, försämrad kvalitet etc. Detta synes i sin tur direkt sammanhänga med möjligheterna att organisera en effektiv mellanhand som gentemot beställaren tar erforderligt ansvar för gjorda åtaganden. Geografisk spridning av produktionsställena med liten produktion på varje arbetsplats, långa kommunikationsavstånd etc. kräver särskilda insatser i fråga om central ledning, samordning och service. En brist i de tidigare försöken att öka antalet hemarbeten synes vara att speciella mellanhandsorgan med dessa centrala arbetsuppgifter inte organiserats - kontakterna med hemarbetarna har normalt överlåtits till de beställande företagen. Merarbete ökar risktagande etc. och har därvid endast i begränsad utsträckning kunnat kompenseras genom utgående statsbidrag. Mellanhanden - eller den centrala administrationsenheten - måste i förhållande till beställande företag vara beredd att ta ansvar för ingångna avtal i fråga om produktionsvolym, kvalitetskrav, leveranstider osv. organisera och fördela legoarbete. För att klara detta ansvar bör administrationsenheten ha resurser för ordermottagning, produktionsberedning, planering och uppföljning av tillverkningen vid varje produktionsställe, styrning av transporterna, transportapparaten, teknisk service och underhåll, instruktion av arbetare, produktionskontroll etc. Helt naturligt medför ett systematiserat hemindustriellt arbete med central planering, ledning och uppföljning högre kostnader än annan industriell tillverkning i fråga om O transporter av råmaterial och färdigvaror O internt lednings- och organisationsarbete O teknisk service, tillsyn och kontroll 0 buffertlagring av färdigprodukter för att minska riskerna för leveransförsening. De angivna merkostnaderna är självfallet svåra att uppskatta. Transportmerkostnaderna för tillverkning bör kunna begränsas bl. a. genom att transportapparaten utnyttjas för samhällsservice för privatresor till och från centralorten, varudistribution m. m. Med god planering inom administrationsenheten bör också merkostnaderna för såväl buffertlagring som service och organisationsarbete kunna begränsas. bör dock konstateras att antalet alternativ för att skapa ökade sysselsättningsmöjligheter i glesbygdsområdena är högst begränsade. Sådana merkostnader bör därför kunna accepteras i den mån samhället av bl. a. sociala och kulturella skäl önskar bibehålla viss befolkning i glesbygden. Sedan erfarenheter av ett mera systematiskt hemarbete efter hand vunnits torde behovet av särskilda bidrag kunna minskas - möjligen helt bortfalla. Åtgärder för att inom industrin söka ytterligare sysselsättningsobjekt som utan betydande nyinvesteringar eller praktiska olägenheter kan transformeras till hemindustriellt arbete bör ur samhällets synpunkt utgöra ett värdefullt bidrag för att minska glesbygdens problem. Som en särskilt betydelsefull bieffekt av sådan verksamhet kan pekas på att självständigt industriellt arbete bör kunna lägga grunden till ny och levande företagsamhet 1 vissa glesbygdsområden. Enligt Industriförbundets bedömning föreligger goda möjligheter att i enlighet med de riktlinjer som ovan angetts systematisera och utvidga hemindustriellt arbete som produktionsform. Vid gjorda undersökningar i har konstaterats att de lokala förutsättningarna för systematiserat hemindustriellt arbete bör vara fullt tillfredsställande - lämplig arbetskraft och erforderliga lokaler för såväl hemarbetsplatser och byarbetsplatser som central administration finns tillgänglig. Genom preliminära förhandlingar med ett antal företag har konstaterats att lämpliga produkter kan läggas ut på långsiktiga leveransavtal (uppemot ) till hemindustrielit arbete i angivna former. Förutsättningar bör således finnas för en försöksverksamhet där näringslivet är berett att medverka. Försöksverksamheten bör bygga på förutsättningen att olika samhällsorgan är beredda att svara för vissa kostnader i samband med etablering och inkörning av verksamheten och därefter även för de merkostnader som under överskådlig framtid är förenade med verksamhetens speciella konstruktion. Betydelsefullt är att - om de aktuella ambitionerna skall kunna förverkligas - verksamheten redan i inledningsskedet ges de resurser som erfordras för de centrala planerings-, lednings-och uppföljningsfunktionerna. Som tidigare konstaterats torde möjligheterna att skapa och upprätthålla ett effektivt mellanhandsorgan vara direkt avgörande för verksamhetens resultat. Det är angeläget att samhället stimulerar svenskt näringsliv - enskilt, kooperativt och statligt - att göra insatser på de särskilt svåra områdena inom regionalpolitiken som berörts i motionen. I länsplanering 74 påpekas från flera län att särskilt kraftiga insatser måste göras för att vidmakthålla en rimlig samhällsservice i glesbygderna. Där behöver nya vägar prövas. Den i motionen föreslagna försöksverksamheten synes realistisk, dels därför att företagarföreningar har administrativ och praktisk erfarenhet på området och dels därför att seriösa förberedelser redan gjorts från näringslivets sida och att många företag är beredda att medverka. Särskilda medel under glesbygdsanslaget för att initiera verksamheten bör anvisas. För /77 torde 2 milj. kr. vara erforderligt för ändamålet. Med stöd av vad som anförts i motionen hemställes att beslutar 1. att ge regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande försöksverksamhet med industriellt hemarbete, 2. att till Särskilda stödåtgärder i glesbygder anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med 2 milj. kr. förhöjt reservationsanslag av . . () i