ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ021192 · 1976-01-27 00:00:00 — av herrar Karlehagen och i om anslutning av offentligt anställd läkare till sjukförsäkringen trädde de nya ersättningsreglerna inom sjukförsäkringen för läkarvård hos privatpraktiserande läkare i kraft. En av de delfrågor som diskuterades när reformen genomfördes rörde de hos offentlig sjukvårdshuvudman anställda läkarnas möjlighet att vid sidan av sin tjänst driva privatpraktik med anslutning till det nya försäkringssystemet. beslut om anslutningsreglerna för dessa läkare innebär att hos offentlig sjukvårdshuvudman anställd läkare, som bedriver privatpraktik , skall kunna vinna anslutning till det nya sjukförsäkringssystemet endast under en övergångstid och endast om han kan visa att han först erbjudit sig att i motsvarande utsträckning tjänstgöra hos den egna sjukvårdshuvudmannen, men att denne avböjt erbjudandet. De negativa konsekvenserna av utformningen av försäkringssystemet vad gäller anslutningen av de s. k. fritidspraktikerna har blivit uppenbara. Enligt uppgift från har endast ett fåtal fritidspraktiker förklarat sig villiga att i stället för privatpraktik arbeta på förlängd arbetstid hos huvudmannen. Om de läkare som tidigare bedrivit fritidspraktik upphör med denna kommer detta att innebära en minskning av utbudet av öppen sjukvård i landet. Detta är synnerligen otillfredsställande, med hänsyn till att det föreligger en brist på sådan vård. Väntetiden för patienterna kan således på vissa håll komma att ytterligare förlängas. Följden blir vidare en minskad valmöjlighet för de många människor som föredrar att söka vård hos en privatpraktiserande läkare. Om man utgår ifrån att flertalet berörda läkare fortsätter sin fritidspraktik utan att vara anslutna till försäkringen innebär detta för patienterna en väsentligt dyrare vård än , eftersom ingen del av kostnaderna ersätts genom sjukförsäkringen. Denna diskriminering av fritidspraktikernas patienter kommer särskilt att drabba de ekonomiskt svagaste grupperna i samhället. För att undanröja dessa negativa verkningar för de vårdsökande bör de offentligt anställda läkare som bedriver privatpraktik tillerkännas samma rätt att ansluta sig till sjukförsäkringen som andra privatpraktiserande läkare. Det måste också anses ligga i samhällets intresse att ha största möjliga kontroll över omfattningen av den privatläkarverksamhet som bedrivs i landet. Med hänvisning till det anförda hemställes att uttalar att patienter som söker offentligt anställd läkare, som bedriver privatpraktik på tid utöver ordinarie arbetstid, skall tillerkännas samma rätt till ersättning från sjukförsäkringen som vid konsultation hos övriga privatpraktiserande läkare. () ()
mot · FZ021193 · 1976-01-21 00:00:00 — 1975/76 1193-1204 av i m. fl. om avgiftstak för sjukförsäkrads årliga läkemedelskostnader Genom den läkemedelsreform som infördes har allmänhetens kostnader för läkemedel kunnat hållas låga. Den höjning av högsta beloppet för medicininköp . som genomförts ändrar inte detta förhållande. För de flesta människor måste medicinkostnaderna i anses vara låga. Men det finns dock sjuka människor som trots detta har betydande kostnader för mediciner. Ofta rör det sig om gamla eller handikappade personer och i regel om människor som lever under knappa ekonomiska omständigheter. För denna grupp utgör onekligen kostnaderna för medicin en ekonomisk belastning. Det är troligen inte något stort antal människor det gäller, och därför behöver det inte bli några stora statsfinansiella utgifter, om man inför någon form av avgiftstak för medicin, som skulle vara till hjälp åt dem som åsamkas stora medicinkostnader. Den överenskommelse som träfTats på landstingssidan om ett avgiftstak för kostnaderna för läkarbesök skulle lämpligen kunna kombineras med någon liknande anordning när det gäller medicinkostnaderna. Man kan tänka sig att sätta gränsen vid . för inköp av medicin , och att de köp som därefter sker skulle vara avgiftsfria. Självfallet kan man också tänka sig en annan gränsdragning. att beslutar att hos regeringen hemställa om en utredning, som syftar till att inom sjukförsäkringen införa ett avgiftstak för den försäkrades årliga läkemedelskostnader. 1 1975/76.
mot · FZ021194 · 1976-01-27 00:00:00 — om studiemedel till juris studerande vid Stiftelsen i De juris studerande som är inskrivna vid och som bedriver sina studier vid Stiftelsen vid äger inte rätt till studiemedel. Detta har medfört att flera hundra juris studerande varje termin går miste om en väsentlig förmån. Antalet juridikstuderande i uppgick exempelvis till 431, till 394 och till 274. årens lopp har upprepade ansträngningar gjorts för att komma till rätta med missförhållandena. , och universitetskanslersämbetet har i yttrande till framhållit att den studiesociala situationen för denna typ av studerande är otillfredsställande. rättvise- och skälighetssynpunkter talar starkt för att en lösning måtte komma till stånd. Med hänvisning till vad sålunda anförts hemställs att hos regeringen begär att studiemedel tilldelas juris studerandena vid Stiftelsen i . () ()
mot · FZ021195 · 1976-01-26 00:00:00 — av herrar i Lane-Herrestad och i om vidgad rätt till sjukpenning vid vård av sjukt barn Enligt lagen om allmän försäkring äger föräldrar, som helt eller delvis avstår från förvärvsarbete för vård av sjukt barn , uppbära sjukpenning för detta ändamål under sammanlagt . Denna bestämmelse är särskilt betydelsefull för föräldrar med handikappade barn, eftersom många sådana barn lätt blir sjuka eller utsatta för tillfälliga försämringar i sitt tillstånd. Visserligen utgår för sådana barn ofta vårdbidrag från försäkringskassa och/eller hemvårdsbidrag eller hemsjukbidrag från . Detta bidrag är avsett att dels ersätta bortfall av förvärvsinkomst, dels andra kostnader som är betingade av barnets handikapp. Likväl förekommer inte sällan att i sådana familjer, där det finns handikappat barn, den ena av föräldrarna har deltidsarbete. Inte minst gäller detta för ensamstående föräldrar. Ofta är situationen för familjer med handikappade barn särskilt pressad, och det finns starka skäl för att underlätta den. Ett sätt att medverka härtill är att åldersgränsen för utbetalning av sjukpenning utsträcks till , när det gäller handikappade barn som befunnits vålla avsevärda kostnader eller merarbete till följd av handikappet. Dessa barn kan givetvis bli sjuka också efter att ha uppnått tioårsåldern och måste då ha tillsyn och vård. I allmänhet är det avsevärt svårare att erhålla tillsyn och vård för dessa barn av vårdare utanför hemmet än det är för icke handikappade barn. Vi anser att här angivna uppmjukning i bestämmelserna skall tillämpas för barn och ungdom , för vilka utgår vårdbidrag. Med hänvisning till vad här anförts hemställs att hos regeringen begär utredning av frågan om att utsträcka rätten för förälder att uppbära sjukpenning när ett barn utsätts för sjukdom att omfatta alla barn för vilka vårdbidrag utgår. () . () 1* 1975/76.
mot · FZ021196 · 1976-01-27 00:00:00 — av i Lane-Herrestad m. fl. om sänkt pensionsålder för fiskare Yrkesfiskets utövare lever under mycket besvärliga förhållanden, vilka kräver mycket hård fysisk ansträngning. Ordnade arbetstider och -förhållanden är t. ex. okända begrepp. Arbetet försvåras ofta av ogynnsamma väderleksförhållanden. På grund av fiskets särart måste en fiskare göra många fler arbetstimmar än som är vanligt inom övriga yrkesgrupper. Fiskare, som är , har därför mycket svårt att hänga med i den takt som dagens yrkesfiske kräver. I ett flertal länder har man därför ansett det nödvändigt att sätta pensionsåldern för yrkesfiskarna relativt lågt, t. ex. i , där s. k. fiskarpension utfaller från uppnådda . För sjömän i den svenska handelsflottan tillämpas exempelvis pensionsålder, om vissa villkor beträffande tjänstgöringstiden till sjöss uppfyllts. För yrkesfiskarna är det i högsta grad angeläget att pensionsåldern nivå som gäller för andra yrkesgrupper med krävande kroppsarbete och svåra arbetsförhållanden, t. ex. gruvarbetare. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att lämplig utredning ges i uppdrag att företa en översyn av yrkesfiskarnas pensionsålder i syfte att möjliggöra för dessa att erhålla pension vid samma ålder som andra yrkesgrupper med tungt och krävande kroppsarbete. () i Lane-Herrestad () i Vrångebäck
mot · FZ021198 · 1976-01-27 00:00:00 — om utbildningsbidrag till vuxna utan fullständig grundskoleutbildning I budgetpropositionen (s. 499) föreslås ett särskilt studiesocialt stöd för vuxna eller ungdomar som fått ofullständig grundskoleutbildning, s. k. grundläggande utbildning för vuxna. Det är angeläget att personer med mycket ofullständig grundskoleutbildning stimuleras att skaffa sig tillfredsställande grundskolekunskaper. Detta understryks av den senaste tidens debatt om analfabetism i . Budgetpropositionens förslag leder emellertid icke till någon ekonomisk förbättring för denna elevgrupp. Inom den kommunala vuxenutbildningen finns s. k. förberedande grundskolekurs för vuxna som ej fullföljt . Det är personer med olika sociala handikapp. Denna typ av kurs har tidigare erhållit stöd av AMS, som gett utbildningsbidrag till eleverna. De har då kunnat få grundbidrag, hyresbidrag och särskilda bidrag. Genom anpassningen till tidigare inkomst i förvärvsarbete har den ekonomiska situationen för dessa elever nu försämrats, bl. a. till följd av att flera av dem tidigare haft ersättning från arbetslöshetskassa. Budgetpropositionens förslag innebär en försämring och försvårar rekryteringen av elever med särskilt dålig kunskapsgrund, vilket står i strid med en av principerna inom vuxenutbildningen, nämligen att satsa på de lågutbildade. bör därför som sin mening ge till känna att elever i denna typ av utbildning bör fl högsta möjliga utbildningsbidrag och att de i budgetpropositionen angivna timersättningsbeloppen ej bör införas. Det är en huvuduppgift för samhället att sörja för den stora gruppen arbetslösa ungdomar som har en ofullständig grundskoleutbildning. Det bör bl. a. ske genom att de stimuleras att komplettera sin ofullständiga grundskoleutbildning. Med anledning av vad som ovan anförts hemställer jag 1. att avslår regeringens förslag om införande av särskilt studiesocialt stöd för elever i grundläggande utbildning för vuxna, 2. att ger regeringen till känna vad i motionen anförts om högsta möjliga utbildningsbidrag för elever i grundskoleutbildning för vuxna.
mot · FZ021199 · 1976-01-27 00:00:00 — om vidgad rätt till studiemedel för gift studerande Jämställdheten mellan könen präglade debatten under . En av förutsättningarna för jämställdhet är att varje vuxen människa, oavsett kön, skall kunna vara en självständig ekonomisk individ. Rätten till särbeskattning har införts i skattelagstiftningen, och makarnas självständighet i ekonomiskt avseende, bortsett från kostnaderna för den gemensamma skötseln av hemmet, är en av de bärande principerna i den svenska äktenskapslagstift ningen. På det studiesociala området kvarstår emellertid en ur jämlikhetsaspekt orättvis prövning mot make/makas ekonomi vid beräkning av avgiftsunderlaget dels vid tilldelning, dels vid återbetalning av studiemedel. En sådan prövning gentemot make/makas ekonomi återfinns dock inte i regeringens proposition 1975:23 om vidgad vuxenutbildning och studiestöd för vuxna. Det är märkligt att man inte har en enhetlig princip inom hela det studiesociala fältet. Med studiemedelssystemets rådande bestämmelser blir det omöjligt att uppnå ekonomisk självständighet. Den ena partén i ett förhållande blir såväl ekonomiskt som psykologiskt beroende av den andra parten för att ekonomiskt kunna genomföra sina studier. Den rådande inkomststrukturen i dagens samhälle medför dessutom att det i första hand är kvinnorna som drabbas av makeprövningen. Den könsrollskonserverande effekten av makeprövningen är uppenbar. Avskaffandet av äktamakeprövningen vid tilldelning och återbetalning av studiemedel är från jämlikhetssynpunkt den mest angelägna reformen inom det studiesociala området. Det är av största vikt att denna princip som motverkar strävandena till ökad jämlikhet såväl inom utbildningsväsendet som inom arbetslivet avskaffas. bör därför nu uttala sig för avskaffande av makeprövningen. I avvaktan på förslag från den studiesociala utredningen kan som en första etapp den s. k. fribeloppsgränsen höjas från av basbeloppet. En sådan höjning har rekommenderats av centrala . Mot 1975/76:1199 Med stöd av vad ovan anförts hemställer vi 1. att uttalar att makeffrövningen i studiemedelssystemet avskaffas, 2. att beslutar att fribeloppet för heltidsstuderande vad avser makes inkomst höjs från av basbeloppet fr. o. m. .
mot · FZ021200 · 1976-01-27 00:00:00 — av m. fl. om ersättning från sjukförsäkringen för psykoterapi 1 det praktiska vårdarbetet är man alltmer medveten om psykoterapins värde. Det är angeläget att samhället officiellt erkänner psykoterapin och att utbildningen i terapi förstärks. För psykoterapin som behandlingsform är det berikande att människor med förkunskaper från skilda vetenskapliga och praktiska områden engageras i arbetet. Det bör komma till uttryck däri att terapiutbildning i största utsträckning blir gemensam för läkare, psykologer och socialarbetare. Den som går i psykoterapi hos en läkare får läkarvårdsersättning genom sjukförsäkringen. När samma behandling ges av en psykolog har ingen ersättning lämnats. Från vårt håll har föreslagits att den allmänna försäkringen skulle bidra till kostnaderna enligt samma grunder vid all behandling hos psykoterapeuter med av samhället erkänd utbildning och kompetens. I sitt av godkända betänkande (1973:25) har socialförsäkringsutskottet understrukit angelägenheten av att gällande ersättningsregler ändras, så att ersättning kan utgå även i sådana fall då psykoterapeutisk behandling utförs av annan än läkare. En utvidgning av rätten till ersättning för vård eller behandling från sjukförsäkringen förutsätter att ansvarsförhållandena inom denna verksamhet och möjligheterna till offentlig kontroll av densamma är tillfredsställande klarlagda. Med tanke på att utbildningen i psykoterapi redan har fått fastare form och att terapeuterna har organiserat sig finns nu förutsättningar för en snabb lösning. Genom den breddning av försäkringens ersättningsregler som den av godkända överenskommelsen med sjukvårdshuvudmännen innebär har man när det gäller hos sjukvårdshuvudmännen anställda psykologer i princip tillmötesgått önskan. När det gäller privatpraktiserande psykologer är frågan däremot alltjämt olöst. Enligt vår mening bör psykoterapeutisk och psykoanalytisk behandling, utförd av privatpraktiserande psykolog med godkänd utbildning, jämställas med behandling av privatläkare. Reglerna i läkarvårdstaxan bör därför snabbt ändras, så att ersättning för behandling av privatpraktiserande psykolog skall utgå på samma sätt som när behandlingen utförs av privatläkare. Då regeringen beslutar om läkarvårdstaxan bör uppfattningen ges regeringen till känna. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om ersättning från allmänna försäkringen för psykoterapi. () ()
mot · FZ021201 · 1976-01-27 00:00:00 — av i m. fl. om bidrag till egen bil för handikappad Från handikapporganisationernas sida har länge hävdats att bilen skall erkännas som tekniskt hjälpmedel och att en genrell möjlighet för handikappade att på samhällets bekostnad få egen bil skall införas. fann vid sina överväganden angående färdtjänstens utformning det vara behövligt att som ett komplement till den kommunala färdtjänsten - och vid sidan av det av arbetsmarknadsverket administrerade bilstödet till förvärvsarbetande och studerande handikappade - öppna en möjlighet för den enskilde handikappade att få egen bil. En sådan möjlighet bör finnas, när det efter individuell bedömning ur både den enskildes och samhällets synpunkt visar sig mest ändamålsenligt att den handikappade har egen bil. Detta kan t. ex. vara fallet när den handikappade bor så avlägset att det skulle vara mer tidsödande för honom och tillika dyrare för samhället om han anlitade färdtjänsten. Ett annat exempel är när handikappets art gör att egen bil är en bättre lösning än färdtjänsten. En för den handikappade särskilt anpassad bil, som han med rullstol själv kan komma i och ur, kan då vara att föredra ur såväl den handikappades som samhällets synpunkt. Utredningen framhåller att den föreslagna möjligheten att kunna tillhandahålla handikappade egen bil är avsett som ett komplement till färdtjänsten. Vi instämmer i detta, även om vi förutsätter att en generös bedömning skulle tillämpas vid prövningen angående bidrag till bil. Denna prövning bör grundas på en allsidig bedömning av den handikappades sociala och medicinska situation. Därför är det också naturligt att kommunerna blir huvudmän för verksamheten med bidrag till handikappade för att skaffa bil som komplement till färdtjänsten. föreslog i det tidigare nämnda betänkandet att kostnaden för anskaffande av bil som komplement till färdtjänsten bör fördelas mellan den handikappade, kommunen och staten. Den handikappade skulle stå för 10 "o av bilens anskaffningskostnad, kommunen för 30 "o och staten för 60 "o. Vi finner denna kostnadsfördelning rimlig och förordar den i ett inledningsskede. Med hänvisning till det anförda hemställer«vi att hos regeringen begär 1. att handikappade, i enlighet med handikapputredningens förslag SOU 1970:64, ges möjlighet att som komplement till den kommunala färdtjänsten - och vid sidan av det av arbetsmarknadsverket administrerade bilstödet till förvärvsarbetande och studerande handikappade - erhålla egen bil. 2. att kostnaden för denna verksamhet till en början finansieras enligt utredningens förslag. MAJ () () () ()
mot · FZ021202 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1202 av om en översyn av frivilliga pensionsförsäkring För åtskilliga utgör frivillig pensionsförsäkring och andra frivilliga försäkringar ett nödvändigt komplement till den allmänna försäkringen och annan obligatorisk socialförsäkring. De frivilliga försäkringarna är emellertid i motsats till obligatoriska socialförsäkringar behäftade med en nackdel. De medför nämligen inte värdesäkringsgarantier. Den från den synpunkten sämsta placeringen torde vara frivilliga pensionsförsäkring. Jag anser att - då är en statlig myndighet - regeringen bör låta verkställa en översyn av verkets frivilliga pensionsförsäkring, syftande till ett för de försäkrade mera gynnsamt utfall av insatta . Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen påtalar vad som i motionen anförts om frivilliga pensionsförsäkring. HANS NYHAGE (m)
mot · FZ021203 · 1976-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om rätt till sjukersättning för retroaktiv lön i vissa fall Sjukförsäkringens storlek grundar sig på vilken inkomst av förvärvsarbete den försäkrade har. utgår från den inkomst, den s. k. sjukpenninggrundande inkomsten, som förväntas under det närmaste året. Beräkningen bygger vanligen på de uppgifter som den försäkrade själv lämnar skriftligen. När man skall lämna uppgift om beräknad inkomst utgår man från vad man vet om denna . Alla stadigvarande inkomster av förvärvsarbete skall med, även t. ex. ständigt återkommande övertidsersättningar och ackordsförtjänster. En faktor som man emellertid inte får räkna med är kommande löneförhöjning, inte ens om den blir retroaktiv, och alltså gäller från och med inlämnandet av inkomstuppgifter. Om löneförhandlingar pågår, men inte är avslutade, får man således inte räkna med vad förhandlingarna kan förväntas ge. Det finns heller ingen möjlighet till retroaktiv ersättning från . Med de ofta långt utdragna avtalsrörelserna kan arbetstagare göra avsevärda förluster. Sjukförsäkringens grundläggande tanke beträffande storlek på utbetald sjukersättning är alt den skall utgöra 90 "<> av (den sjukpenninggrundande) inkomsten, dock inte den del som överstiger 7,5 gånger basbeloppet. I fall som ovan beskrivits, dvs. pågående avtalsrörelse, uppfyller inte sjukförsäkringen denna målsättning. Det kan vara förståeligt, på försäkringsmässiga grunder, att det är nödvändigt med placering i före sjukdomstillfället bestämd sjukpenningklass. När det gäller avtalsrörelse, där de försäkrade med säkerhet inte vet och inte heller får beräkna inkomsthöjningen, vore det dock angeläget med retroaktiv sjukersättning beräknad efter den sjukpenningklass som den nya lönen berättigar till. Långt utdragna avtalsrörelser är sålunda en klar olägenhet för löntagarna, vilken de upplever som en orättvisa, som ändå är under statsmakternas kontroll. Vederbörande utskott förutsätts utarbeta förslag till erforderlig ändring i författningstexten. Med hänvisning till det anförda föreslås att uttalar sig för en sådan ändring i gällande sjukförsäkringsregler, att i förekommande fall retroaktiv sjukersättning skall kunna utbetalas i samband med avslutade avtalsrörelser, enligt vad i motionen förordats. (vpk) i (vpk) INGA (vpk)
mot · FZ021205 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76 1205-1215 Motion 1975/76: 1205 av herrar och om höjning av folkpensionen Syftet med den allmänna pensioneringen bör vara att bygga upp så pass tilltagna pensioner att ekonomisk trygghet tillskapas för våra äldre folkpensionärer. Denna grupp släpar otvivelaktigt efter i den standardhöjning som kommer övriga samhällsmedborgare till del. Det är dessa grupper de nuvarande pensionärerna - som har lagt grunden till det välstånd som gett utrymme för den standardhöjning som vi alla får ta del av. Det synes oss därför vara vår enkla plikt att se till att folkpensionärer som står helt eller delvis utan ATP eller motsvarande tjänstepension får sin rättmätiga del av vår tids förbättrade levnadsvillkor. De ATP-pensioner som utbetalas täcks mer än väl av de ränteinkomster, som avkastas av AP-fonderna. Genom att utnyttja de möjligheter som AP-fonden ger skulle en väsentlig förstärkning av folkpensionerna kunna åstadkommas utan att belasta statsfinanserna. Vi anser det vara en synnerligen angelägen uppgift att skapa denna rättvisa för de folkpensionärer som helt saknar eller har endast liten ATP. Som ett led i ett fortsatt utbyggnadsprogram av pensionstillskott bör ett successivt överförande av utgifterna på AP-fonden kunna ske inom loppet av den närmaste femårsperioden. Kostnaden för pensionstillskotten kommer givetvis att minska efter hand som relationen ATP-pensionärer ökar. Därför medför ett överförande av utgifterna inget varaktigt ingrepp i fonden och är för övrigt över huvud taget så obetydligt, att det knappast kan inge några betänkligheter. Med stöd av ovanstående hemställs att beslutar att i skrivelse till regeringen hemställa om en snabb utredning med förslag om att förstärka folkpensionerna med medel ur AP-fonden. () HANS () I 1975/76.