ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ021726 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1726 om avtalet mellan staten och hästsportens organisationer I avtal mellan staten å ena sidan samt och å andra sidan regleras vissa förhållanden angående hästtävlingar med totalisatorverksamhet. Avtalet innebär bl. a. att förbunden bildar ett bolag med bemyndigande att anordna eller låta anordna vadhållning med totalisator. Halva antalet styrelseledamöter i bolaget utses av regeringen, som bland ledamöterna utser en att vara ordförande. Tillsynen över själva vadhållningen ankommer, enligt bemyndigande jämlikt § 9 i avtalet, på , som alltså har i uppdrag att utöva den ekonomiska tillsynen. Däremot ankommer det enligt § 12 i avtalet på förbunden att övervaka tävlingsverksamheten. Häri ingår tillsättande av måldomarnämnd, kontrollanter och andra funktionärer. Någon möjlighet att påkalla statlig prövning av beslut som fattats med stöd av § 12 finns ej. Detta har ansetts som en betydande brist. Många har funnit att det innebär en rättsosäkerhet som gett upphov till missnöje. Helt säkert kan det på goda grunder sättas i fråga om privata organisationer skall ha sista ordet i väsentliga frågor som gäller övervakningen av beslut vilka fattas på grundval av en monopolställning beträffande totalisatorvadhållningen. En möjlighet till överprövning exempelvis hos lantbruksstyrelsen bör övervägas beträffande beslut som grundas på § 12. För att inte förlängas i oförändrat skick skall avtalet uppsägas senast . Med stöd av ovanstående hemställes att anhåller hos regeringen om uppsägning av avtalet mellan staten och hästsportens organisationer i och för införande av viss statlig prövning av nu gällande avtal mellan staten och sagda organisationer.
mot · FZ021727 · 1976-01-27 00:00:00 — av m. fl. om laxfiskodling i älv Fångsten av lax i älv blev katastrofalt låg . Detta var ingen tillfällig försämring av laxfångsten utan en fortsättning på en nedgående fångsttrend. Någon förbättring av laxfångsten kan ej heller väntas. Detta beror bl. a. på det intensiva laxfiske som bedrivs i . Även för kustfisket av lax inom är utvecklingen negativ. Det har under en följd av år drabbats av ständigt minskande fångster. Enligt vår mening måste åtgärder nu vidtas för att förbättra tillgången av lax i älv. Enda realistiska sättet torde då vara att starta fiskodling. På grund av att älv delvis är en gränsälv råder speciella förhållanden som måste regleras genom gränsälvsöverenskommelsen av mellan och . Det löpande arbetet enligt gränsälvsöverenskommelsen handläggs av en särskild gränsälvskommission som har sitt kansli i Flaparanda. a. en särskild fiskevårdsfond. Fondens medel skall användas för fiskebefrämjande åtgärder i gränsälvarna. Tyvärr är behållningen i fonden begränsad. Satsning på fiskodling är den bästa framkomliga vägen för att öka laxtillgången i älv. I samband härmed bör utredning ske angående odlingsplatsens lokalisering och kostnaderna för fiskodlingsverksamheten. Regeringen bör således ta initiativ i syfte att få till stånd sådan odling. Utredningsarbetet torde kunna göras av gränsälvskommissionen. Denna kommision bör dessutom i sitt utredningsarbete undersöka möjligheten att låta en framtida fiskodling omfatta såväl lax som havsöring. Med hänvisning till det anförda hemställes att beslutar anhålla hos regeringen om utredning och förslag till åtgärder för att säkerställa det framtida laxfiskebeståndet i älv genom fiskodling. () i Holmgården PER () i Gäddvik
mot · FZ021728 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1728 av m. fl. om höjt anslag till Veterinärstaten Tillgången på veterinärer är en av lantbrukets viktigaste frågor. Denna tillgång minskade kraftigt genom beslut om ändring i distriktsveterinärorganisationen. beslut grundades på veterinärutredningens betänkande, vilket innebar förslag om nedbantning av veterinärorganisationen. Förslag som vi numera kan konstatera vilade på felaktiga grunder. Utredningen gjorde prognoser på grundval av 1960-talets trender inom djurskötselområdet; prognoserna har sedermera visat sig felaktiga. Den väntade nedgången i djurbeståndet har forbytts i en ökning. Naturligtvis är detta oroande från lantbrukets synpunkt, då man inom lantbruket är beroende av snabb veterinärhjälp. Dels är det en fråga av ekonomisk karaktär, stora värden står på spel vid sjukdomar inom djurbesättningarna, dels är det en humanitär fråga att inte åsamka djur onödigt långt lidande. Om den nya veterinärorganisationen skall fungera tillfredsställande behöver åtgärder vidtagas för en effektivisering av densamma. Lantbruksstyrelsen har också i sina äskanden inför behandlingen av 1976/budgetproposition framfört förslag i den riktningen. För att förbättra alarmmöjligheterna har man begärt ett anslag på . för att bekosta distriktsveterinärernas telefoner. Regeringen har vid sin behandling av budgetpropositionen beklagligtvis inte tillstyrkt detta. Anslaget var avsett som en grundinvestering för ett effektivare alarmsystem, som senare kunde utbyggas på olika sätt med hänsyn till olika lokala förhållanden. I vissa fall kunde man använda sig av anslutning till SOSAB med alarm via telefon , i andra fall kanske biltelefonen vore den bästa lösningen. Inget av dessa alarm är möjligt att realisera. Den nya veterinärorganisationen innebär längre ressträckor för veterinärerna, vilket gör det nödvändigt med en effektivisering av arbetet. Det kan också vara nödvändigt att nå veterinären under han sjukresor för att på det sättet åstadkomma en förkortad restid. Ett bifall till lantbruksstyrelsens äskande skulle ge möjligheter att uppfylla dessa krav. Åtgärder som kan leda till en rationellare arbetsuppläggning kommer givetvis också veterinärerna till godo. Detta är också nödvändigt. Inom den nerbantade organisationen blir arbetet ofta mycket pressande, med långa perioder av jourtjänstgöring. Då vi är väl medvetna om de problem som finns och som tenderar att öka, anser vi att lantbruksstyrelsens äskande på ifrågavarande punkt bör bifallas. Det kan vara en åtgärd som gör serviceminskningen för glesbygdens animalieproduktion mindre kännbar. Med hänvisning till det ovan anförda hemställes att beslutar att under jordbrukshuvudtiteln punkt F 4, Veterinärstaten, för /77 anvisa ett förslagsanslag av . () ()
mot · FZ021729 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76:1729 av herrar och i om översyn av veterinärdistriktsindelningen Den 1973 beslutade nya veterinärdistriktsindelningen har på olika håll mött starkt motstånd, eftersom genomförandet har kommit att innebära indragningar av tjänster. Enligt vår mening har väsentligt förändrade förhållanden inträtt sedan veterinärutredningen avgav sitt förslag, vilket låg till grund beslut. Djurhållningen har på många håll ökat i stället för att minska, och jordbrukets betydelse har på ett helt annat sätt understrukits, i motsats till vad som var fallet vid tiden jordbruksbeslut. Som ett exempel anföres här några förhållanden i län citerade ur en skrivelse till regeringen från kommun: är, liksom och , ett län där en intensiv animalieproduktion bedrives. Det har i olika sammanhang visats att ju rationellare och mer intensiv en animalieproduktion är, ju större veterinärt arbete ger den anledning till. Vi anser att län ej blivit tillräckligt tillgodosett. Vi har ej ens fått behålla de tjänster vi haft, medan län med ungefär samma animalieproduktion och struktur fått en stor ökning av tjänster. som lantbruksstyrelse har i remisskrivelser inte givit uttryck för uppfattningen, att det ej i och för sig skulle finnas djurunderlag och arbetsuppgifter och vara motiverat med distriktsveterinärtjänst i , och ej heller redovisat några fakta som talar häremot. Genom inventering bland kommunens djurägare (namnlistor) samt med hänvisning till tjänstgörande distriktsveterinärens redovisade journalförda fall, har visats att djurunderlag och arbetsvolym ger en veterinär i en veckoarbetstid på i medeltal . Djurunderlaget enligt inventeringen ger ett jämförelsetal på ca 4 000, ett tal som enligt låg inom ramen för vad man siktade på per veterinär. Liknande exempel torde kunna anföras från många håll i landet. Vi anser att den förändrade djurhållningen och jordbrukets på nytt ökade samhällsvärde samt vikten av god service till jordbrukarna motiverar att frågan om veterinärdistrikten blir föremål för en ny översyn, trots att så förflutit sedan frågan sist var föremål för utredning. Behovet av fler veterinärtjänster än de senast beslutade motiverar en sådan ny översyn. Med hänvisning till det sålunda anförda hemställes att beslutar att hos regeringen anhålla om en förnyad översyn av veterinärdistriktsindelningen.
mot · FZ02173 · 1976-01-12 00:00:00 — Motion 1975/76: 173 om preliminärt skatteavdrag vid utbetalning av sjukpenning Vid utbetalning av sjukpenning görs avdrag för preliminär skatt endast för personer som har debetsedel avseende A-skatt. B-skattare slipper sålunda ifrån avdrag på sjukpenningen. Det framstår som anmärkningsvärt och oriktigt att staten sålunda underlåter att tillförsäkra sig skatt på medel som staten själv betalar ut. Det framstår som klandervärt att staten därvid uppmuntrar till en form av skattefiffel som redan skjutit fart och uppenbarligen kommer att ytterligare öka i omfattning. Det system som tillämpas har lett till att personer med små eller inga inkomster preliminärdeklarerar en väl tilltagen inkomst. Därpå ordnas sjukintyg, vilket ju dess värre inte bereder några svårigheter ens för fullt friska personer. betalar sedermera ut belopp . för månad utan att skatteavdrag verkställs. debiteras vederbörande kvarstående skatt. Denna kommer aldrig att erläggas. Att antaga motsatsen vore alltför naivt. Ingen vettig människa kan väl bestrida att förhållanden som de nu relaterade är oefterrättliga och oacceptabla. Men samhället förhåller sig i stort sett passivt. Detta är så mycket mera uppseendeväckande som ofoget kan förhindras med en ytterst enkel metod: dra skatt även för B-skattare som om de vore A-skattare. Det systemet tillämpas vid utbetalning av dagpenning enligt arbetslöshetsförsäkringen och även vid utbetalning av kontant arbetsmarknadsstöd. Därmed är klarlagt att systemet är tekniskt och skatteadministrativt fungibelt. Motioner i detta ämne från min sida har tidigare avslagits med motiveringen att ett genomförande av mitt förslag skulle leda till komplikationer för ordningssamma och skötsamma B-skattare, som förutsätts betala in hela sin debiterade B-skattetermin även om skulle ha dragit en del som A-skatt. Detta är ingenting annat än den obotfärdiges förhinder. Den skötsamme B-skattaren är medveten om att ett visst belopp dragits av - därom har han blivit underrättad. Beloppet har tillgodoförts hans B-skattesedel. Han betalar därför självfallet in endast mellanskillnaden för att fullt terminsbelopp skall uppnås. Han kan därvid använda de extra inbetalningsanvisningar som är vidhäftade debetsedel för B-skatt. Ingen som helst komplikation behöver uppstå. Det som är möjligt i fråga om arbetslöshetsunderstöd är givetvis möjligt när det gäller sjukpenning. Lojala och samhällssolidariska skattebetalare har rätt att kräva att sam 1975/76: 173 hållet inte av släpphänt slentrian låter skattemedel gå sig ur händerna. Skattefusket och skatteflykten är tillräckligt betydande utan att samhället självt skall uppmuntra till det. Sålunda: så omgående som möjligt börén bestämmelse inforas av innebörd att avdrag för preliminär skatt vid utbetalning av sjukpenning skall verkställas även för person som innehar debetsedel för B-skatt. Det må ankomma på vederbörande utskott att utforma lämplig lagtext. Med åberopande av det anförda hemställer jag att beslutar att vid utbetalning av sjukpenning avdrag för preliminär skatt skall verkställas för B-skattare som om de vore A-skattare. GOTAB 76 101027 S 1976
mot · FZ021731 · 1976-01-26 00:00:00 — av m. fl. om ökat prisstöd för renkött De renskötande samerna har haft en ojämförligt sämre och otryggare ekonomisk situation än livsmedelsproducenterna inom det svenska jordbruket i övrigt. Prisstödet och katastrofskadeskyddet är båda av mycket sent datum. Det senare trädde i kraft . När prisstödet till rennäringen beslutades var det, som vi framhöll i motion 1973:1939, ett gammalt rättvisekrav som tillgodosågs. Vi ansåg då att flera skäl talade för att prisstödet borde sättas till . per ren för att någorlunda komma i nivå med prisstödet till nötköttsproduktionen i norra . följde dock förslaget i propositionen (1973:96). Prisstödet sattes till . per slaktad ren, dvs. i runt tal en krona per kg renkött. (Den genomsnittliga nettovikten för slaktrenar beräknas till .) utgår prisstödet med 37:50 per ren. I årets budgetproposition föreslås att pristillägget höjs till . per slaktad och besiktigad ren. I motiveringen görs gällande att detta belopp motsvarar ungefär det pristillägg om . per kg nötkött som f. n. utgår inom de tre nordligaste länen. Uppgiften är inte korrekt. Den största utgiftsposten under jordbrukshuvudtiteln har varit subventioneringen av baslivsmedel. Subventioner i kombination med prisstopp infördes för vissa s. k. baslivsmedel, nämligen mjölk, grädde, ost, kött, fläsk och charkuterivaror. Den ersättning som på detta sätt tillfördes jordbruket gjorde att höjningen av produktionskostnaderna inte slog igenom i konsumentpriserna. Dessutom företogs prissänkningar på mjölk, kött och fläsk. För uteblivna prishöjningar och direkta prissänkningar har jordbruket tillförts motsvarande medel över budgeten. har ungefär halva ökningen av det belopp som tillförts jordbruket för prisstoppade varor utgått av statsmedel och resten i form av höjda konsumentpriser. För dessa livsmedelssubventioner för /77 beräknas ett belopp av bortåt . Renkött är en av de köttvaror som ligger utanför jordbruksprisregleringen. Renkött räknas inte till baslivsmedlen, och renköttsproducenterna, dvs. de renskötande samerna, får ingen del av subventionerna. Allt de får är de . per slaktad ren, som ges i prisstöd till rennäringen. Detta om något är en diskriminering av en yrkesgrupp, vars standard självfallet borde höjas parallellt med standarden för livsmedelsproducenterna i det svenska jordbruket i övrigt. Rennäringen utgör därtill den viktigaste 1 1975/76. delen av den ekonomiska basen för samerna som etnisk minoritet. Vi kan följaktligen inte acceptera den mycket anspråkslösa höjning som föreslås av ett redan från början kraftigt underdimensionerat prisstöd till rennäringen. Från SSR () har föreslagits att prisstödtillägget för renkött fr. o. m. /77 uppräknas till . per ren, vilket skulle medföra att anslaget för detta ändamål uppräknas med 1,5 milj. kr. Detta är enligt vår mening ett mycket välgrundat krav. Med hänvisning till det anförda hemställes att vid behandling av budgetpropositionen måtte besluta den ändringen att prisstödet till renkött sätts till . per slaktad ren och att medelsbehovet för höjningen beräknas till . (vpk) (vpk)
mot · FZ021733 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1733 om förfarandet vid inrättande av naturvårdsområde Då naturreservat bildas enligt naturvårdslagen åligger det länsstyrelse att efter delgivning ge berörda markägare möjlighet att göra erinringar mot föreslagna reservatsbestämmelser. Dessutom delges berörda markägare m. fl. de slutliga bestämmelserna, vilka också införes i länskungörelse. Motsvarande skyldighet att underrätta markägare finns ej då det gäller inrättande av naturvårdsområde. Här har underrättelsen inskränkts till annonsering i ortstidning, ett enkelt utställningsförfarande och införande i länskungörelse. Berörda markägare får ingen personlig underrättelse eller delgivning. Detta medför en betydande rättsosäkerhet för de markägare som ej följer annonserna i pressen eller som är bosatta på annan ort än den där aktuell fastighet är belägen. Det har därför förekommit att varken markägare eller skogsvårdsstyrelse uppmärksammat förordnande om förbud mot avverkning utan länsstyrelses medgivande. När sedan en från skoglig synpunkt naturlig avverkning påbörjats, har denna stoppats av länsstyrelse och åsamkat markägare, entreprenör och andra stora kostnader, tidsspillan m. m. Det är från rättssäkerhetssynpunkt rimligt att kända markägare genom skriftligt meddelande bereds tillfälle att yttra sig om föreslagna bestämmelser för naturvårdsområde och likaledes får sig tillsända de slutliga områdesbestämmelserna. Formell delgivning kan möjligen underlåtas. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen begär förslag till sådana ändringar i naturvårdslagen att ägare till mark, som ingår i planerat naturvårdsområde, skriftligen underrättas om föreliggande planer, bereds tillfälle yttra sig och delgives de slutgiltiga områdesbestämmelserna.
mot · FZ021734 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1734 om viss översyn av lagen om djurskydd Lag om djurskydd 11 § lyder: För annan särskild behandling av djur än ovan sägs i syfte att bota sjukdom eller skada skall veterinär anlitas, därest behandlingen är förenad med operativt ingrepp av någon betydelse eller avsevärt lidande för djuret. Vad nu sagts skall dock ej gälla, om anlitandet av veterinär skulle medföra oskälig kostnad eller vålla tidsutdräkt som äventyrar ändamålet med behandlingen. Det är otillfredsställande att kostnadsfrågan skall spela en avgörande roll huruvida en operation, som är förenad med avsevärt lidande för djuret skall behöva göras av veterinär. Genom paragrafens sista stycke öppnas möjlighet för godtycke när det gäller att bedöma vad som är oskälig kostnad, liksom också då det gäller valet av operatör. Skall man slå vakt om djurets skydd i djurskyddslagens och anda, bör kostnaden för veterinärbesöket i de fall som avses bestridas med allmänna medel om djuret av kostnadsskäl inte kan avlivas. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att begär att regeringen låter göra en översyn av 11 § i lag om djurskydd.
mot · FZ021737 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76 1737-1741 av och i om ökat prisstöd för renkött I budgetpropositionen (1975/76:100, Bil. 11, C5) föreslås att gällande pristillägg för renkött uppräknas till /ren. har tidigare uttalat att rennäringen bör få en med jordbruksnäringen i norra jämställd behandling. Vi finnér att den föreslagna höjningen av pristillägget är för liten. Renkött är en av de köttvaror, som ligger utanför jordbruksprisregleringen. har producentpriserna kunnat höjas, då priserna på övriga köttslag höjts inom jordbruksavtalets ram. Sedan prisstoppet infördes på baslivsmedlen blev situationen annorlunda. Utbetalningen till producenterna skedde i stället via budgeten, vilket negativt påverkat prisutvecklingen för renägarnas räkning. Med hänvisning till det ovan anförda hemställer vi att beslutar att prisstödtillägget för renkött fr. o. m. /77 uppräknas till /ren. () () 1 1975/76.
mot · FZ021739 · 1976-01-27 00:00:00 — av m. fl. om stöd till fiskerinäringen Yrkesfiskets roll i livsmedelsproduktionen kan i många avseenden liknas vid jordbrukets. Trots detta har dock dessa båda varandra närstående näringsgrenar rönt mycket olika behandling inom det svenska samhället. För jordbrukets vidkommande haren klart preciserad politik utarbetats, där målsättning och ekonomiska ramar finns angivna. Det har även fastslagits till hur stor del skall vara självförsörjande med jordbruksprodukter. För att tillförsäkra konsumenterna rimliga livsmedelspriser går statsmakterna in med direkta subventioner, vilkas storlek regleras. För fiskerinäringens del har däremot en liknande målsättning ej angivits från statsmakternas sida. Ej heller har fastslagits inom vilka ramar fiskerinäringen skall fortsätta att arbeta, t. ex. när det gäller antalet sysselsatta inom näringen, självförsörjningsgrad etc. Möjligen kan det förhållandet, att fisk av någon anledning inte betecknats som "baslivsmedel i den samhälleliga vokabulären, ha fått till följd att fiskets produkter fått en helt annan behandling än jordbrukets. Genom de senaste årens statliga subventioner av t. ex. mejerivaror, charkutf ivaror och kött har dessa varuslag kommit att i viss utsträckning på ett besvärande sätt konkurrera med fisk och fiskprodukter, där konsumentprisutvecklingen i stort sett följt penningvärdeförsämringen. Härigenom har konsumtionen av fisk och fiskprodukter minskat , medan konsumtionen av köttvaror ökat. Till detta kommer det faktum att genom de handelspolitiska åtaganden, som gjort gentemot såväl EFTA som EG, den svenska fiskerinäringen kommit in i en markerad strykklass. Nödvändigt är därför, att fiskerinäringen behandlas enligt samma principer som gäller för jordbruket. Fisk och fiskprodukter bör räknas till gruppen baslivsmedel och få samma behandling som dessa, bl. a. bör alltså statligt prisstöd utgå enligt de regler som gäller för jordbruksprodukterna. Med hänvisning till ovanstående hemställes att begär hos regeringen att en utredning verställes, innebärande att den svenska fiskerinäringen erhåller samma principiella behandling som jordbruket. . () i () i Lane-Herrestad
mot · FZ021740 · 1976-01-27 00:00:00 — av m. fl. om höjt anslag till Bidrag till fiskehamnar m. m. Ett betydande antal av de svenska fiskehamnarna är i stort behov av reparationer. Dessutom behövs utbyggnader och fördjupningar av befintliga hamnar på flera platser. De statsbidrag som utgått till denna verksamhet har visat sig vara alltför små, varför det är vanligt med långa väntetider - ofta - innan nödvändiga reparations- och ^byggnadsarbeten kan komma till stånd. Särskilt märkbara har dessa problem varit på sådana platser där fiskebåtarnas storlek ökat. a. i ett par av största fiskelägen finns exempel på hur nya fiskefartyg ej kan använda hemmahamnen på grund av att medel saknas till erforderliga fördjupningsarbeten. beräknar medelsbehovet för /77 till ., för täckande av underskott vid driften av de statliga fiskehamnarna . samt för underhåll och drift av fiskefyrar och utmärkning av fiskegränser . 1 budgetproposition (Bil. 11, p. E 5) föreslås att för Bidrag till fiskehamnar m. m. skall anvisas ett reservationsanslag av . Däri inräknas fiskets andel i kostnader för farledsverksamheten m. m., vilka beräknas till . Det verkliga bidraget till reparation och underhåll av hamnarna blir således enligt budgetpropositionens förslag endast . Det föreslagna beloppet är enligt vår bedömning klart otillräckligt för att erforderliga förbättringsarbeten skall kunna utföras inom rimlig tid. Med hänvisning till det anförda hemställes att 1. bemyndigar regeringen att höja anslaget till byggande och underhåll av fiskehamnar till ., 2. beslutar att för täckande av underskott vid driften av de statliga fiskehamnarna skall utgå . samt för underhåll och drift av fiskefyrar och utmärkning av fiskegränser . () i Vrångebäck