mot · FZ02889 · 1976-01-23 00:00:00 — Motion 1975/76: 889 om ökat antal praktikplatser inom den statliga sektom har svårigheterna för ungdomar att få arbete ökat. Den registrerade arbetslösheten för ungdom i åldern har vid varje mät-tillfälle i arbetskraftsundersökningarna varit mer än dubbelt så hög som arbetslösheten för hela arbetskraften. Konjunkturuppgången 19741975 gav en viss förbättring även för ungdomen. Men det finns all anledning att befara att ungdomen blir den grupp på arbetsmarknaden som drabbas hårdast av den nu inledda konjunkturnedgången. går ca 31 000 ungdomar arbetslösa. Det innebär att nästan varannan arbetslös är . Bland de arbetslösa ungdomarna utgör flickorna den största gruppen. En förklaring till den ökade arbetslösheten i åldersgruppen är ungdomens växande obenägenhet att vidareutbilda sig. söker arbete efter . av dem som börjat i gymnasieskolan avbryter sina studier där. Sammantaget fullföljer mot planerade gymnasieskolan och yrkesutbildningen. Också efter gymnasiet går elever i mindre utsträckning än förut direkt till högre utbildning. Självfallet stämmer den aktuella lusten hos skolungdomar att tidigt gå ut i arbetslivet föga med utbildningsteorier. Men skoltröttheten kanske inte är så förvånande i en skola som ännu inte funnit sina former och som inte har en vettig avvägning mellan teori och praktik. Där de yrkesinriktade kurserna inte är tillräckligt yrkesinriktade för att vara en god grund att stå på vid inträdet i förvärvslivet. Ungdomens attityder kan också vara en reaktion på akademikerarbetslösheten. Varför anstränga sig och dra på sig studieskulder när en examen ändå inte säkert ger jobb? Den 70-talets arbetsmarknad som ungdomen har mött har kännetecknats av bristen på arbete. Det är en arbetsmarknad som är på väg att stelna. Rörligheten minskar och de vid arbetsförmedlingen nyanmälda lediga platserna visar en tendens att sjunka. De senaste årens arbetslöshet har av statsmakterna mötts inte med en sysselsättningsskapande politik utan med lagstiftning. De s. k. trygghetslagarna binder ihop arbetsgivare och anställd. De är bra för dem som redan har ett tillfredsställande arbete, men de tenderar att minska rörligheten och öka svårigheten för de grupper som söker fotfäste på arbetsmarknaden. Troligen medför trygghetslagarna speciella svårigheter just för ungdomen: arbetsgivarna tvekar mer än en gång innan de gifter ihop sig med en oprövad ungdom. 1975/76: 889 Just för ungdomen är tillgången på lediga platser och rörligheten på arbetsmarknaden av avgörande betydelse. En ung människa är oftast inte säker på sitt yrkesval, hon behöver pröva sig fram, upptäcka arbetsmarknadens verklighet och finna en väg som passar. För de unga är inte tryggheten i anställningen det väsentligaste. Viktigare är att verkligen bli anställd av en arbetsgivare, få pröva olika jobb och vinna erfarenhet och yrkesskicklighet. I detta sammanhang är det värt att uppmärksamma vissa företeelser som tidigare spelade stor roll vid ungdomarnas inträde i förvärvslivet: de tidigare yrkesskolorna, landstingens verkstadsskolor och skolorna inom företagen. Hela denna yrkesutbildning har avsetts kunna ersättas med den nya gymnasieskolan, men vet vi att så inte blivit fallet. Gymnasieskolan lyckas inte ge en praktisk yrkesförberedelse i nivå med den som de gamla yrkesskolorna gav. En brygga in i arbetslivet är också den s. k. inbyggda utbildningen, dvs. yrkesskolorna inom företagen samt den s. k. lärlingsutbildningen. har det statliga stödet till dessa verksamheter minskat, tvärtemot vad som borde vara i ungdomens intresse. Orsaken till den höga arbetslösheten bland ungdom är att söka både i den nya skolans funktionssätt samt i utvecklingen på arbetsmarknaden. Botemedlen måste omfatta båda dessa områden. Inte minst viktig är en ökad kontakt och samverkan mellan skolan och arbetslivet. Bättre kontakter skulle kunna hjälpa till att lösa det problem som sannolikt är det allvarligaste för nytillträdande på arbetsmarknaden, nämligen svårigheten att få det första jobbet efter det att utbildningen är avslutad. Otaliga undersökningar visar att ungdomsarbetslösheten i hög grad är ett initialproblem. Har man med andra ord fått in en fot på arbetsmarknaden är problemen generellt sett mindre. Det avslutande året på de yrkesinriktade linjerna i såväl gymnasiesom skulle med fördel kunna ges formen av ett introduktionsår till arbetslivet och utgöra en kombination av arbete och utbildning. Arbetet skall få utföras inom den bransch som utbildningen är ämnad för och vara direkt förberedande för kommande yrkesarbete. Introduktionsskolan skulle därmed kunna bli en värdefull kontakt med potentiella arbetsgivare och få ett djupare syfte än att bara i största allmänhet skapa kontakt mellan elever och arbetsmarknad. Introduktionsskolan skulle också kunna stå öppen för elever från andra linjer och för ungdomar eller vuxenstuderande som önskar komplettera sin utbildning eller pröva andra yrkesvägar. Skolan bör ha ansvaret för introduktionsåret. Eleverna bör få lön för 1975/76: 889 de produktiva insatser de gör. Ersättningen från företagen bör sedan kompletteras med studiebidrag så att eleverna når upp till en inkomst i närheten av marknadsmässiga löner. Introduktionsåret bör under alla omständigheter vara mer inkomstbringande än fortsatt skolutbildning eller AMS-utbildning. För de ungdomar som slutar och inte lyckas få jobb skulle ett system med kortare yrkesinriktade kurser kunna vara till stor nytta. Försök med sådana praktiskt inriktade kurser pågår i ett par kommuner med positiva resultat. bör stimulera flera kommuner att starta en sådan försöksverksamhet. Vid sidan om gymnasieskolan måste möjligheterna stå öppna till praktisk utbildning i företagen. För många skoltrötta ungdomar är det ett attraktivt alternativ att kunna gå ut i arbetslivet och få en fortsatt utbildning. Det statliga stödet till s. k. inbyggd utbildning och till s. k. företagsskolor måste förbättras. Där så är möjligt bör en samordning ske av internutbildningen och den skolmässiga utbildningen. Uppsökande studie- och yrkesorientering Väsentligt är att ungdomarna får möjlighet att göra ett väl övertänkt val av utbildnings- och yrkesväg. Studie- och yrkesorienteringen måste ges tillräckliga resurser. bedrivs i drygt ett 50-tal kommuner försök med uppsökande studie- och yrkesrådgivning riktad mot ungdomar som lämnat . Särskild uppmärksamhet röner de elever som avbrutit sin utbildning efter nian. Dessvärre når denna uppsökande verksamhet bara en tredjedel av de över 20 000 16-åringar som inte söker till, eller inte antagits till, gymnasieskolan. Den uppsökande verksamheten bör utökas och omfatta alla ungdomar i landet som efter avslutad utbildning inte förvärvsarbetar eller genomgår annan utbildning. Alla ungdomar bör med hjälp av uppsökande verksamhet tillförsäkras antingen utbildning, praktik eller förvärvsarbete. Samverkan skola/arbetsliv En god samverkan mellan skola och arbetsliv är betydelsefull när det gäller att motverka arbetslösheten bland ungdom. Försöksverksamheten med s. k. SSA-råd, där representanter för skola, arbetsliv, arbetsförmed 1975/76: 889 ling m. fl. ingår, bör dels prioriteras så att den verkligen trots vissa problem kommer i gång, dels byggas ut till att omfatta alla kommuner. skulle med fördel kunna tilldelas ett ansvar vid framskaffandet av ett tillräckligt antal praktikplatser. Rådens verksamhet bör också omfatta problemen som uppstår i samband med den eftergymnasiala utbildningen. Många arbetsgivare tvekar innan de fast anställer en oprövad ungdom. arbetslivserfarenhet t. ex. i form av praktik underlättar övergången från skola till arbetsliv. Praktikanställning ger också ungdomarna möjlighet att pröva olika anställningar och yrkesvägar. En praktikplats åt en arbetslös ungdom kan bli det stöd denne behöver för att finna sin väg in i arbetslivet. Tillgången på praktikplatser är otillräcklig och måste väsentligt ökas. Såväl det enskilda näringslivet som de offentliga arbetsgivarna måste ta sin del av ansvaret genom att ställa praktikplatser till förfogande. Faktum är emellertid att det väsentligen är det enskilda näringslivet som står för praktikutbudet. Av rapporten () från en arbetsgrupp inom AMS framgår att marsaugusti anmäldes till arbetsförmedlingen ca 85 000 platser som skulle kunna användas i praktiksyfte. Av dessa kom säkert 3/4 från den enskilda sektorn. Denna siffra skall jämföras med att det enligt enkät fanns omkring 2 500 praktikanter inom statsmyndigheterna. Ansträngningar pågår nu inom statsförvaltningen att höja praktikplatserna till ca 5 000. Men även denna siffra är naturligtvis alldeles för låg för att det allmänna skall kunna sägas ha tagit sin del av ansvaret. Regeringen bör utarbeta en plan för hur antalet praktikplatser inom statlig verksamhet skall kunna ökas framöver samt överväga hur kommunerna skall stimuleras att öka sitt utbud av praktikplatser. Det bästa sättet att undvika arbetslöshet bland ungdom är att se till att sysselsättningen över huvud taget hålls uppe. Ungdomen är en del av arbetsmarknaden och drabbas som övriga arbetstagare när antalet arbeten blir för litet. Vad som skiljer ungdomarna från arbetskraften i stort är att de drabbas först därför att de sist fått arbete eller fortfarande väntar på att få ett. En ekonomisk politik som stimulerar nyföretagande och expansion är därför ytterst en politik som verksamt bidrager till att lösa ungdomarnas sysselsättningsproblem. 1975/76: 889 Med anledning av det anförda hemställes att anhåller att regeringen upprättar en plan för hur antalet praktikplatser skall öka i statlig verksamhet. () () 1 (Se även motion 1975/76: 890)