mot · FY022151 · 1976-05-14 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975:100 med förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för /76, m. m. (kompletteringsproposition). Alldeles som moderata samlingspartiet förutsåg i sin ekonomiska partimotion vid början blir den internationella konjunkturutvecklingen mindre gynnsam än vad regeringen då trodde. En märkbar svängning uppåt i den internationella konjunkturen väntas nu enligt den reviderade finansplanen först eller . För del innebär den långsammare internationella utvecklingen att vi inte kan räkna med någon egentlig efterfrågestimulans via exporten. Möjligheten att här i landet hålla efterfrågan uppe blir helt beroende av den ekonomiska politik som förs. Den reviderade finansplanen representerar enligt vår uppfattning på flera punkter en alltför optimistisk bild av den inhemska ekonomiska utvecklingen . Den privata konsumtionen antas öka med . Enligt vår bedömning är det sannolikt att ökningen med den föreslagna uppläggningen av den ekonomiska politiken stannar vid . Industrins investeringar beräknas öka med . Vi gör den bedömningen att ökningen knappast kommer att överstiga 5 å . I fråga om näringslivets lagerinvesteringar har regeringen i den reviderade finansplanen kraftigt justerat ned sin prognos jämfört med finansplanen och gör därmed samma bedömning som vi gjorde att lagerinvesteringarna kommer att minska , inte öka. I fråga om den totala produktionstillväxten förutser vi en större nedgång i ökningstakten jämfört med än regeringen. Utan ytterligare stimulansåtgärder torde BNP:s tillväxt inte komma att överstiga . Mot denna bakgrund förutser vi ökande sysselsättningsproblem . Enligt regeringens bedömning skall prisstegringarna begränsas till . Den kalkyl som ligger bakom denna siffra bygger emellertid på mindre lönekostnadsökningar än man slutit avtal om. Vidare underskattas enligt vår uppfattning effekterna av höjda indirekta skatter. Enligt vår uppfattning finns det anledning att befara prisstegringar på upp emot . Två mål måste stå i centrum för den ekonomiska politiken under 1975: att förhindra en ekonomisk stagnation och att bromsa inflationen. Den ekonomiska politiken bör få en mer expansiv utformning; i själva verket har det skett en icke obetydlig åtstramning jämfört med . Ett tredje mål är att bl. a. genom ökade investeringar återställa balansen i den svenska utrikeshandeln. Skäl kan anföras för såväl en sänkning av den allmänna arbetsgivaravgiften som en sänkning av mervärdeskatten i stimulanssyfte. Båda typerna av åtgärder leder vidare till en begränsning av konsumentprisstegringen . Med hänsyn bl. a. till den roll som arbetsgivaravgifterna spelat under avtalsrörelsen synes oss ett beslut nu om en sänkning mindre lämpligt. Vi förordar i stället en sänkning av mervärdeskatten. Eftersom effekten av en momssänkning direkt kan avläsas av konsumenterna i form av lägre priser torde en sådan också ha psykologiska fördelar från stimulanssynpunkt. Vi föreslår en sänkning . Sänkningen skall i princip vara temporär. Vi förordar vidare en generell rätt för företagen att använda investeringsfonderna för konjunkturutjämning. Den nu gällande ordningen leder till att i första hand vissa mindre investeringar inte kommer till stånd. Vi föreslår vidare att särskilda investeringsavdrag för näringslivets maskininvesteringar skall medges. Vi upprepar vårt krav på ett borttagande av den allmänna arbetsgivaravgiften inom det inre stödområdet för att stimulera sysselsättningen där. Den bedömning av den internationella konjunkturutvecklingen som presenterades i årets finansplan och preliminära nationalbudget (PNB) avvek markant från andra, ungefär samtidiga prognoser. hade i sin decemberrapport förutsett en genomsnittlig BNP-tillväxt inom hela OECD-området på . I finansplanen och PNB räknade man med en tillväxt på . Främst berodde skillnaden på olikheter i fråga om bedömningen av utvecklingen i och . I finansplanen förutsågs sålunda att en omläggning av den ekonomiska politiken i dessa länder snabbt skulle slå igenom på efterfrågesidan. I den motion som vi väckte rörande den ekonomiska politiken (1975:1020) ifrågasatte vi realismen i finansplanens prognos. Vi framhöll sålunda: Enligt vår bedömning är det mest sannolikt att också 1975 blir med mycket svag efterfrågetillväxt på det internationella planet. Även om flera länder torde komma att ägna arbetslösheten ökad uppmärksamhet, finner vi det troligt att kampen mot inflationen liksom kommer att ha hög prioritet och att man alltså kommer att acceptera en relativt hög arbetslöshet för att åstadkomma en stabilisering av Vi har sålunda en mer pessimistisk syn på den internationella utvecklingen än vad som redovisas i finansplanen och den preliminära nationalbudgeten, i vilka en optimism presenteras som synes oss grundad snarare på önsketänkande än på politiska realiteter. Om någon omsvängning i den internationella konjunkturen över huvud taget kommer till stånd under innevarande år, torde denna få några mätbara effekter först . Utvecklingen har givit oss rätt och regeringen fel. Flera länder har visserligen beslutat om ekonomisk-politiska stimulansåtgärder men långt ifrån av den omfattning som finansplanen och PNB förutsatte. De beräkningar som gjorts inom ger en än mer pessimistisk bild av utvecklingen än decemberrapporten. Dessa förhållanden har tvingat regeringen att i den reviderade finansplanen redovisa en påtagligt dystrare prognos för den internationella konjunkturen 1975 än i finansplanen. Enligt den reviderade nationalbudgeten (RNB) finns det sålunda risk för att BNP totalt inom OECD-området kommer att minska att jämföra med en ökning på enligt PNB. För talar RNB om en minskning med mot ±0 enligt PNB. För stannar uppgången enligt RNB vid mot enligt PNB. Den bedömning av den internationella konjunkturutvecklingen som vi redovisade i vår motion 1020 från står i allt väsentligt fast. 1975 blir ett efterfrågemässigt svagt år med i stort sett utebliven ekonomisk tillväxt. En eventuell omsvängning i konjunkturen kommer inte att bli märkbar förrän tidigast eller . Världshandeln kommer att utvecklas svagt. Inte minst kommer de problem som sammanhänger med OECD-ländemas försämrade bytesbalansläge till följd av de höjda oljepriserna att verka hämmande på den ekonomiska utvecklingen. Mot önskvärdheten av en mer expansiv ekonomisk politik kommer i flertalet industriländer att stå oviljan att vidta åtgärder, som kan leda till en ytterligare försämrad bytesbalans och påfrestningar på valutareserven. Behovet av internationell samverkan för att klara de s. k. recyclingproblemen är stort. Vi stöder tanken på en svensk anslutning till den särskilda finansiella stödfond, varom förhandlingar förts inom . präglades i flertalet länder av snabbt stigande priser. Strävandena att bemästra inflationen fick mot denna bakgrund hög prioritet. Som konstateras i den reviderade finansplanen har de sjunkande jordbrukspriserna i det pressade konjunkturläget snabbt slagit igenom i partihandelsprisema. Konsumentpriserna har i flertalet av de större länderna och början av 1975 visat en starkare inbromsning än väntat. I den reviderade finansplanen framhålls: De internationella prognoserna för inflationstakten under loppet av 1975 har därför reviderats ned icke oväsentligt och konsumentprisstegringen under loppet av året i de sju större OECD-ländema väntas nu komma att begränsas till jämfört . Skillnader i förmåga mellan olika länder att anpassa den inhemska kostnadsutvecklingen till en långsammare internationell prisstegringstakt kan skapa nya problem för de nationella ekonomierna. I länder med en fortsatt hög takt i de inhemska kostnadsstegringama kan den internationella konkurrensförmågan försvagas. Det är ingen tillfällighet att de länder i som hade de snabbaste prisstegringarna också hade de svåraste externa balansproblemen länder som , , och . Vi återkommer nedan till de svårigheter som detta kan komma att medföra för vidkommande. I vår motion 1020 anförde vi att en långsammare internationell produktions- och efterfrågeutveckling än vad regeringen räknat med i finansplanen sannolikt skulle få till följd, att exporten ökar långsammare än de som förutsattes i finansplanen. Detta i sin tur torde verka dämpande på efterfrågeutvecklingen i . Den mer realistiska prognos för den internationella konjunkturutvecklingen som den reviderade finansplanen representerar jämfört med finansplanen har tvingat regeringen att räkna ned den beräknade exportökningen från till . Detta innebär att den stimulans som den svenska ekonomin antogs komma att mottaga via exporten blir i motsvarande grad mindre en minskning i storleksordningen av BNP. En långsammare exportutveckling än tidigare beräknats får konsekvenser också för handels- och bytesbalansens utveckling. I den reviderade finansplanen har emellertid också importutvecklingen räknats ned i förhållande till finansplanen. I finansplanen antogs importen komma att öka ; i den reviderade finansplanen är motsvarande siffra blott . Bakom nedjusteringen av importprognosen synes i första hand ligga att regeringen nu har övergivit sin helt orealistiska bedömning av lagerinvesteringamas utveckling . antogs att dessa skulle komma att öka med . räknar man i stället med att lagerinvesteringama skall minska med . I vår motion om den ekonomiska politiken skrev vi härom: I finansplanen förutsätts en ökning av näringslivets lagerinvesteringar av storleksordningen . Detta måste med hänsyn till konjunkturutsikterna bedömas som osannolikt, inte minst med tanke på den förda kreditpolitiken. Erfarenhetsmässigt sjunker lagerinvesteringama i samband med en konjunkturnedgång. Några förslag till åtgärder avsedda att stödja företagens investeringar i lager föreslås inte, blott att regeringen skall bemyndigas att om läget så kräver besluta om stöd till lageruppbyggnad. Den omarbetade lagerinvesteringskalkylen innebär att man i den reviderade finansplanen räknar med att lagerinvesteringama blir mindre än enligt finansplanen. Också på denna punkt har regeringens prognos måst göras mindre optimistisk. Eftersom importinnehållet i lagerinvesteringama är mycket högt, är regeringens nedjustering av importprognosen helt följdriktig. Importinnehållet är emellertid inte så högt att det förklarar hela nedskrivningen av importen på . I finansplanen hävdades det att de lagerinvesteringar som man då räknade med skulle bidra positivt till produktionsökningen; sålunda måste man ha menat att lagerinvesteringarna till betydande del skulle ha byggt på inhemsk produktion. Med tanke på att man i den reviderade finansplanen justerat upp prognosen avseende dels den privata konsumtionen, dels i viss mån också bruttoinvesteringarna, vilka båda är importberoende, synes oss importprognosen med de antaganden RNB själv gör vara baserad på en betydande dos av önsketänkande. Som utvecklas närmare nedan är emellertid enligt vår uppfattning den reviderade finansplanens uppskattning av den privata konsumtionens utveckling inte realistisk. En långsammare ökning av den privata konsumtionen skulle medföra en dämpning av importutvecklingen. a. mot denna bakgrund tror vi inte att det finns anledning att vänta att handels- och bytesbalansen skall utvecklas drastiskt annorlunda än vad som förutses i den reviderade finansplanen. Vi vill emellertid starkt understryka den genuina osäkerheten i varje prognos rörande utrikeshandelns utveckling . En faktor som kan komma att bidraga till en försämring av den externa balansen är kostnadsutvecklingen i jämförd med våra främsta konkurrenter på världsmarknaden. Nedan visar vi att de avtal på arbetsmarknaden som sluts innebär en större ökning av arbetskraftskostnaderna än vad som ligger bakom kalkylerna i RNB och i den reviderade finansplanen. Detta kan leda till en sådan försämring av vår exportindustris och vår importkonkurrerande industris konkurrensläge att effekterna på bytesbalansen blir påtagliga. Den privata konsumtionens utveckling är av central betydelse för sysselsättningen och den ekonomiska tillväxten. Den privata konsumtionen svarar storleksmässigt för av BNP. I vår motion , med anledning av finansplanen, ifrågasatte vi antagandet att den privata konsumtionen skulle växa . Den förutsattes öka snabbare än de disponibla inkomsterna. Hushållen skulle med andra ord dra ned på sitt sparande för att i stället öka sin konsumtion. Vi ifrågasatte vidare realismen i de prisantaganden som låg bakom konsumtionsprognosen. I den reviderade finansplanen har konsumtionsökningen räknats upp med ytterligare en halv procent . Den reviderade finansplanen skiljer sig på denna punkt från RNB, som fortfarande räknar med en ökning av den privata konsumtionen på 3,5 %.1 Skillnaden mellan den reviderade finansplanen och RNB synes bero på att regeringen kalkylerat med högre löneökningar och antagit att dessa inte i motsvarande mån skall slå igenom på priserna. Såväl den reviderade finansplanen som RNB förutsätter en nedgång i sparkvoten om än ej i sparandet nominellt. Konsumtionen antages komma att öka snabbare än de disponibla inkomsterna. Realt betyder detta ett minskat hushållssparande. Om man i kalkylen i RNB i stället lägger in ett antagande om oförändrad sparkvot, måste man skriva ned konsumtionskalkylen . Den punkt i den reviderade finansplanens konsumtionsprognos som det enligt vår uppfattning finns störst anledning att ifrågasätta är antagandena om prisutvecklingen . Enligt den reviderade finansplanen bedöms priserna under loppet av året komma att öka . I RNB arbetar man med två prisstegringsaltemativ. I det högre alternativet räknar man med en prisuppgång på . Den genomsnittliga prisuppgången jämfört med skulle enligt samma alternativ uppgå till . Det står enligt vår uppfattning klart att även detta RNB:s högre inflationsaltemativ är en underskattning. Den ökning av arbetsgivarnas arbetskraftskostnader som ligger bakom RNB:s beräkning av prisstegringarna till 8,4 har antagits uppgå till . Med tanke på att produktivitetsökningen beräknas stanna vid , framstår inflationskalkylen redan mot denna bakgrund som optimistisk. Av den i RNB beräknade kostnadsökningen på svarar ökade arbetsgivaravgifter för . Löneglidningen har kalkylerats till . Den avtalsmässiga löneökningen har sålunda antagits bli . Så långt det nu kan överblickas står det emellertid klart att de avtalsmässiga löneökningarna kommer att ligga högre. Med tanke på att lönekostnaderna genomsnittligt svarar för av en varas pris, torde det vara realistiskt att justera upp den beräknade prisökningen med . I RNB:s prisberäkningar har vidare höjningen av de indirekta skatterna antagits bidra till konsumentprisernas uppgång med en procentenhet. Enligt vår uppfattning måste man räkna med att de kommer att höja priserna med åtminstone . Tillsammans skulle detta betyda en prisuppgång på . Samma prisstegringstakt svarar mot en prisuppgång under loppet av 1975 på , detta innan lönerna och de indirekta skatterna över huvud taget höjts. Av en ökning av hushållssektoms inkomster på går genomsnittligt i skatt till stat och kommun. 1 Det finns två prognoser: en i den sammanfattande översikten, som säger och en under De enskilda konsumenternas ekonomi om . står efter skatt är knappast tillräckligt för att täcka de prishöjningar som den sista procentenhetens löneökningar leder till. Dessa frågor om sambandet mellan priser, skatter och löner har vi tidigare behandlat i våra motioner 1020 och 2106. Med utgångspunkt i beräkningarna ovan om pris- och löneutvecklingen och om man räknar med en oförändrad sparkvot stannar den sannolika konsumtionsökningen vid . De totala bruttoinvesteringarna beräknas enligt den reviderade finansplanen komma att öka . De statliga myndigheternas och affärsverkens investeringar beräknas öka , och de kommunala investeringarna beräknas minska . För bostadsinvesteringarna bedöms ökningen bli . Näringslivets investeringar beräknas öka eller 245 milj. kr. Därav skall industriinvesteringarna öka eller 1 100 milj. kr. Övriga näringslivsinvesteringar beräknas alltså minska med eller 855 milj. kr. Det är visserligen sant att åtskilliga industriföretag bundit sig för ambitiösa investeringsprogram. Diskrepansen mellan den 9-procentiga ökningen av industriinvesteringarna och den 6-procentiga minskningen av det övriga näringslivets investeringar synes oss emellertid så stor att vi finner det mindre sannolikt att bedömningen kommer att överensstämma med den faktiska utvecklingen. I konjunkturprognos bedömdes, mot bakgrund av tillgängligt enkätmaterial, en ökning av industriinvesteringarna på 5 å som trolig. I avsnittet Investeringarna i RNB, som svarar för, nämns siffran . Vi tror inte att regeringens åtgärder för att stimulera näringslivets investeringar beslut om förlängning av möjligheterna att använda de särskilda investeringsfonderna till utgången av , de vidgade möjligheterna att utnyttja konjunkturinvesteringsfondema och vissa kreditpolitiska åtgärder är tillräckliga för att realisera en investeringsökning på . Enligt vår mening kommer industriinvesteringarnas ökning inte att överstiga . Det finns också anledning att peka på möjligheten att de kraftiga lönekostnadsökningama som försatt många kommuner i besvärliga ekonomiska problem kommer att leda till senareläggningar av kommunala investeringar. Sammantaget innebär det ovan anförda att vi bedömer det som sannolikt att bruttoinvesteringarna kommer att ligga kvar på en jämfört med oförändrad nivå. I den reviderade finansplanen har BNP:s tillväxt räknats ned från enligt finansplanen till . Det av oss i det föregående anförda innebär att vi inte tror att den totala produktionsökningen, om inte särskilda åtgärder vidtas, kommer att överstiga . Med den långsammare takt i BNP:s tillväxt jämfört med som vi förutser torde en viss ökning av arbetslösheten vara ofrånkomlig. Sysselsättningen är fortfarande hög och har knappast visat några tendenser att minska. kommer emellertid sannolikt arbetsmarknadssituationen att försämras. Som en följd av de s. k. trygghetslagarna, varom fattat beslut, torde det i första hand bli de nytillträdande på arbetsmarknaden som drabbas av ett försämrat arbetsmarknadsläge. Den förhoppningen uttalas understundom att inte skall drabbas av någon egentlig nedgång i konjunkturen, utan att vi redan mot slutet av detta år skall få draghjälp av en uppåtgående internationell konjunktur. Som framhållits i avsnittet om den internationella utvecklingen, tror vi inte att man bör räkna med någon mer markant internationell konjunkturuppgång . Även om en viss uppgång kommer till stånd , bör det vara ett memento att såväl den högkonjunktur som vi i upplevde som högkonjunkturen 1969-1970 liksom konjunkturnedgången 1971 inträffade med fördröjning jämfört med motsvarande internationella konjunkturfas. Ser vi på industriproduktionens utveckling, synes en dämpning ha inträffat . Industriproduktionsindex, jämfört med motsvarande siffra , gick ned och ökade med blott 3,0 resp. , vilket är markant mindre än motsvarande månadssiffror under de föregående två åren. I vår motion 1020 betonade vi att den ekonomiska politiken innebär en betydande finanspolitisk åtstramning jämfört med . Åtstramningen av finanspolitiken i dagens ekonomiska situation är enligt vår uppfattning anmärkningsvärd. Den har med tanke på konjunkturutsiktema likheter med den omläggning av den ekonomiska politiken som ägde rum . betydande risk för att den nu presenterade ekonomiska politiken på samma sätt kommer att medverka till att accentuera den nedgång som den svenska konjunkturen synes vara inne i. Av den beräkning av den finanspolitiska effekten av den offentliga sektorns verksamhet som redovisas i den reviderade finansplanen framgår att dess inverkan på den totala efterfrågan mätt i procent av BNP är mindre än . Det motsvarar ett efterfrågebortfall jämfört med av storleksordningen . I avsnittet om den internationella utvecklingen sägs i den reviderade finansplanen: Det är desto mer angeläget att de expansiva åtgärder som vidtagits fullföljs med sådan kraft att man kan uppnå den konjunkturstimulans som avses. Men själv föredrar regeringen att lägga om politiken i restriktiv riktning. En stor del av den nedgång i den ekonomiska aktiviteten som kan förutses jämfört med är att hänföra till denna åtstramningspolitik. Krav på den ekonomiska politiken Två mål måste stå i centrum för den ekonomiska politiken under återstoden av 1975: 1. att förhindra en stagnerad ekonomisk utveckling med därav följande sysselsättningssvårigheter och uteblivna standardförbättringar för medborgarna, 2. att förhindra en fortsatt rekordartad inflation. De åtgärder som kan sättas in för att åstadkomma detta begränsas av nödvändigheten av att slå vakt om den svenska handels- och bytesbalansen. På något är återställandet av balansen i den svenska utrikeshandeln ett annat väsentligt mål. Från moderata samlingspartiet presenterades ett utkast till ett program mot inflationen. I vår motion 1020 utvecklades förslaget ytterligare. Sammanfattningsvis innebar det: att en stabiliseringspolitisk konferens skulle sammankallas med representanter för regeringen, oppositionspartierna, parterna på arbetsmarknaden och näringslivet i syfte att söka skapa samförstånd kring en intensifierad kamp mot inflationen, att statsmakterna skulle ställa sig som garanter för en ökning av den genomsnittliga nettoreallönen av storleksordningen och förbinda sig att genomföra de sänkningar av den direkta skatten och/eller mervärdeskatten som detta kunde erfordra, att löntagarorganisationerna i gengäld skulle ålägga sig återhållsamhet i sina krav på löneökningar, varigenom de inhemskt genererade kostnadsökningarna skulle kunna begränsas, att näringslivet å sin sida skulle ålägga sig stark restriktivitet med prishöjningar, vilket skulle kontrolleras med en effektiv prisövervakning, att statsmakterna skulle förklara sig beredda att använda växelkurspolitik för att uppnå ovannämnda stabiliseringspolitiska mål. Vårt förslag vann inte bifall. Trots de skatteomläggningar som beslutats och och vilkas syfte bl. a. sagts vara att dämpa lönekraven och verka som spjärntag mot inflationen har löneavtal slutits, vilka medför rekordhöga ökningar av arbetskraftskostnaderna. har de inhemskt genererade kostnadshöjningarna varit av sådan storleksordning. har inflationen givits sådan näring från lönesidan. Det är beklagligt att vårt förslag till program mot inflationen inte ledde till några åtgärder. Försummelsen att i detta exceptionella inflationsläge som förelegat vidtaga kraftåtgärder mot inflationen kan i den situation som uppkommit, då löneavtal redan träffats, inte repareras. Kraftiga prisstegringar kommer inte att kunna undvikas. Detta kommer att leda till svårigheter för de enskilda hushållen. Många småsparare kommer att få se sitt sparkapital ytterligare urgröpt av inflationen. Till stor del kommer de höjda lönerna att ätas upp av skatter och stigande priser. Det höjda kostnadsläget för näringslivet kommer också att leda till ökade svårigheter för den svenska exportindustrin och för den importkonkurrerande industrin. Såsom framhålls i RNB har det pressade läget på arbetsmarknaden och den stagnerade efterfrågeutvecklingen även avspeglats i avtalsuppgörelserna i flera av de större länderna. En klar tendens till mindre löneökningar kan f. n. skönjas och i har t. o. m. en viss negativ löneglidning kunnat noteras. I antas löneökningarna stanna vid . Vi har i det föregående understrukit den genuina osäkerhet som föreligger avseende handels- och bytesbalansens utveckling . Redan obetydliga förändringar i export- eller importutvecklingen kan medföra en kraftig försämring av den externa balansen. Det är enligt vår uppfattning utomordentligt angeläget att den kostnadsinflatoriska utveckling som vi får blir en engångsföreteelse. Genom en konsekvent stabiliseringspolitik kan en lugnare pris- och löneutveckling tryggas, vilket är nödvändigt bl. a. för att balansen i våra utrikes betalningar skall kunna återställas.