mot · FZ021699 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1699 om naturens utnyttjande för fritidsändamål Vi människor utnyttjar alltmer naturen. Vår teknologi har gett oss möjlighet att omskapa den. Vi har genom vår moderna natur- och miljövårdslagstiftning sökt både reglera utnyttjandet och i görligaste mån skydda det levande, inräknat människan, mot de skadliga följderna av vårt utnyttjande. är och förblir vår natur den viktigaste källan för vår återhämtning och vederkvickelse. Genom allemansrätten och vårt vidsträckta, glest befolkade land har vi som få andra folk möjligheter härtill. Mer fritid och ökade resemöjligheter, inte minst genom tekniska hjälpmedel av olika slag, har gjort att alltmera mark utnyttjas för olika fritidsändamål. Det gäller då att bevara möjligheterna att långsiktigt ösa ur denna viktiga källa till hälsa för hela vårt folk. Vi måste överväga vad markerna tål. Vi måste bedöma och bevara markernas långsiktiga bärkraft. Enklast torde bedömningen av bärkraften vara när det gäller jakt och fiske. I fråga om jakten är grundtänkandet att man endast skall ta ut räntan på kapitalet, alltså inte skjuta mer än vad som motsvaras av den årliga reproduktionen. Detta är särskilt uttryckt i bestämmelserna om älgjakten, som dock fortfarande skulle kunna förbättras till en mera biologisk jakt i enlighet med expertisens förslag. Detta tänkande borde utvidgas även till andra arter, och den ganska ensidiga synen på vad som är lämpligt som jaktbyte borde utvidgas. Dagens jägare har mycket att lära av resterna från stenålderns jakter, sådana som de avslöjas i kökkenmöddingarna. Rimligen borde både kråka och mås kunna bli goda jaktbyten, medan änder och andra fåglar sparas i större utsträckning. I fråga om fisket har sådana resonemang ännu inte förts i någon större utsträckning. offentliggjordes en utredning av i om fritidsfisket i sjön i norra . I denna hade man kartlagt hur mycket s. k. ädelfisk som producerades i denna sjö. Med detta material som underlag bestämdes det antal fiskekort som rimligen borde kunna utlämnas, om man långsiktigt ville bevara denna rekreativa pärla. Ett sådant tänkande - bärkraften hos en naturresurs som utnyttjas för rekreation - är riktigt. Denna tanke bör fullföljas, och det kan säkerligen ske utan administrativt krångel och i lokala organisationers regi. Särskilt i de stora städernas närhet är det angeläget att på rimligt sätt bevara markernas bärkraft. Det är kanske framför allt fritidsfolkets rörelser, som är problemet. Den stora respekt som visats förbuden mot plockning av vårblommor visar att de flesta har en utpräglad förståelse för åtgärder som syftar till en bevarad bärkraft. Det är emellertid nödvändigt att även utanför reservat och nationalparker ytterligare betona behovet av skonsamhet mot en ömtålig natur och dess övriga inbyggare. Vid utnyttjandet av allemansrätten bör detta därför ske i första hand med egen kraft. Vi bör gå, åka skidor, ro, paddla och segla. Det tål marker och vatten. Deras bärkraft gentemot snabba motorbåtar och motorfordon är betydligt mindre. Förödelsen ligger nära och vederkvickelsen för andra blir mindre vid överdrivet och felaktigt bruk av sådana hjälpmedel. Samordningen, som möjliggör flerbruk av marker och vatten måste på nytt komma till heders. Det finns tendenser i vårt moderna skogsbruk som sätter allemansrätten i fara. Gamla stigar utplånas vid skogsplöjning, livgivande små våtmarker utdikas, användning av gödning och gifter kan taga bort de viktiga elementen bär- och svampplockning från allemansrätten. 1 reservat och nationalparker kan allemansrätten regleras hårdare till förmån för en maximal bärkraft för det levande. En sådan reglering, där människan endast får begagna vissa stigar och stråk, förhöjer oftast upplevelsens värde genom att det vilda blir mindre skyggt, störningarna blir mindre, reproduktionen större. Just på grund av allemansrätten har vi, till skillnad från vad som är fallet i andra länder, fri rörlighet utanför nationalparker och reservat. De stora nationalparkerna i och är just skapade för bl. a. rekreation, medan våra reservat och nationalparker kan ägnas bevarandet. I pågår f. n. undersökningar i vissa parker och vilken grad av markslitning och störning av det vilda som kan accepteras med bibehållen långsiktig bärkraft. Vi har fått en lag om terrängmotorfordon. Det kan ifrågasättas om inte liknande aspekter måste läggas på nöjestrafiken på vattnet, så att en kanalisering av båttrafiken med de höga hastigheterna sker till leder och stråk, allt i syfte att bibehålla vattenområdenas och strändernas bärkraft. Denna syn på fritidsutnyttjande av marker och vatten liksom på allemansrätten innebär att den icke mekaniserade fritiden bör prioriteras, vilket också kan betyda ett icke föraktligt sparande av energi och ett tillskott till folkhälsan. Åberopande vad som anförts hemställes att hos regeringen föreslår att bärkraften hos marker och vatten får utgöra ledstjärnan vid all planering och lagstiftning för naturens utnyttjande för fritidsändamål.