mot · FZ021504 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1504 om betygsättningen på gymnasieskolans naturvetenskapliga linje, m. m. Verkställande direktören, professor , skriver i sin årliga rapport sammanställd inför högtidsdag följande om flykten från gymnasiets naturvetarlinje: togs 12 000 elever in på gymnasiets naturvetenskapliga linje, N-linjen. var antalet mindre än 8 000. Av de som börjat sina gymnasiestudier på denna linje har också allt flera slutat eller gått över till annan linje. I båda dessa hänseenden visar den tekniska gymnasielinjen, T-linjen, en mer gynnsam bild. Till fortsatta studier går tre av fyra studenter från N-linjen och en av fyra från tekniska linjen, T-linjen. gick sålunda 7 400 N- och Tutbildade vidare. torde antalet bli lägre än 5 000. På mindre än har därmed rekryteringen sjunkit en tredjedel. Av 8 000 utbildningsplatser för blivande läkare, tandläkare, civilingenjörer, ämneslärare i naturvetenskapliga ämnen och liknande skulle upp mot 3 000 ej kunna fyllas från gymnasiets N- och T-linjer. Oetta får en allvarlig återverkan på tillströmningen till de tekniska högskolorna, särskilt som många av deras linjer attraherar väsentligt lägre andel studenter . Gymnasieinspektören vid , , uttrycker läget så här i sin rapport över läsåret 1974-75. Om detta underskott skall täckas genom ökat intag måste antalet elever på N-linjen ökas till ca 12 000 per läsår. Då skall man emellertid lägga märke till att underskottet i högre utbildning fram till redan finns där genom det alltför låga intaget . Det är verkligen bäddat för en katastrofal situation för rekrytering till högre naturvetenskaplig och teknisk utbildning. De högprioriterade utbildningarna kommer ju att fylla sina platser. Det är de tekniska och matematisk-naturvetenskapliga fakulteterna som får stå för minskningen. Det har spekulerats över orsakerna till denna ungdomens flykt från det naturvetenskapliga gymnasiet. Man har på sina håll uppfattat fenomenet som en reaktion mot industrialisering, miljöförstörelse och kommersialism. En genomgång av det material som sammanställts av och onödiggör emellertid sådana slutsatser. Ungdomarna och deras föräldrar gör sina bedömanden och linjeval på rent praktiska grunder. De utslagsgivande faktorerna är betygssystem, arbetsbelastning och meritvärderingsregler för tillträde till högre studier. Till gymnasieskolans naturvetenskapliga linje söker företrädesvis elever som lämnat med goda betyg. Till detta bidrar dels föräldrarnas uppfattning om att studiebegåvade barn skall bli läkare, tandläkare, forskare eller ingenjörer, dels också yrkesvägledarnas avrådande från N-linjen för elever som har lägre medelbetyg. Följden blir att medelbetygen för de på N-linjen intagna fördelar sig efter en trappstegskurva, där antalet elever per betygsgrad stiger ända upp till högsta genomsnittsbetyg. skall sättas i gymnasiets första klass skall de normalfördelas. Följden blir att praktiskt taget alla får kraftigt sänkta betyg. I en undersökning avseende höstterminsbetyget 1973 jämfört med avgångsbetyget för , vid sex skolor med sammanlagt 814 elever, blev betygssänkningen på N-linjen genomsnittligt mer än en betygsgrad. En annan studie visar att elever med relativt sett lägre genomsnittsbetyg drabbas hårdare än de bästa eleverna. Under dessa förhållanden tappar många elever modet. En del slutar och ett växande antal byter gymnasielinje. Avgången blir större vid lägre genomsnittsbetyg. Alltså uppkommer på nytt den situation som illustreras i figurerna intill, en mot höger förskjuten betygsfördelning måste utjämnas till en normalfördelning. Betygssituationen för de studerande som blir kvar på N-linjen försämras ytterligare. Genomsnittligt kvarstår betygssänkningen för hela gymnasiet och uppgår i de naturvetenskapliga ämnena på avgångsbetyget från N-linjen till en hel betygsgrad. För den som övergår till en annan gymnasielinje blir situationen en annan. Genomsnittspoängen vid intagningen till humanistiska, sociala och ekonomiska linjerna är lägre än till N-linjen och betygssänkningen från till gymnasium är också lägre. 11, ex. matematik bildar humanistiska, sociala, S-linje och ekonomiska linjerna en egen referensgrupp kring en mindre omfångsrik och krävande kursplan. Arbetsinsatsen per erövrad betygsgrad är alltså lägre. Trots detta ger betyg i matematik från S-linjen behörighet vid inträde till vissa eftertraktade utbildningsvägar, t. ex. läkaroch klasslärarutbildning. 1 och för sig är det naturligt att man på N- och T-linjerna satsar hårdare och kräver mer av de studerande i de för dessa linjer specifika ämnen. Men håller man på N-linjen uppe kraven inom en rad andra ämnen. I svenska, historia, religionskunskap och psykologi bildar N-linjen gemensamt med H- och S-linjerna en referensgrupp vid betygssättningen, trots att timantalet i dessa ämnen för den förra linjen är lägre än för den . Motsvarande gäller i praktiken för samhällskunskapen där N-linjens timantal är mindre än hälften av H- och S-linjernas. Återigen anser N-linjens elever att insatsen av eget arbete per intjänad betygspoäng är oproportionerligt hög. En stor grupp elever och deras föräldrar upplever att syftet med betyg huvudsakligen är sovringen vid tillträde till spärrade högre utbildningslinjer. Det gäller för dem att med alla medel samla så många betygspoäng som möjligt. 1 den poängjakten ingår bytet av gymnasielinje som en förnuftig åtgärd framtvingad av ett felbyggt system. Men systembristerna finns också på högskolesidan. Huvudregeln vid den centrala intagningen till de spärrade linjerna är att varje ämne i slutbetyget från gymnasiet har samma vikt, oberoende av hur många veckotimmar ämnet ägnats eller hur centralt det kan anses vara för den tilltänkta utbildningen. Vidare görs ingen skillnad mellan ämnen där höga betyg främst premierar receptivitet och minnesförmåga och ämnen där logisk slutredovisningsförmåga, förståelse för bakomliggande sammanhang eller kreativ begåvning markeras. Enligt nuvarande system gynnas de som har sin styrka i att snabbt inlära och behålla en stor mängd fakta. Det är ej givet att dessa blir de bästa naturvetenskapsmännen, teknikerna eller läkarna. Denna sista aspekt torde dock i huvudsak undgå eleverna. Däremot finnér de meriteringsreglerna orationella och egendomliga. För inträde till tekniska högskolor tillmäts ett betyg i religionskunskap samma värde som ett i fysik trots att femfaldigt mer tid ägnats det senare än det förra och utan avseende till att betyget i fysik torde säga mer om individens lämplighet som tekniker än goda kunskaper i religionskunskap. Den studerande på N-linjen konstaterar också med undran att hans nyckelämnen fysik, kemi och biologi på andra linjer klumpats samman till ett något diffust samlingsämne, naturvetenskap, under det att de humanistiska ämnena står separata även på N-linjen, med individuella betyg i vart och ett. Situationen står helt klar för de ansvariga myndigheterna. En arbetsgrupp inom har föreslagit en åtgärd för att i någon mån bättra på situationen. Man vill att betygsnivån i ämnena fysik, kemi och matematik på N- och T-linjerna höjs så att betygsmedelvärdet blir 3,5. Detta är en snabbt verkande åtgärd i rätt riktning. Tillsammans med den starkt förbättrade arbetsmarknaden för civilingenjörer kan tendensen såväl när det gäller tillströmning som kvarblivande på gymnasiets naturvetenskapliga linje vridas uppåt. De fundamentala felen i betyg och meritsystem kvarstår emellertid. En rättvis och riktig rekrytering till forskar- och teknikerbanan erhålls först när de kunskapsrelaterade betygen återinförs och en efter utbildningslinje profilerad viktning av betygen sker vid intagningen till de högre läroanstalterna. Professor ger i sin rapport uttryck för den djupa oro som delas av vårt lands tekniker och lärare i naturvetenskapliga och tekniska ämnen på högskolor och gymnasier. har därefter detta år beslutat att fr. o. m. detta läsår tills vidare höja betygens medelvärde i matematik, fysik, kemi och biologi på de naturvetenskapliga (N-) och tekniska (T-) linjerna i gymnasieskolan. Betygen på de centrala proven skall normeras kring 3.3 i stället för som tidigare kring 3. Omkring en tredjedel av eleverna på N- och T-linjerna beräknas genom ändringen få sina terminsoch avgångsbetyg höjda med en enhet i vart och ett av de fyra ämnena. Även om detta måste betraktas som ett steg i rätt riktning är det som enda åtgärd otillräckligt. Som ovan framgått hade den s. k. N-gruppen vid som utrett frågan på basis av statistik räknat fram och rekommenderat en höjning till 3.5 för att nå likställdhet med övriga linjer på gymnasiet. Vid intagning till högre läroanstalt måste betygen viktas. Det är orimligt och snedvrider gymnasiestudierna att vid intagning till t. ex. teknisk högskola N-studenten skall tillgodoräknas betyget i filosofi med endast en veckotimmes studietid lika mycket som betyget i matematik med sammanlagt 15 veckotimmars studietid. Slutligen måste kunskapsrelaterade betyg återinföras. Moderata samlingspartiet har som enda politiskt parti konsekvent tagit avstånd från nuvarande betygssystem, alltsedan tanken på detta första gången framfördes. Betygen skall informera om verkliga kunskaper och färdigheter. De relativa betygen skaparen konkurrenssituation, som förstör samarbetet mellan eleverna. Detta framhålls också i N-gruppens utredning (s. 11): Hårdheten i det psykologiska klimatet förstärks av att betygskonkurrensen blir större än vad den behövde bli på grund av det nuvarande betygssystemets konstruktion. Enligt min mening bör betygen på gymnasial nivå utformas inom ramen för ett system med grundkurs och valfria överkurser. Jag förväntar att betygsutredning, som prövar betygssystemets utformning i grund- och gymnasieskolan, framlägger förslag till nytt betygssystem. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar 1. att hos regeringen begära ytterligare höjning av normvärdet för betygen på N- och T-linjerna i gymnasieskolan i enlighet med den s. k. N-gruppens förslag, 2. att hemställa hos regeringen om utredning och förslag till viktade betyg vid intagning till spärrade eftergymnasiala studier i enlighet med vad i motionen anföres.