mot · FZ02849 · 1976-01-23 00:00:00 — Motion 1975/76: 849 av m. fl. om översyn av lagen om vissa anställningsfrämjande åtgärder Varje människa har rätt att efter förmåga deltaga i arbetet. Varje människa har rätt till ett arbete som kan upplevas som meningsfullt. Dessa ord måste upplevas som en utopi för det stora antal människor som står mer eller mindre utslagna från arbetsmarknaden på grund av ålder, sjukdom eller annat handikapp. startades i Y-län en anpassningsverksamhet som senare följdes av en motsvarande landsomfattande verksamhet i och med att anpassningsgrupper bildades i företag med minst 50 anställda. Dessa grupper, som består av representanter för arbetsgivarna, anställda och arbetsförmedling, skall enligt anvisningarna verka för en positiv inställning i arbetslivet till äldre arbetstagare och till personer med arbetshinder föreslå åtgärder som gör det lättare att på arbetsplatsen nyanställa äldre och personer med arbetshinder föreslå åtgärder som underlättar för redan anställda äldre och personer med arbetshinder att stanna kvar på arbetsplatsen. tillsatte en arbetsgrupp med uppdraget att studera den hitillsvarande versamheten och göra en bedömning av de resultat som nåtts samt lämna förslag och anvisningar för den fortsatta verksamheten. Sammanfattningsvis konstaterar arbetsgruppen att anpassningsgruppernas arbete till största delen koncentrerats på insatser i företagen, dvs. åtgärder för redan anställda. För de grupper av äldre och handikappade som ej fått en fast förankring till en arbetsplats innebär detta i stort sett en oförändrad situation gentemot tiden innan denna verksamhet startade. De s. k. trygghetslagarna, lag om anställningsskydd och lag om vissa anställningsfrämjande åtgärder, har varit i kraft och på ett verksamt sätt bidragit till att skapa trygghet för de anställda. Lagen om anställningsfrämjande åtgärder har dock icke, som framgått ovan, fått någon märkbar effekt för den som står utanför arbetslivet. Det kan därigenom inte uteslutas att lagen om anställningsskydd kommer att få en icke förutsedd negativ effekt, där främjandelagen i stort sett kommer att bli verkningslös på andra än redan fast anställda. Ovan nämnda arbetsgrupp rekommenderar att anpassningsgrupperna med stöd av främjandelagen i fortsättningen mera skall ägna sig åt de människor som står utanför arbetslivet och försöka slussa in dessa i företagen. 1975/76: 849 Lagen säger att detta i första hand skall ske på frivillighetens grund. I andra hand kan länsarbetsnämnden anmoda arbetsgivaren att i samband med nyanställningar öka andelen av sådana arbetstagare som nämnden finner befogat. Om arbetsgivare ändock icke följer de givna anvisningarna kan förordna att arbetsgivaren icke får anställa andra arbetstagare än dem som anvisats eller godtagits av arbetsförmedlingen. Detta har således även varit möjligt i den anpassningsverksamhet som pågått lagens tillkomst. Mot den bakgrunden är det därför svårt att tro att arbetsgruppens nya direktiv till anpassningsgrupperna skulle åstadkomma någon förändring utan att lagen förändras på något sätt. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär en översyn av lagstiftningen om anpassningsgruppernas verksamhet i enlighet med vad i motionen anförts. () KARL-ER1K HÄLL (s)