mot · FZ021400 · 1976-01-22 00:00:00 — av herrar i och i om inrättande vid av en professur i reumatologi Sjukdomar i , inte minst de reumatiska sjukdomarna, har stor inverkan nationalekonomiskt, socialt och psykologiskt samt har naturligtvis humanitära följder. Om man håller sig till patienter med kronisk reumatisk sjukdom utgör dessa av befolkningen. I den allmänna öppna vården är patienter med symptom från mycket vanliga. På en specialistmottagning för reumatiska sjukdomar utgör de ovannämnda patienterna med kronisk reumatisk sjukdom en betydande andel, men här finns också patienter med akut eller subakut reumatisk sjukdom, patienter med slitage-sjukdomar (degenerativa ledsjukdomar) eller bindvävssjukdomar och utredningsfall. Med hänsyn till den aktuella satsningen på utbildning av allmänläkare är det särskilt angeläget att medicinarna under sin utbildning göres förtrogna med diagnostik och behandling av de reumatiska sjukdomarna. Nya behandlingsmetoder, bl. a. nya läkemedel, operativ behandling samt en mera rationellt bedriven sjukgymnastik, har avsevärt förbättrat situationen för många reumatiker. Ökad undervisning, meddelad av reumatolog, en ökande utbildning av flera reumatologer samt den reuma-kirurgiska inriktningen inom den ortoped-kirurgiska verksamheten, alla dessa faktorer har i betydande grad kommit reumatikema till godo. Nya forskningsresultat har ökat förståelsen för vissa av de reumatiska sjukdomarna, men på lång sikt står verkligt effektiva behandlingsmetoder ännu ej till buds. Med hänsyn till de reumatiska sjukdomarnas omfattning och betydelse borde det vara en självklarhet att undervisningen i ämnet reumatologi vore något så när enhetlig i landet. Som framgår av nedanstående tabell är detta ingalunda fallet. Sämst är situationen i , där emellertid överläkartjänst i reumatologi ännu ej finns inrättad. Näst sämst utbildning i ämnet får medicinarna i , det enda bland de andra lärosätena där tjänstgöring på specialavdelning ej ingår. Tjänstgöring på reumatologisk specialavdelning borde vara en självklarhet vid alla rikets lärosäten. Om man bortser från meddelas vid samtliga lärosäten utom i gruppundervisning, en avgjort mera effektiv undervisningsform. Avsaknaden av såväl gruppundervisning som tjänstgöring i har 2 konsekvenser: dels försvåras ytterligare rekryteringen av blivande reumatologer, dels utexamineras medicinarna i utan praktisk erfarenhet (under sakkunnig handledning) av hur man undersöker en reumatiker. Upprepade framstötar till utbildningsnämnden vid medicinska fakulteten i har endast resulterat i en ökning av antalet undervisningstimmar med 2. Överläkartjänster i reumatologi finns vid 5 av landets regionsjukhus, i , , , och . Vid samtliga dessa regionsjukhus utom i finns fristående reumatologiska kliniker. Regionsjukhusen i , , och är tilllika undervisningssjukhus. Vid 2 av dessa i och är överläkartjänsten förenad med lärartjänster (bitr. har i skrivelse till understrukit behovet av fristående kliniker på regionsjukhusen och av lärartjänster i reumatologi vid undervisningssjukhusen. Till verksamheten vid undervisningssjukhusen hör också forskning. En kraftig upprustning beträffande forskningsresurserna inom ett så viktigt område som reumatologi är nödvändig vid undervisningssjukhusen i och . Man kan räkna med att en sådan upprustning dels skulle underlätta rekryteringen, dels förbättra urvalet. Genom fakultetsanknytning med lärartjänst erhålles i och förhållanden jämförbara med dem i och . Dessutom erhålles både personell förstärkning i form av sekreterare, amanuens och laboratorieassistent och ekonomisk förstärkning i form av ett årligt klinikanslag. Med hänvisning till det anförda hemställes 1. att bemyndigar regeringen att inrätta en professur och en biträdande professur i reumatologi i respektive , 2. att erforderliga medel anslås härför. () ()