mot · FZ02923 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 923 om förbud mot kollektivanslutning till politiskt parti Den enskilde individens rätt att själv avgöra om hon/han önskar tillhöra ett politiskt parti är grundläggande för ett demokratiskt samhällssystem. Utmärkande för en demokrati är också att man organiserar sig efter politisk övertygelse - inte efter t. ex. yrkestillhörighet. I och genom att ansluta sig till FN:s deklaration angående de mänskliga fri- och rättigheterna har aktivt understött dessa principer. Debatten om kontakterna mellan fackföreningsrörelsen och de politiska partierna, särskilt då till socialdemokratin, har pågått ända sedan den fackliga rörelsen växte fram . I fackföreningsrörelsens begynnelse måste alla fackföreningar som ville vara medlemmar i också ansluta sig till det socialdemokratiska partiet. Detta var dock en belastning för , då många tvekade att ansluta sig på grund av detta tvång. togs detta bort. I stället infördes en paragraf som stadgade att LO skulle verka för varje fackförenings anslutning till sin orts arbetarkommun och genom denna till Socialdemokratiska Arbetarparti. Men även denna bestämmelse mötte av naturliga skäl starkt motstånd och avskaffades efter ett tiotal år. När tvångsanslutningsparagrafen avskaffades började man på vissa håll i stället diskutera kollektiv anslutning genom majoritetsbeslut av fackföreningsmedlemmar. Efter diskussioner beslöt en splittrad fackföreningsrörelse att skapa denna möjlighet. Motståndarna hävdade att fackföreningsrörelsens partipolitiska engagemang gjorde att arbetare med en annan politisk uppfattning skulle tveka att ansluta sig och vara ovilliga att aktivera sig inom rörelsen på grund av bindningen till ett enda politiskt parti. var och är det naturligtvis ovärdigt och stridande mot demokratins principer att räkna in medlemmar i ett politiskt parti utan att fråga efter deras politiska uppfattning. Genom tillkomsten av storavdelningar har kollektivanslutningen fått en helt ny och i vissa fall helt absurd dimension. Beslut om kollektivanslutning fattas ofta på de olika sektionernas representantskap. Till dessa får de olika sektionerna sända representanter. Genom detta förfarande har den enskilde inte ens möjlighet att närvara när beslut fattas om hans/hennes politiska hemvisst. I stället avgör andra personer denna för demokratin så väsentliga fråga. F. n. beräknas av samtliga fackföreningsmedlemmar, eller drygt 600 000 stycken, vara kollektivt anslutna till det socialdemokratiska partiet. De tvångsanslutna utgör av socialdemokratiska partiets samtliga Ett fåtal av dessa tvångsanslutna som tvingas betala . per person till socialdemokraterna har vetskap om att de kollektivt fösts in i det socialdemokratiska partiet. Belysande är en SIFOundersökning, som genomfördes bland de LO-anslutna. I undersökningen uppgavs att de tillhörde något politiskt parti - trots att är kollektivt anslutna och ekonomiskt understöder socialdemokraterna! Om en LO-ansluten får reda på att han har blivit tvångsansluten finns det en formell möjlighet att avsäga sig sitt påtvingade medlemskap genom att reservera sig. Socialdemokraterna inom LO gör dock allt för att sabotera detta, som detta förfarande naturligtvis inte rubbar de grundläggande felaktigheterna i systemet. Trots att man reserverar sig - och därmed avslöjar sin grundlagsskyddade valhemlighet - får man inte tillbaka de medel som egentligen går till det socialdemokratiska partiet. I stället straffas man och får betala en högre avgift till facket än sina socialdemokratiska fackföreningskamrater. Trots socialdemokraternas ihärdiga försök att försvåra möjligheten att reservera sig finns det många exempel på hur betydligt fler har reserverat sig mot beslutet än de var som var med om att fatta det. Jag vill t. ex. erinra om Metalls Sandvikenavdelning, där fem gånger så många har reserverat sig mot beslutet om kollektivanslutning än de var som var med och fattade detsamma! De som reserverar sig mot kollektivanslutningen är naturligtvis de personer som haren bestämd politisk uppfattning. Undersökningar, gjorda bl. a. av , visar att av LO:s 1,8 miljoner medlemmar röstade drygt 600 000 icke-socialdemokratiskt val. En stor del av dessa var tvångsanslutna till socialdemokraterna, och nästan samtliga var tvingade att lämna ekonomiskt bidrag till ett politiskt parti, vars åsikter de inte delade. Belysande för reservationsrätten är följande exempel, som en moderat fackklubbsordförande inom LO berättade för mig efter valet . Inför valet fick denne fackklubbsordförande ett stort kuvert med ett följebrev, i vilket det socialdemokratiska partiet tackade för hans erbjudande att dela ut socialdemokratisk propaganda på hans arbetsplats. Den moderate fackklubbsordföranden, som strikt strävade efter att hålla isär politiskt arbete från fackligt arbete, hade naturligtvis aldrig erbjudit sig att dela ut propaganda som stred mot hans uppfattning. Därför ringde han upp den socialdemokratiska partiexpeditionen och frågade varför han fått materialet. På expeditionen blev han minst sagt tyst, men kröp det fram att man fått hans namn av den lokala förbundsexpeditionen. Ordföranden ringde då upp sin fackföreningsexpedition och bad att han skulle slippa dela ut socialdemokratisk propaganda, då han var medlem i moderata samlingspartiet. ringde dem av facket anställde ombudsmannen och bad om ursäkt och sade att han inte observerat att personen i fråga hade reserverat sig. Genom att fackföreningsmedlemmar kan reservera sig har socialdemokraterna inom LO dess värre tillgång till ett mycket vittförgrenat och utförligt åsiktsregister över samtliga aktiva fackföreningsmedlemmar som inte är socialdemokrater. Detta register används naturligtvis flitigt för att hindra dugliga personer med en annan politisk uppfattning från att få förtroendeuppdrag inom LO. Från demokratisk synpunkt är detta åsiktsregister mycket beklagligt och bör naturligtvis avskaffas. har kritiken mot kollektivanslutningen ökat både bland den allmänna opinionen inom LO och bland politiska debattörer även inom det socialdemokratiska partiet. Det bästa vore därför att LO själv tog upp denna fråga och omgående avskaffade kollektivanslutningen och brände det register på icke-socialdemokrater som existerar. Dess värre tycks viljan inom LO till detta steg inte vara så utbredd att man är beredd att vidta en sådan åtgärd. Därför ankommer det på , som bl. a. har till uppgift att värna de demokratiska fri- och rättigheterna, samt det socialdemokratiska partiet att avskaffa kollektivanslutningen. majoritet har två gånger uttalat sig mot kollektivanslutningen, utan att detta har fått någon effekt. Kvar står därför endast möjlighet att lagstifta mot kollektivanslutning av medlemmar till ett politiskt parti och grundlagskydda den enskildes rätt att enbart bli medelm i en viss organisation av egen fri vilja genom eget initiativ. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att kollektivanslutning till politiskt parti förbjuds i lag.