mot · FZ02310 · 1976-01-14 00:00:00 — Motion 1975/76: 310 av och i om överförande av apoteksverksamhet på landstingen Vissa av de reformer som under genomförts inom hälso-och sjukvårdsområdet har präglats av en strävan efter decentralisering. Exempel på detta är övertagande av mentalsjukvården, den öppna vården och hanteringen av tekniska hjälpmedel för handikappade. På läkemedelssidan har utvecklingen gått åt andra hållet i och med att staten genom bildandet av apoteksbolaget övertog ansvaret för apotek och läkemedelsdistribution. Avsikten var bl. a. att försöka skapa en bättre och mera enhetlig service över hela landet med samtidig kontroll av prisnivån. Samhällets sjukvårdsservice till medborgarna har genom landstingens och statens försorg ständigt förbättrats, inte minst genom utbyggnaden av den öppna vården. Genom decentralisering av öppenvårdscentraler ger man den vårdsökande allmänheten en allt bättre sjukvårdsservice, och primärkommunerna satsar på färdtjänst o. d. för att underlätta för invånarna att nå denna service. Dessa åtgärder betyder från trygghetssynpunkt mycket för de enskilda människorna. Med den strävan som föreligger inom sjukvården mot en mera intensifierad och högt specialiserad vård har läkemedlen en stor betydelse för att lindra och bota sjukdom. Förbrukningen av läkemedel ökar, och en av faktorerna som påverkar läkemedelskonsumtionen, liksom behovet av sjukvård, är befolkningens åldersstruktur. Åldersgruppen har en läkemedelsförbrukning som är ungefär dubbelt så stor som förbrukningen i genomsnitt. Enligt avtalet mellan staten och apoteksbolaget skall detta bl. a. svara för att en god läkemedelsförsörjning upprätthålls i landet och eftersträva en god service till allmänheten och sjukvårdens organ. Redan nu har ett stort antal apotek inrättats vid sjukvårdsinrättningar och vårdcentraler, men tendensen att förlägga apoteken till kommunernas köpcentra tycks öka. Där är de lättillgängliga för de kunder som i huvudsak efterfrågar det receptfria sortimentet. Men för många av de olika läkarmottagningarnas patienter medför det stora svårigheter att förflytta sig, och fördem hade problemen minskat betydligt, om varit placerat i mottagningens omedelbara närhet. Det är dock relativt lätt att få tag på den av läkarna ordinerade medicinen. Däremot är det mycket svårt på jourtid. I regel finns det jourapotek endast i någon enstaka tätort inom varje sjukvårdsdistrikt. 1975/76: 310 igenom kan det vara omöjligt för de vårdsökande att inom rimliga avstånd få tag i den föreskrivna medicinen. Som det nu är kan man och bli hänvisad till apotek som ligger från hemmet, även i tätbefolkade områden i . Vid möts man i flera fall av ett meddelande att man måste leta upp en telefonkiosk för att tillkalla farmaceuten, som kanske bor i en annan del av staden. Det är nödvändigt att samhället gör något för att avhjälpa detta otillfredsställande förhållande. Pågående försök med kvällsöppet på distriktsläkarmottagningar har slagit mycket väl ut och kommer att utökas, och det ställs därmed krav på ökat öppethållande på apoteken. En samordning av apoteken med det övriga utbudet av hälso- och sjukvård skulle kunna leda till bättre service med öppethållande , nätter, sön- och helgdagar. Det kan inte vara riktigt att hålla en stor akutverksamhet i gång dygnet runt på sjukhus och vårdcentraler i landstingens regi, som apoteken drar in på sin service utanför vanlig apotekstid, varigenom möjligheterna för patienterna att få tag på av läkaren föreskrivna läkemedel försvåras. Det skall inte vara svårare att komma över penicillin vid halsfluss än att t. ex. få en underarmsfraktur gipsad. Apoteken har en central roll i hälso- och sjukvården, och det måste i detta sammanhang betraktas som egendomligt att de står utanför den organisation som landstingen byggt upp för att på ett effektivt sätt lämna hälso- och sjukvård till sina invånare. Landstingen har fått överta hanteringen av tekniska hjälpmedel för handikappade. Här har man varit överens om att ordinationsansvar, tillhandahållandeansvar och distributionsansvar skall ligga hos samma huvudman. Det borde vara samma sak när det gäller läkemedelshanteringen på regional och lokal nivå. Apoteken och apotekens personal skulle kunna utnyttjas ännu bättre, om apoteksverksamheten överfördes till landstingen och samordnades med övrig verksamhet på detta område. Genom att ingå i sjukvårdsorganisationen skulle apotekspersonalen få en naturligare kontakt med sjukvårdspersonalen och möjlighet att framföra synpunkter på olika sjukvårdsfrågor i företagsnämnder och samrådsgrupper. Ett viktigt och högaktuellt område där apotekspersonalen skulle kunna göra en mycket stor insats är på informationssidan, såväl till patienter som läkare och övrig vårdpersonal. 1975/76: 310 Med hänvisning tili det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning om överförande från stat till landsting av apoteksverksamheten på lokal och regional () ()