ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ021097 · 1976-01-25 00:00:00 — Motion 1975/76:1097 om begränsning av den s. k. dolda trafikövervakningen Polisens dolda trafikövervakning kritiseras från många håll. Man menar att polisens trafikövervakning bör ske öppet och att en bättre atmosfär då skapas mellan polis och trafikanter. Särskilt har användandet av civila bilar med trafipaxutrustning irriterat. Bilister har berättat hur de faktiskt blivit provocerade av en civil bil som följt efter på några meters avstånd vare sig man kört fort eller sakta. Att ett sådant förfaringssätt irriterar och provocerar den jagade att köra fortare än hastighetsbegränsningarna medger torde väl stå klart för var och en. När så sker kör den bakomvarande bilisten om och stoppar den fortkörande. Det visar sig först då att det var en civil polisbil som låg bakom. Om dold trafikövervakning skall förekomma så bör det endast gälla när man spanar efter vissa personer som begått grova brott och då dold övervakning kan vara försvarbar. När det gäller vanlig trafikövervakning bör den alltid ske öppet och med inriktning på att polisen skall hjälpa trafikanterna. Då skapas ett bättre förtroende för polisens goda vilja hos trafikanterna. Övervakningen får inte ha som mål att till varje pris sätta fast någon fartsyndare. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen anhåller om åtgärder syftande till att dold trafikövervakning från polisens sida inte skall vara tillåten utom vid spaning efter grövre brottslingar.
mot · FZ021098 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1098 av fröken och fröken om allmänna arvsfonden När någon går bort utan att efterlämna arvsberättigade släktingar och utan att ha skrivit testamente gården efterlämnade behållningen av dödsboet till allmänna arvsfonden. Allmänna arvsfonden tillkom genom riksdagsbeslut . Bestämmelserna för dess verksamhet finns i 5 kap. 1 5 samt i lagen om allmänna arvsfonden (1928:281), senast ändrad (nr 255) och 1972 (nr 640). Av de medel som flyter in läggs en tiondel till fonden. Återstoden tillsammans med hela avkastningen av fonden får delas ut efter beslut av regeringen. Ansökningar om bidrag handläggs i . Kammarkollegiet har hand om fondens förvaltning. Arvsfondslagen föreskriver att fonden har till ändamål att främja vård och fostran av barn och ungdom samt omsorg om handikappade. I lagen föreskrivs emellertid att bidrag ej får lämnas för åtgärd, som det åligger stat eller kommun att bekosta. I övrigt har överlämnats åt regeringen att närmare utforma principerna för bidragen. Under /75 beviljades 485 bidrag om sammanlagt 21,3 milj. kr. är det gamla människor vilkas kvarlåtenskap går till allmänna arvsfonden, människor som kanske hela sitt liv bott och varit verksamma i sin bygd och känt stark samhörighet med den. För dem skulle det med all säkerhet ha känts riktigare att deras efterlämnade egendom kommit deras egen bygd till del än att den går till en central fond som förvaltas i och vars medel utdelas av regeringen. Vi anser att allmänna arvsfonden borde vara organiserad så att kvarlåtenskap från personer inom en viss kommun stannade inom denna kommun för utdelning där. Dessa fondmedel bör förvaltas av ett av kommunens organ och utdelningen av medlen göras av exempelvis kommunstyrelsen. Ändamålet med fonden bör emellertid vara detsamma för hela landet, och dess huvudsyfte bör liksom nu vara att främja vård och fostran av barn och ungdom. Enligt vår mening bör ett sådant decentraliserat förvaltningsoch utdelningsförfarande vara till fördel. Det bör kunna ge garantier för att medlen kommer till användning för sitt syfte som det kan uppmuntra lokala initiativ och ge stimulans till de lokala föreningarnas ungdomsarbete. Med stöd av det sagda hemställer vi att begär en översyn av lagen om allmänna arvsfonden i syfte att uppnå den decentraliserade förvaltning och utdelning som förespråkas i motionen.
mot · FZ021100 · 1976-01-26 00:00:00 — 1975/76 1100-1107 av m. fl. om försäkringsplikt för behandlingsskador inom sjukvården Fr. o. m. har sjukvårdshuvudmännen åtagit sig ersättningsansvar vid skada som drabbar patient i samband med den offentligt bedrivna hälso- och sjukvården samt träffat avtal om patientförsäkring med ett särskilt för ändamålet bildat konsortium bestående av fyra försäkringsbolag. Även om patientförsäkringen genom den till försäkringen knutna definitionen av behandlingsskador har inskränkningar och i stort sett utesluter medicinskador har ett steg gjorts i rätt riktning. Det finns emellertid inga garantier i de enskilda fallen att försäkringsskydd föreligger inom den enskilda vårdsektorn. Mestadels har t. ex. privatpraktiserande läkare tecknat försäkringar som står för den ekonomiska sidan vid behandlingsskador. Men någon skyldighet föreligger inte inom den enskilda vårdsektorn, lika litet som det egentligen gör inom den offentliga. Vi ser det som en stor brist att det ekonomiska skyddet för patienter i händelse av behandlingsskada skall garanteras genom frivilliga åtaganden, oavsett vilken vårdsektor det gäller, och anser att den bristen bör undanröjas genom på lämpligt sätt reglerade skyldigheter att teckna försäkring som förutsättning för vårdverksamhet. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär att medicinalansvarskommittén får i uppgift att utreda och föreslå åtgärder syftande till obligatoriskt försäkringsskydd mot behandlingsskador i sjukvården. () () 1 1975/76.
mot · FZ021101 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1101 om översyn av reglerna för ersättning till vigselförrättare Maj:ts kungörelse (nr 678) ges föreskrifter om borgerlig vigsel. Sådana har ökat i antal, varför flera kommuner nu har utsett vigselförrättare. I en ändring 1969 av kungörelsens 6 tj har fastställts de ersättningsregler som gäller för vigselförrättare, nämligen . för första vigsel och därefter . för varje följande vigsel . Under de år som gått har konstaterats att detta värderingssätt slår mycket orättvist. I de flesta kommuner får vigselförrättare offra en stor del av lördag eller söndag för oftast bara en enda vigsel, vilken ger . Iordningställande av lokaler och andra förberedelser tar antingen det gäller en eller flera vigslar. I stora kommuner kan många vigslar ge mycket stor ersättning. Det har talats om 15-20 vigslar . Det är rimligt att ersättningen tar hänsyn dels till att arbetet oftast sker på s. k. obekväm arbetstid (och ), dels till tidsåtgången för arbetsinsatsen. Med anledning av vad som anföres i motionen hemställs att hos regeringen begär en översyn av ersättningsreglerna för vigselförrättare.
mot · FZ021104 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1104 om översyn av arrendelagstiftningen Genom ändringar (prop. 1968:19, 3LU:38) i nyttjanderättslagen - därefter överförda till nya jordabalken - infördes flera tvingande bestämmelser som syftade till att trygga bl. a. bostadsarrendators rättsställning. a. skall avtal upprättas skriftligen. Enligt övergångsbestämmelser skall muntligt arrendeavtal som slutits före ikraftträdandet av de ändrade bestämmelserna - - upprättas skriftligen om jordägaren eller arrendatorn begär det. Enligt huvudregeln har ansvaret för den skriftliga avfattningen lagts på jordägaren. Detta fullföljs genom en regel om skadeståndsskyldighet för denne. I fråga om äldre, muntliga avtal kan endera parten hos domstol påfordra skriftlig form. Det finns emellertid fortfarande ett stort antal muntliga arrendeavtal som inte skriftligt bekräftats. Risken för rättsförluster, tvister och andra olägenheter är där stor. Vidare bör noteras att skriftligt avtal gäller mot ny ägare av fastigheter i större utsträckning än muntligt och att endast nyttjanderätt som grundas på skriftlig handling kan förbehållas vid exekutiv försäljning. Parterna torde i regel inte vara medvetna om risken för skadeståndsskyldighet i vissa fall. Med hänsyn därtill bör övervägas om inte arrendelagstiftningen bör kompletteras med regler som ytterligare ökar upplåtarens intresse att ersätta äldre muntliga avtal om bostadsarrende med skriftliga sådana. Det vore lämpligt att genom tilläggsdirektiv ge arrendelagskommittén ett sådant uppdrag. Detta skulle inte förändra utredningens karaktär av en begränsad översyn av den aktuella lagstiftningen. Kommittén bör vara oförhindrad att i anslutning till ett sådant uppdrag ta upp också anknytande frågor om ytterligare förbättringar av bostadsarrendatorns ställning. Med hänvisning till' det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att en översyn bör göras av arrendelagstiftningen i syfte att förbättra bl. a. bostadsarrendators rättsställning på sätt som anges i motionen.
mot · FZ021105 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76:1105 av m. fl. om rätt för aktieägare att i vissa fall erhålla lån ur bolaget m. m. Ägarkoncentrationen i det svenska näringslivet ökar. Det stora antalet företagsafTärer visar på en klar utveckling som sker i svenskt näringsliv; de stora industrikoncernerna och investmentbolagen övertar allt fler av de tidigare familjebolagen. Orsakerna till denna utveckling är flera, men en viktig roll spelar den hårda arvs- och förmögenhetsskatten. Genom den lagändring som trädde i kraft försvårades möjligheterna till generationsväxling i familjeföretag väsentligt. Då infördes förbud för aktieägare att låna från eget bolag. I ändringen stadgas också att de lån som varit uttagna skall få fortsätta att löpa på oförändrade villkor. Vid ändrade ägarförhållanden, exempelvis vid arvskifte, får däremot den nye ägaren icke överta lånen. Dock äger länsstyrelse på ansökan medge undantag från ovanstående förbud om synnerliga skäl därtill föreligger. Enligt propositionen 1973:93 är avsikten att dispensbestämmelsen skall tillämpas myckel restriktivt. De svårigheter som uppkommer vid generationsskiften i familjeföretag på grund av de höga kapitalskatterna har blivit föremål för åtgärder från sida. Enligt beslut av skall hela generationsskiftesproblematiken i familjeföretagen utredas. Detta kan emellertid ta . Ingen kan med bestämdhet säga när företagsskatteberedningen blir färdig med sitt betänkande. Än mindre är något datum bestämt när skall ta ställning till de nyssnämnda frågorna. tenderar de nuvarande svårigheterna att öka. Den gällande kapitalbeskattningen innebär ett allvarligt hot mot de medelstora och större familjeföretagen. De oberoende mindre och medelstora företagen har svarat för ett hälsosamt konkurrenstryck mot de större företagen. De har dessutom ofta stått för nya idéer om produkter och produktionsmetoder. Därför bör det gällande förbudet för aktieägare att låna ur eget bolag upphöra, i vad avser möjligheterna för nära anhöriga att vid arvskiften få överta lån som den tidigare ägaren tagit i eget bolag, samt lagregler införas som ger rätt för nära anhöriga att ta lån i företaget för att klara ett arvskifte. Den nuvarande dispensmöjligheten ger inte den stadga och den rättssäkerhet som behövs för att företagarna skall våga expandera till gagn för både företag och samhälle. 1975/76: 1105 Med stöd av vad ovan anförts hemställs 1. att hos regeringen anhåller om sådana ändringar i aktiebolagslagen att förbud för aktiebolag att utge penninglån till den som äger aktier i bolaget ej skall gälla nära anhöriga som vid arvskiften behöver ta lån ur bolaget för att klara arvskiftet. 2. att hos regeringen anhåller om lagregler som ger möjlighet för nära anhöriga att vid arvskiften få överta lån som den tidigare ägaren tagit i bolaget. () () PER () i Gäddvik () i Stenkyrka . NISSER (m) () () ()
mot · FZ021106 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1106 av om utvidgad trafikförsäkring Det medicinska vårdbehovet koncentreras numera i allt högre grad till sjukdomar och olycksfall som har samband med det moderna samhällets villkor, t. ex. trafikolycksfall och yrkesskador. Det är därför nödvändigt att hälso- och sjukvården samordnas med hela den sociala och ekonomiska politiken. Önskvärt är att solidare grunder skapas för hur man skall avväga olika investeringar och program mot varandra. Problemet är att få fram resurser för att utnyttja kunskaperna och att få en sådan styrning av utvecklingen av resurserna att de verkligen kommer till nytta. Vägtrafikolyckor och yrkesskador ger upphov till vårdkostnader, produktionsbortfall och andra samhällsekonomiska uppoffringar, förutom alla tragiska konsekvenser de får för den som drabbas och hans/hennes anhöriga. En begränsning av olycks-, eller skadefrekvensen kan därför, med samhällsekonomins teminologi, innebära stora välfärdsvinster. I syfte att nå en sådan begränsning är det tänkbart att lägga sjukvårdsavgifter i vidsträckt bemärkelse på bilar och arbetsmiljö. Sådana avgifter är då avsedda att informera om de samhällsekonomiska uppoffringar, som inte bärs av bilisten resp. företaget. Därmed görs dessa i ökad utsträckning medvetna om de olycksrisker som bilanvändning och vissa inslag i arbetsmiljön är förknippade med. För att skapa anledning att förebygga olycksfall och sjukdomar kan avgifterna därvid differentieras efter riskskillnader. Avsikten är då att stimulera utvecklande av och övergång till säkrare arbetsplatser och ökad trafiksäkerhet. En analys av dylika avgifters utformning och möjliga effekter har gjorts inom landstingsförbundet (: Samhällskostnader för trafikolyckor, yrkesskador och rökbetingade sjukdomar). Enligt denna undersökning vållar trafikolyckorna sjukvårdskostnader på 425 milj. kr. Det är i princip möjligt att nå rättvisare kostnadsfördelning om bilförare och företag via försäkringar får stå för sjukvårdskostnaderna. Det borde således vara möjligt att låta den obligatoriska trafikförsäkringen stå för såväl sjukpenningkostnader som sjukvårdskostnader och pensionsutgifter, som uppstår till följd av trafikolycksfall. Med en så utvidgad trafikförsäkring skapas såväl en bättre avvägning mellan olika trafikslag som satsning på ökad trafiksäkerhet. De alltmer stigande kostnaderna för hälso- och sjukvården och den relativa resursknapphet som råder torde vara en av anledningarna till att sjukvårdskostnadsutredningen tillkallats. Motionens förslag bör kunna prövas inom utredningens arbete. 1975/76: 1106 Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att motionen överlämnas till sjukvårdskostnadsutredningen för beaktande.
mot · FZ021108 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76 1108-1116 av i m. fl. om skaderegleringen i försäkringsfall I takt med det svenska samhällets utveckling samt de materiella och sociala förmåner som därigenom möjliggjorts, har behovet av olika försäkringsformer ökat i omfattning. Detta har animerats av den enskildes behov av att teckna olika försäkringar, som skall ge ekonomisk kompensation vid vissa händelser såsom sjukdom, dödsfall, invaliditet, eldsvåda, inbrott etc. Vidare har löntagarorganisationerna genom kollektivavtal med resp. arbetsgivare träffat uppgörelser om olika försäkringsformer av kollektiv natur, som är avsedda att ge ekonomisk ersättning vid vissa händelser. Dessutom har samhället genom beslut i i lag slagit fast vissa skyldigheter för medborgare att teckna försäkringar för att trygga de ekonomiska följdverkningarna vid olika tillfällen. Här kan nämnas bl. a. fordonsägares skyldighet att teckna trafikförsäkring samt arbetsgivares skyldighet att hos teckna yrkesskadeförsäkring. Således finns det i det svenska samhället en rik flora av försäkringar, som successivt anpassats efter samhällets utveckling. Andemeningen med all försäkringsrörelse, oavsett om den är privat eller statlig, är att de som omfattas av försäkringarna skall kunna få ersättning då skadefall inträffat. Tyvärr kan man konstatera att många som gjort anspråk på försäkringsersättningar fått vänta orimligt . De har inte heller haft någon juridisk möjlighet att påskynda vederbörande försäkringsbolags handläggning av ärendet. Dessutom saknar de också juridiska möjligheter att föra tvist om försäkringsinnehåll och krav om ersättning till domstol, innan försäkringsbolaget tagit slutlig ställning. Försäkringsbolagen kan däremot begära av den som hemställt om ersättning att han skall inkomma med sina anspråk inom vissa tidsintervaller. Eljest kan han försitta sin rätt att föra talan. Vid olika tillfällen har det i referat i pressen framgått att många försäkringstagare eller av försäkringar omfattade fått vänta , innan försäkringsbolag tagit slutlig ställning i skadefråga. lider många människor både psykiskt och fysiskt av den skada som inträffat. Många får dessutom hela sin ekonomi raserad. Enligt vår mening borde det i lag regleras att med att försäkringsavtal träffas mellan försäkringsbolag och försäkringstagare, skall de i resp. försäkring skrivas in regler om förhandlingsordning med fasta tidsintervaller om den tidsmässiga takten i försäkringsförhandlingarna. I 1975/76. försäkringsförhandlingar som pågår borde försäkringsbolagen åläggas att slutföra eller . Mot bakgrund av det anförda hemställes att beslutar att anhålla hos regeringen om utredning av de i motionen påtalade förhållandena inom försäkringsvä
mot · FZ021109 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76: 1109 om försäkringsplikt vid större sprängningsarbeten Vid större sprängningsarbeten - t. ex. vid husbyggen - fordras som regel att vederbörande sprängare har tillstånd från polisen att utföra arbetet. Tillstånd ges endast om myndigheten bedömer att vederbörande sprängare kan utföra arbetet på ett för omgivningen så riskfritt sätt som möjligt. Helt riskfritt kan av naturliga skäl en sprängning aldrig genomföras. Det finns därför också säkerhetsföreskrifter som skall följas. Om olyckan trots allt är framme, kan de drabbade få ersättning från försäkringar, som sprängaren har tagit. Det är emellertid inte obligatoriskt att ha sådana försäkringar. De risker som finns talar enligt min mening för att ett sådant obligatorium införes. Den som utför en sprängning av det slag som kräver tillstånd skall också ha en i kraft varande försäkring, som gör det möjligt att ersätta eventuella skador som uppkommit till följd av sprängningen. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos regeringen begär utredning och förslag om krav på tillfredsställande försäkringsinnehav som villkor för tillstånd att utföra större sprängningsarbeten.
mot · FZ021110 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76: 1110 om kostnaden för hävande av omyndighetsförklaring Den förmyndarlagstiftning som har behandlat och vars bestämmelser trädde i kraft innehåller huvudtanken att så få människor som möjligt efter uppnådd myndighetsålder skall vara fråntagna de självklara mänskliga rättigheter som foijer med myndighet. Den nya lagen anvisar två vägar för att huvudtanken skall kunna genomföras. Dels har kravet på rekvisit för att få en person omyndigförklarad väsentligt skärpts, dels har betydande lättnader åstadkommits för att få gällande omyndigförklaring hävd. Utöver att den omyndigförklarade själv kan anhålla om att åter bli myndig åligger det såväl förmyndare som överförmyndare att ständigt pröva om omyndigförklaringen skall kvarligga. Lika självklart synes det inte vara att ansökan om återvunnen myndighet och därmed bl. a. rösträtt skall kunna ske utan kostnad för den sökande. Det behövs ett intyg från en psykiatriker att man numera är i stånd att själv klara personliga angelägenheter och affärer. Ofta kan det vara förenat med kostnader och besvär att nå kontakt med en medicinsk expert som är berättigad att utfärda sådant intyg. Vid behandling i tingsrätten uttas någon expeditionsavgift, och eventuellt erforderligt advokatbiträde är inte heller utan vidare kostnadsfritt. Det måste anses vara rimligt att kostnaderna för hävande av omyndighetsförklaring skall bestridas av det allmänna. Genomförandet av en sådan ordning kommer att främja huvudtanken med den nya lagstiftningen, nämligen att så få människor som möjligt efter myndighetsålderns inträde skall sakna de medborgerliga rättigheter som myndigheten medför. Med hänvisning till det anförda hemställes att beslutar om utfärdandet av sådana bestämmelser att samtliga kostnader för hävande av omyndighetsförklaring skall bestridas av det allmänna. () ()
mot · FZ021113 · 1976-01-27 00:00:00 — av herrar i och i med anledning av propositionen 1975/76:50 oin ändring i ärvda balken, m. m. I propositionen 1975/76:50 föreslås en uppmjukning av den obligatoriska skyldigheten att förrätta bouppteckning efter avliden person. Förslaget har föranlett vissa följdändringar i bl. 18 kap. 2 § andra stycket . Enligt sistnämnda lagrum åligger det - om det inte finns någon dödsbodelägare som kan ta hand om en avlidens egendom - husfolk, husvärd eller annan som är närmast därtill att omhänderta egendomen samt att tillkalla delägare eller hos rätten göra anmälan om dödsfallet. är också skyldig att göra vad som sagts om detta befinns erforderligt. Rätten har sedan att förordna god man som fullgör vad sorn åligger delägare enligt första stycket samma paragraf. Ofta utses härvid en polisman till god man. 1 propositionen föreslås nu den ändringen att anmälan ej längre skall göras till rätten utan till socialnämnden, som sedan skall fullgöra de åligganden som ankommer på gode mannen enligt ovan. Vid remissbehandlingen av den till grund för propositionen liggande departementspromemorian föreslog att också skyldigheten för polisen att omhänderta avlidens egendom skulle utmönstras ur lagen. Enligt vår mening kan det inte vara en uppgift för polisen att omhänderta avlidens egendom. Sedan förslag nu förelagts att socialnämnden skall omhänderta sådan egendom torde - såsom föreslagit - polisens befattning härmed kunna utmönstras ur . Över huvud taget måste det anses angeläget att polisen befrias från uppgifter som inte är av polisiär natur och att uppgifter som åligger polisen men som med fördel kan anförtros andra samhällsorgan överflyttas till dessa. Förslag till lagtext bör utformas av vederbörande utskott. Under hänvisning till det anförda hemställes att med ändring av propositionen 1975/76:50 låter den i 18 kap. 2 >j föreskrivna skyldigheten för polismyndighet att befatta sig med avlidens egendom utgå ur lagen. . () i
mot · FZ021114 · 1976-01-26 00:00:00 — av i Trobro om inteckning i mindre fiskebåt Fr. o. m. kan fartygsinteckning i båtar understigande 12 meters längd ej erhållas som säkerhet för lån. En nybyggd, fiskebåt kostar fullt utrustad för fiske ca . Svårigheterna att få säkerhet för lån i samband med en sådan investering blir allt större. De senaste årens mycket kraftiga kostnadsstegringar för anskaffning av även mindre fiskebåtar för kustfiske och utrustning till dessa har inneburit stora ekonomiska problem för fiskarna och gjort det synnerligen svårt för ungdomar att kunna etablera sig som kust- och yrkesfiskare. Det är därför mycket angeläget att gällande bestämmelser om fartygsinteckning som säkerhet för lån i båtar möjligt ändras, så att möjligheter ges till inteckning även i fiskebåtar för kustfiske med en längd mellan 6,10 m (20 fot) och 12 m. i har i ett yttrande till lantbruksstyrelsen över fiskerinäringsutredningens betänkande "Statligt stöd till fisket även framhållit dessa synpunkter. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till sådan ändring i gällande bestämmelser om fartygsinteckning i båtar som säkerhet för lån att inteckning kan erhållas även vid förvärv av mindre fiskebåtar för kustfisket. N. i Trobro