mot · FZ021265 · 1976-01-27 00:00:00 — av i om åtgärder mot sniffning Missbruk av lösningsmedel genom sniffning har varit känt och har ökat i omfattning . Ett stort antal kemiska preparat kan sniffas och ge upphov till missbruk, skador och dödsfall. Sniffningsmedel finns lättåtkomligt i hemmet, på många arbetsplatser och i butiker. Sniffningsruset innebär ej sällan hallucinationer, impulser och bisarra upplevelser och beteenden, som ger upphov till dramatiska händelser, såsom drunkningsolyckor, tåg- och bilolyckor, självmord och dråp. Många av sniffningsmedlen är brandfarliga, och bränder i samband med sniffning är inte ovanliga. Fysiska skador och dödsfall genom förgiftning redovisas också. Beträffande psykiska förändringar på grund av sniffning är osäkerheten större. arbetsgrupp för åtgärder mot sniffning tar ganska lätt på denna del av problemet, medan den s. k. Thinnergruppen i anser riskerna för psykiska långtidsförändringar stora. Skadeverkningarna, åtkomligheten, den tidiga debuten och sambandet mellan sniffning och missbruk av alkohol och narkotika gör det angeläget att finna vägaratt minska bruket av sådana lösningsmedel som kan användas i berusningssyfte. De åtgärder som vidtagits är dels thinnerkungörelsens (1960:625) restriktioner i fråga om försäljning av märkning av visst lösningsmedel, dels vissa ändringar i giftnämndens förteckning över giftiga och vådliga ämnen. Färghandlarna har uppmanats iaktta försiktighet vid försäljning av trikloretylen, och de sociala nämnderna har bedrivit upplysningsverksamhet om farorna med sniffning med särskild information till bl. a. föräldrar, lärare och ungdomsledare. I övrigt har lokala initiativ tagits i en del kommuner, t. ex. samarbete med skolor, butiker och tillverkare i syfte att begränsa tillgången på preparat, som används för sniffning. Förslag till ytterligare åtgärder redovisar bi. a. arbetsgrupp i fråga om förebyggande verksamhet, vård, behandling och information, förslag rörande denaturering och utveckling av sniffbara produkter samt i fråga om försäljning och förvaring. I riksdagsmotioner från har bl. a. ställts krav på anslag för försök med nya behandlingsformer bland sniffare och om införande av bestämmelser, som innebär att alla lösningsmedel innehållande gifter tas bort från detaljhandelsdiskarna och klassificeras som gifter med licenstvång, samt att även andra åtgärder vidtas för att motverka och förhindra sniffning bland barn och ungdom. Förutom insatser i allmänt förebyggande syfte inom den sociala barnaoch ungdomsvården, fritidsverksamheten och skolans elevvård, krävs enligt min mening ytterligare åtgärder, direkt inriktade mot sniffningen, såsom O enbart försäljning av produkter som är begärliga från sniffningssynpunkt, O intensifierade ansträngningar att åstadkomma ersättningsprodukter för thinner, O undersökning av möjligheten att minska bensenhalten i bensin, O förbud mot detaljhandelsförsäljningav trikloretylen,bensen, perkloretylen och trikloreton, o regler för förvaring av sniffbara ämnen, vidareutveckling av den s. k. toxikologiska rapporten (en lista över organiska lösningsmedel utarbetad vid sjukhusets giftinformationscentral), O fördjupade studier av sniffningens skadeverkningar, inte minst de psykiska effekterna av långvarigt missbruk, 0 information till skilda målgrupper om farorna med sniffning och betydelsen av vaksamhet i hem, skolor, butiker och på arbetsplatser. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att ger regeringen till känna, i avsikt att snabbt komma till rätta med de stora sniffningsproblemen, vad som anförts i motionen.