ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ021911 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1911 av m. fl. om ökad rätt till statsbelåning av småhus vid gruppbebyggelse påbörjades byggandet av 80 500 lägenheter. Denna siffra innebar en förhållandevis låg nivå jämfört . Trots detta beräknas endast ca 50 000 lägenheter ha påbörjats. Den drastiska minskningen av bostadsbyggandet kan få allvarliga konsekvenser . Dels riskerar vi ånyo att få bostadsbrist i samhället, dels riskerar vi att byggnadsbranschens produktionsapparat dras ner till en sådan nivå att en snabb höjning av bostadsbyggandet omöjliggörs. Även ur sysselsättningsaspekt är det naturligtvis utomordentligt betänkligt att bostadsbyggandet har minskat så pass snabbt som siffrorna visar. har vi en situation då omkring 23 000 lägenheter står tomma i det bestånd som har producerats . Självfallet stimulerar inte detta till ett ökat lägenhetsbyggande, åtminstone inte i de regioner där de tomma lägenheterna finns. ökade antalet påbörjade lägenheter i småhus relativt snabbt. Sålunda påbörjades ca 53 000 lägenheter i småhus. Även om småhusandelen i bostadsproduktionen har ökat , har det absoluta antalet påbörjade lägenheter i småhus minskat. vet vi att det fortfarande råder en hög efterfrågan på småhus. En möjlighet att hålla bostadsbyggandet på en något högre nivå än den nuvarande, som man inte riskerar att få tomma lägenheter i ett initialskede, synes vara att stimulera småhusbyggandet. En möjlighet för detta skulle vara att mildra markvillkoret för småhusbyggande. Detta skulle kunna göras genom att medge gruppbebyggelse i en viss omfattning med statlig belåning utan att marken upplåts av kommun. En lämplig omfattning av sådan gruppbebyggelse skulle kunna vara 30 hus. Områdena skulle då vara så stora att stimulans gavs till företagen i branschen att medverka till ett ökat småhusbyggande, som tillkomsten av stora, trista småhusområden motverkades. Med hänvisning till det anförda hemställs att uttalar som sin mening att markvillkoret ej skall gälla för gruppbebyggda småhus i omfattning upp till 30 hus. () ()
mot · FZ021913 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1913 av i Kumla m. fl. om prövningen av ärende om byggnadstillstånd för bostäder Det har i något fall uppstått tvist mellan kommuner och länsarbetsnämnder beträffande tolkning av lagen om byggnadstillstånd m. m. (SFS 1971:1204). Sålunda har länsarbetsnämnden i något fall beviljat byggnadstillstånd för nybyggnad av enfamiljshus trots att kommunen i yttrande avstyrkt ansökan, oftast på grund av för hög tomt- och produktionskostnad. Enligt regeringens föreskrifter skall, innan byggnadstillstånd beviljas, berörda kommuner eller kommunala samarbetsorgan beredas tillfälle att yttra sig rörande den ordning i vilken inneliggande och väntade ansökningar bör bifallas. Småhusboendet är för många en ekonomiskt fördelaktig och attraktiv boendeform. Stor efterfrågan på tomtmark för småhus råder inom flertalet kommuner i riket. kan efterfrågan inte täckas genom nyexploatering av småhusområden. Väntetiden för tilldelning av kommunägd tomtmark blir lång. Efterfrågan vänds naturligt nog i en sådan situation mot privatägd tomtmark med prisstegringar som följd. Inom många kommuner råder så stor efterfrågan på tomtmark för småhusbebyggelse att prisnivåerna på privatägd tomtmark ofta ligger över kommunernas prisnivå. Detta skapar stora ekonomiska problem för kommunerna vid genomförande av markförvärvs- och framtida saneringsplaner inom i första hand tätorter. För att motverka oskälig prisstegring av tomtmark men även för att tillgodose kravet att samhället av allmänt bostadspolitiskt intresse genom skilda markpolitiska åtgärder tillser att priset på tomtmark för bostadsändamål hålles på en skälig nivå har några kommuner beslutat att vid turordning av byggnadstillstånd för småhusbyggnadsföretag utan statlig belåning skall prövning ske efter samma grunder som gäller för statlig belåning. Genom länsarbetsnämnders beslut att i några fall bevilja byggnadstillstånd över huvudet på kommuner och kommunernas mark- och bostadspolitiska målsättning i dessa fall försatts ur spel. Det är därför angeläget att handläggningen av ärenden rörande byggnadstillstånd för bostadsbyggande klarläggs, så att kommunerna, i enlighet med sitt övergripande ansvar för bostadsförsörjningen, får det avgörande inflytandet vid beslut om byggnadstillstånd för bostäder. 1975/76: 1913 Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om kommunens inflytande vid beslut om byggnadstillstånd för privatfinansierat bostadsbyggande. () i Kumla
mot · FZ021915 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76:1915 av herrar i och i om besittningsskydd vid förhyrning av lokaler Frågan om lokalhyresgästernas besittningsskydd har aktualiserats i "Vid en rad tillfällen . Härvid har från sida hävdats att lokalhyresgäster bör åtnjuta ett lika starkt direkt besittningsskydd som bostadshyresgäster. Det nuvarande besittningsskyddet för lokalhyresgäster innebär i princip att hyresgästen kan få ersättning, om hyresvärdens vägran att förlänga hyresavtalet är obefogad, t. ex. en obefogad hyreshöjning. Det ankommer inte på hyresnämnd att pröva hyran eller andra villkor i detta sammanhang. Lokalhyresgästerna har på detta sätt ett relativt svagt skydd. Ofta är det fråga om mindre affärsidkare och hantverkare som för sin utkomst är beroende av den lokal de disponerar. Flyttning till annan lokal är sällan ett realistiskt alternativ. Av kommittéberättelse framgår att regeringen tillkallat en utredning, hyresrättsutredningen, vilken bl. a. skall pröva möjligheterna att inom ramen för det indirekta besittningsskyddet stärka lokalhyresgästernas ställning. En sådan förstärkning är från många utgångspunkter angelägen. Enligt vår mening finns anledning påtala den uppenbara risk lokalhyresgästerna utsätts för under detta utredningsarbete. Mindre nogräknade hyresvärdar kan i avbidan på en skärpt lagstiftning försöka se om sitt hus på ett otillbörligt sätt. För att inte förhållandena på lokalhyresmarknaden dramatiskt skall förändras under det pågående utredningsarbetet finns skäl att genom en tillfällig lagstiftning skapa ett starkare besittningsskydd. Lämpligen kan det ske genom att vidta sådana förändringar i 12 kap. jordabalken (hyreslagen) att lokalhyresgäst ges ett direkt besittningsskydd i likhet med bostadshyresgäst. En sådan lagstiftning bör vara tillfällig och tas upp till förnyad prövning i samband med att ställning tas till hyresrättsutredningens förslag. Det bör ankomma på vederbörande utskott att utforma lämplig lagtext. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att övergångsvis införa ett direkt besittningsskydd för lokalhyresgäster i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · FZ021916 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1916 om besvär över beslut rörande tomtindelning I 150 § byggnadslagen finns bestämmelse angående förfarandet vid besvär över beslut angående tomtindelning. Besvär skall anföras från den dag då beslutet meddelades. Rådrummet för besvär måste betecknas som alltför begränsat. Det kan inte alltid förutsättas att de som har anledning att föra besvär under alla omständigheter har möjlighet att göra sig underkunniga om när beslutet meddelas. Den korta besvärstiden innebär att enskild person kan gå miste om sin besvärsrätt beroende på sjukdom eller resa. Det synes angeläget att ifrågavarande bestämmelse ändras, så att de berörda får ett bättre rådrum att bevaka sin rätt. Genom en förlängd besvärstid med åtminstone skulle en väsentlig vinst från rättssäkerhetssynpunkt göras. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om sådan ändring av byggnadslagen att besvärstiden i tomtindelningsfrågor förlängs med .
mot · FZ021918 · 1976-01-27 00:00:00 — av m. fl. om oförändrade hyresvillkor vid upplåtelse av bostadslägenhet till ny hyresgäst Den lag om avveckling av hyresregleringen som gäller skall gälla och förutsattes kunna medföra en smidig övergång från hyresregleringen till bruksvärdessystemet. Avvecklingen skulle enligt departementschefen genomföras på ett sådant sätt att det inte skulle behöva uppstå sociala olägenheter för därav berörda hyresgäster. innehåller avvecklingslagen bestämmelserom trappningsregler beträffande s. k. övergångshyra. Dessa trappningsregler tillämpas på lägenheter som var hyresreglerade före , med vissa undantag. Ett av undantagen är att den inte gäller sådana ersättningar som bränsleoch varmvattentillägg, avgifter för vatten och avlopp samt för elektrisk ström. Ett annat undantag - det är detta denna motion närmast gäller är att denna trappningsmöjlighet bortfaller, om hyresavtal träffas med ny hyresgäst fr. o. m. , utom i vissa fall av överlåtelser. Rätt till sådan etappvis hyreshöjning finns sålunda som regel inte om lägenheten byter hyresgäst, t. ex. vid vanligt lägenhetsbyte, utan sådan hyresgäst får räkna med att betala hyreshöjningen som var avsedd att tas ut i olika omgångar på en gång. Hyresvärden ges dessutom möjlighet att träffa avtal om ytterligare höjning. Reglerna om övergångshyra gäller alltså inte, om bostadslägenhet upplåts till annan hyresgäst än den som bodde där före , utan hyresvärden har frihet att avtala vilken hyra han vill med den nya hyresgästen. Hyresgäst har visserligen möjlighet att enligt 54 § hyreslagen ansöka hos hyresnämnd om prövning av hyresvillkoren efter att forst ha sagt upp hyresavtalet för ändring av hyresvillkoren, men detta är ett för hyresgästen ganska omständligt förfarande - en möjlighet som han f. ö. troligen oftast inte känner till. I linje med vad som föreslagits i annan vpk-motion om ändring i 48 § allmänna hyreslagen föreslår vi nu att avvecklingslagen ändras så, att hyresvillkoren knyts till lägenheten och inte ger möjlighet för hyresvärd att utta högre hyra eller ändra hyresvillkor bara därför att lägenhet byter innehavare. Även om avvecklingslagen bara gäller t. o. m. är det viktigt att sådan förändring nu kommer till stånd, bl. a. för att undvika nya situationer, där hyresgäst kommer i sämre ställning gentemot hyresvärd, och risker för en ny hyressplittring. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen begär förslag till sådan ändring av avvecklingslagen att övergångshyra och trappningsregler blir tillämpliga även om lägenhet efter upplåtits till ny hyresgäst. (vpk) i (vpk) i INGA (vpk) (vpk) i
mot · FZ021919 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1919 om förbud mot hyresrabatter på grund av medlemskap i organisation av hyresgäster Det genom bostadspolitiska beslut tilldelade förhandlingsmonopolet har alltsedan sin tillkomst blivit mycket omdiskuterat. Ett av argumenten mot att skulle vara den enda organisation av hyresgäster som kunde komma i fråga var att en monopolställning skulle kunna utnyttjas så att medlemskap i hyresgästorganisationen skulle kunna vara avgörande för hyrans storlek. Uttalanden av departementschefen i samband med riksdagsbeslutet har efteråt tolkats på olika sätt. Därmed har det blivit möjligt att, som bekräftats i olika undersökningar, genom förhandlingar ordna fördelar bl. a. genom lägre hyror för medlemmar i den s. k. hyresgäströrelsen. Redan i samband med de första uttalandena från företrädare i om att man avsåg att göra en olika behandling av hyresgäster deklarerade statsrådet klart sitt ogillande av någon form av rabatter för medlemmar. Trots detta har de fortsatta förhandlingarna inneburit stora orättvisor för tusentals hyresgäster genom den s. k. hyresgäströrelsens förfarande. För att för framtida hyresförhandlingar kunna garantera likabehandling av alla hyresgäster är det därför nödvändigt att i lag inskriva att medlemskap i organisation av hyresgäster inte skall medföra särskilda förmåner vid hyressättning. Detta tillägg till hyreslagen borde lämpligen kunna ske i 19 a §. Det förutsätts att vederbörande utskott utarbetar erforderlig lagtext. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar sådan ändring i 12 kap. jordabalken (hyreslagen) att medlemskap i organisation av hyresgäster inte skall medföra särskilda förmåner vid hyressättning.
mot · FZ021920 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1920 av fröken och i om en inventering av grundvattentillgångar I arbetet med den fysiska riksplaneringen har kartläggningen av landets markförhållanden fått stort utrymme i jämförelse med vad som är fallet med våra vattentillgångar. Med hänsyn till den alltmer prekära situationen på vattensidan och de otillfredsställande kunskaper vi har om våra vattentillgångar är det angeläget att kraftfulla insatser kan komma till stånd under framöver på detta område. Det är inte möjligt att på ett effektitvt sätt inrikta samhällsplaneringen på hushållning med mark och vatten om en satsning inte sker på att åstadkomma en bättre kartläggning av grundvattenförhållandena och vattentillgångarna i stort. Ett sådant kartläggningsarbete är nödvändigt för att samhällsplaneringen skall kunna utformas med på faktaunderlag grundad hänsyn till hushållningsbehoven. Förden översiktliga planeringen av markanvändningen och beslut av olika slag av bostadsbyggande, fritidsbyar, industrilokaliseringar etc. är det av oundgänglig betydelse att uppgifter, som är av så avgörande slag som vattenförhållandena, finns att tillgå. Utan ett sådant underlag för planering och beslut kan allvarliga missgrepp ske i markanvändningen, vilka kan leda till för samhället dyrbara följdkostnader. De insatser som gjorts för att kartlägga vattenförhållandena har i detta perspektiv varit helt otillräckliga och i alltför hög grad inriktade på punktvisa insatser och praktiska problem av begränsad betydelse. Mot denna bakgrund finnér vi det nödvändigt att kartläggningen av landets vattentillgångar ges en betydligt mer framskjuten plats i det fortsatta arbete som kommer att ske med anknytning till den fysiska riksplaneringen. För att insatserna skall ge resultat är det nödvändigt att de utformas som en målmedveten, samordnad satsning utlagd på en period om . En huvuduppgift bör vara att inventera grundvattentillgångarna kvantitativt och kvalitativt i de viktigare delarna av landet. Med den betydelse grundvattenförhållanden i stort har för varje mer genomgripande ändring i markanvändningen är det angeläget att grundvattenfrågorna inte skjuts . Det vore helt otillfredsställande om ytvattenfrågor exempelvis skulle behandlas i ett första skede och grundvattenfrågorna tills vidare ges låg prioritet. Det finns anledning att i detta sammanhang peka på behovet av en lagstiftning som kan reglera konkurrensförhållandena mellan industrins, de areella näringarnas och hushållens anspråk på att utnyttja vatten. Specifika grundvattenfrågor, såsom ansvarsfrågor när det gäller marksättningar vid bostadssaneringar, bör också få en tillfredsställande lösning i lagstiftningen. Etl bättre planeringsunderlag spelar här stor roll för att undvika konfliktsituationer i vattenutnyttjandet. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att ökade insatser bör ske för att kartlägga grundvattentillgångarna kvantitativt och kvalitativt i de viktigare delarna av landet och att kartläggningsarbetet bör samordnas inom ramen för ett flerårigt program.
mot · FZ021921 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1921 av och om brandsäker plast som byggnadsmaterial Ett antal plastbränder i bostadshus har inträffat . 1 vissa fall har människoliv krävts. Även barn har omkommit, vilket inte minst har upprört allmänheten. Krav har rests på direkt förbud mot att i bostäder använda plastmaterial, vilka genom sin lättantändlighet utgör en direkt brandfara. Kravet på förbud har sin bakgrund också i den omfattning som plastanvändningen fått. Plast är billigt och i många avseenden arbetsbesparande. De återkommande olyckorna har emellertid lett till att man alltmer börjat uppmärksamma de allvarliga nackdelar som plasten även inrymmer såväl med hänsyn till brandrisken för människor som beträffande de omfattande materiella skador som kan uppstå. Polyvinylklorid eller PVC-plast användes i stor utsträckning som byggnadsmaterial. Vid brand bildas saltsyreånga, som snabbt ger svåra korrosionsskador på oskyddade metallföremål. På detta sätt kan även ett litet eldsvådetillbud ge skador för betydande belopp. Härtill kommer att skadorna ofta blir betydligt större än både brand- och vattenskador. Bränder av detta slag har inträffat i företagslokaler där de direkta brandkostnaderna gått . Även människoliv har gått till spillo. Gällande byggnorm ställer vissa krav på brandhärdighet hos använt byggnadsmaterial. Inträffade olyckor synes dock tala för dels att detta krav skärpes, dels att forskningen om brandsäkert plastmaterial intensifieras. Med hänvisning till ovanstående hemställes att beslutar 1. att anhålla hos regeringen om en översyn av gällande byggnorm i syfte att få fram skärpta krav på användandet av icke-brännbar plast som byggmaterial i lokaler där människor skall vistas 2. att erforderliga medel ställs till förfogande för forskning om brandsäkert plastmaterial. () ()
mot · FZ021924 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1924 av om höjda förbättringslån, m. m. Enligt kungörelsen om förbättringslån utgår lån av statsmedel till: a) den som uppnått ålder eller utan att ha uppnått denna ålder åtnjuter folkpension enligt lagen om allmän försäkring, b) handikappad som ej åtnjuter folkpension, c) den som tillhör befolkningsgrupp som lever under särpräglade förhållanden. Enligt anvisningarna till kungörelsen anges att förbättringslåneformen skall i huvudsak användas för iståndsättning av lägenhet med svåra brister eller kompletterande utrustning av denna. För äldre människor, handikappade och för befolkningsgrupper som lever under små ekonomiska förhållanden är dessa förbättringslån - och har varit - av den största betydelse vid upprustning av bostäderna. Maximibeloppet för räntefria förbättringslån är . Inkomstgränserna för förbättringslån, som anges i taxerad inkomst, är för ensamstående . och för makar . I sin anslagsframställning har angett att byggnadskostnadsutvecklingen enligt faktorprisindex visar en ökning på närmast tidigare höjning av maximibeloppen, den senaste höjningen gjordes , varvid höjningen var . anger också att dess värderingskoefficient, som tar hänsyn till rationaliseringar i byggandet, steg . Det framhålls även att möjligheterna att göra rationaliseringsvinster vid förbättring av småhus på landsbygden, som utgör majoriteten av de hus som rustas upp med stöd av förbättringslån, dock är mycket begränsade. I budgetpropositionen har departementschefen inte följt förslag utan föreslår beträffande maximibeloppet en höjning med . mot av föreslagna . Beträffande inkomstgränserna för förbättringslån har föreslagit en höjning till . I propositionen har upptagits en höjning av inkomstgränsen för makar med . och en oförändrad inkomstgräns för ensamstående om . 1 anslagsframställning pekas det på hur konsumentprisindex ökat med inemot 1975, och kan ökningen beräknas till , vilket kunde motivera en höjning för makar till . Att kostnadsutvecklingen på byggnadsområdet inneburit stora prisökningar på såväl material som arbetskraft är väl känt. Som framhållit är möjligheterna till rationaliseringar på detta område inte stora. Om möjligheterna att utnyttja dessa förbättringslån minskas i takt med en ökad kostnadsutveckling, förfelas det goda syftet med denna samhällets hjälp. Det kan innebära att förbättringar inte kommer till stånd, hur välbefogade de än kan vara, och det kan innebära att förbättringsarbeten måste göras i omgångar eller bara till en del, vilket innebär ökade kostnader och obehag. Med hänvisning till det anförda hemställs att fastställer 1. maximibeloppet för räntefritt förbättringslån till personer , handikappade m. fl., vilka bor i en- eller tvåfamiljshus, till , 2. inkomstgränserna för förbättringslån, som anges i taxerad inkomst, till . för ensamstående och till .
mot · FZ021926 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1926 om inrättande av ytterligare en biträdestjänst vid statens brandnämnd har i sin framställning för /76 begärt att dess kansli skall förstärkas med en tjänst för kontorsbiträde i reglerad befordringsgång. Föredragande statsrådet har dock icke bifallit denna begäran. Då genom beslut allt fler uppgifter lagts på brandnämnden, måste också det därav föranledda personalbehovet tillgodoses. Ett genomförande av den föreslagna utbildningen får konsekvenser också på det administrativa arbetet inom brandnämndens kansli. Framför allt kommer där belastningen att öka i fråga om medels- och personalredovisningen. Den med dessa uppgifter direkt sysselsatta befattningshavaren är så hårt ansträngd, att en för allmänna kontorsuppgifter avsedd befattningshavare måst avdelas för att under av sin arbetstid förstärka medels- och personalredovisningsfunktionen. Det måste anses värdefullt att en så viktig verksamhet som den statens brandnämnd handhar fungerar på ett tillfredsställande och riktigt sätt. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att beslutar att ställa ytterligare . till statens brandnämnds förfogande för inrättande av en tjänst för kontorsbiträde/kontorist i reglerad befordringsgång.
mot · FZ021927 · 1976-01-26 00:00:00 — av m. fl. om delgivning med ägare av fast egendom rörande beslut om inskränkningar i rådigheten över mark har fattat beslut om införande av flera nya lagbestämmelser, som inskränker den enskilde markägarens rätt att disponera sina marker. Vi tänker därvid på exempelvis trädfällningsförbud enligt byggnadslagen, inskränkningar i den nya skogsvårdslagen samt nya bestämmelser i naturvårdslagen. Lagstiftarna har därvid strävat efter att så långt möjligt ta till vara samhällets intressen utan ekonomisk belastning för vare sig samhället eller den drabbade markägaren. Det ankommer på länsmyndigheterna att fatta beslut i berörda frågor. Markägarna har inte utan oro sett sin dispositionsrätt inskränkt men på ett lojalt sätt följt fattade beslut, förutsatt att markägaren haft kännedom härom. Det har emellertid visat sig att myndighets offentliggörande av fattade beslut enligt nuvarande lagstiftning sker på ett sätt som ej är tillfredsställande för den enskilde. Det vanligaste sättet torde vara att länsstyrelserna annonserar i lokaltidningar om fattade beslut. Detta förfarande kan inte sägas vara till fyllest, då en markägare på grund av bortovaro, sjukdom e. d. kanske inte får kännedom om vilka inskränkningar som gäller hans mark. Enligt vår uppfattning bör man kräva att länsmyndigheterna i personligt brev underrättar alla kända markägare om de inskränkningar som myndigheten beslutat beträffande fastighetsägarnas marker. Ett dylikt förfarande bör naturligtvis kompletteras med en annonsering. Detta kan inte vara ett orimligt krav på myndigheterna utan en helt rimlig åtgärd för att skydda de enskilda medborgarna från risken att omedvetet begå brottsliga handlingar. Sådan personlig delgivning är ju också regel i många andra fastighetsärenden. Förfarandet bör vara en generell regel. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att myndighet åläggs att i brev underrätta markägare om inskränkningar i markägarens rätt att disponera marken. () () () i Ulfsbyn