mot · FZ021402 · 1976-01-27 00:00:00 — om offentlig redovisning av statsanställda forskares bisysslor m. m. har vi haft en livlig debatt om universitetens och högskolornas uppdragsforskning. Denna debatt har visat på många brister i nuvarande ordning. Därför behövs skärpt kontroll och större insyn och öppenhet. har gjort en genomgång av många problem i uppdragsverksamheten. skrev ämbetet till regeringen och lämnade vissa förslag till nya bestämmelser. Men det finns ett viktigt problem som universitetskanslersämbetet inte tagit upp i hela sin vidd. Det gäller forskares privata ekonomiska intressen inom sina ämnesområden. Enligt nuvarande regler skall ersättning för uppdraget lämnas till styrelsen för läroanstalten. Uppdraget bedrivs inom ramen för forskarens ordinarie tjänst. Endast sådana uppdrag som från vetenskaplig synpunkt ligger i läroanstaltens intresse bör komma i fråga. Enligt universitetsstadgan åligger det professor, biträdande professor och docent att idka forskning i det ämne, som tjänsten omfattar. Som cn grundläggande princip får dock anses gälla att ifrågavarande lärare har frihet att själv välja forskningsobjekt. I den mån en forskningsuppgift initierats av utomstående i form av uppdrag gäller sålunda som förutsättning för uppdragsarbetets bedrivande vid läroanstalten ett frivilligt åtagande från lärarens sida. Åtar sig denne uppdraget får det dock anses ingå i vederbörandes tjänsteutövning vid läroanstalten. I tillämpliga delar får motsvarande anses gälla även för uppdrag, som avser utbildning. Ett utbildningsuppdrag bör således bygga på frivilligt åtagande men får anses ingå i tjänsten, när uppdraget utförs vid läroanstalten och med anlitande av dess resurser. Tyvärr har det i ett antal fall inträffat att privata uppdragsgivare utöver ersättningen till läroanstalten också betalat konsultarvode till projektledaren. Detta arvode har motiverats med merarbetet för denne forskare. Men sådana privata pengar kan styra forskarnas kunskapssökande och kunskapsförmedling på ett mycket olyckligt sätt. Det kan bli personliga vinstintressen snarare än projektens vetenskapliga värden som avgör verksamheten hos en statlig forskningsinstitution. Att forskarens privata kan få spela in vid valet av projekt vid universitet och högskolor är orimligt. Därför mäste uppdragsverksamhet i sin helhet gå över styrelsen för läroanstalten. Det förekommer också att forskare genom bisysslor av annat slag skapar speciella bindningar i sin vetenskapliga verksamhet. Läroanstaltens uppdragsverksamhet och de där anställdas bisyssleverksamhet bör hållas noga åtskilda. Uppdragsverksamheten bedrivs inom ramen för den anställdes tjänstgöring medan med en bisyssla förstås varje sysselsättning vid sidan av uppgifterna i den anställning som får anses vara vederbörandes huvudtjänst. Frågan om rätten för statstjänstemän att inneha bisysslor och de begränsningar som kan finnas nödvändiga i denna rätt tillhör de ämnen som ofta återkommer i den offentliga debatten. Detta gäller inte minst bisysslor som med hänsyn till sin art skulle kunna rubba förtroendet för universitetsforskarnas objektivitet och opartiskhet i deras tjänsteutövning. är det i praktiken den enskilde forskaren som själv bedömer om en bisyssla kan tillåtas. Läroanstalterna skall visserligen på förfrågan ge besked i de enskilda fallen samt dessutom lämna allmän upplysning om hur bestämmelserna ser ut, men det har visat sig att forskare så gott som aldrig begär några besked om huruvida myndigheten anser att deras bisysslor kan tillåtas. Läroanstaltens allmänna information om bestämmelserna är dessutom av föga värde, eftersom dessa är formulerade i mycket allmänna ordalag och man inte kommer ifrån att bisysslor bör bedömas från fall till fall. Vi måste därför få en bättre kontroll av forskarnas bisysslor. Men forskarens vetenskapliga självständighet påverkas inte bara av direkta bisysslor. Det finns också ett grått fält av arkitektkontor, konsultfirmor, marknadsföringsbolag och andra företag som i vissa lägen blir känsliga. Forskarens engagemang som huvudägare, delägare eller styrelseledamot kan leda till jävssituationer. Det skulle därför rensa luften om forskare offentligt redovisar sina engagemang i sådan affärsverksamhet som gäller det egna ämnesområdet. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag i syfte att för statsanställda forskare få en offentlig redovisning av sådana bisysslor som har direkt anknytning till ämnesområdet samt av dessa forskares engagemang i affärsverksamhet som direkt berör ämnesområdet. lf 1975/76.