mot · FZ021686 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76:1686 av i m. fl. om åtgärder för begränsning av svavelutsläpp Ökade insatser mot luftföroreningar är en angelägen miljövårdsuppgift. Vi vill i denna motion särskilt peka på åtgärder som krävs för att begränsa svavelutsläppen. De första skadeverkningarna till följd av främst svaveldioxid kunde konstateras som en följd av lokala utsläpp. Höga koncentrationer gav skador på människor och material. I anser man sig inte kunna finna klara belägg för att just svaveldioxiden i luften skadat människor. Däremot har vegetationen på en del håll skadats. Korrosionen beräknas enbart i leda till skador för . Problem av detta slag har man i första hand sökt undvika genom att bygga höga skorstenar och på det viset späda ut föroreningarna. Andra effekter uppmärksammades först . Det var den s. k. försurningen - en följd av att svavlet med vind och nederbörd spreds över mycket stora områden. och vatten försuras, och ämnen i de övre marklagren urlakas. Man beräknar att av det svavel som faller ner över kommer hälften från källor inom landet och den andra hälften från . De långsiktiga effekterna av försurningen vet man ännu inte så mycket om. Man anser det dock sannolikt att skogstillväxten begränsas. I en svensk rapport till angavs en försämring med 0,3-0,. Dessa värden har dock blivit omdiskuterade. Mycket klara förändringar har registrerats i form av sänkta PH-värden i sjöar och vattendrag i södra och . Försurningen medför ekologiska förändringar. Vissa arter tål inte ens en mycket måttlig sänkning. När PH-värdet sjunkit ytterligare har allt liv i sjön tagit slut. Flera rapporter har lämnats som visat på mycket allvarliga skador. I någon utsträckning är det möjligt att motverka försurningen genom att kalka i sjöarna. Detta är dock inte invändningsfritt ekologiskt och dessutom kostsamt. Enligt finns det ca 5 000 sjöar i landet som nått eller kommit över riskgränsen (av landets sjöyta). Att kalka dessa sjöar skulle enligt dessa uppgifter kosta en kvarts miljard och kräva arbetsinsatser, men ändå i många fall ge effekt i bara . Kalkning kan därför knappast bli aktuell annat än i de sjöar som är viktigast från fiske- och rekreationssynpunkt. 1975/76: 1686 De totala utsläppen av svaveldioxid i beräknas till ungefär . Eldningsoljan beräknas svara för 75 96. Resten kommer från industrin, varav hälften från massaindustrin. härrör från de 800 största utsläpparna. har med utgångspunkt i energiprognosutredningen och nuvarande restriktioner räknat med utsläpp på 1 000 000 - 1 beroende på konsumtionsalternativ. Det är dock sannolikt att oljeförbrukningen blir lägre än vad EPU (energiprognosutredningen) räknat med och att ytterligare restriktioner tillkommer. Uppenbart är dock att redan oförändrade utsläppsmängder kommer att leda till ytterligare skador och att det krävs en radikal minskning av utsläppen för att motverka denna utveckling. Metoder för att begränsa svavelutsläppen En viktig åtgärd är att hålla nere användningen av fossila bränslen. Energihushållning ger således betydande miljövinster. Ytterligare en metod är att använda lågsvavliga produkter, som finns att köpa från flera länder. Vidare kan avsvavling av olja ske vid raffinaderierna. Rökgasrening är en annan möjlighet. Denna metod har ibland avfärdats som tekniskt svår och alltför dyr. En fördel med rökgasrening är att också andra föroreningar än svavel kan skiljas bort. Den svenska lagstiftningen är så utformad att den inte innebär incitament för rökgasrening. Forskningsoch utvecklingsinstanserna har också varit begränsade från samhällets sida. I ett program , kallat Förslag till fortsatt sänkning av svavelhalten i eldningsolja, angav en tidsplan för begränsning av svavelutsläpp. Denna har dock inte helt fullföljts. och har kungörelser om begränsning av svavelhalten i eldningsolja givits så gott som . Generellt gäller att olja med svavelhalt över 2,5 96 ej får användas. I kungörelserna anges inom vilka kommuner svavelhalten i eldningsolja ej får överstiga 1 viktprocent. De kommuner som f. n. omfattas av begränsningar är: flertalet kommuner i , , , , , , , , , , , och . skall begränsningarna utöver nämnda kommuner gälla för samtliga kommuner inom , , , samt . Några aktiva insatser för rökgasrening har inte föreskrivits - endast ett undantagsstadgande om att olja med högre svavelhalt får användas om tillfredsställande rökgasrening finns. Restriktionerna har satts in i de områden där de anses åstadkomma störst effekt. , som tillsattes 1971, har avlämnat ett delbetänkande - Begränsning av svavelutsläpp - en studie av styrmedel. Regeringen tillsatte vidare en utredning i ämnet. En proposition har också aviserats. Den förda svavelpolitiken har inte varit tillräckligt effektiv. Den har heller inte utformats så, att den främjar en teknisk utveckling på området. har begärt ökad satsning på teknik för rökgasrening men inte fått gehör härför. Takten när det gäller införande av hårdare restriktioner har också varit otillräcklig. Det är nu nödvändigt att vidta effektivare åtgärder. Vi anser att bl. a. följande punkter bör ingå i ett effektivare program mot svavelutsläppen: o Lagstiftningen bör utformas så, at den begränsar utsläppen av svavel, inte bara tillförseln, o Högsta tillåtna svavelhalt i olja bör generellt vara eller motsvarande om rökgasrening tillämpas. I de mest utsatta områdena bör nivån sänkas till eller motsvarande, o Utnyttjande av ekonomiska styrmedel - miljöavgifter eller beskattning baserad på svavelhalt. Då bör givetvis som finnas högsta tillåtna halter - vad det gäller är att få förbrukarna att gå under dessa, o Återhållsamhet med lokalisering av industrier med stora utsläpp i särskilt utsatta områden, o Statliga insatser för att främja utnyttjandet av rökgasrening, o Initiativ för begränsning av utsläppen i . 0 Snabba insatser för att motverka försurningen i ett antal sjöar, som bör bekostas av utsläpparna. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om åtgärder för begränsning av svavelutsläppen. () () GOTAB 51200 Slockholm 1976