mot · FZ022507 · 1976-04-23 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:168 om vissa frågor rörande den regionala samhällsförvaltningens uppgifter och organisation framlade länsdemokratiutredningen ett förslag till demokratisering av den regionala förvaltningen. Utredningen fann att , som representerar regionens befolkning, hade ett otillräckligt inflytande på utvecklingen och planeringen av länet. Den regionala planeringen styrdes enligt utredningen i alltför hög grad av tjänstemän och i alltför liten grad av politiska förtroendemän. föreslog därför att landstingen skulle överta stora delar av de uppgifter som åvilade de statliga länsorganen. Den beslutanderätt i övergripande frågor som låg på de fristående länsnämnderna borde överföras inte till länsstyrelserna utan till landstingen. förslag var en principskiss till hur man skulle utforma ett länsdemokratiskt alternativ. Utredningens förslag kom emellertid aldrig att genomföras. beslöt regeringen att en ny utredning, länsberedningen, skulle tillsättas för att se över hela frågan om den regionala förvaltningens organisation. Länsberedningen fick emellertid sådana direktiv att dess möjligheter att närmare utforma det länsdemokratiska alternativet var små. Delvis som en reaktion mot de begränsade direktiven för länsberedningen beslöt att bifalla en reservation i som innebar att länsberedningen skulle få nya direktiv. Länsberedningens arbete skulle inriktas på att presentera en modell för en utbyggnad av landstingen till regionala självstyrelseorgan med ansvar för den regionala samhällsplaneringen. Detta riksdagsbeslut har inte förverkligats. Regeringen gav icke länsberedningen några sådana nya direktiv. Länsberedningens arbete kom därför att inriktas på utformningen av ett länsbyråkratiskt alternativ. I beredningens betänkande (SOU 1974:84) framfördes endast marginella förslag till förändringar, när det gäller ansvaret för samhällsplaneringen på regional nivå. Länsberedningen poleminserade mot det länsdemokratiska alternativet. Detta länsberedningens synsätt har kritiserats, och från några representanter i beredningen framfördes att beredningens förslag inte kunde uppfattas annat än som ett begränsat steg i utvecklingen mot länsdemokrati. har i olika sammanhang förordat det länsdemokratiska alternativet. Vi har visat hur människorna i länen skulle få ett vidgat inflytande över sin egen miljö, om huvudmannaskapet för samhällsplaneringen läggs på de direktvalda demokratiska organen i länen - landstingen. förändring skulle också nödvändiggöra en reformering av landstingens organisation och arbetsformer. I en partimotion till riksdag framhöll att det var otillfredsställande att länsberedningen endast utarbetat ett alternativ och att den länsdemokratiska modellen, som 1972 uttalat sig för, inte närmare utformats av beredningen. borde vid sitt ställningstagande ha möjlighet att välja mellan två lika väl utformade alternativ. I motionen krävdes därför att länsberedningens utredningsarbete borde kompletteras med ett länsdemokratiskt alternativ och att detta arbete borde ske skyndsamt. Genom olika uppskovsmanövrer har socialdemokraterna i förhindrat realbehandlingav denna motion. Motionen är således ännu obehandlad. Vi vidhåller att vid sitt beslut skall kunna välja mellan ett länsbyråkratiskt och ett länsdemokratiskt alternativ. Regeringens proposition 1975/76:168 tillgodoser inte det här kravet. I propositionen föreslås ingen förändring av huvudmannaskapet för den regionala samhällsplaneringen. Vår principiella inställning är alltjämt att den regionala samhällsplaneringen skall ha landstingen som huvudman. Propositionen kan därför inte läggas till grund för någon länsdemokratisk reform. I avvaktan på en sådan reform bör länsstyrelserna i sin helhet utses av landstingen. Regeringen aviserar att en utredning skall tillsättas om att slå samman de tre förvaltningsdomstolarna till en. Utredningen skall dock - enligt vad regeringen anför i propositionen - inte få överväga frågan om en utbrytning av länsdomstolarna från länsstyrelserna. En sådan utbrytning, med bildande av fristående regionala förvaltningsdomstolar, har enligt vår mening avgörande principiella skäl för sig. Den nuvarande ordningen innebära» domstolarna framstår som enheter inom länsstyrelserna, som är statliga förvaltningsorgan i bl. a. skatteärenden. Det är inte rimligt med denna nära knytning mellan förvaltningsorgan, som företräder staten som part vid skattetvister, och domstol, som skall avgöra sådana tvister mellan staten och den enskilde. Den enskildes rättssäkerhet måste här förstärkas genom en klar bodelning mellan förvaltning och rättskipning. 1. att avslår regeringens proposition 1975/76:168 i vad gäller huvudmannaskapet för den regionala samhällsplaneringen, 2. att begär att regeringen låter utarbeta ett länsdemokratiskt alternativ, 3. att i avvaktan på en länsdemokratisk reform beslutar att förtroendemannastyrelse utöver landshövdingen skall bestå av tio ledamöter, samtliga proportionellt utsedda av , 4. att uttalar att den aviserade utredningen om länsdomstolarna bör inriktas på att ge dessa domstolar ställning av fristående regionala förvaltningsdomstolar. /ENKEL (fp) () ()