mot · FZ021099 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1099 om avgångsvederlag vid upphörande av kommissionsuppdrag trädde den nya kommissionslagen i kraft. För berörda yrkesgrupper innebar det betydande förbättringar. På vissa punkter kvarstår dock en del brister, som bör rättas till. a. gäller det den situation som uppstår då en självständig säljare eller agent sägs upp av huvudmannen. Situationen är då ofta att agenten eller säljaren upparbetar en kundkrets som fortsätter att efterfråga huvudmannens varor även efter det uppdraget har upphört. 1 åtskilliga länder i har införts en rätt för uppdragstagare att vid uppdragets slut erhålla ett särskilt avgångsvederlag, s. k. goodwillersättning, som utgör ersättning för förlust av den kundkrets som uppdragstagaren upparbetat och som huvudmannen efter uppdragets upphörande får tillgodogöra sig värdet av. I har en agent rätt till avgångsvederlag under förutsättning dels att de affärsförbindelser med nya kunder som han anskaffat eller den utvidgning av förbindelserna med tidigare kunder som han har gjort kommer att tillföra huvudmannen betydande fördelar även efter avtalets upphörande, dels att agenten till följd av uppdragets upphörande förlorar anspråk på provision,som han annars skulle ha haft p. g. a. affärer med dessa kunder, dels att det med hänsyn till samtliga föreliggande omständigheter är skäligt att ersättning utgår. Ersättningen är maximerad till en årsprovision, beräknad på ett genomsnitt av de senaste fem årens provisioner eller om uppdraget varat än genomsnittet av provisionerna . Ersättning utgår ej om agenten sagts upp p. g. a. sin försumlighet eller om agenten själv sagt upp avtalet utan att ha haft skäl härtill i någon omständighet hänförlig till huvudmannen. 1 , , , och finns liknande bestämmelser. I de nordiska länderna har man däremot inte infört ett avgångsvederlag efter kontinentalt mönster, utan man har infört regler om s. k. rätt till efterprovision, som för övrigt även tillämpas i flera utomnordiska länder. Reglerna om efterprovision i kommissionslagen äe teoretiskt sett tillfredsställande, men praktiken har visat att stora svårigheter uppstått vid tilllämpningen. Vem har initierat inkommande order efter avtalstiden? Huvudmannen förmenar att det är han eller annan säljare som gjort detta medan säljaren som framställer kravet påstår att det är han. Säljaren påyrkar att få tillämpa den befintliga schablonregeln, vilket huvudmannen vägrar. Och utan användandet av schablonregeln är det i de flesta fall omöjligt att kunna reda ut var de olika order hör hemma som inkommit till företaget efter uppdragsavtalets slut. Det händer ofta att många provisionsresande får arbeta upp en kundkrets från grunden och får göra ett tungt förarbete utan någon som helst gottgörelse utöver provisionen. Huvudmannen anser sig kunna undvara resanden och själv ta över försäljningen eftersom bolaget bl. a. fått så pass bra kundkartotek att man kan klara bearbetningen på ett ekonomiskt mindre betungande sätt. Uppsägningstiderna i lag för nämnda kategori resande (handelsagenter och självständiga provisionsresande) är maximalt . 1 förhållande till den fast anställde säljaren är det ekonomiska rättsskyddet i detta avseende mycket ihåligt. Med hänvisning till vad som anförts hemställer jag att begär förslag om ändring av kommissionslagen så att ett avgångsvederlag efter kontinentalt mönster införs i . . () i