mot · FZ021856 · 1976-01-26 00:00:00 — 1975/76:1856 av m. fl. om arbetstagares rätt till ledighet för utbildning riksdagsbeslut att anta regeringsförslaget om lag om arbetstagares rätt till ledighet för utbildning var som kommunisterna redan då underströk både nödvändigt och riktigt så till vida att arbetarna nu fick laglig rätt till ledighet för utbildning. Vi påtalade i samband med behandlingen att lagen dock hade påtagliga brister och gav arbetsköparna på vissa punkter alltför fria händer att bestämma över ledighetens förläggning. kommunisterna anser det därför nödvändigt att till årets riksdag åter ställa de ändringsförslag som partiet framförde vid behandling. I första hand är det uppskovsrätten för arbetsköparna som borde begränsas i högre grad än vad lagen nu föreskriver. Vi anser att arbetsköparna inte skall ha längre uppskovsrätt än . Beträffande arbetsköparnas rätt att också uppskjuta fackliga studier måste denna rätt helt utgå ur lagbestämmelserna. Det är en försämring jämfört med tillämpad praxis. I många fall har det aldrig ens varit tal om att uppskjuta påbörjandet av fackliga studier. Ett sådant förfarande skulle i vissa fall innebära att arbetarna fick avstå helt från vissa fackliga kurser i speciella frågor, därför att ett uppskjutande omöjliggör deltagande. Det kan inte anses särskilt meningsfullt att gå in i en facklig kurs som pågått i en eller . Uppskovsrätten bör därför helt slopas beträffande fackliga studier. 5 § i lagen bör därför ändras. Detsamma är förhållandet med de anställdas rätt att påkalla domstols prövning. 6 § i lagen ger de anställda rätt att påkalla domstols prövning först i fråga om förläggning av ledighet som avser än en arbetsvecka och först om ledigheten omfattar högst en arbetsvecka. Det är en ordning som inte på något sätt kan anses tillfredsställande. Arbetsköparna har däremot möjlighet enligt lagens 15 § att få tvist prövad av domstol och där få till stånd ett förordnande tills tvisten slutgiltigt lösts. Lagen bör därför ändras även i 6 § till . Lagen bör också ändras så, att även annan facklig organisation än den kollektivavtalsslutande kan utnyttja den. Det bör lämpligast ske genom en omskrivning av 5 § i detta hänseende. sation som företräder minst en femtedel av arbetarna på ett arbetsställe skall enligt vår mening också komma i åtnjutande av lagen. När det gäller arbetsköparnas rätt att utestängda arbetare som avbrutit utbildningen kan detta godtas endast i de fall då sådant avbrott skett utan skälig anledning. Lagtexten i 10 § bör därför ändras så, att den anställde alltid har rätt till omedelbar återgång till sitt tidigare arbete i de fall han eller hon tvingats avbryta utbildningen av anledning som kan anses skälig. Som exempel härpå kan nämnas sjukdom eller sjukdom i hemmet eller att utbildningen avbryts av anledning som den anställde inte råder över. I sådana fall kan det inte accepteras att de anställda bestraffas med två veckors inkomstbortfall. Lagens 13 § stadgar också skadeståndsskyldighet för fackförening om organisationen utnyttjar lagens tolkningsföreträde på ett felaktigt sätt. Denna bestämmelse är ytterst betänklig, därför att fackföreningarna lätt hamnar i situationer där avväganden kan bli svåra och där risken för skadestånd kan påverka ställningstaganden i för medlemmarna negativ riktning. Dessutom kommer tolkningsföreträdet att urholkas i takt med avkunnade AD-domar, som kommer att vara prejudicerande i fråga om tvister med anledning av lagens tolkning eller tolkning av kollektivavtal som trätt i lagens ställe. Fackföreningarnas tolkningsföreträde har därför inte så stort bestående värde. med anledning av lagens eller kollektivavtalets tillämpning bör därför inte få samma prejudicerande verkan som fallet varit med AD-utslag. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om förslag till lag om ändring i lagen (1974: 981) om arbetstagares rätt till ledighet för utbildning, då särskilda skäl därtill föreligger. (vpk) (vpk) INGA (vpk) (vpk) (vpk) i