mot · FZ022275 · 1976-03-22 00:00:00 — Motion 1975/76: 2275 med anledning av propositionen 1975/76:113 om ändring i m. m. I propositionen 1975/76:113, med förslag angående fyileristraffets borttagande, förklarar justitieministern att kontrollen av körkortssökandes skötsamhet inte skall bygga på några antaganden om att den som omhändertagits för fylleri skall anses som olämplig körkortsinnehavare. Förslag beträffande körkortsreglerna och underrättelsesystemet för körkortsmyndigheten skall föreläggas av kommunikationsministern. Justitieministern förklarar vidare att den centrala registreringen av berusningsfallen skall bringas att upphöra. Underlaget för justitieministerns ståndpunktstagande är trafikmålskommitténs förslag till körkortsreform (SOU 1972:70-72). Kommittén har gjort gällande att presumtionen att den som sakfällts för fylleri normalt skulle utgöra en större risk än andra för att begå trafiknykterhetsbrott saknar grund. Kommittén har därför föreslagit borttagande av kravet vid lämplighetsprövningen, att körkortsinnehavare skall vara känd för nyktert levnadssätt, och avskaffande av spärregeln att fyllerist normalt skall vänta från förseelsens begående innan han får körkort, om det inte är uppenbart att han ändå måste bedömas som skötsam. Vidare yrkar kommittén på borttagande av den särskilda prövningen om körkortssökanden kan förväntas visa respekt för trafikens regler, ansvar och hänsyn till andra i trafiken (bl. a. med hänsyn till asocial livsföring, brottslighet m. Detta är mycket vittsyftande förslag som skulle leda till en kraftig försämring av körkortsinnehavarnas pålitlighet i nykterhetsavseende och sociala skötsamhet i övrigt, ja, i själva verket ett nedrivande av det system för.förebyggande av alkoholskador i trafiken som byggts upp . Lämplighetsprövning vid körkortsansökningar är dessutom en av de få verksamma spärrarna när det gäller ungdomens ökande alkoholvanor, varför ett borttagande av lämplighetsintyget ytterligare skulle verka konsumtionshöjande. Det synes vara uteslutet för att ta ställning till en ändring av körkortsreglerna i en handvändning, på basis av justitieministerns allmänna uttalanden. Justitieministern berör inte den allvarliga kritik som vid remissbehandlingen riktats mot trafikmålskommitténs grundläggande uppfattning att fylleri är betydelselöst, som avslöjare av opålitlighet i nykterhetsavseende. Körkortskontrollen i fråga om förarnas lämplighet har ansetts vara en av huvudbarriärerna för upprätthållande av rimlig trafiksäkerhet. Det skulle vara ansvarslöst att i förbifarten låta den halka med vid fylleristraffets 1975/76: 2275 Avgörandet om fylleristraffet, som varit föremål för regeringens övervägande, bör anstå tills klarhet skapats om utgångspunkterna för den framtida körkortskontrollen. Och detta synes icke möjligt att uppnå utan en ordentlig utredning. Grunden för justitieministerns förhandsutfästelse om vad kommunikationsministerns förslag till körkortsregler kommer att innehålla vacklar betänkligt. Justitieministern berör inte att underlaget för det kommittéförslag som han och kommunikationsministern vill bygga på har blivit sakligt sönderskjutet vid remissbehandlingen. De av kommittén åberopade statistiska undersökningarna om den ringa risken för framtida trafiknykterhetsbrott bland fyllerister har avslöjats som undermåliga. Allvarliga invändningar har också gjorts mot det statistiska underlaget för kommitténs bedömning att allmänbrottslingar, som dömts till fängelsestraff, inte skulle ha större benägenhet än andra trafikanter att göra sig skyldiga till brott och förseelser i trafiken. I statistiken har bl. a. utelämnats förseelser mot vägtrafikförordningen, som utgör den stora gruppen av belastningar i trafiken. En remissmyndighet, i , har därjämte låtit utföra statistiska undersökningar på grundval av dess körkortsregistermaterial, som visar rakt motsatt resultat mot kommitténs. Dessa undersökningar, som avser ett begränsat område, synes vara av den art som det borde ha ålegat trafikmålskommittén att göra i väsentligt större skala, innan den formulerade några påståenden i ämnet. Eftersom ingenting av denna kritik berörts av justitieministern, må här beröras något av vad en av remissinstanserna (MHF) anfört: Särskilt har kommittén här åberopat en undersökning "384 fylleristers körkort, utförd av en juris studerande såsom tillämpade studier. Av denna undersökning, som refererats helt ofullständigt i betänkandet (sid. 59), drar kommittén slutsatsen att inget samband kunnat konstateras "mellan ett ökande antal fylleriförseelser å den ena sidan och ett ökande antal brott mot trafikbrottslagen eller vägtrafikförordningen å den andra sidan. Enligt undersökningen skulle de som hade många fylleriförseelser ha begått få brott mot trafikbrottslagen och de som begått många brott som regel ha endast en eller "ingen fylleriförseelse (enligt urvalet hade alla dock minst en fylleriförseelse 1959). När MHF efter åtskilliga förfrågningar, först hos kommittén och sedan hos kriminalvetenskapliga institutet vid , lyckades fl fram underlaget för kommitténs slutsatser visade det sig vara en blyertsskri ven uppsats. Vid närmare granskning framstod den som ett bräckligt underlag, och de vittgående slutsatserna synes grundade på statistisk felläsning av materialet. Om huvudtabellen i uppsatsen (tab. 22, tyvärr ej återgiven i betänkandet!) avläses korrekt, kommer man inte ifrån att frekvensen av trafikbrott enligt tabellmaterialet är mer än dubbelt så hög bland flertalsfylleristerna som bland engångsfylleristerna och att denna skillnad är signifkant - m. a. o. pekar kommitténs eget material i själva verket i rakt motsatt riktning mot vad kommittén gjort gällande. MHF konstaterade att trafikmålskommitténs statistiskt baserade kritik mot beaktande av fylleriförseelser vid körkortsprövningen fallit sönder och 1975/76: 2275 samman och att den alltså inte kunde föranleda någon ändring av gällande körkortsregler. Kommitténs förslag ansågs inte kunna läggas till grund för en ny körkortslagstiftning, och MHF avstyrkte med bestämdhet förslagen om ändring av bestämmelserna om lämplighetsprövning, förarurval och körkortsingripanden. En objektiv och saklig utredning rörande den trafikrisk som fylleri kan antas indicera bör genomföras, och jag hemställer att tar initiativ till en sådan utredning. Några siffror må även beröras ur de förutnämnda statistiska undersökningar som i lät utföra före avgivande av sitt remissvar. I dessa av fil.kand. utförda undersökningar ingår en undersökning av fylleristers beteende enligt körkortsregistret: begick 385 körkortsinnehavare fylleriförseelse i . Man häri körkortsregistret följt dessa personers beteende i trafiken fram till 1/7 1972 och jämfört denna fyllerigrupps belastning med beteendet hos en kontrollgrupp med ungefär samma åldersfördelning och samma körkortsålder . Därav framgick att de båda grupperna var belastade på följande sätt: Körkortsinnehavare med fylleri 1965/66 Övriga brott mot TBL Fylleri, andra brott (BrB) Dessa siffror, hämtade ur en kvalificerad statistisk undersökning, ställer trafikmålskommitténs resonemang att fylleriförseelser inte får tas som indikation på trafikfarlighet i en mycket kritisk belysning. Inte mindre än 18 96 av körkortsinnehavarna i fyllerigruppen gjorde sig alltså skyldiga till så allvarliga brott och förseelser, att deras körkort måste dragas in, mot allenast inom kontrollgruppen. Skillnaden mellan grupperna hänförde sig, som man kanske kunde vänta, främst till trafikonykterhet samt till fylleri och andra brott, främst mot . Procentsiffrorna i dessa båda förseelsegrupper var 11 i fyllerigruppen mot 1 i kontrollgruppen. Men fyllerigruppen hade även påtagligt större belastning av andra brott mot trafikbrottslagen än trafikonykterhet i kontrollgruppen. Belastningen var dubbelt så stor som i kontrollgruppen. Om totala antalet förseelser beräknas i medeltal (bortsett från tid då körkort varit återkallat), blir siffran 0,20 för fyllerigruppen mot 0,07 för kontrollgruppen, alltså ungefär större för fyllerigruppen. 1975/76: 2275 Man kan härtill knyta reflektionen att, eftersom urvalet i fyllerigruppen avser körkortsinnehavare, det alltså i stort sett har varit fråga om fyllerister av relativt skötsamt slag och inte längre komna alkoholmissbrukare. Det är m. a. o. fråga om sådana fylleriförseelser mot vilkas beaktande vid körkortsprövningen trafikmålskommittén ställt sig särskilt kritisk. Om jämförelsen avsett fyllerister i allmänhet och sålunda även sådana personer, som vägrats körkort på grund av bristande nykterhet, skulle resultatet med all sannolikhet ha visat sig ännu värre. Det framstår som önskvärt att liknande undersökningar utförs även i andra län än . Det skulle förmodligen ge länsstyrelserna anledning att se med större allvar på fylleriförseelser hos körkortsinnehavare än de gör på flertalet håll. För att bedöma funktionen av gällande spärregel vid fylleri är det viktiga egentligen att statistiskt klargöra skillnaden i trafikbeteendet mellan personer med fylleriförseelser och personer helt utan fylleriförseelser. Hur mycket större är risken för att personer tillhörande den förra gruppen begår trafikonykterhetsbrott och andra brott mot vägtrafikens regler än för personer i den senare gruppen? Från objektiv utredningssynpunkt synes det särskilt anmärkningsvärt att trafikmålskommittén har kunnat förbigå den frågeställningen. För min del synes det uppenbart att frågan om körkortskontrollens utformning inte kan bedömas på grundval av det material som justitieministern åberopat för egen och kommunikationsministerns del. Det vore oförsvarligt att utan erforderligt sakligt underlag godta uppgifter om en blivande proposition, som ännu inte färdigställts. I avvaktan på att propositionen beträffande körkortsregleringen föreläggs bör förevarande proposition inte behandlas. Med hänvisning till vad sålunda anförts i motionen hemställs att uppskjuter behandlingen av propositionen 1975/76:113 med förslag om avskaffande av fylleristraffet till dess att förelagts den aviserade propositionen med förslag till reform av körkortsreglerna, vilken - med hänsyn till att den inte upptagits på årets propositionsförteckning kan bli behandlad tidigast under nästa .