mot · FZ02928 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 928 av m. fl. om revision av statsförvaltningen revisorer, eller statsrevisorerna som de stundom kallas, har till uppgift att på vägnar granska statlig och statsunderstödd verksamhet. Granskningen skall i forsta hand ta sikte på frågor med anknytning till statsbudgeten men kan även avse statliga insatser i allmänhet. Huvudintresset skall vara inriktat på de resultat som uppnås på olika områden. Granskningen skall avse den statsfinansie!la och förvaltningsekonomiska utvecklingen i stort och därigenom innefatta frågor som det administrativa arbetets organisation och funktioner. Revisorerna skall verka för en god hushållning, påtala missförhållanden och verka för rationaliseringar. Framställningar från revisorerna kan riktas antingen till regeringen eller . revisorer har gamla anor. De tillskapades i samband med grundlagsreform såsom en garanti för ständernas rätt att bestämma över statens utgifter. Revisionen har i sina grunddrag överlevt de olika författningsreformerna. Viktiga förändringar har dock vidtagits efter hand. I samband med representationsreformen 1866 bestämdes revisorer till det nuvarande antalet tolv. Dessutom finns tolv personliga suppleanter. Revisionen var ursprungligen ordnad som en sammanhängande förrättning som efter hand kom att ta upp . genomfördes den förändringen att revisorerna blev ett kontinuerligt verkande organ med ett fast kansli till förfogande. Revisorer arbetar sedan gammalt på avdelningar. Avdelningsindelningen bygger på statsverksbudgeten. Antalet avdelningar är tre. Det fasta kansliet består av en kanslichef och ett tiotal handläggande tjänstemän. och utreddes i olika omgångar revisorernas ställning och arbetsuppgifter. Det fanns förslag om att verksamheten borde bedrivas så, att de valda revisorerna kom att fungera som styrelsen för ett statligt verk. Vid grundlagsreformen 1972 avvisades emellertid denna tanke, och vid KU:s ställningstagande till ny instruktion för revisorerna framhölls vikten av enskilda revisorers personliga insatser. Mot bakgrund av erfarenheterna första år tillsatte revisorerna en utredning om den framtida omfattningen av statsrevisionens personalorganisation. Utredningsarbetet skulle även omfatta arbetsrutiner och samordningsfrågor gentemot . I direktiven framhålls bl. a. att vid övervägande av arbetsrutiner skall syftet vara att valda ledamöter i största möjliga utsträckning skal! få insyn i och kontroll av granskningsarbetet. 1 1975/76. Det är en viktig uppgift för att utöva effektiv kontroll över den statliga finansförvaltningen. Det är därför betydelsefullt att denna kontroll organiseras på ett effektivt sätt och under fast parlamentarisk ledning. Den sistnämnda synpunkten betonade revisorerna i den översynsutredning som tillsattes . Enligt vår mening är det emellertid tvivelaktigt om man kan nå detta mål inom ramen för den nuvarande organisationen, och vi vill därför föreslå en utredning om en ny ordning för statsrevisionen. Det sagda innebär inte någon kritik mot revisorerna som otvivelaktigt gjort många goda insatser, men utvecklingen ger anledning tili att mera långsiktigt överväga revisionsarbetets framtida bedrivande. Det är inte enbart konstitutionella skäl som motiverar att vid sidan av regeringen har en egen revision av statsverksamheten. En ren dubblering av verksamhet är ingalunda önskvärd, utan granskning bör få sin speciella karaktär genom de av valda ledamöternas medverkan. Förutom de självklara uppgifterna att bedöma vilka ärenden som skall tas upp och göra de slutliga ställningstagandena till resultatet av granskningsarbetet bör de valda ledamöterna genom tät kontinuerlig rapportering om utredningsarbetets gång ha möjlighet att fastställa dess inriktning och uppläggning. Enbart genom en reell insyn från ledamöter kan ett vidgat parlamentariskt engagemang och inflytande uppnås. För att det i praktiken skall vara möjligt att genomföra en revision med en parlamentarisk medverkan av ovanstående slag torde det vara nödvändigt att engagera ett större antal ledamöter än f. n. är fallet. Det är inte rimligt att tolv ledamöter skall behärska hela det statliga fältet, i all synnerhet om man beaktar den kraftiga tillväxt av denna sektor som skett under och som kan väntas bestå under överblickbar framtid. Denna tillväxt utgör f. ö. i sig ett skäl för att effektivisera granskningen. Enligt vår mening bör man utreda om inte revisionsverksamheten bör utföras inom ramen för utskottsorganisation. Genom tillkomsten av fackutskottssystemet, som måste sägas ha fungerat väl, har det getts en möjlighet att organisera revisionsarbetet från nya utgångspunkter. Genom prövningen av statsbudgeten har utskotten vissa revisionsfunktioner. Det ter sig naturligt att bygga vidare härpå och tillföra även utskotten eller organ inom dessa uppgifter av statsrevisionskaraktär. Samtliga utskott utom lagutskottet behandlar f. n. i större eller mindre omfattning olika delar av statsbudgeten. Revisionsarbetet skulle kunna byggas upp efter följande riktlinjer. Inom varje utskott väljes en revisionsavdelning om förslagsvis fem ledamöter, som inom utskottets verksamhetsområde har att utföra revision av statsverksamheten för räkning. Arbetet bör vara fast organiserat med regelbundna sammanträden och bedrivas efter en fastställd granskningsplan. Ledamöterna bör, som tidigare anförts vara fortlöpande engagerade i granskningsarbetet. Granskningsärenden bör kunna initieras dels av revisionsavdelningens ledamöter, dels av det utskott som utsett avdelningen. När det gäller att påkalla åtgärder på grundval av resultat av gransk ni nsarbetet kan man tänka sig olika modeller, men i vart fall i viktigare ärenden bör en rapportering ske till vederböiande utskott. Självfallet kommer det även med en ordning av ovan skisserat slag att finnas behov av personal för att utföra utredningsarbetet. Det får närmare övervägas hur den personalen skall organiseras. Man kan tänka sig en mer eller mindre fast anknytning till utskottskanslierna. Vissa rationeliseringsmöjligheter och andra fördelar kan i så fall väntas uppkomma. Ett särskilt revisionskontor som ställer personal till förfogande för olika projekt är en annan möjlighet. Eventuellt kan ett sådant granskningskontor knytas till finansutskottets kansli. Detta utskott bör nämligen få särskilda uppgifter att samordna granskningsarbetet och utföra mera övergripande uppdrag. Likaså bör finansutskottet få i uppdrag att med ledning av uppgifter från fackutskotten sammanställa en verksamhetsberättelse. Ett system som det skisserade medför att man direkt kan utnyttja den sakkunskap på olika ämnesområden som finns bland ledamöterna. Redan detta bör innebära en icke obetydlig effektivitetsvinst. tillförs utskottsarbetet nya dimensioner som bör främja de ordinarie ärendenas behandling. En vanlig ordning torde bli att uppslag till granskningsärenden kommer fram under utskottets budgetbehandling och att resultat av en verkställd granskning direkt eller indirekt kan utnyttjas ett kommande år i budgetarbetet. De nackdelar som kan ligga i att granskningsarbetet delas upp på flera enheter torde inte vara större än att de kan motverkas genom de övergripande uppgifter som finansutskottet bör tilldelas. Ett problem som uppkommer är revisorernas mendatperiod, som f. n. är . a. med att granskningsprojekt ofta omfattar . Med den kontinuitet i sammansättningen som utmärker vårt utskottsväsende torde det inte vara några större svårigheter att normalt uppfylla kravet att revisorer bör verka i följd. Man kan tänka sig antingen att valet sker och att man formellt släpper kravet på anknytning till utskottet två och tre eller att det överlåtes åt partierna att ta nödiga hänsyn i samband med de årliga valen till utskott. Vilket system man än väljer torde det inte vara något problem att uppnå målet att en revisor i praktiken skall verka under i följd. Det bör noteras att redan grundlagberedningen noterade sambandet mellan utskottens granskning och statsrevisorernas arbete. Grundlagberedningen ansåg sig emellertid inte då ha möjlighet att gå närmare in på frågorna (SOU 1972:15 s. 116). Då man nu fått erfarenheter av fackutskottssystemet ter det sig naturligt att man på nytt aktualiserar frågan om sambandet mellan utskottens och statsrevisionens granskning. om statsrevisionens framtid bör inte begränsas till det uppslag som utarbetats i denna motion utan den bör även omfatta andra möjligheter som tillgodoser de grundläggande krav som ovan angivits. Med hänvisning till det anförda yrkas att föranstaltar om utredning av den framtida organisationen av revision av statsförvaltningen och därvid prövar de förslag som förs fram i motionen. () ()