mot · FZ022438 · 1976-04-22 00:00:00 — Motion 1975/76: 2438 med anledning av propositionen 1975/76:164 med förslag till lag om påföljder och ingripanden vid olovligt byggande m. m. I regeringens proposition 1975/76:164 med förslag till lag om påföljder och ingripanden vid olovligt byggande m. m. har i 25 § intagits den bestämmelsen att byggnadsavgift enligt 4 § tillfaller kommunen medan övriga avgifter, särskild avgift och tilläggsavgift, tillfaller staten. Departementschefen har i propositionen uttalat som sin uppfattning att kommunen blir tillräckligt kompenserad om den tillerkänns byggnadsavgiften, detta i anslutning till att avgifterna åtminstone delvis kan ses som en kompensation till samhället för de kostnader som det olovliga byggandet förorsakar. Dessa kostnader kan enligt departementschefen motivera att en del av avgifterna tillfaller kommunen. Att tillerkänna kommunerna samtliga avgifter skulle enligt hans mening vara olämpligt, åtminstone i vad gäller tilläggsavgiften. Eftersom tilläggsavgift skall utgå endast om det olovligt byggda vid en byggnadslovsprövning i efterhand befinns kunna stå kvar skulle ett beviljat byggnadslov i särskilt kontroversiella fall kunna uppfattas som resultatet av en köpslagan mellan kommunen och den byggande. Såsom lagförslaget efter lagrådsgranskningen slutligen utformats i propositionen har emellertid öppnats möjlighet att ta ut tilläggsavgift också i de fall då det olovligt byggda måste undanröjas. Fråga om tilläggsavgift prövas av allmän domstol - inte av - och på talan av allmän åklagare. En förutsättning för sådan talan är att gör framställning hos åklagaren. I sitt yttrande över promemorieförslaget till lagstiftning om påföljder vid olovligt byggande framhöll att det föreslagna nya systemet uppenbarligen kommer att ställa ökade krav på byggnadsnämnderna. Det måste därför anses vara av vikt att byggnadsnämnderna gavs sådana resurser att de kunde motsvara de ställda kraven. Detta kunde innebära vissa ekonomiska påfrestningar för kommunerna som särskilt i dagens situation kunde upplevas som betungande. Från dessa synpunkter måste det anses såsom ytterst otillfredsställande att promemorieförslaget innebar en fördelning mellan vederbörande kommun och staten på så sätt att endast byggnadsavgift tillföll kommunen medan övriga avgifter tillföll staten. Det vore angeläget att byggnadsnämnderna sattes i tillfälle att motsvara de ökade anspråk som kom att ställas på dem. För statsverket medförde den nya ordningen däremot en betydande avlastning med minskad arbetsbörda för polis, åklagare och domstolar. De kostnader som det olovliga byggandet förorsakade skulle i fortsättningen komma att i allt väsentligt 1* 1975/76. hävdade därför att samtliga avgifter skulle tillfalla kommunerna. Med hänsyn till att det slutliga förslaget fått den innebörden att prövningen av tilläggsavgift läggs på annan myndighet än och till de ändrade förutsättningarna för uttagande av tilläggsavgift måste de ursprungliga skälen till att det skulle vara olämpligt att tillerkänna kommunerna samtliga avgifter ha förlorat i styrka. Genom det slutligen föreslagna avgiftssystemet kommer visserligen en viss arbetsbörda att åvila allmänna domstolar och åklagare. I allt väsentligt kommer dock den stora bördan att ligga på kommunerna och byggnadsnämnderna. Med hänsyn härtill måste det anses föreligga starka skäl för att samtliga avgifter skall tillfalla kommunerna. Med åberopande av vad som anförts får vi därför hemställa att vid behandlingen av propositionen 1975/76:164 med förslag till lag om påföljder och ingripanden vid olovligt byggande m. m. ville, med ändring av propositionens förslag om avgiftsfördelning, besluta att samtliga de i lagen angivna avgifterna skall tillfalla kommunerna. H. ()