mot · FZ022434 · 1976-04-22 00:00:00 — 1975/76:2434 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:136 om ändringar i lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap I regeringens proposition 1975/76:136 föreslås vissa ändringar i lagen (1950:382)om svenskt medborgarskap. De förslag till ändringar rörande barns förvärv av svenskt medborgarskap som propositionen innehåller är dock enligt vår mening icke nog långtgående. Vi hälsar med tillfredsställelse förslaget att barn till svensk moder inte längre i något fall skall kunna bli statslöst vid födelsen liksom att barn i större omfattning än skall kunna få svenskt medborgarskap genom självständig naturalisation. Vad vi däremot vänder oss emot är att frågan om möjligheten för barn i äktenskap mellan utländsk man och svensk kvinna att redan vid födelsen erhålla svenskt medborgarskap icke kunnat lösas. Vi är medvetna om att barn födda inom äktenskap i flertalet länder följer faderns medborgartillhörighet och att det föreligger en medveten strävan att undvika dubbelt medborgarskap. Detta till trots - inte minst med tanke på att är ett invandrarland och att därmed antalet äktenskap mellan svensk kvinna och utländsk man ökar - tycker vi att denna möjlighet redan nu skulle ha införts i lagen. Statsrådet hänvisar till den expertkommitté i som arbetar med barns medborgarskap i de fall barnets föräldrar har olika medborgarskap. När denna kommitté blir färdig med sitt arbete och vilka rekommendationer den kommer att lämna är f. n. omöjligt att förutse. Tyvärr förekommer alltför ofta fall där barn kidnappas av fadern och förs till hans hemland. Det är utomordentligt vanligt att den kvinnliga parten inför en skilsmässa hyser stark oro för att mannen skall föra barnet ur landet. Som ett argument härför anför hon att barnet har mannens nationalitet. Hon tror, liksom mannen, att barnets nationalitet har stor betydelse i vårdnadsfrågan. Vi tror inte att man kan övertyga en ängslig mor med det resonemang som förs på s. 23 i betänkandet avgivet av de nordiska sakkunniga: Genom att bortföra barnet gör fadern sig skyldig till en kränkning av moderns rättigheter genom att modern härigenom förhindras att utöva sitt förmyndarskap över barnet. Då det alltså är moderns rätt som blivit kränkt, har man från de nordiska ländernas sida alltid ansett sig kunna intervenera till förmån för modern, även om barnet inte varit medborgare i ett nordiskt land. Det har också i praktiken inträffat att myndigheterna i andra länder som ett resultat av interveneringen har beslutat att fadern skall återlämna barnet till modern. En annan sak är, att den rådande samhällssynen och rättsuppfattningen i vissa länder är sådan att alla rättigheter beträffande barnet tillkommer fadern, medan modern praktiskt taget helt sak nar sådana rättigheter. I fråga om ett dylikt land har det normalt ingen praktisk betydelse att hänvisa till att barnet är medborgare i moderns hemland, åtminstone inte så länge barnet också är medborgare i faderns hemland. Härav kan man se, att det i dylika kidnappningsfaU är avgörande vilket medborgarskap modern har, medan barnets medborgarskap är av mindre betydelse. - Arbetsgruppen önskar i anslutning till detta understryka, att föräldrarna kan komma överens om ett rent praktiskt arrangemang, som i viss utsträckning kan förhindra att den ena av dem för bort barnet från det land där familjen varit bosatt. Detta arrangemang innebär att barnet förses med eget pass som i händelse av motsättningar mellan föräldrarna kan deponeras hos offentlig myndighet eller hos opartisk tredjeman. Det är möjligt att man i andra fall har aktivt ingripit för att erhålla rättelse. Våra erfarenheter är emellertid annorlunda. De fall som vi har kommit i kontakt med har icke gått att lösa på ett så enkelt sätt. Den svenska utrikesförvaltningen har icke kunnat lämna det bistånd som varit erforderligt för att barnet skulle kunna återvända till och den legala vårdnadshavaren. Barn i äktenskap mellan svensk kvinna och utländsk man bör efter anmälan av kvinnan kunna bli svensk medborgare Som lagstiftningen nu är utformad föreligger en diskrepans mellan gifta och ogifta kvinnor: Ogift svensk moder - utländsk fader. Barnet svensk medborgare. Gift svensk moder - utländsk fader. Barnet icke svensk medborgare. Man strävar ju efter att utjämna skillnaderna mellan gifta och ogifta. Vi vill erinra om vad departementschefen anförde i propositionen 1973:32 Ändringar i m. m. s. 84: Jag vill endast framhålla, att min principiella uppfattning är att man vid utformningen av regler om skatter och sociala förmåner i möjlig mån bör undvika att ge reglerna ett sådant innehåll att människor förlorar på att gifta sig eller vinner på att skiljas. Utan tvekan torde vår utrikesförvaltning kunna ingripa på ett effektivare sätt, om barnet är svensk medborgare än om det inte är det. Med stöd av vad som anförts för vi hemställa att i anslutning till behandlingen av propositionen 1975/76:136 måtte besluta att hos regeringen begära att förslag framläggs för , innebärande att barn i äktenskap mellan svensk kvinna och utländsk man efter anmälan av kvinnan blir svensk medborgare. () () () i Kumla