mot · FZ021002 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1002 av i in. med anledning av propositionen 1975/76:79 om ändrade regler för beskattning av fåmansföretag m. m. I propositionen 1975/76:79 föreslås att särskilda bestämmelser skall gälla vid försäljning och upplåtelse från delägare m. fl. till fåmansföretag av lös och fast egendom, vid fåmansföretags förvärv av inventarier som är avsedda för företagsledare m. fl. samt vid delägares avyttring av rättigheter som har nära samband med företagets verksamhet. Vi vill ansluta oss till syftet med dessa förslag, vilket är att förhindra att delägare m. fl. genom dylika transaktioner skall vinna obehöriga skatteförmåner. Däremot kan vi i flera hänseenden inte godta att reglerna ges den utformning som föreslagits. I propositionen har jämförelse gjorts mellan skattereglerna för enskild företagare och dem som gäller för andra företagsformer. Syftet med de föreslagna ändringarna är att skapa neutralitet i den skattemässiga behandlingen mellan olika företagsformer. Däremot är någon skärpning av den dubbelbeskattning som i princip gäller för aktiebolag inte avsedd. Trots detta föreslås regler som minskar neutraliteten mellan de olika företagsformerna genom att de medför betydande dubbelbeskattningseffekter för flmansföretagama. Vi kan inte godta att de förmåner som i dessa sammanhang kan uppkomma för företagsledare m. fl. skall för dem utgöra inkomst av tillfällig förvärvsverksamhet, vilket genomgående föreslagits i propositionen. Som motiv för detta förslag har angivits att det ofta är svårt att avgöra om en förmån enligt gällande rätt är att hänföra till inkomst av tjänst eller inkomst av kapital. För den som äger kännedom om gällande skatterätt är detta påstående obegripligt - inga nämnvärda svårigheter att göra denna distinktion föreligger. Vidare uttalas att man genom att hänföra ifrågavarande förmåner till inkomst av tillfällig förvärvsverksamhet vill markera att fåmansföretaget inte skall äga någon motsvarande avdragsrätt. Detta uttalande är närmast häpnadsväckande. Vad sist sagts illustreras bäst av förslaget till behandling av lokalkostnader. Detta innebär att t. ex. företagsledare som hyr ut del av villafastighet eller lägenhet till företaget skall beskattas för hyran såsom intäkt av tillfällig förvärvsverksamhet. skall företaget alltså inte medges avdrag för hyreskostnaden. Härigenom åstadkoms en fullständigt omotiverad och enligt de grundläggande resonemangen i propositionen inte heller avsedd dubbelbeskattning. Motsvarande dubbelbeskattningseffekt erhålls enligt propositionsförslaget i det fall ett fåmansföretag anskaffat inventarier som är avsedda för företagsledaren eller någon honom närstående. Om en enskild rörelseidkare hänför en sådan anskaffning till rörelsen vägras han avdrag, varefter frågan om påföljder i form av skattetillägg etc. prövas i vanlig ordning. Någon anledning att tillämpa en annan ordning i de fall fråga är om fåmansföretag föreligger ej. Viss dubbelbeskattning erhålls också genom förslaget att realisationsvinstberäkningen vid delägares försäljning av fastighet till fåmansföretag skall ske enligt de grunder som gäller för beräkning av realisationsförlust. Inte heller detta förslag kan anses godtagbart. I det ovan nämnda fallet där företagsledaren eller någon honom närstående uppburit lokalhyra från fåmansföretaget innebär föreslagna regler utöver den angivna dubbelbeskattningseffekten en merbeskattning som svårligen kan motiveras. Om rörelselokalerna är inrymda i t. ex. företagsledarens villa och hyra härför utgår med belopp understigande . eller av taxeringsvärdet skall enligt gällande rätt schablontaxering ske. Enligt propositionsförslaget skall emellertid i dylikt fall företagsledaren vid sidan av en schablontaxering beräknad på hela taxeringsvärdet beskattas för hyresbeloppet. Han får dock inte åtnjuta avdrag härifrån för de på den uthyrda delen belöpande kostnaderna utan endast för ett med hänsyn till intrånget beräknat skäligt belopp. Detta motiveras med att schablonmetoden är anpassad så att villaägaren i princip skall anses tillgodosedd för såväl driftkostnader som värdeminskning för hela villan. Sistnämnda resonemang är i och för sig riktigt. Det gäller emellertid också intäktsberäkningen. Den logiska konsekvensen av det förda resonemanget blir därför att inte heller hyresintäkten skall särskilt beskattas då den i princip ingår i schablonintäkten. Vederbörande utskott förutsätts vidta erforderliga ändringar i lagförslaget. Med anledning av det anförda hemställs att beslutar att inga andra ändringar i gällande rätt beträffande överlåtelser och upplåtelser som här är i fråga görs än de som i propositionen föreslagits gälla vid delägares avyttring av lösöre till fåmansföretaget samt vid delägares försäljning av rättighet som har samband med företagets verksamhet. () ()