ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ021842 · 1976-01-27 00:00:00 — av herrar och Schött om införlivande av med det inre stödområdet Trots en regionalpolitisk satsning i är det märkligt att besvärliga kommunikationer till i och för sig icke avlägsna orter är så pass avgörande för en regions sysselsättning och ekonomiska utveckling. Det mest iögonfallande exemplet på detta är det för regeringen tydligen helt olösliga problemet . Avståndet från ön till den expansiva är inte större än vad många andra mycket väl utvecklade landsdelar har. Orsaken till den mörka situationen för och de ständiga diskussionerna om mer beredskapsarbeten och andra AMS-åtgärder till ön ligger helt visst i det förhållandet, att transporterna på båt och flyg aldrig tycks kunna jämföras med landförbindelser. I den situation som befinner sig i är det därför nödvändigt att de senaste årens halvhjärtade selektiva åtgärder mot arbetslöshet och stagnation på ön kompletteras med generella åtgärder. Det ena behöver inte utesluta det andra, men det är helt uppenbart att med hänsyn till sina komplicerade förutsättningar tillförs det ur regionalpolitisk synvinkel så intressanta inre stödområdet. De åtgärder som då kan bli aktuella för gotlänningarnas del bör då inriktas på att också ta hänsyn till öns särarter. Turistnäringen och de för hela landet så värdefulla arkeologiska och konsthistoriska arbetena bör således studeras särskilt, då det gäller att finna naturliga arbetstillfällen. För att få en grund för en stabil ekonomi och framtida utveckling på krävs dock att det enskilda näringslivet med stora och små företag ges rimliga ekonomiska förutsättningar. Såsom föreslagits i annan motion till årets bör arbetsgivaravgiften försvinna i det inre stödområdet, och de positiva följderna för i sådant fall är helt uppenbara. Ett expansivt näringsliv på skulle helt visst också få en rad positiva följdverkningar. Således borde den extremt höga arbetslösheten bland ungdomen äntligen kunna nedbringas. Ett starkt näringsliv med goda möjligheter till utbildning i samhällets och företagens regi skulle åstadkomma en radikal förändring av dagens situation med uppenbarligen en på regeringsnivå accepterad ungdomsarbetslöshet. Pessimismen bland den gotländska ungdomen framstår om inte annat i det faktum att 9 av 10 lämnar ön efter avslutad skolgång. Få av dem kommer tillbaka. Få landsdelar kan som ge så många exempel på olika gles De tusentals arbetstillfällen som krävs fram till 1980talet för att ge en chans kan inte komma av sig själva utan måste stimuleras fram med andra åtgärder än enbart de selektiva. Av den anledningen är det nödvändigt att tillförs det inre stödområdet. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att uttalar att bör ingå i det inre stödområdet.
mot · FZ021846 · 1976-01-27 00:00:00 — av och fröken om översyn av medborgarskapslagstiftningen Gällande medborgarskapslagstiftning är otillfredsställande så till vida som ett barn, fött i med svensk mor och utländsk far, vid födseln får svenskt medborgarskap endast om fadern är statslös eller om lagstiftningen i faderns hemland är sådan att barnet vid födseln inte automatiskt förvärvar faderns medborgarskap. Först vid myndig ålder kan barnet självt begära svenskt medborgarskap. Detta strider helt mot vad som är i barnets eget intresse. Vid 18:e session 1970 antogs en rekommendation till regeringarna att undersöka om vid fastställandet av medborgarskap större hänsyn kan tas till principen om barnets intresse, med tanke på att frågan eventuellt senare kan aktualiseras på internationellt plan. Den rådgivande församlingen inom har uttalat sig om problemet (1973) och säger att ländernas lagstiftning bör förbättras för att lösa detta problem. Man uttalar sig för att det är önskvärt att i viss utsträckning låta man och hustru besluta om vilket av deras två medborgarskap som de vill ha för sina barn. rekommenderades att studera möjligheten av att utarbeta en europeisk konvention på detta område. Ett första steg för att åvägabringa en annan ordning vore att en översyn av medborgarskapslagen sker, så att självständig naturalisation av omyndiga barn vid ansökan kan beviljas . Vidare bör internationella regler angående barns medborgarskap utarbetas. Med anledning av det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen anhålla om 1. en översyn av medborgarskapslagen i enlighet med vad i motionen anförs, 2. aktualiserandet av frågan om europeisk konvention på detta område. () ()
mot · FZ021850 · 1976-01-23 00:00:00 — 1975/76:1850 av om ändrade beräkningsgrunder för utdelande av statlig belöning Enligt kungörelsen 1974: 225 tilldelas den som under varit anställd hos staten belöning för nit och redlighet i rikets tjänst. Även bland de kommunalt anställda förekommer ett likartat belöningssystem. Sedan valmöjlighet infördes att i stället för medalj kunna få en klocka har intresset för dessa belöningar ökat bland de anställda. På grund av förändringar i ansvarsfördelningen statkommun landsting har olika personalgrupper tvingats byta offentlig arbetsgivare. Detta gäller t. ex. sjukvårdspersonal. Många av dessa går miste om belöningen. Detta upplevs på sina håll som orättvist, eftersom de haft en offentlig arbetsgivare. påpekas att pensionerna kunnat samordnas och att också belöningssystemen då borde kunna behandlas på samma sätt. Kungörelsen 1974: 225 bör därför ändras på sådant sätt, att inte bara tjänsteåren hos staten räknas den anställde till godo utan även eventuella tjänsteår inom landsting och kommun. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om ändring i kungörelsen 1974: 225 i enlighet med vad i motionen anförts angående utmärkelsen för nit och redlighet i rikets tjänst.
mot · FZ021854 · 1976-01-26 00:00:00 — om förbudet mot uppsägning eller avskedande av arbetstagare med anledning av värnpliktstjänstgöring m. m. Lagen om anställningsskydd har inneburit att arbetstagarna i vårt land har fått en betydligt tryggare anställning än vad som var fallet. Lagens bestämmelser om saklig grund för uppsägning har medfört att arbetsgivares fria uppsägningsrätt har utmönstrats. Anställningsskyddslagens § 2 säger att lagbestämmelse som avviker från lagen om anställningsskydd (LAS) skall tillämpas i stället för den lagen. Sådana bestämmelser finns bl. a. i lagen om förbud mot arbetstagares avskedande med anledning av värnpliktstjänstgöring m. m. Denna lags § 2 lyder: Avtal om att anställning skall avse tiden intill dess arbetstagare påbörjar värnpliktstjänstgöring eller vapenfri tjänst får träffas om tjänstgöringen är till tiden i lag bestämd och skall pågå mer än . Denna lagregel innebär att arbetsgivaren vid anställningens ingående kan tidsbegränsa anställningstiden till den tidpunkt då den lagstadgade värnpliktstjänsten eller motsvarande skall påbörjas. Lagen om anställningsskydd innebär att anställning gäller tills vidare, om annat inte har avtalats. Detta framgår av § 5 i denna lag. Avtal om att anställning skall avse får träffas bara om det föranletts av arbetsuppgifternas särskilda beskaffenhet. Undantag från tillsvidareanställning medges i lagen även för säsonganställning, praktikarbete eller vikariat. I övrigt medger inte anställningsskyddslagen några undantag från regeln om att anställning skall gälla tills vidare. Som en följd av undantagsregeln i värnpliktslagens § 2 har det på arbetsmarknaden inte blivit ovanligt att i anställningsbekräftelserna rörande arbetstagare ta in en mening av följande lydelse: Tidsbegränsad anställning att upphöra senast vid fullgjord första militärtjänstgöring eller efter en månads uppsägning av endera parten. En sådan bestämmelse i ett anställningskontrakt innebär att en arbetstagare som inte fullgjort sin första militärtjänstgöring är anställd fram till dess militärtjänstgöringen påbörjas. När han kommer tillbaka från värnpliktstjänstgöringen har han inte längre någon anställning att återvända till. Syftet med värnpliktslagen är att bereda arbetstagarna ett anställningsskydd. Genom att undantagsbestämmelsen i § 2 finns har emellertid detta anställningsskydd urholkats. Syftet med lagen om anställningsskydd är att ge alla arbetstagare en trygghet i anställningen, alltså även arbetstagare som inte fullgjort sin första värnpliktstjänstgöring. För att detta syfte skall tillgodoses för denna kategori av arbetstagare måste vämpliktslagen ändras. Med åberopande av det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen hemställa att § 2 i lagen om förbud mot arbetstagares avskedande med anledning av värnpliktstjänstgöring m. m. upphävs.
mot · FZ021855 · 1976-01-27 00:00:00 — om dagpenning m. m. som grund för beräkning av sjukpenninggrundande inkomst I det av kommittén för arbetsmarknadsutbildning (KAMU) framlagda betänkandet Utbildning för arbete (SOU 1974: 79) föreslogs att dagpenning och stimulansbidrag skulle jämställas med inkomst av anställning vid beräkning av pensions- och sjukpenninggrundande inkomst. I propositionen nr 1975 framhöll departementschefen följande i denna fråga: KAMU:s förslag i fråga om ändringar i lagen om allmän försäkring bör såvitt gäller frågan om i vad mån utbildningsbidrag skall betraktas som sjukpenninggrundande inkomst inte tas upp i detta sammanhang. Någon motivering varför KAMU:s förslag inte följdes anfördes inte av departementschefen. Då det emellertid synes helt omotiverat att som i detta fall dagpenning och stimulansbidrag inte ligger till grund för beräkning av sjukpenninggrundande inkomst får jag härmed anhålla att beslutar om sådan ändring av nuvarande bestämmelser, att dagpenning och stimulansbidrag kommer att ligga till grund för beräkning av sjukpenninggrundande inkomst.
mot · FZ021857 · 1976-01-26 00:00:00 — om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen Lagen om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen är en av de s. k. Åmanlagarna som i sin tillämpning helt är uppbunden till lokal facklig organisation som är eller brukar vara bunden av kollektivavtal i förhållande till arbetsköparen. Lokal facklig organisation som inte tecknat kollektivavtal men ändå företräder en betydande del av arbetarna på ett arbetsställe kan inte åberopa lagens skydds- och förmånsbestämmelser. I förekommande fall utestängs förtroendemän för sådana organisationer från att på ett likvärdigt sätt företräda organisationens medlemmar. Dessa förtroendemän kan inte åberopa lagens bestämmelser om rätt att på betald arbetstid utföra fackligt arbete. De har inte heller samma lagliga skydd beträffande anställningen som tillkommer förtroendemän tillhörande lokal facklig organisation som slutit kollektivavtal. Den nya lagen diskriminerar således både organisationen och de fackliga förtroendemän som i demokratisk ordning valts att tillvarata de anställdas intressen gentemot arbetsköparen. Ett sådant förhållande kan inte anses acceptabelt. Det måste rent principiellt vara felaktigt att stifta lagar som inte gäller lika för alla. Det är bara arbetsköparna som gynnas av lagens begränsning. På arbetsställen där majoriteten eller alla arbetare tillhör facklig organisation som inte tecknat kollektivavtal slipper arbetsköparen undan sin annars lagliga skyldighet att utge lön och anslå tid för förtroendemännens fackliga arbete. I motion till riksdag påtalade kommunisterna det orimliga i att förtroendemannalagen inte gällde också andra fackliga organisationer som med fog kunde hävda att de företrädde en icke obetydlig del av arbetarna på ett arbetsställe även om organisationen i fråga inte slutit något kollektivavtal. Krav restes på en ändring av 1 § i lagen om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen, så att lagen också skulle gälla förtroendeman som utsetts av lokal facklig organisation som företräder minst en femtedel av arbetarna på ett arbetsställe. Motionskravet avstyrktes av majoritet. Vi anser det angeläget att en ändring av lagen i den riktning som här anförts med det snaraste kommer till stånd. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar anta ändring i lagen (1974:358) om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen enligt följande: 1 1975/76. Med lokal arbetstagareorganisation avses i denna lag organisation som på arbetsplatsen är eller brukar vara bunden av kollektivavtal för de arbetstagare som berörs av förtroendemannens verksamhet. Med lokal arbetstagareorganisation avses i denna lag dels organisation som på arbetsplatsen är eller brukar vara bunden av kollektivavtal för de arbetstagare som berörs av förtroendemannens verksamhet, dels annan facklig organisation som företräder minst en femtedel av arbetsagarna på arbetsplatsen. (vpk) (vpk) (vpk) i
mot · FZ021858 · 1976-01-26 00:00:00 — 1975/76: 1858 av m.fl. om arbetares rätt till tillträde till arbetsplatsen under arbetskonflikt Rätten till tillträde till arbetsplatsen under pågående konflikt är en för arbetarna och fackföreningarna vital fråga. Bestämmanderätten på arbetsplatsen utgår i allt väsentligt från äganderätten. I kraft av sitt ägande kan arbetsköparen enväldigt bestämma vem eller vilka som skall ha tillträde till arbetsplatsen under pågående konflikt. Det finns ingen lag som ger arbetsköpama denna s. k. rätt. Det har sagts att enligt arbetsrättslig praxis anses arbetare inte ha någon rätt att under pågående konflikt och mot arbetsköpamas vilja uppehålla sig på arbetsplatsen. Denna praxis har arbetsköpama allt svårare att hävda, då det torde vara vanligare att strejkande arbetare alltid bevakar arbetsplatserna genom tillsättande av strejkvakter. Enligt arbetsrättslig praxis kan dock arbetsköpama förvägra strejkande arbetare att förhindra strejkbryteri. Så var exempelvis fallet vid städerskestrejken i , där städbolaget genom utposterande av batongutrustade vakter hindrade städerskorna att kontrollera att strejkbryteri inte förekom. Vakterna stoppade städerskorna och skyddade dem som uppträdde som strejkbrytare. kommunisterna anser det vara arbetarnas självklara rätt att med alla medel stoppa strejkbryteri. Tillträde till arbetsplatsen under en strejk är av största betydelse för att just bevaka att strejkbryteri inte förekommer. Att arbetsköpama också i sådana situationer i kraft av sitt ägande skall kunna ensidigt bestämma vad som är tillåtet och inte tillåtet är rent förkastligt. Den s. k. demokratiseringslagstiftningen, som är att vänta , har inte tagit upp denna fråga. Vi anser det därför vara av största betydelse att även rätten för arbetare till tillträde till arbetsplatsen under konflikt säkras i den nya arbetsrättslagstiftningen. Med hänvisning till det anförda föreslås att med bifall till motionen beslutar hemställa hos regeringen om förslag till lag som ger arbetare i konflikt rätt till tillträde till sina arbetsplatser. (vpk) PER (vpk) (vpk) i fl 1975/76.
mot · FZ021859 · 1976-01-23 00:00:00 — av herrar Henmark och Ekinge om klassificering av som primärt centrum I propositionen 1972:111 angående regional utveckling och hushållning med mark och vatten anför departementschefen på s. 480: Flertalet primära centra karakteriseras av att de är centralorter för hela län, i några fall centra åtminstone inom någon samhällssektor även för en hel landsdel. har tveklöst en centralort, , men inget primärt centrum. Primärt centrum bör kännetecknas av att näringslivet är så utbyggt att orten kan erbjuda kvalificerad arbetsmarknad. Detta är väsentligt för att ofrånkomliga befolkningsomflyttningar kan ske till centret i stället för till annat län. Departementschefen är fullt medveten om att betydande stöd måste till, icke minst till de primära centra som finns inom stödområdet. I många avseenden har redan den service som ett primärt centrum bör ge. Där finns goda utbildningsmöjligheter, relativt goda kommunikationer och god sjukvård. Det skulle emellertid utan tvivel vara betydelsefullt icke bara för utan även för hela länet om centralorten klassificerades som primärt centrum. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att skall klassificeras som primärt centrum. () ()
mot · FZ021863 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76 18631870 om tjänster för handikappade vid arbetsförmedling Självfallet bör målet för verksamheten med s. k. skyddat arbete vara att handikappade skall få bättre möjligheter att erhålla och få behålla ett arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Ungefär så har organisationskommittén för skyddat arbete beskrivit det primära syftet i SOU-betänkandet 1975:82. För att underlätta bedömningarna vid förmedling av arbete vore det värdefullt om handikappade med erfarenheter av arbetsmarknaden kunde erhålla tjänster inom arbetsförmedlingen åtminstone på länsnivå. är det sällsynt att arbetsgivarna, när de söker arbetskraft, får förslag om handikappade. Det förefaller därför befogat att förstärka arbetsförmedlingsorganisationen med i sammanhanget särskilt meriterade handläggare. Med stöd av vad som anförts hemställes att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om förstärkning av arbetsförmedlingarna med handläggare med personlig erfarenhet av såväl arbetslivet som handikappet.
mot · FZ021865 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76: 1865 av herrar i och i om lokaliseringsstöd till gruvhantering stöd utgår till industriell och industriliknande verksamhet. Industriliknande verksamhet innefattar viss bearbetning av naturprodukter, såsom sågning av skiffer, sortering av grus i sorteringsverk och verksamhet vid stenkross, om den bedrivs i större omfattning och har permanent karaktär. Däremot anses inte gruvhantering som industriliknande verksamhet, och gruvhantering är därför inte berättigad till lokaliseringsstöd. Enligt vår uppfattning finns det inget skäl för denna begränsning, särskilt om man beaktar att gruvor ofta är belägna inom allmänna stödområdet, där det kan vara svårt att finna goda projekt. Vi föreslår sålunda att gruvhantering skall anses som stödberättigad verksamhet. Med hänvisning till det anförda yrkar vi att beslutar att lokaliseringsstöd skall kunna utgå till verksamhet i gruva.
mot · FZ021867 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76:1867 av m.fl. om översyn av den halvskyddade sysselsättningen Arbete är grunden för försörjning och trygghet. En grundläggande princip måste vara att alla människor skall ha rätt till arbete. Arbetsmarknadspolitiken skall vara inriktad på att ge människorna möjlighet till fritt vald och meningsfylld sysselsättning oavsett bostadsort, fysisk eller psykisk status eller kön. Den snabba strukturförändringen i näringslivet ställer stora krav på samhällets arbetsmarknadspolitiska handlingsberedskap. Kraven inom arbetslivet stegras ständigt, och detta innebär att allt fler människor har svårt att klara påfrestningarna. Särskilda insatser är nödvändiga för såväl äldre arbetskraft som handikappade med svårigheter att få sysselättning. Så långt möjligt bör de också beredas arbete inom det ordinarie arbetslivet. En attitydförändring till de handikappade behöver ske i vårt samhälle. Ett arbete som ger tillvaron mening är mycket betydelsefullt. Rörelsehindrade barn och ungdomar har svårt att få ett arbete; de omfattas ej heller av omsorgslagen. En företagare som anställer en handikappad får av samhället av lönekostnaden. För att stimulera företagarna att göra en samhällsinsats borde detta bidrag höjas och differentieras avsevärt. De regler som måste följas är alltför snäva. Genom stöd till företag som anställer handikappade bör man kunna nå tillfredsställande lösningar. Våra lagar om anställningstrygghet och anställningsfrämjande åtgärder har ju också kommit till för att bl.a. hjälpa handikappade att få behålla sitt arbete. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att hos regeringen begära översyn och förslag om en utveckling av den halvskyddade sysselsättningen i enlighet med vad som anförts i motionen. () () () i Skärstad
mot · FZ021869 · 1976-01-27 00:00:00 — av herrar och i Stenkyrka med anledning av propositionen 1975/76:84 med förslag till lag om skyldighet för arbetsgivare att anmäla ledig plats till den offentliga arbetsförmedlingen, m.m. I propositionen 1975/76: 84 föreslås bl. a. att i tre län på försök införs obligatorisk anmälningsplikt av lediga platser till arbetsförmedlingarna. Enligt vår mening är det viktigt att arbetsförmedlingarnas funktion som serviceorgan för enskilda människor och arbetsgivare stärks. Det är en förutsättning för att arbetsmarknaden skall fungera smidigt och för att utbud och efterfrågan av arbetskraft bringas i överensstämmele. Det är av den anledningen viktigt att arbetsförmedlingarna har en god överblick över tillgängliga platser på arbetsmarknaden. Det nu föreslagna systemet kan dock i vissa avseenden få effekter som inte främjar arbetsmarknadens funktion. Det gäller särskilt de fall där en reglering av det här slaget upplevs som en onödig pappersexercis. Enligt vår mening finns skäl att ompröva särskilt de mindre företagens skyldighet att anmäla lediga platser. De mindre företagen rekryterar ofta sin arbetskraft på ett mera informell sätt. En obligatorisk platsanmälan till arbetsförmedlingen skulle inte ändra på detta förhållande och en ändring är inte heller önskvärd. är de mindre företagarna besvärade av en allt tyngre administration, som åläggs dem från samhällets sida. Enligt vår mening är det därför angeläget att undanta småföretagarna från den i propositionen föreslagna anmälningsplikten. Detta undantag bör gälla företag med upp till 10 anställda. För att undvika en betungande och onödig administration bör anmälningsplikten ej heller omfatta anställningar som är kortare än . Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar 1. att företag med upp till 10 anställda ej skall omfattas av anmälningsplikt till arbetsförmedlingen av lediga platser, 2. att anmälningsplikt ej gäller för aställningar kortare än . AXEL () ()
mot · FZ02187 · 1976-01-12 00:00:00 — av m. fl. Prisutvecklingen har tvingat regeringen att vidta olika åtgärder - prisstopp och subventioner - i första hand på de viktigaste livsmedlen men också på en del dagligvarusortiment. För en annan del av dagligvarorna gäller att prishöjningar skall förhandsanmälas. Trots vidtagna åtgärder har livsmedel och oundgängliga konsumtionsvaror, vad vi kallar för dagligvaror, stigit anmärkningsvärt i pris. Verkningarna av prisstoppet har begränsats genom undantag för vissa varor. Enligt statens pris- och kartellnämnd har - 3november 1975 den allmänna prisnivån i konsumentledet stigit . När det gäller priserna i dagligvaruhandeln, så har de stigit med i genomsnitt . Detta är en prisutveckling som inte kan godtas. Prishöjningar på dagligvaror drabbar dem med lägre inkomster. Ett visst mått av konsumtion för livets uppehälle är nödvändigt för alla människor, till viss del beroende på ålder eller det arbete som de utför. För dessa nödvändiga varor finns en särskilt stark motivering för effektiv priskontroll och prisstopp. Vi är positiva till den form av subventionering som förekommer och som bidragit till att något hejda prisstegringarna, men den har långt ifrån varit tillräcklig för att stoppa eller sänka priserna på livsnödvändiga varor. Kravet på en utvidgning av prisstoppet och på en effektiv kontroll är nödvändigt att genomföra för att alla, även låginkomsttagare, skall säkras en rimlig standard. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen hemställa om att prisstoppet utvidgas till alla dagligvaror. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)