mot · FZ02265 · 1976-01-14 00:00:00 — Motion 1975/76: 265 av herrar i och i om rätt till sjukpenning vid förlust av idrottsinkomst I motionen 1975:76 föreslog vi att de idrottsmän som har en väsentlig del av sin inkomst genom sitt idrottsutövande skulle fä räkna denna uppdragsinkomst som sjukpenninggrundande. Vi hänvisar lill motionen 1975:76 beträffande övriga motiveringar. anförde i sitt betänkande 1975:12 över motionen att utskottet icke ville föregripa försäkringsdomstolens prövning i två överklagandeärenden, som i sak sammanföll med yrkandet i motionen 1975:76. Det gällde två fotbollsspelare, som hade begärt att deras kontrakt med klubbarna skulle anses som ett anställningsavtal, vilket gav rätt till sjukpenning och ATP, samt att premierna därför betalades av klubben som arbetsgivare. och åtta månaders funderingar sade försäkringsdomstolen nej - - strax efter det att hade beslutat om enhetliga regler för beräkning av socialförsäkringsavgifter på uppdragsinkomster. Domstolens motivering för sitt avslag var att de ersättningar som de bägge fotbollsspelarna fått av respektive klubbar icke är att anse som inkomst av förvärvsarbete. Motiveringen grundade sig enligt försäkringsdomstolens bedömning på att fotboll är en hobbyverksamhet. Kontraktskrivning och ersättning till toppidrottsmän för deras insatser för den egna klubben har blivit allt vanligare i . Detta har också allmänt accepterats som ett hel- eller deltidsarbete av dem som någorlunda följer utvecklingen inom idrotten, vilket tydligen inte försäkringsdomstolens ledamöter gör. Enligt vår uppfattning kan man inte karakterisera kontraktsbundna och betalda idrottsmäns idrottsutövning som hobby - när dessa för att uppfylla kontraktets bestämmelser måste avstå från ett civilt heltidsarbete och därmed full lön. Ingen torde väl heller bli tagen på fullt allvar, som gör gällande att våra toppidrottsmän bedriver hobbyverksamhet. För oss framstår det därför som helt orimligt att en toppidrottsman, som exempelvis av mer eller mindre på halvtid utövar sin idrott mot betalning, inte skall få tillgodoräkna sig denna beskattade inkomst som socialförsäkringsgrundande. Enligt vår uppfattning är försäkringsdomstolens beslut föga förenligt med den allmänna grundsyn som kom till uttryck i beslut med anledning av propositionen 1975/76:46. Om sjukpenninggrundande inkomst stadgas enligt lagen om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, 3 kap. 2 ij, andra stycket: Vid beräkning annat förvärvsarbete. Ersättning i penningar eller naturaförmåner som i första stycket sagts för arbete som någon utför för annans räkning utan att vara anställd i dennes tjänst skall, om ersättningen uppgått till minst femhundra kronor, anses som inkomst av anställning. Är ersättningen såsom arbetsgivare. Uppdragsinkomst skall alltså vid beräkning av sjukpenninggrundande och pensionsgrundande inkomst alltid anses som inkomst av anställning. Något undantag från den regeln framgår inte av beslut. markerar också detta på s. 13 i betänkandet 1975/76:17 över motionen 1975/76:79 om möjligheten att sluta begränsade likställighetsavtal. Utskottet, som tidigare avfärdat tanken på en generell sådan rätt, anser det mindre motiverat att införa särregler för en speciell yrkesgrupp. Vi delar utskottets motivering och beslut att, oavsett uppdragsinkomsten kommer från politiskt deltidsarbete, fiolspel eller idrottsinkomster, skall uppdragsgivaren erlägga socialförsäkringsavgifterna. Idrottsmän, som är kontraktsbundna med sin förening, skall därvidlag icke utgöra någon speciell grupp, som undantas från socialförsäkringsskyddet genom att försäkringsdomstolen karakteriserar deras utövning som hobby. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att uttalar att uppdragsinkomster av idrottsutövning skall jämställas med uppdragsinkomster enligt lagen om allmän försäkring 2 §. . () i HANS () i