mot · FZ02380 · 1976-01-16 00:00:00 — Olika åtgärder som kan sammanfattas under begreppet regionalpolitik har fått allt större betydelse i samhällslivet. har också vid flera olika tillfällen angett målen för regionalpolitiken. 1970 slogs sålunda fast att regionalpolitikens uppgift skall vara att förena ett effektivare resursutnyttjande på kortare och liksom ökad ekonomisk tillväxt med förbättrad jämvikt i ekonomiskt, socialt och kulturellt avseende mellan människor bosatta i olika regioner. Genom beslut preciserades i ett regionalpolitiskt handlingsprogram de mål som uppställts 1970. Förbättringar av enskilda människors villkor skall enligt program stå i centrum för den praktiska regionalpolitiken. Inriktningen för denna bör vara att människorna i alla delar av landet skall få del av den materiella, sociala och kulturella välfärden. Vad som är väsentligt om denna strävan skall uppnås är tillgången till bl. a. arbete, service och god miljö. Genom beslut infördes en differentiering av samhällsstrukturen i kommunerna till skilda huvudgrupper: storstadsområden, primära centra, regionala centra och kommuncentra. Vidare angavs vissa befolkningsramar för de olika länen. Moderata samlingspartiet godtog denna planering men underströk mycket starkt att systemet med befolkningstal och ortsklassificering endast fick ses som en inriktning och en linje för framtida handlande av både samhälle och näringsliv men inte som ett en gång för alla givet mönster som inte skulle kunna rubbas. betonade också att de olika orternas inplacering i ortsstrukturen kunde omprövas om förändrade förhållanden gav anledning till detta. När det gäller konkreta regionalpolitiska insatser kan landet sägas vara angelägenhetsgraderat i tre olika områden. Vissa regionalpolitiska insatser som t. ex. lokaliseringsstöd kan sättas in i hela landet. För områden som har bedömts ha ett större behov av regionalpolitiska åtgärder har inrättats ett s. k. allmänt stödområde. Slutligen har sådana områden där mer speciella åtgärder bedömts som erforderliga sammanförts i en grupp av särskild hög angelägenhetsgrad benämnd det inre stödområdet. (Det kan här ifrågasättas om benämningen stödområde är en lämplig benämning. Denna fråga tas dock ej upp i denna motion.) har - liksom övriga norrlandslän - varit ett av de län där regionalpolitiska insatser varit av stor betydelse. Den tidigare pågående befolkningsminskningen synes nu ha stoppats upp. En mindre ökning har i stället kunnat märkas. en i länsplanering 1974 framlagd befolkningsprognos kommer befolkningen att kunna öka med ca 2 000 personer. Sysselsättningen i länet som varit vikande skulle enligt länsplaneringen kunna vara oförändrad 1980. De näringsgrenar som varit mest utsatta för en vikande sysselsättning har varit jord- och skogsbruket samt skogsindustrin. Befolkningsoch sysselsättningsutvecklingen kan dock inte sägas vara tillfredsställande efter som utvecklingen i så hög grad sker i kustregionerna. Inlandskommunerna har fått och synes komma att få allt svårare att hävda sig. Ålderssammansättningen i länet är och kommer att bli ännu mera ojämn i förhållande till landet i övrigt. Även här är förhållandena särskilt ogynnsamma för inlandskommunerna. För att motverka en avsevärd risk för utflyttning, vilken skulle medföra avsevärda problem både för samhället och näringslivet anser i länet att det är väsentligt att i första hand 5 500 arbetstillfällen kan tillskapas till . Mot denna bakgrund kan frågan ställas om en ytterligare konkretisering och precisering av de regionalpolitiska målen skulle kunna underlätta för att fram till i första hand få en bättre befolkningsutveckling och större sysselsättningseffekt. I denna motion upptas några frågor av denna karaktär nämligen ortsklassificeringen, omfattningen av det inre stödområdet, behovet av speciella regionalpolitiska åtgärder i vissa kommuner samt inrättande av kommundelscentra. När ortsklassificeringen infördes gällde som huvudregel att endast ett primärt centrum skulle inrättas i varje län. Redan i propositionen gjordes dock vissa undantag från denna huvudregel. Under riksdagsbehandlingen skedde ytterligare undantag genom att två primära centra (och ) tillskapades i . Som motivering härför anfördes att de geografiska förhållandena talade för behovet av två starka orter i . Man ansåg också att såväl som på det hela taget väl fyllde de kriterier som borde ställas på ett primärt centrum. kommun fick anses ha ett tillräckligt befolkningsunderlag och hade en industriutveckling med klart expansiva tendenser. Starka skäl talar för att också nu klassificeras som primärt centrum. Kommunen har en varierande industristruktur med en expansiv såväl verkstadsindustri som skogsindustri i en väl avgränsad näringsgeografisk region. Kommunikationsläget måste anses vara gott såväl vad gäller järnvägs-, landsvägs-, flyg- som sjöförbindelser. 1 samband med arbetet på länsplanering 74 har ett antal remissinstanser, däribland , anfört att en ändring av den regionala strukturen för kommunen till primärt centrum är erforderlig. Sammanfattningsvis kan anföras att olika instanser som skäl för en ändring till primärt centrum anfört ali avvikelser från principen om endast ett primärt centrum i varje län redan har skett, an likheterna mellan näringslivsstrukturen i och är påfallande, an och dess omland utgör en väl avgränsad region vad beträffar arbetsmarknad, service m. m., all centrala delar är ett av norra mest industrialiserade områden med flera mycket stora och expansiva industrier, an arbetsmarknaden är ensidig med låg andel sysselsatta i servicesektorn och låg yrkesverksam hetsgrad bland kvinnor, an den ensidiga arbetsmarknaden kan få allvarliga konsekvenser för industrins expansion och långsiktiga rekrytering, an kommunen är befolkningsmässigt sett landets största regionala centrum med cirka 7 000 fler invånare än den näst största, ali serviceutbudet är kvalificerat särskilt för företagen, alt det nuvarande primära centrumet i (/) endast till ringa grad betjänar , an kommunen lätt kan hamna på mellanhand mellan /och sann an kommunikationerna med övriga delar av landet är goda. Det finns här anledning att påpeka att i partimotion från moderata samlingspartiet uttalats att vid framtida ändringar av ortsklassificeringen stor vikt måste fästas vid vederbörande kommuns egen åsikt. har emellertid i sitt förslag till länsplanering bedömt att funktion närmast är att jämföra med de regionala centrernas. Med hänsyn till vad som anförts av remissinstanserna och med understrykande av de långa avstånd som råder i i förhållande till många andra län synes dock övervägande skäl tala för att ett andra primärt centrum tillskapas i länet och att i fortsättningen klassificeras som ett primärt centrum. Gränsdragningen mellan det allmänna stödområdet och det inre stödområdet är avsedd att markera det speciella behov av regionalpolitiska åtgärder som finns i det inre stödområdet dvs. 1 tillhör och kommuner det inre stödområdet medan övriga kommuner tillhör det allmänna stödområdet. Det inre stödområdet har successivt fått en allt större betydelse. Sysselsättningsstödet utgår i det inre stödområdet, den sänkning av arbetsgivaravgiften som beslutat gäller också endast det inre stödområdet. Problem kan alltid uppstå vid olika former av gränsdragningar. När det gäller gränsen mellan det inre och allmänna stödområdet har problemen blivit mer markerade av det skälet att gränsen följt kommungränserna och att på grund av den senaste kommunindelningsreformen kommunerna i bl. a. har fått en mycket stor geografisk omfattning. Det gör att - som i fall - även om centralorten ligger i kustlandet och kommunen formellt är att anse som en icke inlandskommun stora delar av kommunens område klart måste definieras som inlandsområde. Vissa delar i kommunens västra del skulle med största sannolikhet om de alltjämt hade utgjort egna kommuner kommit att tillhöra det inre stödområdet. För att nå syftet med ett särskilt stödområde för inlandsregionerna finns det därför skäl att frångå kommungränsen och i stället använda en annan gränsdragning. Församlingsgränserna förefaller härvid kunna vara lämpliga. I första hand bör i så fall de delar av som omfattas av församlingarna Anundsjö, , och Trehör ningsjö ingå i det inre stödområdet. Dessa områden får anses ha en stark karaktär av glesbygd och inland. De har därmed också samma struktur som de kommuner som ligger norr och söder om dem har och som redan tillhör det inre stödområdet. De två kommuner i som är belägna i det inre stödområdet, och , är regionala centra. De har därmed karakteriserats vara av väsentlig betydelse för sysselsättning och serviceförsörjning. I samband med propositionen 1972:111 uttalade också departementschefen att de ansågs tillhöra den typ av regionala centra där särskilda insatser var erforderliga för att vad som kallades normal regional service skulle kunna vara tillgänglig för invånarna. Den beräknade befolkningsutvecklingen är för dessa båda kommuner den sämsta av länets alla kommuner. Det torde därför även i fortsättningen vara ett behov i dessa kommuner med särskilda insatser för att öka sysselsättningen och säkra befolkningens krav på tillgång till normal regional service. I kommun synes sådana åtgärder erforderliga som gör att kommunen kan behålla vad som har kallats landsdelsfunktioner för SJ och postverket. Förutsättningarna att förlägga ett industricentrum till har - enligt företagen utredning - bedömts vara goda. Även för del bör sådana åtgärder vidtas att dess verksamhet av offentlig art (i första hand för försvarsändamål och skogsvård) kan bevaras. Även här synes nyetablering av industri ha gynnsamma förutsättningar. Kommunerna utgjorde de minsta planeringsenheter som upptogs i proposition 1972:111. Undantag borde dock göras för orter som låg i kommuner av geografiskt stor omfattning. Detta skulle särskilt gälla kommuner i inre stödområdet. Särskilda kommundelscentra borde kunna upprättas i sådana kommuner. I anslutning härtill kan påpekas att uttalade att en avsevärd differentiering av åtgärder var erforderlig såväl mellan som inom olika län. För urvalet av orter som skulle karakteriseras som kommundelscentra skulle fortsatt planering äga rum. I inland finns åtskilliga orter som fyller viktiga funktioner för invånarna men där särskilda åtgärder är starkt påkallade för att en positiv utveckling när det gäller befolkning, sysselsättning och service skall kunna uppnås. Om dessa orter - eller i vart fall en del av dem karakteriserades som kommundelscentra skulle problemen därigenom icke direkt och nå sin lösning men det skulle i varje fall visa en tilltro till dessa orter att kunna utveckla och vara attraktiva för bosättning också . i har i förslaget till länsplanering 74 upptagit åtta kommundelscentra: i kommun, i , Nordingråvallen i kommun, och i kommun samt , och Långviksmon-Trehörningsjö i . "Politik för regional balans har dock endast upptagit och som Det får anses helt otillräckligt att i ett län av geografiska omfattning och struktur inrätta kommundelscentra endast i en av länets kommuner. förslag om åtta kommundelscentra synes här vara grundat på en realistisk bedömning. I vart fall torde de av föreslagna orterna i inre stödområdet och i de delar av som i denna motion föreslås bli överförda till inre stödområdet böra karakteriseras som kommundelscentra. Med hänvisning till vad sålunda anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna 1. att bör klassificeras som primärt centrum, 2. att de delar av som omfattas av församlingarna Anundsjö, , och Trehörningsjö bör ingå i det inre stödområdet, 3. vad i motionen anförts om bevarandet och tillskapandet av olika slag av verksamhet i och , 4. vad i motionen anförts om behovet av kommundelscentra i .