mot · FZ02234 · 1976-01-12 00:00:00 — Motion 1975/76: 234 av i m. fl. om kostnaderna vid överförande av allmän väg till enskild I samband med byggandet av ny allmän väg, som är avsedd att ersätta tidigare befintlig, blir det ofta aktuellt att dra in äldre vägsträckor. Det gäller speciellt vägar som därmed kommer att ligga vid sidan av den nya vägen. kommer äldre väg, från att ha varit en allmän väg, att övergå till enskild väg. Förrättningskostnaderna för fördelning av vägkostnadsskyldigheten skall enligt nuvarande bestämmelser betalas av de nya väghållarna och fördelas efter vad som prövas skäligt. Med hänsyn till att förrättningarna i de flesta fall måste företas som en direkt följd av att en ny väg byggs, bör kostnaderna enligt min mening i ställer bäras av det allmänna. I motion 1970:11:39 hemställdes att måtte besluta att kostnader för förrättning i samband med överförande av allmän väg till enskild skall bäras av det allmänna. Nämnda motion behandlades av tredje lagutskottet, som i sitt betänkande 1970:72 hemställde att hos Kungl. Maj:t anhöll att motionen jämte utskottsbetänkande! överlämnades till vägtrafikutredning. Riksdagsskrivelsen i anledning av beslutet anmäldes , varvid densamma överlämnades till vägutredning för att övervägas då den fullgör sitt uppdrag. tog upp frågan i sitt principbetänkande och enskild väghållning, vilket betänkande överlämnades till kommunikationsministern . Ur betänkandet vill jag anföra följande: Motionärernas yrkande att väghållaren skall åläggas att svara för kostnader för vägförrättning som erfordras i de fall allmän väg dras in synes vara en åtgärd för att fullfölja de åtgärder som ankommer på väghållaren enligt VägL och som förordades av vägsakkunniga. Det motiverades också av starka skälighetshänsyn. För att på ett lämpligt sätt bevaka sina intressen torde väghållaren därvid ges ställning som sakägare. Rätten att påkalla förrättning och föra talan bör införas i 60 $ VägL. Såsom en följd härav synes böra bemyndigas att använda anslaget för byggande av allmänna vägar för att täcka kostnader som åsamkas verket i anledning av ändringen. En annan tänkbar möjlighet är att frågan regleras genom statsbidragsbestämmelser i samband med pågående översyn av reglerna om bidrag till enskild väghållning. Denna lösning har vissa företräden från bl. a. lagteknisk synpunkt. Frågan om revision av statsbidragsreglerna tillhör emellertid inte vägutredningens uppgifter. Någon lagändring i materiellt hänseende har vägutredningens förslag på nu behandlad punkt ännu inte medfört. Däremot har bestämmelsen i 29 § lagen om enskilda vägar angående vem som skall svara för förrättningskostnaden upphört att tillämpas efter anläggningslagens ikraftträdande . I stället gäller nu 29 § anläggningslagen, enligt vilken förrättningskostnaderna - om anläggningsbeslut meddelats - skall fördelas mellan ägarna av de fastigheter som skall deltaga i anläggningen efter vad som är skäligt. Den av vägutredningen åsyftade översynen av statsbidragsreglerna som bedrivs internt inom har ännu inte avslutats. Det är enligt vår mening skäligt att de kostnader som sammanhänger med förrättning i samband med överförande av allmän väg till enskild helt skall bekostas av allmänna medel. Om så inte sker drabbas berörda markägare av kostnader till följd av omständigheter som de ej kan råda över. Med stöd av vad som anförts hemställer vi att beslutar att kostnader för förrättning i samband med överförande av allmän väg till enskild skall bäras av det allmänna. () ()