mot · FZ022412 · 1976-04-09 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975/76:173 om kvinnor i statlig tjänst I propositionen 1975/76:173 föreslås ett antal åtgärder ägnade att främja jämställdheten mellan män och kvinnor i statlig tjänst. Strävandena att skapa jämställdhet mellan könen måste få en central plats bland målen för samhällsutvecklingen . De könsbundna attityderna är så djupt rotade i dagens samhälle att arbetet med att skapa ökad jämställdhet måste bedrivas fortlöpande, med möjlighet att successivt vidta ytterligare åtgärder. Jag finnér propositionens förslag i huvudsak ändamålsenliga som en inledning av en sådan kontinuerlig reformverksamhet. Att skapa jämställdhet mellan könen är inte ett enkelt statistiskt problem om absolut proportionell fördelning mellan könen vid varje myndighet eller i befattningskategori. Jag ser inte heller jämställdhetssträvandena som en fråga om att favorisera kvinnorna vid t. ex. tjänstetillsättningar. Det handlar i stället om rättvisa och om att bereda såväl kvinnor som män möjlighet till självförverkligande utan hinder av traditionella könsbarriärer. Jag vill särskilt understryka att en verksamhet som syftar till att riva ner dessa barriärer enligt min mening bör vara av värde även för verksamheten hos berörd myndighet, eftersom en sådan utveckling bör leda till en större bredd på urvalet av sökande till lediga tjänster och därmed öka förutsättningarna för myndigheten i fråga att utse den lämpligaste kandidaten. har det så gott som undantagslöst varit kvinnornas uppgift att svara för hushållsgöromål och för omsorgen om barnen. Denna strikta arbetsfördelning håller nu på att brytas. Det är en brist att inte moderniserats på denna punkt i takt med utvecklingen. Jag anser att lagen bör ses över av en särskild utredning, så att den överensstämmer med vår tids uppfattning. För att göra karriär fordras en arbetsinsats som inte tar hänsyn till familjesituationen. Ett betydligt större hänsynstagande från arbetsgivarens sida till den anställdes familjesituation är därför nödvändigt. Staten bör här anses ha särskild skyldighet att föregå med gott exempel. Jag delar propositionens positiva syn på en flexiblare arbetstid. Genom ett utvecklat flextidssystem, som sträcker sig över dagar, veckor och månader, skulle de anställda under särskilt krävande perioder i livet få möjlighet att fullgöra arbetsschema som går att kombinera med barnomsorg, studier och liknande. Det är vidare väsentligt, som departementschefen påpekar, att tjänstledighet för barntillsyn medges i ökad utsträckning. i annat sammanhang föreslagit att föräldrar med barn under skolåldern ges möjlighet till förkortad arbetsdag genom s. k. partiell tjänstledighet. Partiet har vidare krävt utsträckt tjänstledighet med bevarad anställningstrygghet för föräldrar i samband med barnsbörd och vård av små barn. Det görs ibland gällande att kvinnor inte vill ha chefsposter, vilka kräver omfattande övertidsarbete och förutsätter att någon annan tar ansvar för familjen. Eftersom utredningar visar att ansvaret för hem och barn fortfarande främst ligger på kvinnorna, är detta en mycket naturlig reaktion från kvinnornas sida. Även om ett ökat medansvar från männens sida, när det gäller vård av barn och hem, undanröjer en del av problemen, torde ändå en omprövning böra ske av den traditionella chefsrollen och av karriärprestationerna i syfte att åstadkomma mänskligare arbetsförhållanden. Det behövs också en omprövning av nuvarande befordringsvägar inom den statliga förvaltningen och av principerna för inplacering av nyanställd personal. Häri bör ingå översyn av kvalifikationskrav samt fortbildningsoch karriärmöjligheter för de befattningar som traditionellt brukar ha kvinnliga innehavare. En .objektiv arbetsvärdering skulle kunna påvisa hittillsvarande brister och därmed underlätta deras avhjälpande. Det är väsentligt att deltidstjänster inrättas även för högre tjänster. Det är möjligt att deltidstjänster f. n. verkar hämmande på utvecklingen mot större jämställdhet. Detta beror i så fall på att befordringsmöjligheterna från en deltidstjänst till en mer kvalificerad sådan är närmast obefintliga. Om en deltidsarbetande skall kunna avancera, innebär detta ofta att vederbörande tvingas övergå till heltidstjänst och därtill är inte alla hågade. Det måste därför vara en av de främsta uppgifterna för ansvariga myndigheter att tillse att även kvalificerade deltidstjänster skyndsamt inrättas. Arbetsförmedlingen intar en nyckelroll när det gäller att påverka arbetsgivarnas inställning till kvinnlig arbetskraft och när det gäller att bryta arbetstagarnas fastlåsning till kontroversiella könsmönster vid val av arbete. Därför måste i den jämställdhetsförordning som propositionen aviserar ingå särskilda riktlinjer för att i sin verksamhet även främja en jämnare fördelning mellan kvinnor och män på olika befattningar. Jag finner det vara en brist att regeringen inte övervägt åtgärder för kvinnor vilka är anställda i statligt ägda företag. Jag menar att denna del av statlig verksamhet inte skall lämnas därhän i denna reformverksamhet. Det är dock möjligt att man inom de statliga företagen bör överväga delvis andra åtgärder än dem som föreslås i propositionen. Jag hemställer därför om förslag till åtgärder även för de statliga företagen. Dessa bör exempelvis kunna anmodas att i sina årsredovisningar meddela vilka åtgärder som vidtas för att främja jämställdheten mellan könen. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts om kvalificerade deltidstjänster, verksamhet samt de statliga företagen.