mot · FZ022455 · 1976-04-22 00:00:00 — Motion 1975/76: 2455 av i m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:118 om hemspråksundervisning för invandrarbarn Utbildningsfrågor har alltid varit de frågor som mest diskuterats när det gäller invandrarnas anpassning i . Om jämlikhetsmålet skall kunna uppnås är det avgörande att invandrarna får samma möjligheter som den inhemska befolkningen att tillgodogöra sig utbildningen. har lagt ett flertal förslag för att förbättra invandrarbarnens situation i såväl som gymnasieskolan. Vi har tidigare kritiserat att man saknat ett samlat grepp om undervisningen av invandrarbarn. Propositionen innebär i detta avseende en välkommen förbättring, även om den på viktiga områden borde haft en högre ambitionsnivå. Resursernas storlek och användning I propositionen föreslås att kommunerna tilldelas en statlig totalresurs som inte binds till ett visst stadium utan kan användas flexibelt efter en lokal prövning. Propositionen föreslår också beräkningsgrunder för det statliga resurstillskottet för kommunens undervisning av invandrarbarn. Beräkningsgrunderna bygger på en gruppstorlek i förskola, grundskola och gymnasieskola om fyra elever. I princip bör denna gruppstorlek vara acceptabel. I kommuner med litet antal invandrare och i glesbygd kan detta elevantal ciock vara svårt att uppnå. I propositionen diskuteras möjligheterna att samordna undervisningen mellan olika skolenheter för att på så sätt få större elevgrupper. I undantagsfall är denna lösning möjlig men erfarenheten visar att det då blir svårare att få eleverna att delta i den frivilliga hemspråksundervisningen. För att motverka detta och stimulera till deltagande i hemspråksundervisningen börén utökad resurs efter särskild prövning kunna ställas till kommunens förfogande. Som en följd av detta bör kommun vara skyldig erbjuda hemspråksundervisning även om antalet barn är färre än fyra och särskilda svårigheter finns på grund av långa resor. Befrielse från tvånget att erbjuda undervisning bör endast ske om det är omöjligt att anskaffa lärare i hemspråket. I propositionen har hänvisats till den extra resurs om 0,585 vtr per elev i som förordats i propositionen om skolans inre arbete. Denna resurs är dock redan intecknad och kan endast i undantagsfall användas för undervisning av invandrarelever i hemspråk eller svenska. Det är angeläget att elever som kommer till utan kunskaper i 1975/76: 2455 vårt språk snabbt lär sig svenska. Utan ordentliga språkkunskaper försvåras kontakter och anpassning. kan det därför ibland vara angeläget att erbjuda mer stödundervisning i svenska språket än 4 vtr. En möjlighet bör därför öppnas för skolledningen att anordna stödundervisning i svenska upp till 6 vtr för nya invandrarelever i skolan. I kommuner med stort antal invandrare får skolledningen en extra arbetsbelastning. Flera kommuner har tvingats förstärka skolledningen med s. k. invandrarkonsulenter. Statsbidrag har ej utgått för dessa tjänster. I tidigare motioner har framhållit att i skolledningens dimensionering måste beräknas på sådant sätt att den även i invandrartäta kommuner fåren rimlig arbetsbelastning. En förstärkning av skolledningen får inte utformas så att förhållandena försämras i kommuner med många invandrare, under det att kommuner med få invandrare får större resurser. Propositionen aviserar ett förslag om riktlinjer för hemspråksträning i den allmänna förskolan och i daghemmen. I detta sammanhang är det angeläget att man uppmärksammar situationen också för de barn som finns i familjedaghem. I gymnasieskolan finns möjlighet att byta ut annat språk mot hemspråket. Varje grupp skall omfatta åtta elever. SÖ har föreslagit att gränsen skall sänkas till fyra eller fem elever. Propositionen avvisar dock förslaget. Ett krav på åtta elever per grupp gör det omöjligt för många invandrarungdomar att byta annat språk mot hemspråk. Rättviseskäl talar för att gränsen bör sänkas till fyra elever. Tyvärr finns i propositionen inga förslag om insatser för invandrarbarn i specialskolan och särskolan. De barn som bäst behövt särskilt stöd får nu vänta. Detta är beklagligt. Det är angeläget att det förslag som aviseras kommer snabbt. 1975/76: 2455 Propositionen föreslår att hemspråkslärarna skall vara kommunalt anställda. En sådan lösning skulle ställa dessa lärare i en annan situation än övriga lärare i och gymnasieskolan. Då den helt övervägande delen av hemspråksundervisningen sker i dessa stadier kan det ej tillmätas större betydelse att lärarna i förskolan är kommunalt anställda. Stödundervisningen i svenska kommer också att helt skötas av statligt anställda lärare. Propositionen bör i denna del avvisas och beslut fattas om att hemspråkslärarna skall vara statligt anställda. I propositionen diskuteras ett utredningsförslag om en särskild ettårig grundutbildning för tvåspråkiga personer utan lärarerfarenhet, som vill söka tjänst som hemspråkslärare. I så fall skulle dessa lärare få en avsevärt kortare utbildning än motsvarande svenska lärare. Det finns ingen anledning att sätta kompetenskravet lägre för hemspråkslärarna än för andra lärare. Det är därför rimligt att förslaget till utbildning av hemspråkslärare utgår från en utbildning om fyra terminer. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs 1. att en extra resurs efter särskild prövning skall kunna ställas till förfogande för kommuner med litet antal invandrare och glesbygdskommuner, 2. att elever endast i undantagsfall bör förflyttas till annan skola för hemspråksundervisning, 3. att kommun kan befrias från skyldighet att erbjuda hemspråksundervisning endast om lärare saknas, ' 4. att stödundervisning i svenska för nya invandrarelever under första tiden i skolan får anordnas , 5. att i gymnasieskolan grupp i hemspråk får bildas med lägst fyra elever, 6. att hemspråkslärarna skall vara statligt anställda, 7. att utbildningen av hemspråkslärare skall omfatta fyra terminer, 8. att i övrigt ge regeringen till känna vad i motionen anförts. K..-E. () i GOTAB 76 0000 Slockholm 1976