mot · FZ022118 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76: 2118 av m. fl. Målet för energipolitiken måste vara att i stort sett endast utnyttja de energiresurser som ständigt återskapas. För en effektiv energihushållning krävs att energihushållande åtgärder stimuleras, bl. a. genom ändrade normer och låneregler, ökade kunskaper om energihushållningens förutsättningar, forskning- och utvecklingsarbete. I stället för att satsa stora ekonomiska och andra resurser på kämkraftsutbyggnad bör dessa disponeras för att stimulera energihushållning och för att utveckla alternativa energikällor. Kommunerna skall ges bidrag för att stimulera energihushållningen inom alla delar av kommunen, inte enbart i kommunens byggnader. En jämförelse mellan olika länder, skilda branscher och förhållanden visar att det inte finns något klart samband mellan energi och sysselsättning. Hur hög sysselsättningen är beror huvudsakligen på hur näringspolitiken utformas. Näringslivet ges ökade möjligheter till bidrag för energihushållande investeringar. Dessutom måste en lånemöjlighet öppnas för att energisparande inte skall diskrimineras i förhållande till ökad energiproduktion. förslag innebär en ökning från 80 milj. kr. i bidrag till 532 milj. kr. i bidrag och lån. Företagarföreningarna och industriverket ges ökade resurser för kursverksamhet och vägledning beträffande möjligheterna till energihushållning inom näringslivet. Energihushållande åtgärder måste vara förutsättning för dispens från energiskatten. Regeringens dispensgivning till de energikrävande företagen innebär att energianvändningen stimuleras. Investeringsfonderna släpps fria också för energihushållande åtgärder. 1 1975/76. 1975/76: 2118 Energihushållning vid uppvärmning och övrig förbrukning Maximigränserna för lån och bidrag vid energibesparande åtgärder inom bostadssektorn bör höjas från . Energihushållning i samband med uppvärmning av bostäder och övriga byggnader stimuleras. Bidragen och lånen skall ökas från 326 milj. kr. till 722 milj. kr. Ökade resurser ges för försöksanläggningar (prototyper och demonstrationsanläggningar). Vi föreslår 12 milj. kr. i stället för de 6 milj. kr. Lånebestämmelsema ändras så, att investeringar i energihushålllande åtgärder stimuleras vid nybyggnation och ombyggnad. Där det finns förutsättningar för fjärrvärme och att utnyttja industrins överskottsvärme skall eluppvärmning undvikas. I de fall elvärme måste utnyttjas bör ytterligare energihushållning stimuleras det gäller både vid nybyggnation och i befintliga hus. Kommunerna ges ökade finansiella möjligheter att investera i kraftvärmeanläggningar. Åtgärder vidtas snabbt för att minska miljöeffekterna av oljeanvändning i första hand genom avsvavling av oljan och genom rökgasrening. De alternativa energikällorna stimuleras. föreslår 20 milj. kr. till försöksanläggningar (prototyper och demonstrationsanläggningar) för energiproduktion. På denna punkt föreslår regeringen inga medel. De föreslagna medlen skall användas för nya alternativ i energiförsörjningen och en utveckling av konventionell energiproduktion. avvisar regeringens kärnkraftspolitik. Så länge en samfälld forskar- och expertkår inte kan garantera att de allvarliga riskerna vid kämkraftsproduktion kan bemästras på ett betryggande sätt, kan vi inte satsa på kärnkraften. Energiforskningen måste inriktas på hushållning med energi och utnyttjande av alternativa, förnyelsebara energikällor. Fördelningen av resurser på energiforskningsområdet måste radikalt förändras till förmån för forskning beträffande energihushållning och alternativa energikällor vilken forskning eftersatts . 1975/76: 2118 För forskning angående energianvändningen (industri, samfärdsel och uppvärmning) föreslår 57 milj. kr. för /77, vilket är mer än regeringens förslag. Inriktningen är dessutom till en del annorlunda. Allmänna energisystemstudier är grundläggande för den energipolitiska utredningen. kr., vilket är 3 milj. kr. utöver regeringens förslag. Energipolitiken måste bygga på en långsiktig målsättning. Grunden för denna är ytterst jordens energibalans. Målet måste vara att i stort sett endast utnyttja de energiresurser som ständigt återskapas. De resurser som upplagrats i jorden i olika former får inte som förbrukas genom en exploatering som måste betecknas som rovdrift. Energiförsörjningen skall bidra till nuvarande och kommande generationers trygghet, säkerhet, arbete och utkomst. Energipolitiken måste formas utifrån dessa välfärdsmålsättningar. En viktig förutsättning är att skapa handlingsfrihet för framtiden när det gäller valet av energikälla. En satsning på flera alternativ och god hushållning utgör grundden för en sådan handlingsfrihet. Energifrågorna har kommit i blickpunkten på ett helt annat sätt under de senaste tre, fyra åren än . Detta beror på en ökad medvetenhet om de ändliga resursernas begränsning. Oljeprisstegringarna har gjort problemen ekonomiskt påtagliga. Diskussionerna om kärnkraften har bidragit till att öka engagemanget i frågorna kring energiförsörjningen. Vi står inför ett vägval mellan att bygga ut energiproduktionen med kärnkraft eller investera för hushållning med energi och för alternativa energikällor. Enligt vår uppfattning skall energipolitiken utformas så, att investeringar för hushållning med energi onödiggör kärnkraftsutnyttjande. De alternativa energikällorna skall vara framtidsvägen i stället för fortsatt oljeberoende. Det är de politiska åtgärderna som avgör om en sådan politik skall lyckas eller inte. En utbyggnad av kärnkraften innebär att handlingsfriheten förloras. Då 13 kärnkraftsaggregat är i bruk, vilket riksdagsmajoriteten beslutat om, och då kärnkraften svarar för av elproduktionen, är det svårt att stoppa driften och avveckla kärnkraften. Det bästa sättet att bevara handlingsfriheten för framtiden är att stoppa ytterligare utbyggnad av kärnkraft och att för de medel som regeringen avser för denna utbyggnad i stället göra investeringar för hushållning med energi, för effektivare utnyttjande av de fossila bränslena och för forskning och utveckling av alternativa, förnyelsebara energikällor. 1975/76: 2118 Regeringens energipolitik innebär att huvuddelen av resurserna på energiområdet skall bindas till kärnkraften och det speciella distributionssystem som det kräver. Både när det gäller investeringar i anläggningar och när det gäller forskningsresurser dominerar kärnkraften. Regeringens åtgärder beträffande energianvändningen är så utformade, att de skall tillgodose regeringens bedömningar att elförbrukningen skall öka . Som en jämförelse kan nämnas att elförbrukningen ökade med . Totalt beräknas regeringens politik leda till en energiökning , medan utvecklingen uppvisade en ökning . Flera viktiga faktorer påverkar nivån på energianvändningen. Hur mycket som används och hur långt energihushållande åtgärder genomförs beror i hög grad på bl. Energihushållande åtgärder är ekonomiskt diskriminerande i förhållande till investeringar i energiproduktion. Låne- och bidragsmöjligheterna utjämnar i viss mån skillnaderna, men är energihushållning satt på undantag. Kraftproduktionsutbyggnaden dirigeras i hög grad från centralt håll till skillnad från de energihushållande åtgärderna. Det är därmed svårare att nå ut med information om möjligheterna att hushålla med energi. Normer och regler. är många normer och regler så utformade att de begränsar möjligheterna till energihushållande åtgärder. Det gäller bl. a. lånereglema för bostäder. Forsknings- och utvecklingsarbete. är forsknings- och utvecklingsarbetet i alltför hög grad inriktat på kämkraftsproduktion och i alltför ringa utsträckning inriktat på användningssidan och de alternativa energikällorna. Kärnkraften svarar ännu inte för av elenergiproduktionen Det finns möjligheter att förändra situationen och nå goda resultat . Men fortsätter investeringarna i kärnkraftsutbyggnaden under det att den alternativa energiproduktionen samt de energihushållande åtgärderna ställs åt sidan kommer handlingsfriheten att ständigt urholkas. Då blir kärnkraftssamhället ett faktum. däremot, när kärnkraften inte svarar för mer än av elenergiproduktionen och det finns andra produktionsalternativ och möjligheter till hushållningsåtgärder är det fortfarande möjligt att undvika ett kärnkraftssamhälle. 1975/76: 2118 Vi skall här beröra några av de övergripande frågorna för att påverka energianvändningen och främja energihushållning. Produktionens utformning och konsumtionens inriktning påverkar givetvis i hög grad hur mycket energi som används. De finansiella förutsättningarna har en avgörande betydelse för att få till stånd energihushållande åtgärder. Investeringarna för utbyggnad av kärnkraften är oerhört kapitalkrävande. CDL:s senaste prognoser ger besked om en avsevärd höjning av energipriserna, om det nedlagda kapitalet skall kunna förräntas, detta trots att amorteringstiden satts till . Ett så kraftigt höjt energipris kommer naturligtvis att ge företagsekonomiska motiv för att vidta åtgärder av energihushållande natur. Därför är det viktigt att reservera nödvändiga kapitalresurser för sådana åtgärder. Samhällets insatser för information och utbildning angående energihushållning är betydelsefulla. Det är huvudsakligen energisparkommittén som skall samordna arbetet med information. För kursverksamheten på energiområdet har industriverket det övergripande ansvaret. Verksamheten är i ett inledningsskede. Även med hänsyn tagen till den korta tid verksamheten har pågått i fråga om information och kursverksamhet synes ambitionsgraden vara alltför låg. Detta beror bl. a. på regeringens lägre ambitionsnivå beträffande energihushållning. Samhällets insatser för information och utbildning på energiområdet måste avsevärt förstärkas. Kommunerna kan spela en betydelsefull roll för att stimulera energihushållning. Utredningen angående energiplanering behandlar huvudsakligen energiproduktion och -distribution. Möjligheter att på nivå påverka energianvändningen synes inte alls komma att beröras av utredningen. Det torde finnas möjlighet att vinna avsevärda fördelar, om samhällets informations- och utbildningsverksamhet i högre grad bedrevs på nivå. Kommuner har huvudsakligen anledning att hushålla med energi i de egna byggnaderna medan besparingar i övriga lokaler, bostäder och verksamheter inte i första hand ligger i kommunens intresse. Det finns emellertid situationer, t. ex. när det blir aktuellt med utbyggnad av energiproduktionen i regi, då kommunens intresse för energihushållning i hela kommunen kan bli påtaglig. Eftersom samhället i stort har mycket att vinna på energihushållning, finns det anledning att genom ekonomiska stödåtgärder förbättra kommunernas möjligheter att främja energihushållning inom alla områden av kommunen. föreslår därför att landets kommuner skall erhålla bidrag för att främja energihushållning i kommunen utöver den egna verksamheten. Medlen skall utnyttjas för information, undersökningsverksamhet och vägledning. 1975/76: 2118 Kommunen kan t. ex. biträda med att granska några särskilda bostäder inom kommunen och upprätta förslag till lämpliga energihushållande åtgärder i dessa fastigheter. Därigenom får kommunen erfarenhet och möjligheter att sprida allmän kännedom om de föreslagna åtgärderna och deras ekonomiska konsekvenser . Detta gäller både nya och befintliga fastigheter. För allmänna riktlinjer för ett sådant projekt bör exempelvis byggforskningsrådet kopplas in. Bidraget till kommunerna måste relateras till antalet kommuninnevånare. Som exempel borde en kommun med 30 000 innevånare få . Totalt skulle ett sådant bidragssystem kosta ca 15 milj. kr. och tas från anslaget Energihushållande åtgärder inom bostadssektorn m. m. Bidraget bör i första hand utgå . Ett av de grundläggande målen i energiprogram är att energiförsörjningen skall bidra till nuvarande och kommande generationers trygghet, säkerhet, arbete och utkomst. Det är inte så att välfärdsnivån är beroende av en bestämd nivå på energianvändningen. Inte ens målsättningar angående produktionsnivå har ett direkt samband med energianvändningen. En jämförelse mellan energianvändningen per producerad vara i skilda länder, i skilda företag och vid olika tillfällen i tiden visar tydligt att det saknas ett klart samband mellan produktionens omfattning och energianvändningen. I ännu mindre grad finns det ett klart samband mellan sysselsättning och energiproduktion. Välfärd är ett begrepp som innefattar många faktorer både mätbara och icke mätbara. Miljöns påverkan på människors hälsotillstånd är en betydelsefull faktor för välfärden. Olika energikällor har skilda miljökonsekvenser, och därmed står det klart att det inte bara är nivån i energianvändningen som har betydelse utan i allra högsta grad vilken typ av energikällor som utnyttjas. Förnyelsebara energikällor har exempelvis avsevärda miljöfördelar framför utnyttjande av olja eller kärnkraft. Vi skall nedan något närmare beröra de två välfärdsmål som mest har diskuterats i samband med energiförsörjningen. Det gäller dels miljökonsekvenserna, dels sysselsättningen. Användningen av olika typer av energikällor ger i allra högsta grad skilda miljökonsekvenser både till art och omfång. En utbyggnad av vattenkraften påverkar rekreationsmöjligheterna och möjligheterna att bevara orörda naturmiljöer. Oljeanvändningen orsakar allvarliga försurningsproblem genom utsläpp av främst svaveldioxid, effekter på 1975/76: 2118 människan på grund av tungmetallutsläppen och slutligen risk för klimatförändringar på lång sikt till följd av koldioxidutsläppen. Kärnkraften medför särskilda problem på grund av den radioaktiva strålningen. Det gäller både normaldriften och riskerna i samband med olyckor, transporter, avfallshantering m. m. En civil kämkraftsutbyggnad innebär också allvarliga risker för kärnvapenuppbyggnad och sabotagehandlingar. De förnyelsebara energikällorna, såsom vindkraft och direkt utnyttjande av solen för elkraft- eller värmeproduktion, synes sakna eller medföra endast obetydliga miljökonsekvenser. Att utnyttja biologiskt material för förbränning en förnyelsebar energikälla har inte alls oljans miljökonsekvenser, varken när det gäller riskerna med svaveldioxid eller tungmetallutsläpp. Om förbränningen av biologiskt material inte är större än tillväxten blir det inte heller någon ökning av koldioxidhalten, vilket blir fallet när lagerresurser i form av olja utnyttjas. kan man också säga att det finns ytterligare en energikälla nämligen energihushållning. Energihushållning är ett alternativ till en utbyggnad av energiproduktionen och bör kunna räknas som en av de förnämsta energikällorna för att minska miljöeffekterna i samband med energianvändning. I den pågående debatten om energipolitiken och dess effekter på sysselsättningen måste några fakta slås fast. alternativ innebär att till den internationellt sett mycket höga energitillförseln som vi har i skall läggas en ökning av denna tillförsel . Diskussionen gäller alltså uteslutande ökningstakten. Ett kraftigt och plötsligt avbräck i energitillförseln leder givetvis till produktionsstörningar, men energihushållningsåtgärder som sätts in innebär garantier för att produktionen kan få en önskad utveckling. I och med att produktionen tryggas kommer också sysselsättningen att säkerställas. Hur många arbetstillfällen som kommer att kunna skapas och i vilken utsträckning arbetslöshet kan hindras beror i allra högsta grad på hur näringspolitiken utformas. Förs en aktiv näringspolitik med särskild inriktning på de mindre företagen och utveckling i alla delar av landet skapas de bästa förutsättningarna för att man skall kunna nå upp till målet arbete åt alla. En utveckling av näringslivet innebär också att förutsättningar skapas för en utbyggnad av väsentlig samhällsservice, som i sin tur ger ytterligare arbetstillfällen. Med den 1-procentiga ökningen av energitillförseln som centeralternativet innebär läggs en god grund för en sådan positiv utveckling. Det är en mängd faktorer som ständigt påverkar relationen mellan sysselsättning och energi. Nedan anger vi några av de faktorer som av 1975/76: 2118 gör hur sambandet mellan energi och sysselsättning kommer att te sig : strukturrationaliseringens inriktning och omfattning kostnaden för maskinutrustningen och dess produktionsförmåga de ekonomiska förutsättningarna för energihushållning framtidsbedömningen angående tillgången på arbetskraft och energi de samhälleliga målsättningarna angående energi och sysselsättning, vilket i sin tur påverkar bl. a. ovanstående faktorer. En jämförelse mellan olika länder, skilda branscher och förhållandena visar också att relationen mellan energitillförsel och sysselsättning är mycket varierande. Det är intressant att konstatera att både och regeringens energiprogram innebär att den årliga tillförseln skall plana ut från och med 19851990, och att nolltillväxt därefter bör kunna åstadkommas. Skulle det finnas ett så klart samband mellan energi och sysselsättning som påståtts i debatten skulle denna nolltillväxt få ödesdigra konsekvenser för sysselsättningen! energialternativ innebär att de investeringsmedel som kärnkraften kräver i stället skall satsas på energihushållning och de alternativa energikällorna. Det är med dessa investeringsmedel som bl. a. ökningen i energiförbrukningen inom industrisektorn skall kunna hållas nere vid i stället för, enligt regeringens beräkningar, . Det finns mycket stora energivinster att göra inom industrin . Vi skall här nedan endast ange tre viktiga branscher. Totalt svarar dessa tre branscher (massa- och pappersindustrin, järn- och stålindustrin samt cementindustrin) för av den totala energiförbrukningen inom industrin. De representerar däremot endast av sysselsättningen. 1. lärn- och stålverk Den processenergi som går åt till plåt ligger på 7 000 kWh. Kemiskt bundet i stålet är endast 2 100 kWh. Mellanskillnaden, dvs. ca 5 000 kWh utgörs av förluster i form av strålningsvärme, brännbara eller varma gaser, kylvatten, varmt järn och slagg. Det bör vara möjligt att väsentligt bringa ned den specifika energiåtgången (energiåtgången per producerat ton). säger (enl. bil. till EPU:s huvudbetänkande): Det är inte otänkbart att verkningsgraden kan fördubblas, dvs. den specifika energiåtgången per ton halveras. Detta innebär att produktionen skulle kunna fördubblas med nuvarande nivå på energiåtgången. 1975/76: 2118 Även inom massa- och pappersindustrin kan mycket stora energivinster göras. Ombyggnaden av pappersmassefabrik är ett utmärkt uttryck för detta. Samma slags massa som före ombyggnaden produceras . * När den nya processen är klart genomförd. Per producerad enhet har ombyggnaden medfört en 80-procentig effektivisering av energianvändningen. Detta har möjliggjorts bl. a. genom användning av lutar och bark. Åtgärder har således medfört en förbättring av miljön. har gjort beräkningar beträffande hela massaoch pappersindustrin och funnit att en halvering är möjlig om nuvarande energiförbrukning jämförs med en ideal förbrukning. Ideal förbrukning är en bedömning av hur mycket som behöver förbrukas, om man sparar med nu känd teknik. Olja 2,3 milj. m* 1,1 milj m1 Summa Besparing, totalt = Inom cementindustrin finns huvudsakligen två produktionsprocesser. Antingen används den s. k. våta metoden eller den s. k. torra metoden. Den våta metoden är betydligt mer energikrävande. I genomsnitt räknar man med att den torra metoden kräver 930 kWh/ton, medan den våta kräver ca 1 630 kWh/ton. utgörs av kapaciteten av våta ugnar och av torra ugnar (resterande av halvtorra ugnar). Det finns fler fördelar med dessa torr-ugnar, varför utvecklingen går mot ett allt högre utnyttjande av torrmetoden. Detta innebär att de in vesteringar som görs i cementbranschen också medför effektivare användning av energi. lf 1975/76. 1975/76: 2118 Att utnyttja industrins spillvärme är en av de stora möjligheterna att spara energi. Vid 80 i kan stora energivinster göras om spillvärmen utnyttjas. är avsikten att enbart utnyttja överskottsgaserna och därmed inte själva spillvärmen. Enligt pressuppgifter har genomfört en undersökning angående möjligheterna att utnyttja spillvärme i 56 anläggningar inom massa- och pappersindustrin, järn- och stålsektorn samt kemisektorn. I dessa 56 anläggningar skulle det vara praktiskt genomförbart att spara . I denna undersökning ingår inte 80, som skulle kunna ge ytterligare energivinster av samma storlek som de 56 anläggningarna. Det rör sig därmed totalt om ytterligare . Till detta kommer flera hundra anläggningar som inte har undersökts lika noggrannt men där också vissa möjligheter till spillvärmeutnyttjande finns. Varje investering som leder till effektivare energianvändning i produktionsprocessen frigör energi som kan användas i andra verksamheter. Det kan i detta sammanhang vara intressant att studera verkstadsindustrin litet närmare. Verkstadsindustrin är oerhört väsentlig som plattform för den industriella utvecklingen och vidmakthållandet av landets internationella konkurrensförmåga. I genomsnitt förbrukar denna bransch enligt uppgifter i ca 45 000 kWh energi per anställd och år. Denna genomsnittsförbrukning påverkas givetvis av ändringar i de faktorer vi ovan angivit. Det är alltså inte fråga om något samband. Utgår man från de som skulle kunna sparas in genom att utnyttja spillvärme och räknar man med att denna energi tillförs verkstadsindustrin, skulle detta innebära att det gavs möjlighet att ur energisynvinkel med de givna antagandena ge ytterligare 120 000 människor sysselsättning inom verkstadsindustrin. En effektivare energianvändning är det fördelaktigaste sättet att på kort sikt möta problemen på energiområdet. På många områden finns redan på kort sikt stora besparingsmöjligheter. Även på är en effektivare energianvändning ett viktigt medel i energipolitiken. Inom industrin kan avsevärda besparingar göras. I de flesta fall är det möjligt att spara in , men i många fall finns det möjligheter att nå ända upp till 50-procentiga besparingar med nu känd teknologi. Då det emellertid är ett stort gap mellan de verkliga verkningsgraderna inom processindustrin och de teoretiska kan ännu större besparingar nås med forskning och utveckling. På lokaluppvärmningsområdet kan teoretiskt isoleringen mot värmeförluster göras i det närmaste 100-procentig. Vid uppvärmningen av lo 1975/76: 2118 kaler som svarar för över hälften av landets energiförbrukning kan dessutom användas lågvärdig energi i form av exempelvis spillvärme från industrier. Samfärdselsektorn är den sektor där man brukar ange att omvandlingsförluster av energi är allra störst. Där nyttiggörs endast av energiinnehållet i den använda energiresursen. energipolitik innebär att den årliga 1-procentiga tillförseln tillsammans med hushållningsåtgärder lägger en god grund för ökad produktion och för sysselsättningssektorn. Nedan följer förslag till åtgärder för att nå effektivare energianvändning inom näringslivet och inom uppvärmningssektorn. Energianvändningen inom näringslivet, förutom uppvärmningen av lokaler, beräknas uppgå till av landets totala energiförbrukning. Räknas uppvärmningsenergin med blir andelen . Näringslivet har visat stort intresse för energibesparande investeringar. De låne- och bidragsmedel som ställts till förfogande har inte räckt till. Anhopningen av ansökningar om bidrag och lån hos industriverket visar att det finns klart dokumenterade möjligheter till energihushållande åtgärder inom industrin. Det har också visat sig att förslag till lån och bidrag bättre än regeringens förslag har motsvarat den vilja till energihushållning som finns inom näringslivet. Stimulansprogrammet för energihushållande investeringar inom näringslivet måste byggas upp efter långsiktiga principer. Avsikten måste vara att säkerställa tillgången på långsiktigt kapital för investeringar i energibesparande åtgärder. Dessutom bör vissa bidrag utgå för att påskynda investeringarna.