mot · FZ021690 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76:1690 av m. fl. 1 bilaga 11 till budgetpropositionen 1976 behandlas under punkten G 7 jordbrukets skördeskadeskydd och anslag till detsamma. Anslaget är uppfört med oförändrat belopp, 30 milj. kr. Därtill kommer administrationskostnader under punkten C 8. När skördeskadeskyddet infördes varanslagoch administrationskostnader 10 milj. kr. resp. 3,8 milj. kr. Motsvarande kostnader avseende objektiva skördeuppskattningar och skördeskadeskyddets tekniska administration upptas i årets budgetproposition till ca 12,7 milj. kr. Det skall i sammanhanget anföras att de här anförda siffrorna inte ger en helt rättvisande bild av administrationskostnadernas ökning, eftersom avsevärda förändringar skett i avsikt att göra skyddet effektivare. Oavsett detta är kostnadsökningen så stor både faktiskt och i relation till skyddets omfattning att den är värd att observeras. Alltsedan skördeskadeskyddet infördes har i takt med att praktiska erfarenheter vunnits förändringar gjorts i avsikt att förbättra funktioner inom detsamma. Ändock visar en genomförd analys och översyn på stora brister, framför allt när det gäller överensstämmelsen mellan den beräknade skadan och den verkliga skadan på det enskilda jordbruksföretaget. Slutsatsen är också att ett förfinat instrument, syftande till mer individuell skadereglering, skulle vara förenat med många svårlösta problem och därtill starkt öka administrationskostnaderna. Det torde därför på goda grunder kunna ifrågasättas om det nuvarande systemet, med rimliga kostnader, kan utvecklas till den grad av precision och rättvisa som man har rätt att ställa på ett obligatoriskt skördeskaddeskydd. Kritiken från jordbrukarna har knappast heller blivit mindre efter hand som justeringar gjorts. Det nuvarande skördeskadeskyddet är utformat efter 1950-talets jordbruksteknik och förhållanden. Det emanerar också från jordbrukarkrav bakom vilka låg bittra erfarenheter av stora skördeskador. Det vore naturligtvis en överdrift att påstå att katastrofernas tid är förbi, men beaktas bör ändå att åtskilligt hänt som minskat riskerna. Täckdikning av åkermarken har skett i stor omfattning. Torrläggningsföretag av annat slag, ofta gemensamhetsanläggningar, har också utförts i ökad utsträckning. Markens bärighet har härigenom ökat. Tekniken beträffande skördetröskor och övriga skördemaskiner är långt mer avancerad . Spannmålsskörden sker numera till alldeles övervägande del med självgående skördetröskor, som har stor avverkningsförmåga och god framkomlighet. Växtförädlingen har inriktats mot sorter lämp liga för den nya skördetekniken. Torkningskapaciteten har starkt ökat etc. Allt detta medverkar otvivelaktigt till minskade risker för skördeskador. Jämsides härmed har, framför allt , bevattningstekniken mer och mer börjat utnyttjas. Arealen bevattnade grödor ökar starkt . Detta bidrar naturligtvis till säkrare skördar och mindre skördeskador. Bevattningen har emellertid också komplicerat skördeskadeskyddet, enär stora skördevariationer uppstår under torkår mellan gårdar som har bevattning och förutsättning härför och andra i övrigt likvärdiga gårdar. Samstämmigheten mellan beräknad skada och verklig sådan blir härigenom ändå sämre. Framför allt när det gäller grödor med högt bruttovärde, exempelvis potatis, kan avvikelserna bli mycket stora. Såväl kostnadsutvecklingen som de här relaterade förändringarna beträffande jordbrukets teknik talar för att förändringar bör övervägas också i vad gäller skördeskadeskyddets konstruktion och omfattning. Enligt propositionen synes också jordbruksministern vara beredd att förutsättningslöst pröva nuvarande system med andra lösningar för att klara jordbrukarnas trygghetsproblem vid inkomstbortfall på grund av skördeskador. En sådan utredning bör hälsas med tillfredsställelse. Den bör också innefatta den näraliggande frågan om skördestatistik och det verkliga behovet härav vid ett eventuellt slopande eller en förändring av det nuvarande systemet. Ett förenklat system med inbyggd självkontroll, kompletterat med individuell behandling av verkliga katastroffall, bör utvärderas jämsides med försök att förbättra det nuvarande systemet. Försäkringsformen bör inte vara det enda alternativet. Då jordbrukarna ändå till alldeles övervägande del själva står för förlusterna genom självrisk och egenpremie - det statliga bidraget uppgår endast till ca . per ha - bör allvarligt prövas också ett system med resultatutjämningskonto i kombination med skördeskadelån med låg ränta. - eller om man så vill inkomstförstärkningen på grund av skördeskada - skulle ges sådan utformning att de beskattades som inkomst det aktuella året. Eftersom handläggningen kan göras enkel bör detta vara möjligt, till skillnad från nuvarande system där utbetalningen sker först påföljande år. "Amorteringarna skulle självfallet vara avdragsgilla och ske inom ett visst antal angivna år. Det statliga bidraget, vilket alltjämt bör utgå, bör användas för ökning av det behovsprövade bidraget till skadereglering vid verkliga katastroftillfällen, till ränterabatter å skördeskadelån och för andra näraliggande uppgifter. Någon egenpremie behöver i ett sådant system ej uttas. Till ett dylikt systems fördelar kan anföras att det är enkelt och lättbegripligt, det kräver ett minimum av administration och det ger jordbrukaren tillgång till likvida medel snabbt. Det är i sin konstruktion med koppling till beskattningen självkontrollerande visavi missbruk. Det har också för jordbruket som kollektiv samma utjämningseffekt i tiden som det nuvarande systemet. Mot ett dylikt system jämfört med det nuvarande kan anföras att det innehåller inget internt solidariskt risktagande inom jordbruket. Det senare bör emellertid inte övervärderas, enär detta är ytterst marginellt också i det nuvarande systemet och inskränker sig till av skördevärdet. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar uttala att i motionen anförda synpunkter skall beaktas vid den av regeringen aviserade översynen av skördeskadeskyddet. () ()