mot · FZ021735 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1735 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:88 om åtgärder inom skärgårdsområdena Med stor glädje konstateras, att regeringen i proposition 1975/76:88 om åtgärder inom skärgårdsområdena föreslår olika stödformer, vilka aktivt kommer att medverka till en positiv utveckling för den bofasta befolkningen i våra skärgårdsområden. Som framhålls i propositionen är det angeläget att det finns en bofast skärgårdsbefolkning för att skärgårdarnas områden skall kunna utnyttjas från såväl kultur- och natursynpunkt som från rekreationssynpunkt. Landets skärgårdar är ganska olika till sin karaktär och har olika förutsättningar i fråga om sysselsättning, näringsliv, kommunikationer m. m. De skilda förhållandena i de olika skärgårdsområdena gör att stödbestämmelser och lagregler bör medge viss flexibilitet vid stödgivning. Denna flexibilitet måste även gälla avgränsningen av skärgårdarna. Även om man som huvudregel bör hålla sig till den i propositionen föreslagna avgränsningen med skärgård avses ö eller öar, som har fast bosatt befolkning, men saknar fastlandsförbindelse, kan det i vissa fall vara motiverat att frångå definitionen i de fall åtgärder i angränsande närliggande områden får en positiv effekt i skärgården. Som exempel kan nämnas, att och i kommun visserligen har fastlandsförbindelse, men detta hindrar inte, att man kan ha problem av samma slag och samma omfattning som på andra öar ute i skärgården. Det är därför angeläget att uttalar att författningsbestämmelserna bör tolkas på så sätt, att åtgärder även i närliggande angränsande områden, t. ex. skärgårdsöar med fast broförbindelse, kan komma i fråga. Regeringen bör därför bemyndigas att i särskilda fall medge undantag från kravet öar utan fast landförbindelse, när det i övrigt framstår som klart att de aktuella stödåtgärderna avser företag på öar med på skärgårdsöarna jämförbara förhållanden. Regeringen föreslår i propositionen, att ett särskilt stöd skall kunna utgå till mindre företag med en eller flera verksamheter, s. k. skärgårdsföretag. Bidraget skall efter vissa regler kunna utgå med maximalt . Eftersom det inte klart framgår, huruvida man härmed avser . per investeringstillfalle eller ej, bör uttala, att bidragssumman bör avse maximalt . Eljest skulle det vara omöjligt för en skärgårdsbo att efter kanske en lång följd av år återkomma med ny ansökan om stöd för att utveckla sin rörelse. Å andra sidan bör självfallet inte stöd kunna utgå för samma projekt, utan att det leder till ökade sysselsättningsmöjligheter. Dessa frågor torde närmare behöva regleras i kommande anvisningar. I - liksom i vissa andra skärgårdsområden spelar jordbruket en viktig roll med hänsyn till dels sysselsättningen, dels landskapsvården. Enligt uppgift bedrivs i landets skärgårdar jordbruk på ca 300 brukningsenheter. Djurhållningen omfattar omkring 800 kor, 1 000 andra nötkreatur och 2 700 får. Det är i regel svårt att i skärgårdarna utveckla jordbruksföretag, som är tillräckligt siora för att även vid rationell produktion helt försörja en familj. En långt driven yttre rationalisering av jordbruket kan få negativa konsekvenser för öarnas befolkningsunderlag och därmed för utvecklingen i övrigt. Till jordbruket i norra lämnar staten prisstöd, som syftar till att höja lönsamheten hos jordbruket till en nivå som är jämförbar med lönsamhetsnivån för det mellansvenska jordbruket. Det statliga stödet lämnas i form av pristillägg för mjölk, som levereras till mejeri, och för kött av nötkreatur, får eller svin, som godkänns vid besiktning. Pristillägget utgår för mjölk med ett belopp, som varierar mellan 3,/kg. Pristillägget för kött från nötkreatur och får varierar mellan /kg och för svin mellan /kg. Huvudparten av de belopp staten satsar på detta Norrlandsstöd har utgått till mjölkproduktion. I landets skärgårdar spelar djurhållningen en viktig roll inte bara med hänsyn till sysselsättningen. Ett stort problem utgör den tilltagande förbuskningen och igenväxningen. Det finns således därför all anledning för statsmakterna att särskilt främja djurhållningen i skärgården. Emellertid försvåras mjölkproduktionen i skärgården av besvärliga och långa transporter från producent till mejeri. Det kan därför synas tveksamt att direkt applicera ett Norrlandsstöd på landets skärgårdsområden. Vidare bör beaktas att en stor del av den producerade mjölken i skärgårdsområdena användes för skärgårdsbefolkningens behov. För att slippa administrativa problem, som följer med ett mjölkpristillägg, bör därför ett Norrlandsstöd till landets skärgårdsområden få en annan utformning. bör mot denna bakgrund hemställa hos regeringen om förslag till regler för ett särskilt stöd till jordbruket i skärgårdsområdena med samma syfte som det s. k. Norrlandsstödet men med en utformning som tar hänsyn till de speciella förhållandena inom skärgårdsområdena. Vid antogs riktlinjer för planering och samordning av samhällets insatser för rekreation och turism. Därvid angavs vissa skärgårdsområden som särkilt lämpade för rekreation och turism. Betydelsen av skärgårdarnas roll som rekreationskälla för de stora tätortsområdenas befolkning kan inte överdrivas. Genom sin nära belägenhet och sitt rika utbud av olika rekreationsmöjligheter ger skärgårdsområdena unika möjligheter till rekreation och avkoppling för breda folklager. Inte minst gäller detta betalningssvaga grupper. Tyvärr elimineras dessa möjligheter inom flera delar av skärgårdarna av en alltför omfattande privatisering genom fritidshusbebyggelse i enskild ägo, där starka spekulationstendenser gör sig gällande. Detta gäller särskilt förhållandena i . Det är angeläget att vi finner möjligheter att bryta denna utveckling och ändra på den nuvarande situationen. I första hand måste detta ske genom en omfattande satsning på byggandet av uthyrningsstugor. Därigenom skapas möjligheter för fler människor och för människor med begränsade ekonomiska resurser att vistas i skärgårdsområdena. Sker detta i regi erhålles betydande statsbidragsmöjligheter. Redan nu har insatser på detta sätt gjorts av kommuner och landsting. Inom överskådlig tid och med hänsyn till de speciella förhållandena inom skärgårdarna torde dock dessa insatser bli otillräckliga. När det gäller mindre uthyrningsenheter kan det ifrågasättas om den kommunala förvaltningsformen är den mest lämpliga. Mot denna bakgrund och med hänsyn till behovet av att skapa utkomstmöjligheter för den bofasta befolkningen finns det anledning pröva om inte stugbyar eller enstaka uthyrningsenheter borde kunna uppföras både i enskild och kooperativ regi. är detta inte möjligt, eftersom statsbidrag inte kan utgå, då det inte finns tillfredsställande möjligheter att förhindra att dessa uthyrningsenheter privatiseras och säljs. På sina håll söker man lösa detta med hjälp av formella arrangemang med kommunen som huvudman. Det vore av dessa orsaker angeläget att utreda de juridiska möjligheterna att garantera att stugbyarna står till förfogande som uthyrningsenheter, även om de ägs och uppförs i enskild eller kooperativ regi. Regeringen bör därför uppmärksammas på behovet av utredning på detta område. I sammanhanget bör också observeras de betalningssvaga gruppernas möjligheter att med utnyttjande av kollektiva färdmedel nå ut i skärgården. Mot denna bakgrund är det angeläget att den kollektivtrafik som byggs upp i skärgårdsområdena - och f. ö. även i övrigt i glesbygdsområden utformas för att tillfredsställa också detta behov. Här finns anledning anta att i kommande förslag till regionala trafikrabatter detta problem beaktas. För den bofasta befolkningens möjligheter att finnas kvar i skärgårdsområdena är utbildningsfrågorna av väsentlig betydelse. Så långt som möjligt måste skolenheterna fä finnas kvar och anpassas till nya behov. Nedläggning av skolenheter får inte ske, om dessa utifrån en mera allmän bedömning anses nödvändiga för att den bofasta befolkningen skall kunna vara kvar. På samma sätt måste de speciella frågor lösas som sammanhänger med utbildningsmöjligheterna för skärgårdsbornas barn efter . Här kan särskilt pekas på behovet av inackorderingsmöjligheter och/eller resemöjligheter för elever från skärgårdsområdena vid tätorternas gymnasieskolor på fastlandet. I nuvarande läge är det en angelägenhet att lösa dessa frågor. Erfarenheter har visat att detta inte alltid fungerar tillfredsställande. Sannolikt beror detta på att det ofta gäller ett fätal elever, som inte upplevs som ett allmänt problem. bör mot denna bakgrund göra ett särskilt uttalande som ålägger kommunerna ett ansvar för inackorderingsverksamheten i gymnasiekommunerna. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställes att vid behandlingen av proposition 1975/76:88 beslutar 1. att bemyndiga regeringen att besluta om undantag för avgränsningen av skärgårdsområdena när särskilda skäl föreligger, 2. att ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om återkommande stöd till skärgårdsföretag, 3. att hos regeringen begära utredning av möjligheterna till stödsystem för jordbruket i skärgårdsområdena med utgångspunkt i det nuvarande s. k. Norrlandsstödet, 4. att hos regeringen begära utredning om de juridiska möjligheterna att garantera fortsatt uthyrning av uthyrningsstugor i enskild eller kooperativ regi och i anslutning härtill möjligheterna till statsbidragsgivning även till dessa kategorier, 5. att ge regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av kommunala insatser för inackordering av elever från skärgårdsområdena på gymnasieorter. (s) ()