mot · FZ02862 · 1976-01-22 00:00:00 — Motion 1975/76: 862 av m. fl. om ökat statsbidrag till kommun i det inre stödområdet för uppförande av industrifastighet Den aktiva lokaliseringspolitiken har pågått , och det är först nu som man kan räkna med att få påtagliga resultat av verksamheten. Det visar bl. a. den positiva befolkningsökningen i skogslänen. Ändå har man inte kunnat bryta den s. k. spontana koncentrationen av näringslivet. Denna koncentration har också sin orsak i den av fastställda ortsklassificeringen. Vi har alltså fått en regional koncentration inom länen till primära centra men också i vissa fall till regionala centra. De kommuner som ligger runt dessa orter typ servicecentra och kommuncentra har stora svårigheter med sysselsättningen och befolkningsutvecklingen. Inom stödområdena, där i princip samma stöd skall utgå till kommuner, är det ofta ortsklassificeringen och serviceutbudet som fäller avgörandet vid lokalisering av företag. Ett exempel på detta är den nu pågående försöksverksamheten med industricentra. Industricentra är det senaste näringspolitiska medlet för att skapa arbetstillfällen i . Två centra har uppförts, i och , för tillsammans 11 milj. kr. Premisserna för lokaliseringen av dessa industricentra är att de skall ligga i ett regionalt centrum och innehålla en kapacitet av 300 arbetsplatser. Som ett komplement till industricentra i kommuner, som inte klassificeras som regioncentra, vore byggande av mindre industrifastigheter/-lokaler värdefullt. Kommunerna har tidigare kunnat bygga industrifastigheter som beredskapsarbete och då med 50 procents statsbidrag. Lokalerna hyrs sedan ut till företag till självkostnadspris. Tanken bakom denna verksamhet har varit att ge företag möjligheter att pröva sig fram när det gäller verkstadsyta m. m. inför en planerad nyetablering eller expansion. För kommunens del har detta fungerat utomordentligt väl. Företagen har en hyra som kan sägas motsvara den de skulle ha haft i en lokal som de byggt med lokaliseringsbidrag. För de anställda har lokalerna ofta inneburit en avsevärt förbättrad arbetsmiljö. Statsbidraget för byggnader av detta slag slutade utgå . I vissa fall kan bidrag erhållas till hantverkshus, avsedda för företag med lokalt begränsad servicemarknad, om de byggs som beredskapsarbeten. Vi anser inte detta vara till fyllest. Även företag med servicefunktioner, t. ex. bilverkstäder, bör i 1975/76: 862 glesbygdskommun få möjlighet till lägre lokalhyror som kompensation för t. ex. högre kostnader på grund av lägre utnyttjandegrad än den som gäller för större verkstäder. Samhällsekonomiskt måste det ändå bli en förtjänst, eftersom kommuninvånarna slipper långa resor och tidsspillan som innebär kostnader och inkomstbortfall. Detta stöd är särskilt viktigt nu när arbetsmiljön skall förbättras på alla arbetsplatser. I synnerhet för de små och medelstora företagen, som inte har möjligheter att avsätta till arbetsmiljöfonder, är det synnerligen angeläget att få tillgång till nya lokaler. , som behandlade denna fråga , ansåg då att vissa möjligheter skulle öppnas för att stödja kommuner vid uppförande av lokaler för uthyrning även till andra företag än hantverksoch serviceföretag. En fortsatt restriktivitet ansågs dock motiverad, och endast orter inom det inre stödområdet med särskilt stora sysselsättningssvårigheter ansågs böra komma i fråga för sådana beredskapsarbeten. Utskottets förslag bifölls också av . Vi anser att borde förorda en positivare och generösare linje för statsbidrag till kommunala industrihus. Det är också angeläget och nödvändigt att kommunerna informeras om de beslut som tog 1975, så att kommunerna ute i landet får kännedom om möjligheterna att via beredskapsarbeten bygga industrilokaler. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att statsbidrag skall utgå till kommuner i det inre stödområdet för uppförande av industrifastighet. H. ()