mot · FZ021089 · 1976-01-26 00:00:00 — av m. fl. om överflyttning av polisutbildningen till reguljära undervisningsmyndigheter Demokratin kräver att makt kontrolleras av folket. Ett samhälle, där omsorgen om varandra skall vara kännetecknet, måste ha en tjänande och hjälpande polis. Det måste finnas en effektiv organisation för brottsbekämpning, men vissa drag hos dagens polis väcker osäkerhet och otrygghet hos allmänheten i stället för tvärtom. Sådana inslag är styrkedemonstrationer där polisen uppträder med tung beväpning i stora skaror. Varken för allmänhet eller polis kan det vara tillfredsställande att polisutbildningen, som till stor del ägnas åt vapenbruk, inte står under kontroll och ledning av utbildningsmyndigheter. Inte heller är det tillfredsställande att polisen själv utreder anklagelser om misshandel och övergrepp och att det föreligger anklagelser om missbruk av befogenheter enligt lagen om tillfälligt omhändertagande och polismisshandel. Detta måste kunna vederläggas genom ett vidgat inflytande av lekmän på alla nivåer av polisens arbete. Samhället ålägger främst polisen brottsbekämpning-brottsbeivrande och upprätthållande av allmän ordning och efterlevnad av lagen. En särskild omfattning har övervakning och kontroll av trafiken fått. Denna uppgift tenderar alltmer att bli den enskildes enda kontakt med polismakten. Både för allmänheten och för polisen ger denna splittring på olika roller upphov till irritation, med dåligt samarbete och förtroende mellan polis och allmänhet som följd. Samhället behöver brottsbekämpning, ordningsuppsikt och trafikövervakning, men det måste vara fel att kräva detta av en och samma organisation och en och samma person. Liksom i samhället i övrigt bör en organisation ske så att olika organ sköter olika uppgifter, som ett vidgat lekmannainflytande införs på alla nivåer inom polisväsendet. Detta sistnämnda ingår i direktiven för den utredning om polisens uppgifter och organisation som regeringen tillsatt. Den kanske viktigaste funktionen en lekmannanämnd på nivån polisvaktsdistrikt kan få måste vara att som kontaktskapande till allmänheten och som medborgarnas valda representanter i den lokala polisverksamheten kunna fungera som s. k. medborgarvittne vid förhör och vara samarbetspartner med sociala distriktsnämnder och skolor. I konsekvens med de olika arbetsuppgifter polisen har bör enligt vår mening övervägas om polisarbetet inte bör organiseras till två skilda poliskarriärer med var sin befordringsgång och med var sin speciella utbildning, där social- och ordningspolis svarar för allmän ordning och efterlevnad av lagen samt för polisservice och där kriminalpolis svarar för brottsbekämpningen. Frågan om att överföra polisens trafikkontrollerande funktioner till en särskild organisation underställd trafiksäkerhetsverket bör också kunna övervägas. polisutredning har bland annat att överväga om utbildningen är rätt avvägd. I uppgiften bör enligt vår mening också ingå ej bara en granskning av läroplaner utan också hur utbildningen är centralt organiserad, vilka utbildningsmetoder som tillämpas och huruvida lärarrekryteringen svarar mot det moderna utbildningssamhället. Kontakten polis-allmänhet kräver därtill vidareutbildning av poliser, vilken utbildning det även bör ankomma på utredningen att överväga formerna för. sker hos och inte under utbildningsmyndigheterna i samhället. Detta måste vara fel. Läroplaner och utbildning måste anpassas till den sociala verklighet polisen skall arbeta i. Utbildning bör ges av lärare, särskilt utbildade för ändamålet, och inte av extraarbetande poliser eller militär. Polisskolan bör flyttas från till en fristående organisation med egen styrelse och inordnas under i vad det gäller grundutbildningen och under universitetskanslersämbetet i vad avser polisbefäls- och polismästarutbildningen. Utbildningen bör kunna delas på två linjer: social- och ordningslinje samt kriminalpolislinje. Med hänvisning till ovanstående föreslås att hos regeringen hemställer att polisutredning får i uppdrag att överväga en överflyttning av polisutbildningen från polisstyrelsen till reguljära undervisningsmyndigheter. HANS () i