mot · G00220 · 1976-11-25 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:44 om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, m. m. I propositionen 1976/77:44 läggs fram förslag om olika ändringar i lagen (1962:381) om allmän försäkring m. m. Det är genomgående fråga om sådana förslag till kompletteringar i socialförsäkringen som förberetts av den förutvarande regeringen. Anledningen till denna motion är att den borgerliga regeringen på en viktig punkt i propositionen frångått utredningsförslag och yttrande. Det gäller frågan om etableringsreglernas innehåll och utformning vid införandet av ett nytt ersättningssystem vid behandling hos privatpraktiserande sjukgymnaster. Det är också anmärkningsvärt att regeringen underlåtit att redovisa kostnaderna för förslaget och dess finansiering. Själva ersättningssystemet med en bindande taxa för de privatpraktiserande sjukgymnasterna och enhetsbelopp för patientavgiften har initierats av den förutvarande regeringen och har sin förebild i de regler som gäller för läkare och tandläkare. I dessa avseenden finner vi förslaget välgrundat och det är enligt vår mening en välkommen reform som bör genomföras möjligt. Det är därför beklagligt att regeringen i sin proposition rycker undan själva grundvalen för det nya ersättningssystemets genomförande, då regeringen underlåter att redovisa en till innehållet preciserad etableringsregel. I propositionen lämnas denna fråga helt öppen. Vi vill erinra om att såväl tandvårdsförsäkringen som sjukförsäkringssystemet för privatpraktiserande läkare i grunden bygger på noga begränsade förutsättningar för privatetablering, för att därmed slå vakt om att den offentliga vården inte åderlåts på de personalresurser som finns. I själva verket har detta varit en grundläggande förutsättning för besluten om försäkringssystemen på dessa områden. Vid besluten om försäkringssystemen för vård hos privatpraktiserande läkare och tandläkare har därför bereus tillfälle att ta ställning till noga preciserade regler och uttalanden om etableringsbegränsningar för privatvården. Den borgerliga regeringen lägger nu fram ett förslag om försäkringssystemet för privatpraktiserande sjukgymnaster utan att ta ställning till den grundläggande etableringsfrågan. 1 propositionen avvisas begäran om lagregler som ger bemyndigande att meddela föreskrifter i fråga om anslutningen av privatpraktiserande sjukgymnaster. Det är att märka att utarbetat sitt förslag i samråd med bl. Legitimerade sjukgymnasters förbund, och . Det föreslås i stället i propositionen att uppgiften att ta ställning till frågan om särskilda etableringsregler bör anförtros åt regeringen. I propositionen sägs emellertid inte något om vilka principer och värderingar som avses komma att läggas till grund vid regeringens utformning av etableringsbestämmelserna. Vi finner det märkligt att regeringen förelägger förslag om ett nytt ersättningssystem för privatpraktiserande sjukgymnaster utan att ge tillfälle att ta ställning till de viktiga och grundläggande etableringsfrågorna. Vi vill här citera följande ur yttrande. vill här erinra om sjukvårdshuvudmännens självklara intresse att bevaka att en planerad resursutbyggnad inte störs samt i detta speciella fall att den offentliga öppna och slutna vården inte åderlåts på redan befintliga personalresurser. ser här många paralleller med läkar- och tandläkarområdena. Förbundet vill konstatera att en taxeuppräkning för den privata sektorn, som ersättningsförhållandena på den offentliga bibehålls oförändrade, medför ett ändrat konkurrensförhållande mellan de båda sektorerna. Därjämte utgör sjukgymnastiksektorn en fri sektor i bemärkelsen att andra regleringsinslag saknas, vilka finns på läkar- och tandläkarområdena. Med erfarenhet av uppföljningsarbetet avseende privatläkare och privattandläkare får framhålla att det är av utomordentlig betydelse att klara och entydiga mått och regler finns för uppföljningen av den nya taxans utfall. Förbundet förutsätter därför att vården hos privatpraktiserande sjukgymnaster inte tillåts överskrida angivna ramar enligt kvittoundersökning för , dvs. att antalet sjukgymnaster som får anslutas till försäkringssystemet inte blir fler än ca 2 000 och att deras samlade årliga behandlingsvolym inte nämnvärt tillåts överskrida 1,25 miljoner behandlingar. Sammanfattningsvis kan tillstyrka förslag enbart om garantier skapas för att varken antalet privatpraktiserande sjukgymnaster eller behandlingar utförda av dessa kommer att öka efter övergång till ett nytt taxesystem. Det är särskilt viktigt att detta iakttages under den offentliga öppna vårdens uppbyggnadsskede. Detta yttrande från har biträtts av förbundsstyrelsens ledamöter från socialdemokratiska partiet och . Företrädarna i förbundsstyrelsen för moderata samlingspartiet och har inte godtagit förbundsstyrelsens uppfattning att hela nytillskottet av sjukgymnaster skall tillfalla den offentliga sjukvården utan anser att begränsningar endast skall komma i fråga om det skulle vara stor risk för överströmning från den offentliga sjukvården. Mot bakgrunden av det här åberopade yttrandet från är det uppseendeväckande att den borgerliga regeringen i propositionen anser sig kunna förbigå frågan om etableringsreglernas innehåll. På samma sätt som skett vid beslut om tandvårdsförsäkringen och sjukförsäkringssystemet för privatpraktiserande läkare finnér vi det nödvändigt att tar ställning till innehållet i etableringsreglerna för privatpraktiserande sjukgymnaster. Då detta inte skett i propositionen är det angeläget att på grundval av förslag och det av preciserar utformningen av det nya etableringssystemet. Det nya ersättningssystemet får under inga förhållanden resultera i en överströmning av vårdresurser från den offentliga till den privata sektorn. Den offentliga sektorns behov av vårdresurser måste i första hand tillgodoses. måste därför ha möjlighet och medel att vidta de etableringsbegränsningar som är nödvändiga för att förhindra en överströmning av sjukgymnaster från den offentliga till den privata sektorn. framhållit i sitt yttrande är det av utomordentlig betydelse att klara och entydiga mått och regler finns för uppföljningen av den nya taxans utfall. Utgångspunkten måste därvid vara att i vart fall vården hos privatpraktiserande sjukgymnaster inte tillåts överskrida angivna ramar enligt kvittoundersökning för , vilket innebär att antalet sjukgymnaster som får anslutas till försäkringssystemet inte blir fier än ca 2 000 och att deras samlade årliga behandlingsvolym inte nämnvärt tillåts överskrida 1,25 miljoner behandlingar. regler måste också finnas som förhindrar att offentliganställda sjukgymnaster, som redan är anslutna till försäkringssystemet som fritidspraktiker, minskar sin arbetstid hos sjukvårdshuvudmannen och ökar sin privatpraktik. De här preciserade reglerna innebär att hela nettotillskottet av sjukgymnaster skall tillfalla den offentliga sektorn av sjukvården. De dokumenterade behov som föreligger av sjukgymnastiska behandlingar inom sjukvården och de växande behov av dylika behandlingar som föreligger särskilt inom långtidssjukvården gör det i hög grad angeläget att garantier skapas, så att den offentliga sektorns behov av sjukgymnaster säkerställs. bör klart ge detta till känna för regeringen. Det är vidare nödvändigt att handläggningen av etableringsfrågorna sker inom för att undvika att dessa viktiga frågor blir fördröjda i vad gäller ställningstagande och beslut. Ett samrådsorgan på detta område hos bör därvid ge goda möjligheter till en fortlöpande uppföljning av taxans verkningar. Erfarenheterna av arbete inom läkarvårds- och tandvårdsdelegationema understryker detta. Vi kan sålunda inte godta det i propositionen 1976/77:44 framlagda förslaget, nämligen att regeringen ges fullmakt att avgöra dessa frågor utan att fått tillfälle ta ställning till etableringsreglernas innehåll och utformning. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att 1. antar det i propositionen framlagda förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring med den ändringen att punkten 2 övergångsbestämmelserna erhåller följande såsom motionärernas förslag betecknade lydelse: Om regeringen finner anledning antaga att sjukvårdshuvudmans behov av legitimerade sjukgymnaster skall bli otillräckligt tillgodosett, får regeringen efter framställning av i den utsträckning som behövs föreskriva att sjukgymnast ej skall föras upp eller vara uppförd på förteckning hos allmän försäkringskassa som avses i 2 kap. 6 § första stycket. Om finner anledning antaga att sjukvårdshuvudmans behov av legitimerade sjukgymnaster skall bli otillräckligt tillgodosett, får verket i den utsträckning som behövs föreskriva dels att sjukgymnast ej skall föras upp på förteckning hos allmän försäkringskassa som avses i 2 kap. 6 § första stycket, dels att offentligt anställd sjukgymnast som minskar sin arbetstid i den offentliga anställningen eller lämnar denna ej längre skall vara uppförd på sådan förteckning. Förordnande som här avses får bestå längst till utgången av . 2. ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om utgångspunkterna för tillämpningen av övergångsbestämmelserna. Förordnande som här avses får bestå längst till utgången av .