ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ021069 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76 1069-1077 Motion 1975/76:1069 av och om utredning rörande parts processhabilitet I 11 kap. 1 S stadgas: kan vara part i rättegång. Denna huvudregel är därefter försedd med den inskränkningen att talan skall föras av parts ställföreträdare i de fall då parten inte råder över det som tvisten gäller eller då tvisten rör rättshandling som parten inte själv äger ingå. Detta innebär generellt sett att myndig person har rätt att föra process: personen är processbehörig. Vid våra domstolar händer det emellertid att en sådan person fråntas rätten att processa. Hans sinnebeskaffenhet har befunnits vara sådan att han frånkänts sin processbehörighet. En stämningsansökan kan t. ex. innehålla så befängda påståenden och yrkanden att ansökan inte kan ligga till grund för en rättegång. Hur skall domstolen då förfara? har i avgöranden lämnat viss ledning, men någon reglering i lag av åtgärder och förfaranden i samband med dessa komplicerade frågor saknas. Domstolen ställs därför ofta inför svåra avvägningsproblem, som ytterst gäller den enskilda människans rätt, både den som vill föra talan och den som har berättigat krav på att bli besparad obehaget att dragas in i en orimlig och kostsam rättegång. I domstolarna kräver ofta mål av denna beskaffenhet en betydande arbetsinsats med därav följande kostnader för det allmänna. Som exempel på denna typ av mål kan nämnas att en person vid anhängiggjort ett 50-tal mål mot enskilda personer som advokater, domare, generaldirektörer, läkare, åklagare och andra tjänstemän i statliga verk eller enskilda inrättningar. Målen gällde yrkanden om skadestånd varierande mellan 20 000 och 25 milj. kr. Vid en förfrågan hos våra domstolar skulle en rad av liknande exempel kunna anföras. Problemet är ytterst levande och påtagligt. Att då underlåta att lagstiftningsvägen söka reglera under vilka förutsättningar en myndig person skall frånkännas processbehörighet är betänkligt. JO har 1973 gjort en framställning till Kungl. Maj:t angående behov av lagerregler på området. Frågan har sedan varit aktuell i samband med riksdagsbehandlingen av den nya förmynderskapslagstiftningen. yttrade därvid i sitt betänkande (LU 1974:38) att utskottet utgick från att utvecklingen på området följdes av Kungl. Maj:t och att frågan skulle bli föremål för ytterligare överväganden i annat lämpligt sammanhang. Detta lämpliga sammanhang yppades enligt vår mening i anledning av motionen 1975:1 lil. Denna föranledde emellertid endast att beslöt 1 1975/76. 1975/76: 1069 i enlighet med justitieutskottets betänkande (1975/76:10) som innehöll påståendet att det självfallet var för tidigt att innan den nya förmynderskapslagen trätt i kraft göra ytterligare överväganden. Att några bestämmelser i förmynderskapslagen skulle avhålla den kategori människor som för talan av här angivet slag från att i fortsättningen processa förefaller uteslutet. Problemet kvarstår och fordrar en lösning. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning om förutsättningarna för att förklara en myndig person processobehörig.
mot · FZ021070 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1070 av och om straffmätning i samband med förvisning Enligt 26 § utlänningslagen kan domstol, då utlänning'döms för brott av viss svårhetsgrad, förvisa honom ur riket. Det kan ske om det på grund av gärningens beskaffenhet och övriga omständigheter kan befaras att han här fortsätter brottslig verksamhet, eller brottet eljest föranleder att han inte bör få kvarstanna. Vid avgörandet skall enligt bestämmelsen hänsyn tagas till utlänningens levnads- och familjeförhållanden samt till längden av den tid han vistats i riket. Har han varaktig anknytning till riket på sätt i lagen närmare anges, kan han förvisas endast om synnerliga skäl därtill föreligger. Det föreskrivs vidare att när utlänning förvisas skall det men han därigenom lider beaktas vid bestämmande av annan påföljd för brottet. Denna bestämmelse medför att en utlänning, som i dom förvisas ur riket, ofta får ett betydligt kortare fängelsestraff än vad som skulle blivit fallet, om domstolen underlåtit att döma till förvisning. Hänsyn tas alltså till den olägenhet som förvisningen medför för den dömde. Detta är ju i och för sig en riktig tanke. Det händer emellertid ofta att en dom på förvisning inte går att verkställa. Den dömde blir alltså kvar i riket. Något men av förvisningen uppstår aldrig, och han har kommit undan med ett kortare straff, än vad som rätteligen bort följa, eller vad en svensk i motsvarande situation skulle ha fått. Detta framstår såsom mindre tillfredsställande. En möjlighet att råda bot på missförhållandet skulle vara att domstol före domen erhöll förhandsbesked om huruvida en förvisningsdom mot den tilltalade kan bli möjlig att verkställa eller inte. Att avvakta ett sådant besked skulle förmodligen fördröja avgörandet i domstol, vilket skulle vara särskilt olägligt med hänsyn till att det ofta är fråga om personer som sitter häktade i avbidan på handläggning och dom. En bättre utväg är att ge domstol möjlighet att återuppta målet för att bestämma ny förlängd strafftid. Tänkbart är också att domstol redan från början fastställer alternativa strafftider, den ena i förening med förvisning och den andra utan samband med sådan påföljd. Det är möjligt att ytterligare lösningar står till buds. I vart fall fordras en översyn av de nuvarande reglerna. 1975/76: 1070 Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till ändrade bestämmelser angående staffmätning i samband med förvisning i enlighet med vad i motionen anförts. () ()
mot · FZ021071 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1071 om återkallelse av körkort genom beslut av domstol Enligt gällande bestämmelser i körkortskungörelsen beslutar länsrätt om återkallelse av körkort. Det skulle vara naturligt och mer förenligt med kraven på rättssäkerhet om allmän domstol i vissa fall bestämde om körkortsåterkallelse. Detta skulle gälla då frågan aktualiserades i anledning av att körkortsinnehavaren dömts för brott. Härigenom skulle såväl straffmätningen som den påföljd som körkortsåterkallelsen innebär kunna bli mer nyanserad i det särskilda fallet. Detta synsätt överensstämmer också med trafikmålskommitténs förslag Rätten till ratten (SOU 1972:71). Med åberopande av det anförda hemställes att hos regeringen begär förslag innebärande att allmän domstol skall besluta om körkortsåterkallelse i de fall som anges i 3 kap. 1 S i trafikmålskommitténs förslag till körkortsreform. () ()
mot · FZ021072 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1072 av m. fl. om utbyggnaden av kammarrättsorganisationen I bilaga 4 till årets statsverksproposition föreslås att ytterligare en kammarrätt från skall inrättas och förläggas till . Enligt förslaget skall den nya kammarrätten bestå av två ordinarie avdelningar, varav den ena skall flyttas från kammarrätten i . Detta förslag har anmärkningsvärt nog inte föregåtts av något samråd med de berörda personalorganisationerna. Dessa har också med rätta starkt kritiserat handläggning av ärendet. Inte heller har någon kontakt tagits med cheferna för de berörda myndigheterna. Detta är så mycket mer klandervärt som det kan bli fråga om att tvångsförflytta personal från kammarrätten i . En sådan personalpolitik stämmer illa med regeringens deklarationer om vikten av samråd på alla plan. Det nu anförda utgör skäl för kritisk granskning av förslaget. Vidare kan anföras att kammarrätten i har varit verksam under endast . har det produktionsmässiga utfallet av arbetet märkbart förbättrats, vilket får ses mot bakgrunden av att de svårigheter som följer med en nyetablering av en domstol numera övervunnits. Det måste då anses föga välbetänkt att i ett för domstolen känsligt skede genomföra organisatoriska förändringar. För att nå en rättvisande jämförelse mellan en utbyggnad av kammarrätten i och en nyetablering i bör hänsyn tas till bl. a. kostnaden för varje avgjort mål. En ny domstol fordraradministrativ avdelning, aktuarieexpedition, vaktmästartjänst m. m., vilket allt redan finns i . Det framstår därför som uppenbart att det allmännas kostnader för varje avgjort mål blir högre vid en nyetablering. Ytterligare bör framhållas att i de lokaler som kammarrätten i disponerar finns möjligheter att inrymma ytterligare minst en avdelning. En domstol med endast två avdelningar blir därjämte en alltför liten enhet. En kammarrätts målregister är mycket brett. 1 en liten domstol kan behovet av jurister med särskilda kunskaper på skilda rättsområden inte bli tillfredsställande tillgodosett. Det har vidare varit jämförelsevis lätt att rekrytera befattningshavare på olika nivåer till kammarrätten i . Detta förhållande kan bli försämrat, om förutsättningar för en kommande utbyggnad i radikalt förändras. Arbetssituationen inom - inte minst beträffande tjänstemannasektorn - är besvärande. Förestående rationaliseringar eller inskränkningar av verksamheten vid NK-Turitz, Mekaniska Verkstad, Volvo-Fritid och Glasbruk kan tjäna som exempel härpå. 1975/76: 1072 Med hänvisning till vad sålunda anförts hemställs att beslutar att den utbyggnad av kammarrättsorganisationen som föreslagits för kommer kammarrätterna i och till godo och att i vart fall utbyggnaden av kammarrättsorganisationen genomförs utan att någon minskning av kammarrätten i sker. () BO ()
mot · FZ021073 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76: 1073 om en ny kriminalvårdsanstalt i Fångvårdsanstalten i är i miserabelt skick och utgör som helhet en mörk fläck på kriminalvårdens karta. Den är svårt nedsliten, trång, otidsenlig, mörk och dyster. De sanitära anläggningarna är under all kritik. Möjligheterna till fritidsaktivitet är nästan obefintliga. Såväl intagna som personal måste vistas under helt oacceptabla förhållanden. Byggandet av ny fångvårdsanstalt har diskuterats, men de konkreta planerna lyser ännu med sin frånvaro. Jag tror visserligen inte att man löser problemet med lagöverträdelser genom att sätta folk i fängelse, men allt tyder på att detta system kommer att finnas kvar . Men det är inte försvarligt att tvingadem somdömts till fängelsestraff att avtjäna detta straff i en anstalt av så dåligt skick som den i . Förhållandena försvårar självfallet också personalens arbete och positiva intentioner. Mot den bakgrunden finner jag det förvånande att varken kriminal vårdsverket i sin anslagsframställning eller regeringen i bilaga 4 till budgetpropositionen antyder några planer på en ny fångvårdsanstalt och ännu mindre begär några medel för projektering av en sådan. Förhållandena kan inte vara obekanta för någondera parten. Det finns ingen anledning att längre förhala planerna på ett nybygge. Med stöd av det ovan anförda hemställes att hos regeringen hemställer om åtgärder för snabb projektering och nybygge av fångvårdsanstalt i .
mot · FZ021074 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1074 av m. fl. om höjt anslag för kriminalvården Ett av irritationsmomenten vid de slutna anstalterna inom fångvården är den tidiga inlåsningen. Låsning av de intagnas bostadsrum på slutna anstalter sker regelmässigt . har tidigare yrkat medel för att senarelägga inlåsningen till . Det beräknades då kosta i ökad övervakning en summa av . I årets anslagsframställning har kriminalvårdsverket inte gjort någon sådan framställning. Kostnaderna bedöms tydligen som avgörande i sammanhanget. Som kompensation har styrelsen i stället föreslagit att rummen på de slutna anstalterna successivt utrustas med TV-mottagare. Vi anser inte detta vara en tillräcklig kompensation för den tidiga inlåsningen. Inlåsning är en kränkande omyndigförklaring av vuxna människor, och den framkallar också ständig opposition från de intagnas sida. Det är inte bara det att man måste avbryta TV-tittandet utan också att all övrig fritidsaktivitet får ett tvärt slut då människor normalt brukar umgås med varandra och vara aktiva på ett eller annat sätt. I modern kriminalpolitik uppger man sig sträva efter att förhållandena för de intagna inte onödigtvis skall skilja sig från livet utanför murarna. Den orimliga tidiga inlåsningen kan knappast anses motsvara den ambitionen. Mot den bakgrunden vill vi som vår uppfattning framföra att tidigaste inlåsning bör vara och att nödvändiga medel under anslaget , Kriminalvårdsanstaltema (anslagsposten Lönekostnader samt Idrotts-och bildningsverksamhet m. anslås för detta ändamål. Med hänvisning till vad som i motionen anförts föreslås att vid behandlingen av propositionen 1975/76:100, bilaga 4, i syfte att möjliggöra senare inlåsning enligt vad som anförts i motionen, till Kriminalvårdsanstaltema, anvisar ett med i förhållande till regeringens förslag förhöjt belopp. (vpk) PER (vpk) (vpk) INGA (vpk)
mot · FZ021075 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76: 1075 av i Lane-Herrestad och om förfarandet vid polisförhör med minderårig Om ett minderårigt barn begått ett brott, kan barnet inte dömas till någon påföljd. Därför behöver i regel polisen inte hålla något förhör med barnet. Men om det är oklart vem den skyldige är får polisen till barnet rikta sådana frågor som oundgängligen behövs för att få veta om den skyldige verkligen är barnet. Några anvisningar om hur sådana korta förhör skall gå till finns inte. Inga anvisningar finns om kontakt med föräldrar, inte heller om relationen till skolan och lärarna. Detta måste anses mycket otillfredsställande. Om särskilda skäl föreligger, kan längre förhör få hållas med minderåriga. Det kan gälla att få reda på om en person varit med och vad denne i så fall gjort. Det kan också gälla att få veta, om stöldgods gömts undan eller om barnet åstadkommit skada, bl. a. från försäkringssynpunkt. Inte heller för de längre polisförhören finns tillräkligt klara anvisningar. Enligt vår mening skall polisförhör med minderåriga inte få hållas utan att föräldrarna eller ombud för dem är närvarande. Någon hämtning i skolan till förhör bör inte få ske och inte heller någon inblandning av skolans personal, när man inte vet om barnet är skyldigt. När förhör anställes förläggs dessa på plats som polismyndigheten bestämmer. Det blir då ofta på polisstationen eller i skolan. Vi anser det emellertid naturligt att föräldrarna skall få ha synpunkter på valet av förhörsplats. I allmänhet måste det vara hemmet som är den lämpligaste platsen. Polisstationen anser vi bör undvikas. Under alla förhållanden anser vi att hänsynen till barnet bör vara avgörande. Med hänvisning till det anförda hemställes att beslutar hos regeringen anhålla om anvisningar att tillämpa vid polisförhör med minderåriga med beaktande av vad som anförts i motionen. () ()
mot · FZ021076 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76: 1076 om den straffrättsliga regleringen av bombhot m. m. Under rubriken "Bombhot mot Forsmark lämnades i av följande uppgifter: Forsmarks kärnkraftverk utsattes för bombhot . Kl. 2.45 ringde en person till vakten och meddelade att det skulle smälla vid kraftverket kl. 3. Vakten larmade Tierpspolisen som tillsammans med vakten sökte genom området utan att upptäcka något ovanligt. Varken kl. 3 eller senare kom någon explosion. Varifrån samtalet kom är okänt. Den återgivna händelsen speglar en allt oftare återkommande typ av fall. Än kan det röra sig om bombhot mot idrottsplatser och varuhus, som snabbt måste utrymmas. Än kan det gälla en industrianläggning, där driften snabbt måste brytas. Än kan hotet avse långdistansflygplan som omgående måste återvända till startplatsen eller tvingas söka mellanlandning osv. Genomgående för nämnda och liknande fall är för det mesta att hotet inte har någon verklighetsanknytning eller att det av olika skäl inte kan verkställas. Troligen rör det sig också oftast om fall som inte kan åtkommas genom att det föreligger straffbar förberedelse, försök eller stämpling till skadegörelsebrott eller i mening allmänfarligt brott eller avser olaga hot jämlikt 4:5. Hotet är i och för sig ett tomt hot men framstår och uppfattas naturligt nog oftast som överhängande farligt. Ansvariga för hotade objekt kan inte bortse från risken av en viss verklighet bakom hotet och kan därför inte heller som regel underlåta att vidtaga skyndsamma och ofta för alla berörda parter kostsamma beredskaps- och utrymningsåtgärder. Polis- och brandkår måste kopplas in och katastrofplaner utlösas. För enskilda och företag som drabbas av hotet kan olägenheterna bli betydande. Vitala intressen och funktioner i samhället kan äventyras. Vanligen är och förblir hotets upphovsman och utsägare okänd. Men då han avslöjas inställer sig frågan om påföljd. För den händelse det inte rör sig om ett fall som kan hänföras till olaga hot (BrB 4:5) eller till försök, förberedelse eller stämpling till brott, är handlingen av allt att döma inte straffbar. Även om hotet inte är realiserbart eller avses att bli realiserat förefaller det självklart att samhället inte kan acceptera ett bombhot som framstår och uppfattas som överhängande farligt och som medför eller kan tänkas medföra betydande olägenheter av olika slag. Det räcker inte med att civilrättsliga aktioner kan vidtagas och eventuellt skadestånd utdömas. 1975/76: 1076 Det måste också till en straffrättslig reglering. Det förefaller därför vara hög tid att hithörande frågor utreds för att i allmänt förebyggande och bekämpande syfte med vårt straffrättsliga sanktionssystem inlemma bestämmelser om bombhot och därmed jämställda handlingar. Med anledning av vad som sålunda anförts får jag hemställa att hos regeringen begär utredning om i motionen aktualiserad fråga om den straffrättsliga regleringen av bombhot och därmed jämställda handlingar.
mot · FZ021078 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76: 1078 av i m. fl. om rättshjälp för näringsidkare, m. m. trädde lagen om allmän rättshjälp i kraft. Enligt 8 § Lagen om allmän rättshjälp är denna ej tillämplig när det gäller näringsidkare i mål eller ärende som rör hans näringsverksamhet, såvida inte särskilda skäl föreligger. Särskilda skäl att bevilja allmän rättshjälp har ansetts föreligga om företagarna står löntagarbegreppet nära, t. ex. skomakare och jordbrukare. Även med en generös tolkning av den ifrågavarande undantagsbestämmelsen är emellertid stora grupper av näringsidkare ställda utanför reformen. Vi vill här påpeka att lagen om allmän rättshjälp innebar en försämring för näringsidkare i förhållande till den tidigare "Lagen om fri rättegång. Enligt denna kunde företagare erhålla fri rättegång om han ej drev sin rörelse i bolagsform. Företagaren behövde sålunda endast uppfylla de ekonomiska villkoren för att erhålla fri rättshjälp. Enligt direktiven till utredningen (Ju 1975:07) "Om en allmän översyn av rättshjälpssystemet skall utredningen också behandla frågor som berör nuvarande restriktiva regler om näringsidkares möjlighet att få rättshjälp i angelägenhet som har samband med hans näringsverksamhet. En fråga som i detta sammanhang också bör belysas är småföretagares och uppfinnares möjligheter till skydd för sina innovationer. finns nästan inga möjligheter för dessa grupper att hävda sina intressen vid patentintrång. Visserligen kan patentintrång föranleda åtal av allmän åklagare (§ 57) men detta endast om målsägande anger det till åtal och att åtal av särskilda skäl finns påkallat från allmän synpunkt. Sedan denna lags tillkomst har inget mål angående patentintrång lett till åtal. Leder ärendet inte till allmänt åtal återstår att anställa civilprocess. Detta är dock mycket kostsamt och torde för ett patentmål kunna uppgå till , vilket ofta avskräcker en liten företagare att processa. För småföretagarnas del anser vi det viktigt att de nu nämnda problemen får en från företagarnas synpunkt acceptabel lösning. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om att utredningen får i uppdrag 1. att positivt pröva frågan om en återgång till tidigare regler på rättshjälpens område för näringsidkare, samt 1 1975/76. 3 sam!. 1975/76: 1078 2. att komma med förslag till ökad rättshjälp för innovatörer vid patentintrång. . () i . () i
mot · FZ021079 · 1976-01-22 00:00:00 — Motion 1975/76: 1079 av m. fl. om ett nytt polishus i Behovet av ett nytt polishus i är klart dokumenterat. har frågan varit aktuell. Men det är först som myndigheterna mera påtagligt försökt att komma fram till en lösning. Vid överläggningar i träffades överenskommelse mellan kommunen, , och den lokala polisstyrelsen att lokalisera polishuset till kvareteret Ljungkullen. hemställde därefter hos om godkännande av förslag till byggnadsprogram samt om projekteringsuppdrag för polishus i . Kommunen har därefter friköpt och reserverat tomt i kvarteret . I motion 1975:1123 yrkades att skulle anslå erforderliga medel för uppförandet av ett,nytt polishus i . Motion avlämnades också om uppförandet av polishus i . Till justitieutskottets betänkande 1975:7 fogades en reservation, där man begärde att projekteringsarbete skulle få påbörjas för och . Härigenom, menade reservanterna, möjliggjordes en beredskap som innebar att lämpliga byggnadsprojekt omgående kunde anvisas på polishussidan, om det skulle bli aktuellt att sätta in särskilda åtgärder för att stimulera sysselsättningen. Man menade att projekteringsarbetet skulle sättas i gång så snart att byggstart vid behov kunde äga rum . biföll utskottets förslag, vilket innebar avslag på reservanternas framställning. Projekteringsarbeten har dock påbörjats för båda polishusen. Vad gäller är enligt uppgift detsamma i det närmaste slutfört. Det är därför mycket förvånande att budgetpropositionen inte upptar medel för ett nytt polishus i . Däremot har medel anvisats till polishus i . Som framhölls i fjolårets motion föreligger ett akut behov av nya lokaler för polisen i . Lokalsituationen är ytterst otillfredsställande och försvårar i hög grad möjligheterna att bedriva ett effektivt och rationellt polisarbete. har föreslagit att kostnadsram för polishuset i skall föras upp i investeringsplanen för nästa budgetår. Enligt vår uppfattning bör byggstart ske även med hänsyn till sysselsättningsläget. Igångsättning bör därför ske vid från sysselsättningssynpunkt lämplig tidpunkt inom ramen förden finansfullmakt som lämnar regeringen. Slutlig medelsanvisning får då lämnas antingen i tilläggsbudget under /77 eller i budgeten /78. 1975/76: 1079 Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts i motionen beträffande igångsättning av byggande av polishus i . '() ()
mot · FZ021080 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1080 om uppskov med beslutad domsagoreglering beträffande västra tingsrätt I förordning om ändring i kungörelsen (1973:740) om rikets indelning i domsagor, utfärdad , föreskrivs att västra tingsrätt delas. a. skall kommunerna tillhöra . Detta är en tillfredsställande lösning. Emellertid bör tidpunkten för denna delnings genomförande ytterligare prövas. Enligt förordningen skall delningen ske . är dock inte de nya kanslilokalerna färdiga. De planeras i nya polishus, som beräknas vara inflyttningsklart först . skall tingsrätten flytta in i från nuvarande lokaler på i . Ur kommunikationssynpunkt är detta provisorium till mycket stor nackdel för såväl allmänhet som de vittnen vilka måste inställa sig vid tingsrätten. Även för nämndemännen och personalen är den provisoriska lösningen med två flyttningar orationell. Det förefaller således motiverat att ytterligare noga pröva frågan om inte delningen av västra tingsrätt kan uppskjutas och genomföras i samband med att de nya kanslilokalerna i är färdiga. att ger regeringen till känna att tidpunkten för delningen av västra tingsrätt ytterligare bör prövas.