mot · FZ022209 · 1976-02-25 00:00:00 — Motion 1975/76: 2209 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:112 om kungörande av lagar och andra författningar I propositionen 1975/76:112 framläggs bl. a. förslag till lagom kungörande av lagar och andra författningar. Syftet är att åstadkomma ett mera enhetligt system för författningssamlingar än vad som finns. Det är ett angeläget syfte. Den omfattning som normgivningen numera fått har medfört att författningsmaterialet blivit alltmera svåröverskådligt såväl för rättstillämpande och verkställande myndigheter som för enskilda medborgare. Allt som kan göras för att förbättra tillgänglighet och information är således i hög grad vällovligt. I denna motion skall två omständigheter som är av betydelse för tillgängligheten och förståelsen av författningsmaterialet behandlas. Det gäller de tidsgränser som bör iakttagas mellan utgivningen och ikraftträdandet av författningar och den teknik som bör användas vid kungörande av författningar i . För de myndigheter som skall tillämpa en ny författning och för allmänheten är det självklart viktigt att det förflyter en rimlig tidsrymd mellan utgivningen av författningen och den tidpunkt då författningen skall träda i kraft. Det skall finnas möjlighet att lära känna författningens innehåll innan man är skyldig att efterfölja den. Det har myndigheterna som skall tillämpa författningen rätt att begära lika väl som allmänheten. Det är ett rättssäkerhetskrav. gäller att en författning träder i kraft antingen som finns angiven i själva författningen eller - om någon sådan tidpunkt inte finns angiven - efter det att författningen kommit ut av trycket. Det vanliga är att datum för ikraftträdandet är angivet i författningen, och i propositionen föreslås nu att detta skall bli allmän regel. Den subsidiära fyraveckorsregeln skall således försvinna. Mot detta har vi inget att invända. Det måste vara riktigt att det av varje författning klart framgår, när den skall börja gälla. Men detta löser inte det problem som antytts ovan. granskning av författningsutgivningen i svensk författningssamling (SFS) visar att det i praktiken är ganska vanligt att författningar börjar gälla endast efter det att de kommit ut av trycket. Det har t. o. m. i en hel del fall hänt att författningar trätt i kraft innan de funnits tillgängliga. har i sina granskningsbetänkanden upprepade gånger gjort allvarliga erinringar mot detta, och dessa erinringar är i hög grad befogade. Det är självfallet inte acceptabelt att utgivningen av ett betydande antal författningar sker på ett sådant sätt, 1 1975/76. 1975/76: 2209 att de som berörs inte har någon eller ringa möjlighet att ta del av vad som gäller innan bestämmelserna träder i kraft. De missförhållanden som rått beror ytterst på bristande planering och en allmän forcering av normgivningen. För att helt allmänt strama upp planeringen kunde det vara befogat med en bestämmelse i den nu föreslagna lagen med föreskrift om att t. ex. minst skall förflyta mellan utgivningen och det i författningen angivna datum då författningen skall träda i kraft. En sådan generell regel skulle dock inte kunna tillämpas undantagslöst. Dels förekommer det en del fall då en av antagen lag eller en av regeringen beslutad förordning av speciella skäl måste träda i kraft ganska omgående, dels skulle en generell regel av det angivna slaget kunna medföra svårigheter vid rättstillämpningen i de fall då utgivningen försenats av t. ex. tryckeritekniska skäl. Vi avstår för den skull från att föreslå införandet av en särskild bestämmelse i lagen. Men vi anser det angeläget att vid behandlingen av propositionen kraftigt understryker vikten av att författningsutgivningen planeras så, att de olägenheter som ovan påtalats undanröjs, och så, att författningarna normalt utges i så god tid att myndigheter och allmänhet får rimliga möjligheter att ta del av författningarnas innehåll före ikraftträdandet. Ett författningsbeslut innebär ofta att endast en eller ett fåtal paragrafer i en redan gällande författning får ändrad lydelse. När ändringen avsåg endast delar av en paragraf tillämpades tidigare en transumeringsteknik som vållade läsaren mycket arbete. Denna transumeringsteknik har numera övergivits. Den ändrade paragrafen återges i sin helhet. Detta är ett framsteg. Men är det så, att man lör att få fram lydelsen av en gällande författning som helhet ofta tvingas gå tillbaka till ett stort antal nummer av SFS. Som ett belysande men ingalunda enastående exempel kan nämnas att rusdrycksförsäljningsförordningen (SFS 1954:521) ändrats ett tjugutal gånger utan att något nytryck av förordningen som helhet givits ut. För den enskilde innebär den här illustrerade tekniken ofta att han är osäker om den sammanställning han på egen hand kan åstadkomma verkligen återger författningens hela aktuella innehåll. För myndigheterna medför den betydande extraarbete i form av sammanklippningar och tryckning av egna författningsutgåvor. För att förbättra tillgängligheten och för att bespara enskilda och myndigheter det arbete den nuvarande utgivningstekniken förorsakar, bör därför enligt vår mening författningar som ändras nytryckas i sin helhet i betydligt större utsträckning än . Detta bör särskilt gälla vid upprepade ändringar och när ändringarna är av mera genomgripande art. 1975/76: 2209 Med hänvisning till det anförda hemställer vi att vid behandlingen av propositionen 1975/76:112 beslutar att ge regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande tillgängligheten av författningar och utgivningen av författningar i . H. () KINDBOM (c) GOTAB 51385 Slockholm 1976