mot · FZ02350 · 1976-01-16 00:00:00 — Motion 1975/76: 350 av m. fl. I den svenska biståndspolitiken finns såväl positiva som negativa drag. Men politiken gentemot , u-landspolitiken, innefattar även andra relationer, såsom handel och investeringar. Inriktningen av dessa gör att vad ger med ena handen (dvs. delar av biståndet) tas igen med andra handen (via handel och investeringar). I föreliggande motion kräver vi att u-landspolitiken utformas så att: 1. stödet till reaktionära regimer upphör och resurserna i stället helt går till progressiva stater samt nationella och sociala befrielserörelser, 2. biståndet i princip endast ges i form av villkorslösa, obundna gåvor, 3. investeringsgarantisystemet slopas, 4. handelspolitiken och lagstiftningen gällande utlandsinvesteringar bringas i överensstämmelse med biståndspolitikens mål, 5. biståndet rensas från hänsynstaganden till svenska näringslivsintressen, 6. det bundna varubiståndet inte inräknas i biståndet, 7. biståndsanslagen med hänsyn därtill och med hänsyn till de internationella prisstegringarna uppräknas. Kraven från länderna i den "tredje världen på en ny ekonomisk världsordning har vuxit sig allt starkare. Det finns flera goda skäl till detta. Den gamla ekonomiska världsordningen, den som ännu dominerar världen, imperialismens ekonomiska världsordning, har ju lett till att världen ser ut som den gör. - enligt FAO har världen aldrig sett så många undernärda som ; omkring en miljard människor lider av svält eller undernäring, - enligt har världen aldrig haft så många vuxna analfabeter som ; omkring hälften av världens befolkning har aldrig fått gå i skola, - enligt har världen aldrig haft så många arbetslösa och undersysselsatta som . Många tänker inte längre finna sig i dessa förhållanden. De tar upp kampen mot de krafter som stödjer och tjänar den gamla ekonomiska världsordningen. Det är en kamp som förs i skilda former: ekonomisk, politisk, diplomatisk och militär, oftast en kombination av flera. Den politiska och diplomatiska kampen förs bl. a. inom FN (den s. k. 77-gruppen) och inom de icke-allierade staternas rörelse. På de icke-allierade staternas konferens i utpekades huvudfienden: 1975/76: 350 Stats- och regeringscheferna i de icke-allierade staterna anser att imperialismen är det största hindret på vägen till självständighet och framsteg för de underutvecklade länderna, som kämpar för att uppnå en levnadsstandard med åtminstone ett minimum av välfärd och mänsklig värdighet. Imperialismen inte bara hindrar en ekonomisk och social utveckling av de underutvecklade länderna, utan intar också en aggressiv inställning till dem som motsätter sig dessa planer, och försöker att påtvinga dem sådana politiska, sociala och ekonomiska strukturer som uppmuntrar till utländsk dominans, beroende och ny-kolonialism. Befrielsen från imperialismen kommer att uppnås som ett resultat av främst de förtrycktas egen kamp. Där har , och Mofambique visat vägen. För befrielsen av dessa länder internationella solidariteten spelat en inte oviktig roll. En konsekvent progressiv svensk u-landspolitik skulle vara ett bidrag till denna befrielse, ett bidrag till att göra slut på den gamla orättfärdiga ekonomiska världsordningen. En sådan konsekvent progressiv u-landspolitik finns emellertid inte . Den skulle omfatta inte bara bistånd, utan även handel, investeringar och andra relationer med tredje världen. är en del av det imperialistiska systemet. De svenska transnationella koncernerna deltar i utsugningen i bl. a. den tredje världen. Den svenska staten deltar aktivt i de flesta internationella sammanslutningarna förde rikaste kapitalistiska staterna som , , , och , organisationer som bestämmer reglerna för valuta, handel, finansiering m. m. på de rika kapitalistiska staternas villkor. är dock inte någon ledande imperialistmakt, vilket har inneburit en viss rörelsefrihet inom systemet för den svenska staten. Det finns positiva drag i den svenska utrikespolitiken, inte minst inom biståndspolitiken, men i stort uppträder som en liten, men hungrig imperialistisk stat. Den svenska biståndspolitikens positiva effekter motverkas nu till stor del genom den handels- och investeringspolitik som den tillämpar eller accepterar. Den s. k. preferenshandel som i princip skall tilllämpas gentemot upphävs till mycket stor del genom importkvoteringar och genom frivilliga importbegränsningar. utvecklas handeln särskilt starkt med övriga EFTA-länder och, på grund av det utvecklingsbara frihandelsavtalet, även med EG. Detta gäller på områden där skulle kunna konkurrera, som t. ex. teko-produkter och skor. Även de svenska privata investeringarna i bidrar i hög grad till att motverka den svenska biståndspolitikens målsättning. Stora privata svenska direktinvesteringar finns i med reaktionära regimer som och . 1975/76: 350 Ett bibehållande av nuvarande handels- och investeringspolitik innebär att vad ger med ena handen (dvs. delar av biståndet) tas igen med andra handen (via handel och investeringar). Allmänt sett är ett lands biståndspolitik en del av dess utrikesrelationer, dess utrikespolitik. Enligt vpk:s uppfattning är biståndspolitiken i världen i storten del av det imperialistiska mönstret,en del av politiken för bevarande av status quo i de internationella styrkeförhållandena. Det gäller framför allt de ledande imperialistmakternas, särskilt , "biståndspolitik. Bilden av den svenska biståndspolitiken är mer sammansatt. Av de svenska biståndsmedlen /76 på totalt 2 860 milj. kr. var drygt 36 multilateralt bistånd, 60 bilateralt och 3 information och biståndsutbildning. Positivt: det bilaterala stödet, som till ca 90 består av gåvor, till länder som DRV, ,, , och samt till vissa befrielserörelser som MPLA och Frelimo. I dessa staters och rörelsers strävan efter ekonomisk och social jämställdhet finns garantier för att biståndet verkligen når dem som behöver det. Där finns sociala strukturer som gör att biståndet fungerar som det bör göra, dvs. som hjälp till självhjälp. Negativt: det växande bundna varubiståndet; stödet till reaktionära och korrumperade regimer i länder som , , och ; det multilaterala biståndet via /; investeringsgarantierna för svenska företags dotterbolag i u-ländema. Av de länder som ger bistånd till kan en del beskrivas som progressiva och andra som reaktionära. En del har kallats fattiga och andra fattigast. Det har då och då diskuterats, med viss hetta, till vilka skall ge sitt bistånd. Ländervalet är en av de viktigaste frågorna i biståndspolitiken. Därför att här handlar det om hur biståndet kommer till användning i mottagarlandet. Når biståndet fram till dem som behöver det, till de utsugna och förtryckta folken? Det finns många belägg för att biståndet till reaktionära och korrumperade regimer som exempelvis , , och aldrig når fram till de grupper som bäst behöver det. Det är också svårt att se att dessa länder lever upp till svensk biståndspolitiks målsättning att nya insatser görs i första hand i länder som i sin egen politik eftersträvar ekonomisk och social utjämning (prop. 1971:1, bil. Det svenska biståndet till reaktionära regimer, i första hand de fyra nämnda, bör successivt upphöra. 1975/76: 350 Om bistånd över huvud taget skall ges till denna typ av länder, bör stödet gå till de krafter inom landet som eftersträvar "ekonomisk och social utjämning" eller vara av typen katastrofhjälp. Eftersom de svenska biståndsresurserna är begränsade, både absolut och i förhållande till behoven i "tredje världen, bör insatserna mer och mer koncentreras till stater och organisationer som verkar i enlighet med nämnda målsättning, dvs. Detta gäller, av nuvarande mottagarländer, främst DRV, , , , (PRR) och och vidare . I dessa fall finns en dokumenterad ambition och förmåga att verka för social och ekonomisk jämställdhet. Andra stater som borde komma i fråga som s. k. programländer är Cambodja, , , och . Detsamma gäller befrielserörelserna i (ANC), i (SWAPO) och i (ANC). Gåvor - krediter - varubistånd En allt större del av det svenska biståndet har fått formen av gåvor; f. n. utgör denna del . Vpk anser att hela biståndet i princip bör vara gåvor. Detta är ändå inte lika imponerande som det kan se ut. För som gåvoandelen ökat, har också andelen för bundet varubistånd ökat kraftigt . För /74 var siffran 200 milj. kr., för /76 500 milj. kr., och för kommande budgetår 1976/77 planeras en höjning till 600 milj. kr. Dessa pengar lämnar aldrig utan går direkt till det svenska näringslivet. måste alltså ta ut varor från just för dessa medel, de kan inte välja t. ex. ett billigare inköpsland e. d. Vidare bör framhållas att av de totala biståndsanslagen går, enligt en utredning om biståndets samhällsekonomiska konsekvenser, till upphandling och inköp i . Det bör alltså vara uppenbart att det bundna varubiståndet inte borde klassificeras som u-landsbistånd, utan i huvudsak som bistånd till det svenska kapitalet. Det bundna varubiståndet bör därför inte inräknas i det svenska biståndsanslaget. Till detta kan också läggas att flera mottagarländer har reagerat kraftigt mot det ökade svenska varubiståndet. Det gäller särskilt länder som inte har en planerad ekonomi. För dessa ger bundet bistånd upphov till snedvridningseffekter som fördyringar av varorna, det motverkar egen industrialisering och ger ett ökat beroende av givarlandet. Bistånd bör vara villkorslöst, menar vpk. Bundet bistånd bakbinder. 1975/76: 350 C. Multilateralt - bilateralt bistånd Det multilaterala biståndet har f. n. flera nackdelar. Flera FN-organ lider av byråkrati och ineffektivitet, vilket också 77-gruppen har framhållit. Denna grupp har också fört fram krav på demokratisering och effektivisering av dessa organ. Det är också så att en stor del av det multilaterala biståndet går till regimer som inte eftersträvar ekonomisk och social utjämning, något som alltså står i motsättning till den svenska biståndspolitikens mål. En särställning intar här /, vars politiskt styrda krediter ju i huvudsak går till de reaktionära regimer som , den dominerande staten inom /, har intresse av att stödja. Vpk kräver att lämnar /(se särskild motion om detta). Det bilaterala biståndet har många fördelar. kan självt välja mottagarland. En stark opinion i kan tvinga fram och stödja den typ av bistånd som ges till exempelvis DRV och . Mottagarlandet behöver inte heller göra politiska eftergifter för att få bistånd från . Ett bilateralt bistånd ger, åtminstone f. n., möjligheter att ge bistånd till stater vilka i enlighet med biståndspolitikens målsättning "eftersträvar ekonomisk och social utjämning. Den avgörande frågan i biståndspolitiken är dock inte formen för bistånd, multilateralt eller bilateralt, utan innehållet: obundet, villkorslöst stöd till progressiva stater och rörelser. Tack vare den stora ökningen av varubiståndet har som första kapitalistiska industriland nått det s. k. enprocentsmåldet, dvs. en procent av BNP går till biståndsändamål. Det innebär att kommer att tas i anspråk för biståndsanslaget /77. Men eftersom vpk anser att det bundna varubiståndet bör exkluderas ur biståndsanslaget och eftersom de internationella prisstegringarna urholkat biståndsanslagen, så måste biståndet uppräknas. I annat fall kommer dess realvärde, dvs. köpkraften för mottagarna, att sjunka. Men enprocentsmålet är inget mål i sig. I synnerhet de borgerliga partierna har försökt göra detta till biståndsdebattens huvudfråga. På så vis har de, med viss framgång, kunnat undvika en diskussion om de avgörande frågorna som gäller länderval, bundet eller obundet bistånd, multilateralt eller bilateralt, gåvor eller krediter. har uttalat sig starkt för att industriländerna snabbt skall nå enprocentsmålet. Men i t. ex. Lima-deklarationen krävs också att alla "icke-biståndselemenf, dvs. allt bundet bistånd, inte skall inräknas i biståndet. Först om kravet på bistånd till progressiva stater och organisationer och kraven på obundet, bilateralt gåvobistånd kan förenas med enprocentskravet blir detta meningsfullt. 1975/76: 350 Och först med dessa krav uppfyllda kan den svenska biståndspolitiken börja fungera som ett bidrag till de förtryckta folkens kamp mot utsugning och underutveckling, mot imperialismen. Med hänvisning till vad som anförts föreslår vi A. att uttalar att u-landspolitiken utformas med beaktande av följande: 1. att biståndet omfördelas så att stödet till reaktionära regimer upphör och att de resurser som därvid frigörs används till stöd åt progressiva stater och nationella och sociala befrielserörelser, 2. att biståndets utformning ändras och i princip endast ges i form av villkorslösa, obundna gåvor, 3. att investeringsgarantisystemet slopas, 4. att målen för handelspolitiken och lagstiftningen gällande ulandsinvesteringar bringas i överensstämmelse med biståndspolitikens mål att främja ekonomisk och social utjämning och utveckling, 5. att som ett led häri det svenska biståndet rensas från hänsynstaganden till svenska näringslivsintressen, 6. att det bundna varubiståndet således inte inräknas i det svenska biståndet, B. att uppräknar biståndsanslagen med hänsyn till att varubiståndet ej bör inräknas och med hänsyn till de internationella prisstegringarna. (vpk) (vpk) (vpk) i (vpk) i