mot · FZ021955 · 1976-01-26 00:00:00 — 1975/76: 1955 av i m. fl. om tillståndsprövning enligt vattenlagen i vissa fall Genom statsmakternas beslut (prop. 1971: 106, LU 1971: 13) om provisorisk ändring av vattenlagen (VL) vidgades Kungl. Maj:ts prövningsrätt beträffande tillåtlighet av vattenkraftutbyggnad. Prövningsrätten omfattar företag av betydande omfattning eller ingripande beskaffenhet. Den närmare regleringen av vilka företag som skall hänföras till denna kategori skulle avgöras av Kungl. Vissa företagstyper skulle anges i kungörelse (kungörelsefall), medan i andra fall Kungl. Maj:t hade att fatta särskilda beslut (förbehållsfall). Redan i propositionen angavs att de var av vikt att Kungl. Maj:t utnyttjade förbehållsrätten i avsedd omfattning. Det skulle vara av avgörande betydelse i vilken mån allmänna planeringssynpunkter utanför behöver anläggas vid tillståndsprövningen. De nya reglerna trädde i kraft men var inte tillämpliga i mål som anhängiggjorts vid vattendomstol före ikraftträdandet och inte heller vid syneförrättning, om förrättningsman förordnats före nämnda tidpunkt. I samband med behandlingen av den fysiska riksplaneringen gav som sin mening Kungl. Maj:t till känna vad civilutskottet (CU 1972: 35, s. 25) anfört om en samordnad bedömning av utbyggnadsfrågorna. Utskottet hade anfört att garantier för en sådan behandling kunde skapas exempelvis om övergångsbestämmelserna till 1971 års ändring i VL omformulerades, så att vattendomstols beslut i tillståndsfrågor skulle underställas Kungl. Mot bakgrund av sistnämnda beslut lades fram förslag (prop. 1973: 11) om en ändring i dessa övergångsbestämmelser som innebar att Kungl. Maj: fick pröva tillåtligheten av vissa företag i vatten även om ansökan om tillstånd till företaget kommit in till före . (CU 1973: 5) antog lagförslaget. har i samband med behandlingen av den fysiska riksplaneringen och senast vid behandlingen av frågor om hushållning med energi (prop. 1975: 30, CU 1975: 28) beslutat om riktlinjer för utbyggnad av vattenkraften. Innehållet i dessa beslut får effekt ytterst genom att regeringen i de fall där utbyggnad inte skall ske förbehåller sig prövningsrätten. proposition togs bl. a. upp en diskussion om den betydelse som vid tillståndsprövning enligt VL skall tillmätas gällande bebyggelse (SOU 1970: 40) hade här hänvisat till vissa uttalanden i förarbetena till miljöskyddslagen, enligt vilka tillstånd inte får lämnas till företag som strider mot fastställd plan. Justitieministern påpekade att i vissa fall tillstånd bör kunna lämnas under förutsättning att planen ändras så att det hinder den innebär mot företaget undanröjs. (Ju 1969: 58) fortsätter sitt arbete med bl. a. en bedömning av hur tillåtlighetsprövningar skall utformas. Ett slutbetänkande har angetts kunna föreligga omkring 1977. (Jo 1970: 28) har enligt sina direktiv att samråda med bl. a. vattenlagsutredningen. Utredningen (B 1974: 01) rörande vattenkraftutbyggnader i norra beräknas slutföra sitt arbete . har (CU 1975: 28, s. 27) gett regeringen till känna att avvägningar i tidsperspektivet bör föreläggas genom proposition så snart detta utredningsmaterial remissbehandlats. Därvid skulle en förnyad avvägning göras även av utbyggnader inom det tidigare behandlade södra utredningsområdet. har aviserats en bedömning som primärt skall avse senare . Inom byggnadslagens (BL) och miljöskyddslagens tillämpningsområden har införts ett system, där prövning av lokalisering, tillkomst och utvidgning av viss industri sker hos regeringen. Prövningsgrunderna är hushållning med mark och vatten, med energi och med skogsråvara. Denna tillståndsprövning omfattar inte vattenkraftsutbyggnad. Enligt 136 a § BL får tillstånd meddelas endast om kommunen tillstyrkt detta. I debatten om utnyttjandet av ännu orörda delar av vattensystemen för kraftproduktion har sålunda angett vissa riktlinjer för tillåtlighetsprövningar riktlinjer som ytterst skall hävdas genom regeringens prövningsrätt. Samma riktlinjer ligger bakom regeringens bedömningar vid tillståndsprövning enligt 136 a § BL. Allmänt sett bör de överväganden som lett till att kommun har vetorätt vid prövning enligt BL också gälla tillståndsprövning enligt VL. En sådan vetorätt kan visserligen redan sägas föreligga genom kommuns möjlighet att upprätta och för fastställelse anta sådan plan som hindrar vattenföretagets genomförande. Av rent praktiska skäl bör emellertid i avvaktan på en senare bedömning av prövningssystemet enligt VL tills vidare läggas fast vissa hanteringsmässigt enklare regler. Ett sådant syfte kan tillgodoses genom att kompletterar gällande riktlinjer för den fysiska riksplaneringen beträffande energihushållning och älvdalarnas planering. Kompletteringen bör innehålla ett otvetydigt uttalande att tillstånd inte får ges till företag i vatten om inte samtliga berörda kommuner tillstyrkt detta. Principen skall praktiskt hävdas genom att regeringen i dessa fall utnyttjar sina förbehållsmöjligheter. Uttalandet bör sålunda innehålla också att regeringen i alla dessa fall gör detta. Detta torde på sin höjd kräva en mindre ändring i om regeringens prövning, avsedd att ge uttalandet karaktär av lagmotiv. Därmed skulle tills vidare frågan om ytterligare ändringar i VL kunna anstå tills en mer generell bedömning av prövningssystemet kan göras. Ingenting hindrar heller att om skulle anse detta lämpligast syftet tillgodoses genom att kommuns tillstyrkan skrivs in i VL som en förutsättning för tillstånd. Vi har förutsatt att vederbörande utskott utarbetar lagförslag i ämnet. Med åberopande av det anförda hemställer vi att antar sådana ändringar i vattenlagen (1918: 523) eller eljest fattar beslut som medför att tillstånd till företag i vatten inte skall kunna lämnas utan att samtliga berörda kommuner tillstyrkt ansökningen. . () i (vpk) i () i Agnäs RINK (vpk)