mot · FZ021644 · 1976-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om ökat stöd till iniljövårdande åtgärder inom jordbruks- och trädgårdsföretag beslöt 1972 att anslå medel för miljövårdsåtgärder inom jordbruks- och trädgårdsföretag. Villkoren är i princip desamma som tidigare beslutats för motsvarande åtgärder inom industrin. Villkoren är bl. a. att miljövårdsbidraget utgår med högst av kostnaderna för åtgärderna, att bidraget får beviljas utan ekonomisk behovsprövning samt att stödet skulle utgå . Den beräknade tidsfristen utgår med /77. Det finns sålunda anledning att undersöka hur verksamheten utvecklats och eventuellt vidtaga åtgärder med anledning härav. Miljövårdsbidraget har huvudsakligen kommit att användas för att förbättra jordbrukets gödselvårdsanläggningar. Dessa frågor handläggs av lantbruksnämnderna. Ur nämndernas verksamhetsstatistik kan tyvärr inte utläsas hur många anläggningar som erhållit bidrag enligt den speciella miljövårdsförfattningen (SFS 1972: 293). I nedanstående sammanställning ingår nämligen även miljövårdsanläggningar, som erhållit statsbidrag enligt rationaliseringskungörelsen (SFS 1967: 453). Enligt underhandsuppgift från lantbruksstyrelsen omfattar statistiken även de gödselvårdsanläggningar som normalt ingår när stöd beviljas till nyeller ombyggnad av ekonomibyggnader. Detta måste särskilt uppmärksammas vid bedömningen av det särskilda miljöstödets omfattning och effekt. Separat statistik rörande bidrag enligt detta (SFS 1972: 293) är inte tillgänglig. 1972 (fr. o. m. 1/7) 1975 (t. o. m. 30/6) iS* 4 780 000 Statistiken omfattar endast och bidragsbeloppen har avrundats kronor. Anslaget till jordbrukets miljövårdsanläggningar ingår i anslaget Bidrag till jordbrukets rationalisering m. m. Detta anslag i statsverkspropositionen har räknats upp med den beräknade medelsåtgången till miljövårdsanläggningar. Medlen fördelas till de olika lant bruksnämndema genom lantbruksstyrelsen. Efter framställning från lantbruksstyrelsen kan regeringen medgiva vissa jämkningar inom den av beslutade anslagsramen. Jordbrukarnas ambitioner att fylla miljövårdslagens krav med förbud mot utsläpp av urin, gödselvatten och pressaft från ensilage har som synes av redovisningen ovan medfört ökade krav på ekonomiskt stöd. Myndigheternas övervakning genom kommunernas hälsovårdsnämnder torde successivt ha skärpts. Trots att miljövårdsanslagen ökats, har emellertid anvisade medel visat sig vara otillräckliga. För att minska medelsförbrukningen från miljövårdsanslaget skall lantbruksnämnderna enligt lantbruksstyrelsens anvisningar pröva inkomna ansökningar enligt gällande bestämmelser om stöd till jordbrukets och trädgårdsnäringens rationalisering. Först om sökanden eller brukningsenheten inte fyller villkoren enligt dessa bestämmelser prövas ansökan enligt bestämmelserna för miljövårdsstödet. Trots dessa åtgärder har det varit brist på medel. Således anger lantbruksstyrelsen i sina äskanden enligt årets statsverksproposition (prop. 1975/76: 100, bil. 11, s. 23) att det resterande behovet skulle vara omkring 4 milj. kr. varav 2 milj. till miljövårdsområdet. På grund av balanserade ansökningar förbrukades anvisade medel till miljövårdsåtgärder under löpande budgetår mycket snabbt. Enligt uppgift har flertalet lantbruksnämnder nästan helt förbrukat anslagsposten för miljövårdsåtgärder redan före årsskiftet. Utöver bidraget finansieras resterande del av kostnaderna som regel med hjälp av förhöjda bottenlån eller, när bottenlånemöjligheten helt utnyttjats, med lån med statlig lånegaranti. Även i det senare fallet har investeringstakten varit högre än statsmakterna kunnat förutse. Sålunda redovisas i årets statsverksproposition (bil. 11, s. 26) ett av lantbruksstyrelsen beräknat balanserat lånebehov av minst 10 milj. kr. vid utgången av /75. I propositionen redovisas även (bil. 11, s. 27) att lantbruksstyrelsen begärt att ramen för kreditgarantier för jordbrukets rationalisering för /76 ökas med 35 milj. kr. har lantbruksstyrelsen begärt (bil. 11, s. 24) att bidragsramen till jordbrukets rationalisering för /76 ökas med 4 milj. kr. I sina anslagsäskanden inför årets statsverksproposition har lantbruksstyrelsen med ledning av beräkningar från de olika lantbruksnämnderna föreslagit (bil. 11, s. 26) en ökning av kreditramarna för jordbrukets rationalisering med 71 milj. kr. jämfört med den ram som fastställts för innevarande budgetår. Detta belopp har under budgetbehandlingen minskats till 37 milj. kr. Lantbruksstyrelsen har, med påpekande att den förväntade ökade belastningen på miljövårdssidan inte har beaktats, föreslagit (bil. 11, s. 23) en höjning av anslaget till inre rationalisering inklusive miljövårdsåtgärder till 28 milj. kr. 11, s. Vid budgetbehandlingen har denna ram minskats till 25 milj. kr. För bedömning av behovet av miljövårdsåtgärder inom jordbruket torde det saknas underlag som avser hela landet. På initiativ av gjordes 1971 en inventering av förhållandena vid sammanlagt 352 gårdar med djurhållning. Ett av jordbruksområdena var beläget i , det andra i . Det visade sig då att av gårdarna saknade gödselplattor och saknade urinbrunnar. De flesta av dessa gårdar var mindre enheter. En genomförd undersökning genom har enligt underhandsuppgift givit ungefär samma resultat. Enligt lantbruksstatistiken 1974 fanns i landet omkring 90 000 företag med nötkreatur, ca 40 000 med svin och ca 10 000 med får. Fårbesättningarna torde i regel inte kräva några kostnadskrävande miljövårdsanläggningar, då utgödslingen kan ske efter stallperiodens slut och direkt på åker. Vid större svinföretag är gödselvårdsanläggningama i stort sett redan ordnade, och mindre besättningar torde som regel finnas i kombination med nötkreatur. En överslagsberäkning kan därför grundas på antalet företag med nötkreatur. Om man med ledning av tidigare nämnda inventeringar antar att gödselvårdsanläggningar saknas vid av företagen, skulle detta innebära att omkring 45 000 jordbruk med djurhållning saknar ifrågavarande anläggningar. Om man antar att djurhållningen läggs ner vid hälften av företagen inom den närmaste , återstår omkring 22 000 företag där miljövårdsanläggningar saknas. Om två tredjedelar av företagen upphör som självständiga företag, återstår ca 15 000 brukningsenheter där gödselvårdsanläggningar saknas. Det måste understrykas att detta är en grov överslagsberäkning, som dock ger en viss uppfattning om storleksordningen av behovet av miljövårdsåtgärder vid jordbruk med djurhållning. Mot den bakgrunden är det tidigare redovisade antalet anläggningar, omkring 3 300, vilka erhållit miljövårdsstöd, närmast av marginell betydelse. Enligt beslut om miljövårdsstöd till jordbruket och trädgårdsnäringen skall stödet upphöra med utgången av / 77. För industrins del upphörde motsvarande stöd . I statsverkspropositionen (prop. 1975/76: 100, bil. som förut citerats här, har redovisats (bil. 11, s. 9) att det sammanlagda statliga stödet till den äldre industrins miljövårdsanläggningar uppgått till 770 milj. kr. Det kan finnas anledning notera att utöver statsbidrag med högst av godkänt bidragsunderlag har på grund av arbetsmarknadsläget funnits möjligheter till förhöjda bidrag. Som exempel kan nämnas att för större delen av /72 fanns möjligheter till bidrag motsvarande högst av godkända kostnader. Även för större delen av /73 har förhörjda bidrag kunnat utgå, dock med högst . Uppgifter för följande budgetår finns inte tillgängliga. Från jordbrukets sida finns anledning att deklarera att jordbruket inom ramen för sina resurser är berett att vidtaga åtgärder inom miljövårdsområdet på samma sätt som den äldre industrin genomfört och under samma villkor. Detta innebär att resurserna måste ökas avsevärt i fråga om anslagsmedel. Personalen för projektering av jordbrukets byggnader inberäknat miljövårdsanläggningar har blivit klart otillräcklig inom ett flertal län, som framgår av lantbruksstyrelsens uttalande i statsverkspropositionen (bil. 11, s. 19). Även personalresurserna måste därför beaktas. Av resursskäl synes det vara nödvändigt att förlänga tiden för miljövårdsstödet till jordbruket. Enligt vår mening är de miljövårdande åtgärderna inom jordbruket av växande betydelse såväl för näringen själv som för allmänheten och samhället som helhet. Kraven på miljön ställs allt hårdare från de miljövårdande organen. Det gäller även andra områden än gödselvårdsanläggningarna som exemplifierats i motionen. Det är därför angeläget att miljöinsatserna kan ökas. Stimulansåtgärder från lantbruksnämnderna kan verksamt understödja jordbruks- och trädgårdsnäringens egna ansträngningar. Det finns också anledning erinra om att det här är fråga om objekt som praktiskt taget i sin helhet åstadkommer ökad sysselsättning. Entydiga bedömningar talar nu för att sysselsättningsmotivet bör ha stor prioritet . Med stöd av vad ovan anförts hemställes att uppdrar åt regeringen att göra en utvärdering av de miljövårdande åtgärderna inom jordbruks- och trädgårdsföretag samt att framlägga förslag om förlängning och utökning av den nu pågående stödverksamheten från och med /1978. . () i