mot · FZ021458 · 1976-01-25 00:00:00 — Motion 1975/76:1458 av m. fl. om förbud mot obligatoriska avgifter vid högre utbildning En utbildningspolitisk målsättning, som vid ett flertal tillfällen ställt sig bakom, talar om allas rätt till utbildning. Innebörden i densamma kan något förenklat spaltas upp i följande: a) alla skall ges möjlighet att erhålla den utbildning han/hon önskar; b) alla skall ha praktisk möjlighet att studera (ledighet för studier etc.); c) möjligheten att studera skall vara reell i bemärkelsen att den studerande inte skall behöva göra stora ekonomiska uppoffringar (studiefinansieringssystem). Naturligtvis kan flera andra aspekter läggas på utbildningssystemets utformning, men i fråga om de tre ovan nämnda bör ingen större oenighet råda. I den gamla universitets- och högskolevärlden var möjligheten att studera starkt beskuren för de mindre bemedlade. Höga terminsavgifter och dyra läromedel gjorde det hart när omöjligt för ungdom i gemen att komma i åtnjutande av utbildning. I takt med att kraven på arbetarnas såväl teoretiska som praktiska kunskaper steg, beroende på en ökad komplexitet och specialisering i arbetsprocessen, drevs utbildningspolitiska reformer fram, vilka hade till uppgift och syfte att tillfredsställa arbetslivets behov av mera duglig arbetskraft. En förutsättning för en sådan utveckling var att ett studiefinansieringssystem infördes och att de omättligt höga terminsavgifterna avskaffades. Med detta är inte sagt att det finansieringssystem som existerar på något sätt skulle tillfredsställa de krav folkflertalet med rätta kan ställa på en ekonomiskt tryggad situation under utbildningen. Detta pekar ju i en alltför entydig riktning den sociala rekryteringen till högre utbildning på. Även inom de nya yrkestekniska högskolorna, där de ekonomiska förmånerna är bättre än för övriga studerande, finns ett utbrett missnöje med den ringa ekonomiska kompensationen. kommunisterna för i ett annat sammanhang fram frågan om en förbättring av studiefinansieringssystemet. Att terminsavgifterna skulle ha avskaffats vid högre utbildning är en sanning med modifikation. Förvisso finns det inte längre någon avgift som den studerande måste erlägga till högskolemyndigheten som sådan för att få tillstånd att studera, men det existerar ändå avgifter som den studerande inte klarar sig ifrån. En grundläggande värdering när det gäller studier, landstings-kommunalt eller statligt anordnade, måste enligt kom munisternas mening vara att dessa bekostas av samhället. Det måste vara helt oacceptabelt att låta enskilda studerande betala obligatoriska avgifter. Dessa avgifter har stigit i rask takt, och vid vissa utbildningar kan de studerande tvingas betala . per termin för att få rätt att tentera - en nog så betungande utgift om man utgår från den ekonomiska situationen i vilken de flesta studenter befinner sig (studielånet + eventuella inkomster under ledighet). kommunisterna ser en stor fara i att dessa utgifter kan komma att stiga ännu mer och på så sätt äventyra den enskildes möjlighet att erhålla högre utbildning. Det kan inte finnas några som helst skäl för att behålla någon form av obligatoriska avgifter inom det officiella utbildningssystemet. Det torde vara en renlighetsfråga för att se till att alla sådana avgifter försvinner. Friheten att studera måste innebära en frihet från av staten påfordrade utbildningsavgifter. Med hänvisning till det anförda hemställes att uttalar sig för ett förbud mot alla former av obligatoriska avgifter inom det av stat och kommun reglerade utbildningssystemet. INGA (vpk) PER (vpk)