mot · FZ021150 · 1976-01-27 00:00:00 — av herrar i och om utvidgning av territorialhav Den havsrätt som gäller baseras Genévekonventioner. Dessa har dock blivit föråldrade på grund av den snabba tekniska utvecklingen. Olja, gas och mineraler kan nu utvinnas längre ut från kusten och på långt större djup än som förutsågs . Större fartyg och bättre metoder för fisket har medfört överfiskning. Tillkomsten av allt större handelsfartyg har skapat nya krav på strängare miljövårdsbestämmelser. gällande havsrätt saknar regler för hur stora delar av havets tillgängliga resurser av olja, gas och mineraler skall fördelas eller hur en sundare utvinning av levande tillgångar skall regleras. Arbetet med att skapa en modernare havsrätt startade efter ett förslag av representant i . förberedelser kunde FN:s tredje havsrättskonferens inleda sitt egentliga arbete i . Konferensen fortsatte i , och en ny session börjar i . Det är möjligt, men inte sannolikt, att årets session lyckas föra konferensens arbete till det avsedda resultatet: en överenskommen traktattext, som ersätter havsrätt. Ytterligare sessioner kan bli nödvändiga. Om flera svåra frågor råder ingen enighet. Det gäller t. ex. rätten till genomfart i kuststaternas territorialhav och genom s. k. internationella sund samt om utsträckning, rättigheter och skyldigheter i de föreslagna ekonomiska zonerna och på havsbotten. Däremot föreligger i stort sett enighet om en begränsning av territorialhavsbredden . Detta är glädjande, eftersom en sådan begränsning blir alltmer angelägen. Förvånansvärt många stater har - ofta på grund av att möjlighet att inrätta ekonomiska zoner saknas i gällande rätt - utvidgat sina territorialhav ända upp till 200 nautiska mils bredd, vilket inte strider mot någon nu gällande bestämmelse. Mer än 80 stater hävdar nu eller mer, medan mindre än 20 stater hävdar de klassiska tre milen. Denna utveckling har gjort Genévekonvention om territorialhavet och tilläggszonen närmast meningslös. har hävdat fyra nautiska mils territorialhavsbredd. Denna fråga reglerades (SFS 1966:374). försvarsutredning rekommenderade en utvidgning till (SOU 1968:10 s. 136). Frågan är dock ingalunda enbart en försvarsfråga. Kontroll av miljövårdsbestämmelser nära kusten är exempelvis ett allt viktigare krav. Däremot har fiskezoner ut från kusten inrättats först på 1969 och senare på ostkusten 1974. avtal med flera grannländer om uppdelning av kontinentalsockeln i enlighet med gällande rätt, och förhandlingar pågår om återstående gränser på oss omgivande sockel. Frågan om maximering - för flertalet stater en minskning men för eventuellt en ökning - av territorialhavsbredden till högst påverkas för vår del av flera faktorer. Vi hävdar redan fiskejurisdiktion ut . Begreppet tilläggszon i gällande rätt - för vår del området mellan 4 och där vi nu tillerkänns vissa rättigheter beträffande kontroll av tull- och immigrationsbestämmelser - kan komma att försvinna i den nya havsrätten. Det går heller inte att nu mera precist förutsäga vilka rättigheter kuststaterna kommer att få i de föreslagna ekonomiska zonerna eller hur breda dessa zoner kan bli. Självfallet behöver inte utvidga sitt territorialhav till 12 nautiska mils bredd bara därför att detta blir det maximalt tillåtna. Men en utvidgning skulle säkerställa full jurisdiktion ut från kusten, oavsett vad den nya havsrätten kommer att innebära för de rättigheter vi nu har mellan 4 och . Vi skulle således kunna fortsätta att hävda samma rättigheter som i tilläggszonen samt därutöver reglera bl. a. utvinning av olja och andra fyndigheter, fisket, sjötrafiken och miljövråden och kontrollera hur av oss utfärdade bestämmelser efterlevs. I en eventuell ekonomisk zon utanför territorialhavsgränsen kan vi å andra sidan bara räkna med att få en begränsad jurisdiktion. Några nackdelar kommer en utökning knappast att medföra. Den internationella enigheten om 12-mils-formeln utesluter säkerhetspolitiska problem. Principen om okränkbarheten av de nuvarande gränserna i , som ingår i den europeiska säkerhetskonferensens slutdokument, har avsiktligt formulerats så, att utflyttning av territorialhavsgränser inte förbjuds, så länge som andra staters territorium inte berörs. Ökade försvarskostnader skulle det ökade territoriet knappast heller medföra. Fördelarna med en utökning synes uppenbara. Åtgärden bör genomföras snabbt, helst efter det att överenskommelse om en ny havsrättskonvention har uppnåtts eller om förhandlingarna skulle dra ut eller bara leda till delresultat; detta för att undvika juridiskt tomrum mellan den gamla och den nya havsrätten. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om förberedelser för en utvidning av territorialhav. () ()