ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ02785 · 1976-01-21 00:00:00 — Motion 1975/76:785 av herrar i Öskevik och Karlehagen om höjt anslag till Medicinsk forskning På grundval av skilda undersökningar måste konstateras att alkoholmissbruket i vårt land tenderar att öka. Denna ökning är mest markant i lägre åldersgrupper. Det ökande bruket och missbruket av alkohol motiverar ökade insatser från samhällets sida. Dessa samhällets åtgärder måste självklart i förebyggande syfte påverka utformningen av socialpolitik och samhällsplanering liksom uppbyggandet av effektiv vård för människor med alkoholproblem. Jämsides med dessa åtgärder är det emellertid högst angeläget att effektivt stödja sådan medicinsk forskning som kan klarlägga orsakerna till alkoholmissbruk och ge underlag för adekvata åtgärder från samhällets sida. Dessa frågor förutsätter vi kommeratt utförligt behandlas i den av regeringen aviserade propositionen om alkoholpolitiken. Vi vill emellertid i det här sammanhanget påpeka att redan under nästkommande budgetår insatser behöver göras för att öka resurserna för den basala medicinska alkoholforskning som syftar till att klarlägga de beroendeframkallande medlens verkningsmekanism. framhåller i petita 1976/77 att alkoholgrundforskningen inom en rimlig tid kan ge värdefulla upplysningar om alkoholens och dess ämnesomsättningsprodukters verkningsmekanism och därmed också ge möjligheter till att bekämpa alkoholmissbruket. Man framhåller att har ett genombrott gjorts i studierna av de enzymer som omsätter alkohol, vilket ger möjligheter till framställningen av långtidsverkande föreningar med antabuseffekt. har för /77 redovisat ett medelsbehov som med ca 35,6 milj. kr. Rådet framhåller att man redovisar de behov av anslag som det finnér rimligt med hänsyn till den medicinska vetenskapens utveckling och till den forskningspotential som föreligger inom landet. I bilaga 10 till budgetpropositionen anför departementschefen att omfattningen av alkoholmissbruket och det faktum att missbrukarna återfinns i allt yngre åldersgrupper motiverar en ökad forskningsinsats inom detta viktiga område. Departementschefen föreslår emellertid att anslaget till medicinsk forskning ökas med endast 7,3 milj. kr. Då detta anslag inte på långt när motsvarar det av rådet redovisade medelsbehovet kan man befara att även forskningen rörande beroendeframkallande medel blir lidande. Vi anser att det vore synnerligen olyckligt om den grundforskning som lovar att snabbt leda till betydelsefulla resultat skulle hämmas av brist på resurser. 1* 1975/76. 1975/76: 785 att anslaget till medicinsk forskning räknas upp med 1 milj. kr. och att dessa medel används för forskning rörande beroendeframkallande medel. Med hänvisning vad som ovan anförts hemställes att till Medicinsk forskning (E 51) för /77 anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med 1 milj. kr. förhöjt reservationsanslag av . () i Öskevik
mot · FZ02786 · 1976-01-22 00:00:00 — Motion 1975/76: 786 om den s. k. hemrumsprincipen på högstadium I samband med genomförandet av förändrades principerna gällande högstadieelevernas skollokaler. Man övergick bl. a. av pedagogiska skäl till ämnesrumsprincipen (varje ämne sin institution) från den gamla klassrumsprincipen. Oavsett vilken administrativ grupp högstadieeleven tillhör byter han arbetslokal mellan snart sagt varje 40-minutersperiod. De senaste årens undersökningar när det gäller elevernas trivsel i sin skola (speciellt IEA-undersökningen) har visat att svenska högstadieelever känner vantrivsel, och rapporterna om vandalisering och skolk antyder en liknande situation. Läroplanen för yttrar i kapitlet "Mål och riktlinjer: Självfallet bör eleverna ha ett medansvar i fråga om att vårda och förbättra skolmiljön. För låg- och mellanstadieeleverna, som har ett eget klassrum och en egen bänk, är det relativt lätt att känna ansvar och hänsyn för den gemensamma arbetsmiljön. Den trygghet som klassrummet ger finns när eleverna kommer upp på högstadiet. De hänvisas till en rad olika institutioner och tilldelas i de flesta fall ett skåputrymme för förvaring av ytterkläder och skolmateriel. Någon möjlighet att ta ansvar för sin skolmiljö innebär detta inte. trycker hårt på läroplanens ord om ansvar hos eleverna för den egna arbetsmiljön. har viss debatt ägt rum om den s. k. hemrumsprincipen. Förverkligandet av denna skulle betyda att läroplanens och SIA:s ord om medansvar skulle kunna gälla även högstadieeleverna. Med hänvisning till det anförda hemställs att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om hemrumsprincipen när det gäller skolbyggnader och dessas användning.
mot · FZ02787 · 1976-01-22 00:00:00 — Motion 1975/76: 787 om ökning av antalet platser för praktisk yrkesorientering, m. m. I skolstadgans 5 kap. 10 § omtalas den obligatoriska praktiska yrkesorienteringen i årskurser 8 och 9. i årskurs 8 sker denna i form av tre centralt anordnade studiebesök och i årskurs 9 i form av en praktikperiod om två sammanhängande läsveckor (pryo). Skolan har en väl utbyggd organisation med YOS-centraler länsvis organiserade för anskaffning och fördelning av studiebesöks-och pryoplatser. Den lokala skolan förbereder och efterarbetar de populära inslagen i skolarbetet med insatser av ämneslärare och yrkesvalslärare-syokonsulenter. Mycket tyder dock på att skolans obligatoriska praktiska samhällsorientering inte ännu är tillräckligt förankrad i arbetslivet. som de senaste årens skol- och samhällsdebatt talar om vikten av ökad förståelse mellan olika yrkesgrupper, om praktisk arbetslivsorientering för bl. a. lärare, om skolans slutenhet etc. minskar uppenbarligen antalet tillgängliga pryoplatser och studiebesöksmål. Av olika skäl tycks benägenheten att ta emot tonåringar på arbetsplatserna minska. Resultatet har bl. a. blivit att vissa kommuner fått erbjuda eleverna pryo i sin egen skola, något som knappast ökar kunskap om och förståelse för världen utanför skolan. Med hänvisning till det anförda hemställs att åtgärder vidtas som syftar till att vi får ett tillfredsställande antal studiebesöks- och pryoplatser för elever på högstadium.
mot · FZ02789 · 1976-01-23 00:00:00 — Motion 1975/76:789 om en gemensam styrelse för skogsinstituten Genom beslut vid riksdag inrättades två skogsinstitut lokaliserade till respektive . Som grund för beslutet låg förutom prop. 1969:1 den utredning som verkställts av (), SOU 1967:38. Propositionen avvek från utredningen på flera punkter. Föredraganden ansåg således, till skillnad från SYK, att någon särskild styrelse för skogsinstituten ej var erforderlig. Skogsinstituten har därmed kommit att lyda direkt under SÖ. Sedan propositionen framlagts uppdrog regeringen till ÖJST (för behandling av vissa frågor rörande jordbrukets, skogsbrukets och trädgårdsnäringens skolor) att framlägga förslag angående organisationen, utbildningens utformning och resursbehoven vid skogsinstituten. över detta deluppdrag framlades den 9.10.1969. Därvid framhöll ÖJST att om ingen styrelse inrättades borde dock en undervisningsnämnd finnas vid skogsinstituten. Som bekant har inte heller någon undervisningsnämnd blivit inrättad. Ledningen av varje skogsinstitut handhas alltså endast av en rektor, som samråder med kollegiet. I längden är en sådan anordning inte tillfredsställande. Rektor har behov att dela sitt ansvar med särskilda förtroendemän i frågor som rör lärartillsättning, förslag till anslagsäskanden, organisationsfrågor, föreskrifter och anvisningar rörande den kamerala verksamheten m. m. Om styrelsen har en allsidig och fackkunnig sammansättning kan den även fungera som undervisningsnämnd. Det förtjänar också påpekas att det torde vara ett ytterst sällsynt förhållande att en utbildningsanstalt av skogsinstitutens typ, med så skilda avnämaregrupper, saknar egen styrelse. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär att en gemensam styrelse inrättas för de i motionen nämnda skogsinstitutioner. () ()
mot · FZ02790 · 1976-01-22 00:00:00 — Motion 1975/76: 790 av och om undersökning av grundskoleelevers syn Förden som läser dåligt kan tillvaron bli mycket besvärlig. Inom strävar man därför efter att ge specialpedagogisk hjälp till lässvaga barn. En mängd olika faktorer, som t. ex. fysiska, sociala, intellektuella och emotionella, kan orsaka lässvårigheter. För att kunna ge adekvat hjälp behöver man finna orsaken till dessa svårigheter. Till alla de faktorer som kan ge lässvårigheter hör synfel. Dessa är av varierande slag som när- och översynthet, dåligt eller abnormt samarbete mellan ögonen. Ögonläkare har konstaterat att dåligt samarbete mellan ögonen kan leda till trötthet och värk i ögonen och pannan, oftast mest uttalat vid läsning och annat närarbete. Ett ibland förekommande dubbelseende vid latent skelning kommer bokstäverna att flyta ihop, varvid läsning kan bli omöjlig eller ge så starka besvär, att den endast kan ske korta stunder. En särskilt grundlig ögonundersökning av varje barn med läs- och skrivsvårigheter borde företas inom skolan. Den vanliga synkontrollen i är inte tillräcklig för att konstatera och mäta exempelvis dåligt samarbete mellan ögonen. Kan läsinlärningen underlättas med hjälp av glasögon eller synträning, bör elever i behov av den hjälpen också fl den. Det är även av betydelse för lärare att 11 information om synfel hos eleverna. Den ökar möjligheterna att anpassa undervisningen efter den enskilde eleven. Med en särskilt grundlig ögonundersökning skulle man kunna förhindra att elever lämnar med läs- och skrivsvårigheter på grund av oupptäckta synfel. Med hänvisning till det ovan anförda föreslås att hos regeringen hemställer att motionen överlämnas till skolhälsovårdsutredningen för beaktande. () ()
mot · FZ02792 · 1976-01-22 00:00:00 — Motion 1975/76: 792 av m. fl. om höjt anslag till Bidrag till mot cancer 1975/76:100 om bidrag till mot cancer framgår att föreslagna medel för cancerforskning är oförändrade för nästa budgetår. Av flera anledningar måste man ställa sig frågande till detta. har cancerframkallande produkter upptäckts i stigande skala. Till och med inom sjukvården användes material som bevisligen är cancerframkallande. Kemiska preparat och skilda slag av arbetsmaterial är ett hot mot många människor vid allt fler arbetsplatser. Den pågående forskningen avslöjar allt fler objekt av riskkaraktär. Skyddsombudens ansvar ökar och deras ingripanden kommer tätare. Men det är ju inte främst genom skyddsombuden vi skall klara oss mot riskerna utan genom att riskerna elimineras i den förebyggande forskningen. Med den utbredning som cancern har och det hot som människor erfar måste man fråga sig: hur kommer det sig att cancerforskningen kan drabbas av oförändrad medelstilldelning? Ja, den är rent klart försämrad genom inflation och penningvärdeförsämring. Ännu mer besvärande är det att andra forskningsområden, t. ex. atomforskning, som i sig själv innebär ett växande hot mot mänskligheten, för allt större belopp. Med tanke på den allmänna utbredning som cancern har, det hot som den utgör gentemot vårt släkte och den belastning som den utgör för vår sjukvård, så borde den vara nog så iögonfallande för att effektivt åtgärdas. I varje fall borde cancerplågan ej fö bero på brist på forskningsmedel. Med tacksamhet kan man notera att ej ansett det möjligt att ur sitt magra anslag ta medel för anslutning till ansökan om medlemskap i for Research on Cancer (1ARC). För detta medlemskap har mot cancer begärt särskilda medel. Att ett bättre forskningsutbyte eljest skulle vara värdefullt är förståeligt. För att komma till ett bättre och snabbare resultat i kampen mot cancern är det förståeligt att upprepar sitt förslag i sin hemställan om statsbidrag med upp till 1 /8 av anslaget Medicinsk forskning, vilket skulle ge cancerforskningen helt nya möjligheter. En höjning av anslaget är i högsta grad angeläget. Den profylaktiska arbetsformen är genomgående för samhället den sparsammaste åtgärden. mot cancer bör därför fö en uppräkning på . 1975/76: 792 Med hänvisning till det ovan anförda hemställes att hos regeringen begär att anslaget till Bidrag till mot cancer höjs till . () MAJ ()
mot · FZ02794 · 1976-01-23 00:00:00 — 1975/76 794-801 om lokalisering av ett skogsinstitut till kommun Genom riksdagsbeslut skall det finnas två skogsinstitut i landet. Ett för med placering i och ett i norra delen av landet med placering i . Beslutet att förlägga det norra skogsinstitutet till rönte stark kritik redan vid riksdagsbehandlingen, då det skulle innebära att den tidigare skogsskolan i i skulle tvingas flytta, vilket bl. a. med hänsyn till att skolan förfogade över ändamålsenliga lokaler och god tillgång till övningsskog skulle innebära onödiga kostnader. De skäl som anfördes mot en flyttning från till gäller i än högre grad. i förfogar över lokaler, som med relativt små förbättringar bör kunna fungera tillfredsställande . Därtill kommer god tillgång till övningsskog. Starka regionalpolitiska skäl talar numera därutöver för att skolan, som är belägen inom nuvarande kommun, ej förflyttas. I underlaget för" länsplanering 1974 för redovisas en mycket stark nedgång i antalet sysselsatta inom kommun,och prognosen förde närmaste åren är även den negativ. Mot den bakgrunden bör statsmakterna inte bidra till en ytterligare försämring av läget i kommunen. Det har gått beslutet om förflyttningen fattades, och då några åtgärder ännu ej vidtagits för förflyttningen och skolan bevisligen fungerar tillfredsställande, så finns det starka skäl att nu ompröva riksdagsbeslut. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att med frångående av beslut beslutar att det norra skogsinstitutet skall vara lokaliserat till i kommun. 1 1975/76.
mot · FZ02795 · 1976-01-23 00:00:00 — av m. fl. om åldersgränsen för tillträde till viss vuxenutbildning Av budgetpropositionen framgår att studerande, även om han eller hon inte uppfyller ålderskravet på , skall kunna antas till gymnasieskolekurs inom vuxenutbildning. Villkoren är att det är fråga om ett ämne som han eller hon behöver för att bli behörig till viss högskoleutbildning och att den studerande inte har möjlighet att läsa detta ämne inom ramen för utbildning i den vanliga gymnasieskolan. /75 påbörjade ca 75 000 studerande utbildning i gymnasieskolan. För ca 19 000 av dessa hade inte förstahandsönskemålet vad gäller studieväg kunnat bli tillgodosett. Givetvis är det inte möjligt att, med hänsyn till samhällets begränsade resurser, åstadkomma en totalanpassning av platstillgången i gymnasieskolan till de sökandes efterfrågan. Inte heller torde det ur arbetsmarknadssynpunkt vara lämpligt med en sådan anpassning. har emellertid i sitt betänkande "Arbete åt alla kraftigt betonat angelägenheten av att ungdomar i åldern bereds tillfälle till en utbildning som de finnér ändamålsenlig och intresseväckande. Alternativet är annars ofta studieavbrott och/eller arbetslöshet. Det finns många kommuner i vårt land som saknar vissa av gymnasieskolans yrkesinriktade linjer. (Jfr t. ex. livsmedelsteknisk linje som inte finns på ort norr om .) Utbildningsutbudet blir i dessa fall till en del begränsat. Nyssnämnda dispensregel beträffande ålderskravet borde därför utvidgas till att omfatta även studerande som söker till sådan yrkesinriktad kurs inom den kommunala vuxenutbildningen som saknar motsvarighet vid den gymnasieskola till vars upptagningsområde den studerande hör. Genom ett sådant medgivande motverkas också den regionala obalans som råder i fråga om olika orters utbildningsutbud. Åberopande det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om vidgad möjlighet till dispens från ålderskravet för tillträde till viss yrkesinriktad vuxenutbildning. () HANS NYHAGE (m) () . NISSER (m)
mot · FZ02796 · 1976-01-23 00:00:00 — om decentralisering av högskoleutbildningen Den traditionella högskoleutbildningen har delvis varit förlagd till universitetsfilialer. Även om tillströmningen av högskolestuderande tillfälligt har minskat, så finns det ingen anledning anta att filialverksamheten kommit i fara. Tvärtom synes numera enighet råda om hur värdefullt det är att flera studerande har tillgång till högskoleutbildning i någorlunda närhet av sin hemort. Inte minst ur vuxenutbildningens synvinkel framstår ett sådant förhållande som angeläget. I olika sammanhang har fråga väckts om tiden nu inte är mogen för en ännu längre gående decentralisering. I motioner i har från olika delar av landet framförts synpunkter i denna fråga. Sålunda har tidigare för läns vidkommande tanken om förläggning till , och av sådan högskoleutbildning med stöd av universitetsfilialen i och högskolan i förts fram. som jag upprepar dessa tankar vill jag föra in en ny aspekt i sammanhanget. Det finns ett antal välskötta folkhögskolor runt om i riket. Många av dessa har numera utöver de traditionella längre kurserna också många andra typer av utbildning, inte minst vuxenutbildning. Enligt min mening borde man överväga att med folkhögskolorna som bas låta ett antal högskolestuderande bedriva sin verksamhet i tämligen omedelbar närhet av hemorten. Folkhögskolorna, dess rektorer och lärare skulle säkerligen inspireras i sitt arbete, om också högskoleutbildning i samarbete med högskolor och universitetsfilialer kunde knytas till folkhögskolorna. Det borde dessutom kunna bli en värdefull del i den nyorientering av folkhögskolornas inriktning som för sägas vara aktuell. Med anledning av det anförda hemställs att beslutar undersöka möjligheterna att ytterligare decentralisera den traditionella högskoleutbildningen bl. a. genom samarbete mellan högskolorna och folkhögskolorna.
mot · FZ02797 · 1976-01-23 00:00:00 — I SFS 1974:441 förordnas instruktion för . 2 fc stadgar bl. a. att Styrelsen granskar läromedel enligt kungörelsen (1974:438) om registrering och granskning av vissa läromedel. I Aktuellt från nr 7, 1974/75 har bl. a. följande fastslagits: II S Vid granskning enligt 9 eller 10 S skall pröva om läromedlet behandlar innehållet på ett sakligt och allsidigt sätt samt om läromedlet även i övrigt står i överensstämmelse med avsnittet mål och riktlinjer i läroplanen. Uppfyller läromedlet de villkor som avses i första stycket skall godkänna materialet. 14 § Mot beslut i ärende om registrering eller granskning av läromedel får talan ej föras. SÖ anges nämndens sammansättning, bakgrund och syfte, objektivitetsgranskningens omfattning och innehåll samt handläggningsordning. Genom att ett beslut av läromedelsnämnden icke kan överklagas måste kraven på nämndens objektivitet ställas höga. Tyvärr har tvivel på detta framkommit, speciellt vad gäller handläggningsordningen, som kritiserats på grund av att den icke följts utan tillämpningen har varit slumpmässig. Ett förlag, , , har med anledning av att förlaget ansett att handläggningen varit felaktig ur såväl principiell som formell synpunkt. I sitt utlåtande i detta ärende av den 13.11.1975 (Dnr 1048/75) sägs följande på s. 17: Det framgick således att hade förändrat förutsättningarna för läromedelsgranskningen under pågående behandling på så sätt att läromedel underkändes utan att producenten gavs möjligheter genom förändringar tillgodose nämndens krav. Detta kunde inte anses stå i överensstämmelse med riksdagsbeslutet. Avslutningsvis (å s. 24) säger följande: Med dessa uttalanden anser jag de i anmälan upptagna punkterna vara besvarade. Jag vill dock avslutningsvis framhålla följande. Även om det från formell synpunkt inte kan riktas någon kritik mot läromedelsnämndens handläggning av ärendet kan diskuteras om denna i allo är ägnad att föra ärendet framåt på ett verkligt meningsfullt och konstruktivt sätt. Jag tänker då särskilt på det förhållandet att producenten tillställts granskningsutlåtandena allteftersom dessa avgetts och uppmanats att inkomma med yttrande häröver utan att han därvid kunnat fä besked om hur man hos nämnden sett på saken. Han har alltså nödgats argumentera i viss mån i blindo, då han ej vetat vad som var relevant i nämndens ögon, med risk att förlora i tempo. Enligt min mening bör därför Handläggningsordningen för gransk ningsärenden hos läromedelsnämnden ses över. Åberopande det anförda hemställs att hos regeringen begär att instruktionen för granskning av läromedel utformas så, att läromedelsproducenten alltid ges tillfälle bemöta eventuella anmärkningar innan definitivt beslut fattas i samt att om godkännande icke lämnats, denne alltid skall erhålla motivering och besked om i vilka avseenden läromedlet behöver omarbetas för att kunna godkännas.
mot · FZ02799 · 1976-01-23 00:00:00 — av herrar Ekinge och Henmark om en tvärgående landningsbana vid flygplatsen i För det gotländska näringslivets fortbestånd och utveckling är välordnade och säkra flygförbindelserav grundläggande betydelse. Vi tror att full enighet råder om detta. Svagheten som vidlåder flygplatsen i är att den är utrustad med endast en start- och landningsbana, vilken går i nord-sydlig riktning. Detta reducerar flygplatsens möjligheter att svara upp mot sådana välordnade och säkra flygforbindelser,som behövs för att undvika störningar i trafiken. är med sitt läge utsatt för ganska omfattande västliga vindar. Dessa kan understundom vara av icke obetydlig styrka. När sådana förhållanden råder kan flygplanen icke landa på den befintliga banan. Det säger sig självt att uppskjutna eller uteblivna transporter i fråga om personbefordran, sjuktransporter, frakt av post och varor etc. kan få mycket allvarliga konsekvenser för befolkningen och för näringslivet på ön. För att åstadkomma en nödvändig komplettering av start- och landningsmöjligheterna bör en ytterligare bana anläggas i väst-östlig riktning, dvs. i förhållande till den befintliga en tvärgående bana. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär utredning och förslag om anläggande av en tvärgående landningsbana vid flygplatsen i . () ()
mot · FZ02803 · 1976-01-23 00:00:00 — Motion 1975/76:803 av herrar i och om införande av ett interrailkort för pensionärer Genom en internationell överenskommelse, i vilken medverkar, har ungdomar beretts möjligheter att med ett särskilt kort resa billigt på järnväg och bese andra länder. Kortet kostar nu , och för det får man resa kors och tvärs inom ett flertal europeiska länder . Kortet köps i det egna landet och berättigar där till resa på halv biljett. Kortet har blivit mycket uppskattat, och det är många ungdomar som på detta sätt fått resmöjligheter som man annars inte skulle ha haft. Visserligen reser allt fler även äldre människor nu utomlands, men det finns säkert många som är pensionerade och vilka inte alls haft samma möjlighet som dagens ungdom att se främmande länder. De charterresor som finns till speciella turistmål tillgodoser ofta inte pensionärernas önskemål. Andra färdsätt är däremot som regel för dyra för individuella resor för den som har en knapp pension. Om det förnämliga utvidgades till att gälla inte endast för ungdom utan även för pensionärer, skulle säkert många människor med goda krafter och mycken fritid, i varje fall inom , kunna förverkliga sitt livs resdrömmar. Genom den sänkta pensionsåldern har detta nu ännu högre aktualitet. Under hänvisning till det anförda hemställs att ger regeringen i uppdrag att verka för en internationell överenskommelse om införande av även för pensionärer. () ()