mot · FZ021638 · 1976-01-23 00:00:00 — av m. fl. om en effektivare avfallshantering Ändamålsenlig och framsynt avfallshantering är en nödvändighet för att samhället skall fungera tillfredsställande. har huvudvikten lagts vid att avfallet samlas ihop och transporteras från bebyggelsen med rimlig regelbundenhet. Den lagstiftning, som finns, går också i stort sett ut på detta. Däremot ägnas ringa uppmärksamhet åt vad som händer med avfallet på dess slutstation. En redovisning av hur avfallet hanteras finns i sammanställning Avfallsanläggningar i , som är den första i sitt slag och som kom . Redan det att problemet inte studerats ingående i inventeringens form ger en anvisning om att myndigheterna inte ansett frågan vara brådskande. Detta beklagar vi. Enligt vår uppfattning borde den ha varit löst vid det här laget. sammanställning ställer problemet i blixtbelysning. Här skall bara nämnas att det finns ca 1 200 soptippar i landet och att det i en tredjedel alltjämt pågår öppen bränning av avfall, vilket inte är tillåtet. Bränning i särskild ugn och deponering är annars de vanligaste metoderna. Under förutsättning att de sköts enligt viss mall anses de också vara former av tillfredsställande avfallshantering. Vi har en annan uppfattning om detta. Vi anser att bränning och deponering om det så sker med minsta möjliga miljöskadeverkan och enligt gällande bestämmelser är förlegade metoder, som endast bör tillgripas som sistahandsutvägar och då med sådant material som inte går att nyttiggöra på annat sätt. Vi vill bestämt hävda att avfall är f. d. råvaror som genom lämplig behandling går att använda på nytt. Vi anser att återvinning måste vara den principiella riktlinjen för modern avfallshantering. Endast det faktum att råvaror av intresse för produktionen ännu går att uppbringa, gör att myndigheter och företag inte bryr sig om att återvinna bristråvaror. Men vi är snart i den situationen att vi måste ta vara på råvaror, som det börjar bli ont om. Och om inte förr måste vi ha fullgoda metoder för en långt gående återvinning. Som exempel på en avancerad avfallshantering vill vi nämna ett enskilt italienskt företag, Societå Reutilizazione Agricola Industriale (SORAIN); det svarar för hanteringen inom en sektor av och på kommunens uppdrag. Processen är helt kort denna: Automatisk sortering inleder. Ingen sortering har gjorts i hushållen. Metall pressas i balar på 150 kt efter utbränning och avtenning och säljs till järnbruk. Man beräknar att av avfallsmängden består av metall. Papper omvandlas till pappersmassa och säljs till pappersbruk. av avfallet tas om hand på detta sätt. Av det organiska avfallet omvandlas en del till kreatursfoder i form av pellets (centimeterlånga, millimeterbreda stavar). Produkten är avvattnad, lätt att frakta, fri från smittämnen och innehåller protein och fiber. är lätt att sälja. av avfallsmängden omvandlas på detta sätt. Kompost produceras i form av pellets, som också är lätt att sälja. Glasinnehållet skall man också ta vara på, men man har ännu inte löst problemet. Plastinnehållet hoppas man kunna återvinna. Metoden tycks klar på laboratoriestadiet. Ytterligare en del nedbrytbart material görs till enklare kompost, som man dock inte är helt nöjd med, bl. a. därför att den innehåller plastbitar tvilket gör den svår att sälja. Vikten komposten är inte avvattnad anses också vara ett problem. Det som inte kan återvinnas bränns i ugn, vars värme används på olika sätt i produktionen. Speciella maskiner har konstruerats av företaget, som är i drift . En liknande anläggning finns utanför , och även om man där inte har lika långt gången återvinning, är det i stort sett samma processer som används. kommun utnyttjar företaget som entreprenör. Ytterligare ett par siffror: SORAIN tar hand om /dag och betalar ca /ton för detta. Till entreprenörer som deponerar avfall betalar kommunen /ton, medan de som komposterar avfallet får /ton och de som bränner får /ton. Detta är siffror som borde uppmärksammas av alla som förordar bränning som slutlig lösning av avfallsproblemet. Som framgått pågår alltjämt utvecklingsarbete vid företaget. Man är inte helt nöjd med alla processer eller har inte klarat problemen med försäljning. Andra problem torde också finnas. Frågan om innehållet av tungmetaller och andra kemikalier i kreatursfödan och i komposten är inte heller klarlagd, även om företaget anser att halterna är försumbara. Vi har velat redogöra för denna avancerade metod för att visa att det internationellt finns ett betydande intresse för utveckling av avfallsåtervinning inom denna samhällssektor. Veterligen saknar motsvarighet till denna ambitiösa anläggning. Det är inte alls säkert att den och de metoder, som den är baserad på, lämpar sig för svenska förhållanden. Men en sak är klar, den innebär ett steg på vägen mot en riktigare avfallshantering. Målet måste bli att ta vara på så mycket som möjligt på ett så vettigt sätt som möjligt. Vi vet att det runt om i landet finns ambitioner hos kommunerna, och även hos landstingen att åstadkomma fullgoda anläggningar för avfallshantering. Tyvärr har man inte nått längre än till deponering och bränning. Vad bränning beträffar har pyrolysmetoden förts fram som ett tänkbar alternativ. Vi vill gärna hålla med om att det kan vara det, men endast när det gäller att ta hand om avfall, som inte kan nyttiggöras på annat sätt. Planer på kompostering nämns också. Det alternativet är utmärkt under förutsättning att det ger en produkt där smittämnen av olika slag oskadliggjorts, och halten kemikalier är klarlagd. Kompost är ett bra jordförbättringsmedel, men den som ämnar använda det måste ha klart för sig innehållet och placera komposten på lämplig jord, och den odling som skall ske måste anpassas efter halten kemikalier. I detta sammanhang vill vi gärna peka på det angelägna i att få bättre kontroll på vad hushållen gör med kemikalierna. Genom information borde allmänheten få klart för sig det olämpliga i att slänga kemikalier i sopsäcken. Vi vill emellertid poängtera att den italienska metoden inte förutsätter sortering i hushållen. Det krävs glädjande nog inte heller sortering i anläggningen. Tendensen i beträffande avfallshantering präglas av efterblivenhet såväl i fråga om ambition som teknik. Och tekniken är helt beroende av ambitionerna. Den kostar inte så mycket jämfört med de värden som står att återvinna. Metoder och maskiner, som lämpar sig för våra breddgrader, bör kunna utvecklas. Enligt vår uppfattning måste staten sätta in avsevärt större effektivitet, när det gäller avfallsforskning. De försök och studier som pågår är helt otillräckliga. Detta har tidigare påpekats i folkpartimotioner, och det måste på nytt betonas med skärpa. I kalkylerna för avfallshantering får vi aldrig utgå ifrån att en anläggning skall kunna bli självbärande. Det är en önskedröm om det kunde bli så. Däremot kan kostnaderna nedbringas genom t. ex. försäljning av produkter. Priset på dem måste sättas lågt och med hänsyn till de omständigheter som råder på orten. Och man måste alltid väga in den vinst det innebär att vi återvinner sådant som annars skulle gått till spillo. , som väl torde vara pådrivande i detta sammanhang, har tyvärr bara funnits och saknar ännu tillräckliga resurser. Avdelningen vet att det nu växer upp mångmiljonanläggningar, som i regel uteslutande kommer att syssla med bränning. Den vinst detta kan ge i energi får icke vantolkas så att man tror att det gäller återvinning. Här är det inte fråga om annat än destruktion av värdefulla råvaror. Deponering producerar ingenting alls. Det är nödvändigt att både principiellt och praktiskt tar ställning i denna fråga. Principiellt genom att uttala nödvändigheten av en långt gående återvinning ur avfall, praktiskt genom att ställa till förfogande medel för erforderlig målforskning, experimenterande av praktiska metoder osv. Meed hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att uttalar att avfallshanteringen i inriktas på återvinning, 2. att hos regeringen begär att en utredning tillsätts med uppgift att skyndsamt arbeta fram uppgifter rörande kostnader, teknik och tidsåtgång för övergång till modern avfallshantering byggd på återvinning, 3. att hos regeringen begär förslag om ett program för ökade forsknings- och utvecklingsinsatser för att möjliggöra en bättre avfallshantering. () ()