mot · FZ021140 · 1976-01-26 00:00:00 — av m. fl. om tillbakadragande av utländska trupper från Koreafrågans behandling vid FN:s generalförsamlings 30:e möte innebar en avgörande vändning gentemot föregående år. antog generalförsamlingen en resolution som klart gick emot den amerikanska aggressionspolitiken i och vilken krävde ett upplösande av det s. k. FN-kommandot i och ett tillbakadragande av alla utländska trupper från med syftet att det nuvarande vapenstilleståndsavtalet i ersätts av ett fredsavtal. Därmed tycktes en av de sista kvardröjande resterna av det amerikanska stormaktsmissbruk av världsorganisationens namn och prestige gå mot sin upplösning. Emellertid lyckades under samma generalförsamling få sitt eget resolutionsförslag antaget, vilket var specifikt konstruerat för att få FN:s godkännande för en fortsatt amerikansk truppnärvaro i . Sålunda antogs vid generalförsamlingens 30:e möte två motstridande resolutioner i Koreafrågan. Det mest anmärkningsvärda var att även föregående år valde att sluta sig till den krympande skara som stöder den amerikanska Koreapolitiken i FN-omröstningarna, ett agerande som ställer allvarliga frågor om konsekvens och princip i svensk utrikespolitik. Innebörden av det amerikanska voteringsnederlaget i FN är klar. Världsopinionen accepterar inte längre att FN:s namn tas i brukfören imperialistisk stormakts syften. Ställd inför detta faktum sökte i sitt resolutionsförslag få det att framstå som om man vore villig att upplösa det s. k. FN-kommandot i , vilket tjänat som täcknamn för de amerikanska aggressionsstyrkoma i . Den amerikanska villigheten att dra tillbaka "FN-styrkorna var dock endast skenbar, då efter att under envist insisterat på att samtliga deras trupper i varit stationerade där i enlighet med FN:s resolutioner nu plötsligt hävdade att endast 300 av de 40 000 man starka amerikanska aggressionstrupperna i stod under FN-kommando. Följaktligen skulle vid en upplösning av ''FN-kommandot endast 300 man dras bort. Resten av aggressionsstyrkan skulle kvarstanna med FN:s implicita godkännande . En dylik lösning skulle innebära ett allvarligt brott mot både vapenstilleståndsavtalen och mot den gemensamma nord-sydliga kommunikén , vilken stadfästes av generalförsamlingen genom ett konsensusbeslut . förespråkar klart i sin 60:e paragraf en fredlig lösning och ett tillbakadragande av alla utländska styrkor från . Vidare har den amerikanska s. k. omdisponeringen från FN-styrkor till USAtrupper föregående år skett i strid mot vapenstilleståndsavtalets stadganden. Den gemensamma nord-sydliga kommunikén säger klart ifrån att skall genomföras utan utländsk inblandning. Då kommunikén undertecknades framhölls från och att de amerikanska truppernas fortsatta närvaro i inte var något brott mot uttalandet av den anledningen att de just inte var amerikanska trupper utan endast stationerade i som medlemmar av Fn-kommandot. Det går således inte att hävda att en fortsatt stationering av USA-trupper i enbart skulle vara en angelägenhet mellan och . Den utgör ett brott mot internationella avtal och tidigare konsensusbeslut i . Dessutom kan frågan om amerikansk truppnärvaro i under inga förhållanden betraktas som någon bilateral angelägenhet mellan och Pak-regimen bara av det skälet att är ett land och att varje ensidig utländsk truppnärvaro i någon del av landet därför innebär en otillåtlig inblandning. I norra delen av finns över huvud taget inga utländska trupper stationerade. Likaså är det amerikanska kravet att som en förutsättning för att FNkommandot skall kunna upplösas, vapenstilleståndsavtalet, som undertecknades mellan och FN-kommandot, företrätt av , skall övertas och undertecknas på nytt mellan , och Pak-regimen en orimlighet, då detta krav innebär att skall godkänna fortsatt amerikansk närvaro i . Den enda rimliga vägen till en lösning är den som överensstämmer med andan vapenstilleståndsavtal: ett tillbakadragande av alla utländska trupper och ingåendet av ett fredsavtal. har till framlagt förslag om slutandet av ett sådant fredsfördrag men har inte erhållit något svar på detta. Den enda reella motiveringen för den amerikanska truppnärvaron i är att backa upp den fascistiska mot det sydkoreanska folket och bibehålla som ett viktigt brohuvud i den amerikanska Asienstrategin efter . Ingen tar längre påståenden om ett hot från norr på allvar. Den amerikanska truppnärvaron i utgör det främsta hindret för självständighet och fredliga återförening, vilken eftersträvas av en enhällig koreansk folkopinion och bidrar enbart till att ytterligare skärpa den politiska spänningen mellan nord och syd. Den utgör ett mot mot freden i området. Genom att USA-trupperna stationerats i genom FN:s medverkan komprometterar de främmande truppernas kvarstannande konstant FN:s anseende. FN har därför ett speciellt ansvar att tillse att USA-trupperna i , vars närvaro flagrant strider mot såväl relevanta avtal som mot krav på respekt för suveränitet och icke-in blandning i andra länders inre angelägenheter, skyndsamt tillbakadrages. Dessutom måste de sista resterna av det s. k. FN-kommandot slutgiltigt och villkorslös upplösas. Kravet på ett fullständigt och villkorslöst tillbakadragande av alla utländska trupper från och ett slutgiltigt och villkorslöst upplösande av det s. k. FN-kommandot kvarstår även som en fråga av högsta angelägenhetsgrad i arbetet för internationell fred och för vidmakthållandet av principer. Mot bakgrund av ovanstående yrkas att hos regeringen hemställer att i och generalförsamling verkar för ett skyndsamt, fullständigt och villkorslöst tillbakadragande av alla utländska trupper från samt ett slutgiltigt och villkorslöst upplösande av det s. k. FN-kommandot i . (vpk) i (vpk) i