ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ02352 · 1976-01-16 00:00:00 — Motion 1975/76:352 om ändrade regler för statsbidrag till enskilda organisationers biståndsverksamhet i Missionerna och de humanitära hjälporganisationerna har utfört ett väl vitsordat biståndsarbete i tredje världen. Dels har man lyckats hålla omkostnaderna på en förbluffande låg nivå, dels har man vunnit en fond av erfarenhet tack vare att biståndsarbetarna stannat på sin post, inte sällan . Som exempel kan nämnas doktor som fortfarande verkar i och som under och efter inbördeskriget i blev den självklara ledaren förde lutherska kyrkornas katastrofinsatser och under återuppbyggnadsarbetet. Svenska staten har vid skilda tillfällen gått in med stöd till kyrkornas biståndsprojekt - skolor, sjukhus, småindustri o. d. - i fall där projekten motsvarar av staten fastställda kriterier. Dylikt statligt stöd kan utöver bidrag till etablering också innefatta driftskostnader i ett initialskede. Kyrkornas biståndsprojekt är nästan undantagslöst planerade så, att mottagarlandet skall kunna överta projektet och driftskostnaderna för detsamma. Tidsfaktorn kan emellertid av oförutsedda anledningar variera högst avsevärt, och det kan i vissa fall bli en besvärande börda för ett enskilt biståndsorgan att än beräknat ikläda sig ansvaret för driftskostnaderna. Att dra sig undan ansvaret skulle emellertid lätt resultera i att dittills gjorda kapitalinvesteringar spolierades. Enligt min mening finns det skäl att göra en översyn av nu gällande kriterier och bidragspraxis i vad gäller enskilda biståndsorganisationer. Själva institutionen är förutsättningen, men från mottagarlandets synpunkt är naturligtvis driften av t. ex. skolor eller sjukhus det reella biståndet. För oss synes det därför helt följdriktigt att i görligaste mån låta både statligt och enskilt bistånd omfatta även driftskostnader som inte enbart är knutna till ett initialskede. Om staten här förde en mer liberal bidragspolicy skulle de enskilda hjälporganisationerna som - vilket tidigare nämnts - representerar stor u-landserfarenhet, kunna använda sina begränsade tillgångar till andra angelägna insatser. Någon risk för alltför många nya initiativ från organisationernas sida torde inte behöva befaras eftersom organisationen i fråga har att svara för den väsentligaste delen av projektkostnaderna. Därtill kommer den klokhet och sans som präglar de kyrkor och organisationer som haft etablerad verksamhet i tredje världen. 1975/76: 352 Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om översyn av de regler som gäller för statliga bidrag till enskilda organisationers biståndsverksamhet.
mot · FZ02353 · 1976-01-15 00:00:00 — Motion 1975/76: 353 om kostnadsfritt tillhandahållande av läkemedel för psoriasis Personer som lider av psoriasis får vidkännas dryga kostnader för medicin och läkemedel. Till detta kommer i vissa fall extra utgifter för tvätt och slitage av linne och kläder. På så sätt uppstår betydande merkostnader för det dagliga uppehället. Det finns ännu inga verkliga botemedel mot psoriasis. Vissa mediciner och salvor samt annan behandling kan dock ge god lindring och ordineras därför ofta. Sådan behandling medför emellertid alltid dryga kostnader. När det gäller kroniska sjukdomar svarar i regel samhället för alla läkemedelskostnader. Detta borde även gälla sådana läkemedel som används för att lindra psoriasis. Det bör också övervägas att ge dem som lider av psoriasis rätt att dra av ett visst belopp på sin deklaration. Om läkemedlen tillhandahålls gratis bör ett sådant avdrag i första hand anpassas till merkostnaderna för tvätt, förstörda kläder m. m. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att läkemedel som ordineras av läkare för psoriasis skall tillhandahållas gratis.
mot · FZ02355 · 1976-01-12 00:00:00 — 1975/76 355-361 Motion 1975/76: 355 av i m. fl. om slopande av inkomstprövningen för viss änkepension De regler som förknippades med änkepensionen inom folkpensioneringen har inneburit en stor orättvisa för en i början relativt stor grupp änkor. Det gällde bestämmelsen att änkepensionen skulle utgå utan inkomstprövning till kvinnor vilkas män avlidit efter . Även om denna grupp av övergångsänkor - dvs. då maken avlidit - av naturliga skäl minskat kvarstår dock denna orättvisa alltjämt för många. Från rättvisesynpunkt kan det inte anses rimligt att en kvinna som blivit änka före inte kommer i åtnjutande av samma förmåner som kvinnor som blivit änkor . Den grupp kvinnor det här är fråga om har svårt att hävda sig på arbetsmarknaden. I regel gäller det dessutom hemarbetande kvinnor som saknar yrkesutbildning och den grundutbildning som är nödvändig även inom mindre kvalificerade arbetsområden. Dessa orättvisor i pensionbestämmelserna har påtalats år utan att de tillrättalagts. Vi finner detta synnerligen beklagligt. Från samhällsekonomisk synpunkt kan det rimligtvis inte bli fråga om några oöverstigliga kostnader om pensionsförhållandena rättas till för den lilla grupp övergångsänkor det numera är fråga om. Orättvisorna drabbar emellertid hårt dem som de berör. Från humanitär och rättvisesynpunkt bör enligt vår mening dessa orättvisor elimineras och full jämställdhet i pensionsförhållandena uppnås. Vi vill i sammanhanget också ge till känna som vår uppfattning att statsmakterna i samband med sociala reformer bör fästa större uppmärksamhet än vid att undvika negativa tröskeleffekter av det slag som här återigen påtalats. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning syftande till slopande av inkomstprövning av änkepension inom folkpensioneringen för de s. k. övergångsänkorna. () () 1 1975/76.
mot · FZ02356 · 1976-01-16 00:00:00 — Motion 1975/76: 356 av i om obligatorisk begravningsförsäkring Frågan om obligatorisk begravningsförsäkring har ännu inte fått någon lösning. Vad gäller personer i arbetslivet föreligger försäkringsskydd inom socialförsäkringssystemet vid bl. a. dödsfall på grund av yrkesskada. Därtill kommer frivilligt tecknade försäkringar, främst skilda slag av grupplivförsäkring, som ger detta skydd. Pensionärer befinner sig emellertid inte sällan utan detta försäkringsskydd. Detta gäller särskilt dem som dessutom har liten eller ingen ATP. Det är inte Förvånande att många av de äldsta haft svårt att anpassa sig till inflationssamhället. De litar fortfarande till det belopp som de satt undan för att inför släkt och vänner bereda sig en "hederlig begravning. Att det undansatta beloppet och de därmed Förknippa möjligheterna att infria syftet allvarligt urholkats ligger i öppen dag. anger i sitt slutbetänkande (SOU 1975: 19) att behovet av en speciell försäkring för begravningshjälp inte är särskilt framträdande. I sammanhanget hänvisas också till möjligheten att i trängande fall anlita socialhjälp för att täcka begravningskostnaderna. Naturligtvis kan socialhjälpen betraktas som en god garanti. Minsta kännedom om äldre människor ger emellertid vid handen att de själva högst ogärna skulle vilja att en sådan utväg anlitades. Rent principiellt är det förvånande och stötande att samhället, som på allt sätt ekonomiskt står människan bi vid födelsen, lämnar henne mer eller mindre åt sitt öde vid livets slut. Enligt min mening borde inom den allmänna försäkringen inrättas en grundtrygghetsförmån, avsedd att utfalla som begravningshjälp strax efter det att den försäkrade avlidit. Summan borde lämpligen uppgå till ett pär folkpensionsbelopp. Med stöd av vad som anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till obligatorisk begravningsförsäkring inom den allmänna försäkringen.
mot · FZ02358 · 1976-01-16 00:00:00 — Motion 1975/76: 358 om ändrade jävsbestämmelser för ledamot i utskrivningsnämnd Enligt 29 § 3 stycket lagen om beredande av sluten psykiatrisk vård gäller att domare, som är ledamot av utskrivningsnämnd och tillika deltagit i det domstolsavgörande varigenom patienten överlämnats till sluten psykiatrisk vård, är jävig i alla ärenden i nämnden som rör patienten. Likaså är läkarledamoten av nämnden jävig i de fall, då han rättspsykiatriskt undersökt patienten. Ledamöter i utskrivningsnämnd måste i varje ärende bilda sig en uppfattning om patientens hälsotillstånd. Detta sker inte bara genom studium av sjukhusets handlingar om patienten utan - väl så viktigt - genom samtal med patienten. Att också patienten på detta sätt lär känna nämndens ledamöter är värdefullt. Ingen har hävdat att en ledamot, som t. ex. avslagit en patients begäran om utskrivning, därefter skulle vara jävig i ärenden som rör den patienten. Det finns ingen principiell skillnad mellan den bedömning av en patients hälsotillstånd som av läkare och domare sker före domens meddelande och den som därefter kontinuerligt sker i utskrivningsnämnden. En ledamot av nämnden som i egenskap av domare eller medicinskt sakkunnig tidigare träffat patienten torde ha särskilt goda förutsättningar att förstå dennes problem. När det gäller övervakningsnämnd, kriminalvårdsnämnd, ungdomsfängelsenämnd och interneringsnämnd har en särskild undantagsregel införts i 37 kap. 5 § . Jäv föreligger inte av den anledningen att ledamot av nämnden deltagit i det avgörande varigenom den dömde förts under nämndens tillsyn. Antalet ersättare för varje ledamot i utskrivningsnämnd är i allmänhet begränsat till en eller två. Eftersom domaren och läkaren (som bör vara psykiater) i sitt dagliga arbete verkar i samma distrikt som nämnden, är jävsituationer inte ovanliga. eller vid förfall på grund av sjukdom är det ofta bara en läkare eller domare som har möjlighet att tjänstgöra. Är denne då jävig kan detta leda till att för patienten viktiga beslut om permissioner, försöksutskrivningar eller annat måste framskjutas. Nackdelen härmed är avsevärt mycket större än den som eventuellt kan uppkomma genom en uppmjukning av jävbestämmelserna. Regeln i 29 § 3 stycket lagen om beredande av sluten psykiatrisk vård bör därför kompletteras med en sats varigenom enbart tidigare medverkan i den utredning eller dom som lett till vårdbeslutet ej medför jäv. Med hänvisning till vad sålunda anförts hemställer jag att hos regeringen anhåller om förslag om tillägg till 29 § 3 stycket lagen om beredande av sluten psykiatrisk vård av innebörd att den som deltagit i utredning eller domstolsavgörande, som föranlett vården, skall vara oförhindrad att som ledamot deltaga i ärendets handläggning.
mot · FZ02360 · 1976-01-15 00:00:00 — av m. fl. om statlig legitimering av psykologer Psykologens arbete är en del av vårdutbudet som alltmer börjar anses självklart inom de flesta samhällssektorer. Men dess värre har psykologens legala ställning inte på samma sätt befästs genom en sanktionerad legitimering. har - i brist på annat samhällsingripande givit sina medlemmar en viss bestämd behörighet att verka som biträdande psykolog resp. som psykolog. En viss förbättring av situationen har inträtt i och med den psykologutbildning med systematiserad yrkesinriktning som igångsatts. Dock kvarstår att någon statlig legitimering inte finns och att yrkesbeteckningen psykolog inte är skyddad. Detta medför betänkliga och i många fall riskabla konsekvenser bl. a. därför att ett kvacksalveri på det psykologiska behandlingsområdet alltmer växer fram. Personer utan någon psykologisk utbildning alls eller med någon snabbkurs i en speciell - ofta otillräckligt utarbetad och utprövad - psykologisk behandlingsmetod etablerar sig som "psykoterapeut" och utger sig för att kunna ge människor med psykiska störningar vård och behandling. Denna tendens har accentuerat allmänhetens behov av garantier på kunskapsnivån hos den som yrkesmässigt arbetar med psykiska problem. En annan, också väsentlig, fråga är att inte ger ersättning för psykologbehandling eller ger reseersättning i samband med dylik, om denna sker hos icke-sjukhusanställd psykolog. Om psykoterapi lämnas av läkare med specialutbildning ges ersättning. En psykolog måste för att klara sig ekonomiskt ta minst 70;kr. Detta får klienten betala själv, eftersom ingen legitimation av psykologer finns. Det må nämnas att antog en lag som skyddar yrkesbeteckningen psykolog. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär snabba åtgärder för åstadkommande av legitimering av psykologer. () ()
mot · FZ02361 · 1976-01-16 00:00:00 — av herrar i och om samverkan mellan kristna samfund och förskola Den nya förskolelagen har i praktiken - på grund av uteblivna anslag - gjort det omöjligt för kyrkliga och andra enskilda förskolor att bedriva verksamhet bland sexåringarna. har det emellertid från regeringshåll betygats att lagen på intet sätt vill inskränka samfundens rätt att bedriva verksamhet för denna åldersgrupp. I sammanhanget framhålles dock att dylik verksamhet inte skall utformas som ett alternativ utan som ett komplement till kommunernas förskoleverksamhet. Vi har ofta framhållit att denna inställning saknar realistisk grund. Sexåringarna får självfallet inte bli föremål för ett så ansträngande program som en dubblerad verksamhet skulle innebära. Med god vilja bör det emellertid finnas möjligheter att inom ramen för den kommunala förskolan tillvarata den på sina håll gedigna erfarenhet som finns inom den kyrkliga och frikyrkliga barnverksamheten. Försök till dylik samverkan har ägt rum bl. a. i kommun, där centrala socialnämnden efter överenskommelse med kyrkan arrangerade en s. k. "kyrkans timme" . Verksamheten, som rönte allmänt gillande, måste dock upphöra enär den av ansågs oförenlig med förskolelagen. Som skäl mot en dylik samverkan mellan samfund och förskola har anförts att det skulle ställa sig ogörligt att bereda alla samfund tillfälle till sådan verksamhet. Från andra samhällsområden, där man skulle kunna befara liknande svårigheter, har dessa emellertid nästan undantagslöst uteblivit. Exempel kan hämtas från den andliga vården vid våra sjukhus, ålderdomshem och pensionärscentra. Ekumeniken samfunden emellan är så väl etablerad att några svårigheter vid samfällda insatser hör till undantagen. Tvivelsutan har samfunden fortfarande bred förankring bland dagens föräldrar. De kristna samfunden är dessutom bärare av de värderingar som det demokratiska samhället och det uppväxande släktet svårligen kan undvara. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen hemställer om sådan översyn av förskolelagen att samverkan av det slag motionen åsyftar mellan samfund och förskola kan möjliggöras. () () GOTAB 76 101080 1976
mot · FZ02362 · 1976-01-15 00:00:00 — 1975/76 362-369 av herrar i Agnäs och om inrättande vid Västerbottensteatern av ytterligare tjänster för musiker Glädjande nog har även fått sin opera. Västerbottensteatern som också kallas innebär ett berikande av musiklivet i en del av landet där utbudet av kulturella aktiviteter av detta slag varit ganska ringa. Denna teater kan sägas ha haft en lyckad start och betyder ett steg på vägen mot jämlihet mellan landets olika regioner i kulturellt avseende. För teaterns ekonomi svarar och kommunerna i till 40 °o medan staten står för återstoden. Teatern har redan utvecklat en avsevärd och uppskattad verksamhet men har dock stora svårigheter i begynnelseskedet. Bristen på musiker gör sig kännbar och har föranlett lån från , varvid givetvis det visat sig svårt att få behövlig hjälp av musiker vid rätt tid. En lösning av detta slag är givetvis ett provisorium. Det anses att en permanent musikkår måste skapas för att täcka behovet. Minst 11 permanenta tjänster är behövliga, och har tillstyrkt ett förslag därom. I årets proposition finns dock icke något klarläggande om tilldelningen av sådana tjänster. Det är ytterst angeläget att får denna tillgång . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att 11 fasta musikertjänster tilldelas Västerbottensteatern. () () 1 1975/76.
mot · FZ02363 · 1976-01-16 00:00:00 — Motion 1975/76: 363 av m. fl. om anslaget Stöd till idrotten: Anläggningsstöd m. m. har sambandet mellan kostvanor, fysisk aktivitet och hälsa blivit alltmer uppmärksammat. En ökad satsning på idrotten - i synnerhet motionsidrotten - framstår som ett viktigt led i arbetet på att förebygga sjukdom samt att motverka rökning och användningen av alkohol och narkotika. Det är därför glädjande att konstatera att anslaget till Stöd till idrotten: Organsationsstöd för /77 räknats upp med drygt 13 milj. kr. För att denna satsning på idrotten skall få effekt på motionsverksamheten är det nödvändigt med en ökad satsning på enkla motions- och idrottsanläggningar i bostadsområdena. Det måste vara lätt för människorna att nå platser och områden som är lämpliga för motion. En av genomförd undersökning av svenska folkets fritidsvanor visar att den övervägande delen av breddidrotten utövas i skog och mark, på sjöar och vid stränder i sådana aktiviteter som bad, fiske, skogspromenader, skidåkning, cykelutflykter m. m. anser det därför vara angeläget att staten anvisar ökade resurser för anläggningsstöd. Verket föreslår därför att 7,5 milj. kr. anvisas för bidrag till friluftsanläggningar och att 3,5 milj. kr. anvisas i bidrag till mindre idrottsanläggningar som uppförs av föreningar m. fl. föreligger en eftersläpning beträffande denna anslagspost, vilket medför stora problem för idrottsföreningarna som får vänta upp till på sina bidrag. Det måste i sammanhanget också påpekas att någon höjning av anslagen till frilufts-och mindre idrottsanläggningar inte har skett , tvärtom har en sänkning skett av de statliga anslagen. En ökad satsning på de mindre anläggningarna uppfattas av föreningarna som en värdefull stimulans i deras arbete för ökad folkhälsa och är för samhället mycket väl använda pengar med tanke på det stora frivilliga arbete som läggs ned på dessa anläggningar Med hänvisning till vad som anförts hemställs att med bifall till regeringens förslag i vad gäller anslagsbeloppets totala storlek till Stöd till idrotten: Anläggningsstöd m. m. /77 under nionde huvudtiteln anvisar ett reservationsanslag av , varav . 1975/76: 363 till mindre idrottsanläggningar som uppförs av idrottsföreningar o. d. och . till övriga idrottsanläggningar (friluftsanläggningar). () ()
mot · FZ02365 · 1976-01-15 00:00:00 — Motion 1975/76:365 av m. fl. om lokalisering av gymnasieskola till I motion nr 32 till riksdag yrkades att hos Kungl. skulle beställa utredning och förslag till gymnasieskola i . Motivet till yrkandet var dels de senaste årens regionalpolitiska ställningstaganden, dels den ökade sympati för mindre skolenheter som visats. framhöll i sitt yttrande att utredning om organisationsmodell av gymnasieskola i regioner eller på orter med 300-400 16-åringar pågick inom och avstyrkte med hänsyn härtill motionen. har enligt uppgjorda prognoser över 300 16-åringar den närmaste tioårsperioden. Till detta bör nämnas att på länge fått en befolkningsökning i motsats till den prognostiserade nedåtgående trenden för kommunens befolkningsutveckling. Genom olika beslut har Kungl. medgivit att gymnasieskola av ovan angiven typ SSG (särskild samordnad gymnasieskola) skall få anordnas på sammanlagt åtta orter. är icke med bland Kommunfullmäktige i har anhållit att i första hand få anordna försöksverksamhet med SSG i ooh i andra hand att efter försöksverksamhetens genomförande få anordna sådan. och i län har tillstyrkt ansökan. myndigheter har avstyrkt, närmast med hänvisning till att gymnasiet i skulle förlora en del av sitt elevunderlag. Nämnda myndigheter har också genom personlig uppvaktning hos SÖ givit ökad tyngd åt sin negativa syn på anordnande av gymnasium i . Efter att ha vägt de olika synpunkterna mot varann och gjort viss undersökning rörande lokaltillgång tillstyrker dock SÖ att försöksverksamhet med SSG bör starta i fr. o. m. den tidpunkt då ändamålsenliga lokaler har kunnat färdigställas. SÖ hemställde i överensstämmelse härmed hos regeringen i skrivelse 197504-21 om regeringens medgivande att försöksverksamhet med särskild samordnad gymnasieskola får bedrivas i från den tidpunkt SÖ bestämmer och i överensstämmelse med vissa förhållanden som i skrivelsen angivits. Genom beslut har regeringen lämnat SÖis skrivelse utan åtgärd. Beslutet har mötts med stark oro och indignation av berörda människor. Regeringen har själv föreslagit att skall vara regionalt centrum och också angivit som kännetecknande för ett sådant att det bör erbjuda gymnasial utbildning. Simrishamnsområdet kämpar envist och målmedvetet 1975/76: 365 för att kunna erbjuda den service som ett regionalt centrum bör erbjuda för att skapa betingelser för en godtagbar utveckling av hela den berörda regionen. Gymnasieutbildning anses av regionens kommunala företrädare vara en nyckel till en gynnsam utveckling. Att vänta , som antydes i regeringsbeslutet, utan att något sker på utbildningsfronten är en mycket negativ faktor för bygdens framtid. Gymnasieskola bör inrättas i överensstämmelse med SÖ:s förslag. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts i fråga om lokalisering av gymnasieskola till . N. () i Trobro (vpk) i
mot · FZ02366 · 1976-01-14 00:00:00 — 1975/76: 366 av m. fl. om ökade forskningsresurser till i för forskning vid universiteten skall svara för grundforskning, tillämpad forskning, uppdragsforskning samt forskarutbildning. Från samhällets sida har kravet på information om forskningens resultat till myndigheter, beslutsfattare och allmänhet ökat. Sektorsforskningen har expanderat och efterfrågan på forskningsresultat som underlag för samhällsplanering och politiska beslut har ökat. har vid upprepade tillfällen återkommit till frågan om hur ett universitet med få forskartjänster på ett riktigt sättskall kunna spela den samhällsroll som man väntar sig att skall spela. har i likhet med nyetablerade forskare svårigheter att få del av samhällets forskningsresurser. Det är med basorganisationens forskartjänster som man skall konkurrera om resurser som disponeras av forskningsråd, fonder och beställare av uppdragsforskning. En del av tjänsterna för yngre forskare är beroende av studerandeunderlaget i grundutbildningen. är denna resurs liten och dessutom svårplanerad i en situation där studerandevolymen varierar. I denna situation framstår docent- och forskarassistenttjänsterna som speciellt betydelsefulla. Dessa tjänster är av avgörande betydelse för att bredda institutionernas och fakulteternas forskningskapacitet. Det är genom dessa tjänster som man kan få möjligheter att engagera sig i uppdragsforskning och större forskningsprojekt. Det har från samhällsvetenskapliga fakulteten framhållits att det finns en vilja att engagera sig mera i uppdragsforskning, men att man inte kan på grund av bristen på forskare. Bristen på forskartjänster är orsaken till att haft en i förhållande till de äldre universiteten blygsam del av de medel som utdelas av forskningsråd och större fonder. , som firat sitt 10-årsjubileum, börjar nu kunna se en ny forskargeneration, utbildad vid , växa fram. Det händer tyvärr ofta att unga, framstående forskare inte kan beredas möjligheter till fortsatt arbete vid på grund av bristen på docent- och forskarassistenttjänster. har nämligen i förhållande till de äldre universiteten ett avsevärt lägre antal docent- och forskarassistenttjänster per ämne. tvingas alltså i forskningsarbetet verka under sämre villkor, dvs. med en svagare basorganisation än de äldre och större universiteten. Detta kan inte betraktas som rimligt. Det kan inte vara i samhällets intresse 1975/76: 366 att de redan gjorda satsningarna på inte utnyttjas optimalt. Vi anser det därför mycket angeläget att regering, riksdag och berörda myndigheter verkar för att tillförs tjänster och övriga resurser som möjliggör ett forskningsarbete likvärdigt med det som bedrivs vid de äldre universiteten i landet. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen ger till känna vad som i motionen anförts om behovet av en satsning på docent- och forskarassistenttjänster vid . B. ()