ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ022184 · 1976-02-12 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:89 om lärarutbildningens dimensionering och lokalisering m. m. har i skrivelse till regeringen föreslagit att till skulle fr. o. m. /77 lokaliseras två intagningsklasser för utbildning av förskollärare och en klass för utbildning av fritidspedagoger. Statsrådet har i propositionen 1975/76:89 utan närmare motivering strukit fritidspedagogutbildningen i och minskat förskollärarutbildningen från två intagningsklasser till en. Vi finner denna åtgärd egendomlig och inte särskilt väl underbyggd. De allmänna villkor som bör uppställas för lärarutbildning av här ifrågavarande slag är bl. a. tillgång på lämplig och kvalificerad lärarpersonal, ändamålsenliga lokaler och möjlighet till praktik för eleverna. Samtliga dessa villkor kan kommun väl uppfylla. En annan synpunkt som inte bör förbises är att utbildningen erhåller en lämplig geografisk spridning. Det senaste kravet tillgodoses icke genom den lokalisering som propositionen föreslår. har utbildning av förskollärare ägt rum i och fr. o. m. 1975 pågår utbildning av fritidspedagoger. Det finns alltså i ett lärarteam som är inarbetat på dessa utbildningsområden och som har erfarenhet av den pedagogiska ledningen av utbildningen och av det praktiska arbetet. Denna tillgång på lärarpersonal, som skapats i , måste det vara angeläget att vidmakthålla och vidareutveckla och icke splittra, vilket tyvärr blir följden om propositonens förslag vinner bifall. I fråga om lokaler har kommun låtit iordningställa och nyrenovera lokaler i och även försett dessa med inventarier helt med inriktning på den lärarutbildning som föreslagit i sin av oss tidigare angivna skrivelse. Kravet på lokaler lämpade för undervisningen är alltså även detta väl tillgodosett inom kommunen. Inom pågår tillbaka av statsmakterna stödd försöksverksamhet i vad gäller barnstugor i enlighet med barnstugeutredningens förslag. Dessutom pågår inom kommunen i Bäckagårdsskolan försök med integrerat fritidshem i skola. Denna verksamhet stödjes med anslag från . Utrymmet för praktik för eleverna är alltså mycket väl tillgodosett inom kommun och platserna för de här angivna försöksverksamheterna är lämpligt belägna i förhållande till utbildningslokalerna i Haldaskolan. Som framgår av ovanstående fyller utomordentligt väl de krav som kan och bör ställas på lokalisering av fritidspedagog- och förskollärarutbildning i enlighet med vad föreslagit. Vi vill därför med stöd av ovanstående hemställa att vid behandlingen av propositionen 1975/76:89 beslutar att fr. o. m. /77 till förlägga två intagningsklasser för förskollärarutbildning och en intagningsklass för fritidspedagogutbildning. () () () ()
mot · FZ022185 · 1976-02-11 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975/76:96 om viss ändrad organisation för m. m. I propositionen föreslås att den högste ämbetsmannen inom utrikesförvaltningen inte längre skall tituleras kabinettssekreterare utan statssekreterare. Som motiv anföres "strävandena att skapa större enhetlighet även i fråga om titulatur inom regeringens kansli. Titeln kabinettssekreterare har mycket gammalt ursprung. Bland de människor som över huvud taget känner till departementens organisation torde titeln vara väl känd. En förändrad titulatur kommer däremot att under en övergångstid föranleda vissa missförstånd och oklarheter om tjänsteinnehavarens ställning. En statssekreterare finns ju inom , som chef för biståndsavdelningen. Kabinettssekreteraren har - vilket också framgår av propositionen - en ställning som skiljer sig från statssekreterarnas. Förutom ledningen av departementets arbete ansvarar kabinettssekreteraren också för ledningen av de svenska utlandsmyndigheterna. Skillnaden i ställning har alltså att göra med att utrikesförvaltningen inte är organiserad som ett ämbetsverk. Det måste därför anses vara motiverat att bibehålla skillnaden i titulatur. Med hänvisning till det sagda yrkas att vid sin behandling av propositionen 1975/76:96 uttalar som sin mening, att titeln kabinettssekreterare bör bibehållas som benämning på den främste ämbetsmannen inom utrikesförvaltningen. . () i
mot · FZ022189 · 1976-02-11 00:00:00 — 1975/76 2189-2190 Motion 1975/76: 2189 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:106 med förslag till lag om felparkeringsavgift, m. m. Den nya lag om felparkeringsavgift som föreslås i propositionen 1975/76:106 svarar i stort mot de krav om avkriminalisering av parkeringsförseelserna som framkommit bl. a. i motioner till . Vidare har det tagits fasta på de berättigade klagomålen rörande det förhållandet, att staten tagit större delen av intäkterna av parkeringsböterna. De kostnader som uppstått genom bilismens snabba tillväxt och inverkan på utrymmet i tätortskärnorna har ju kommunerna fått stå för. De har t. ex. tvingats inrätta speciella trafikövervakare i allt större utsträckning. Föredraganden säger i propositionen att trots de betydande resursinsatserna på det här området får betalningsfrekvensen när det gäller parkeringsböter anses helt otillfredsställande. 1 hela landet utfärdas också mer än 200 000 strafförelägganden . När det gäller åklagarväsendet konstateras att i och mer än hälften av alla strafförelägganden avser parkeringsförseelser. Orimligt stora resurser måste nu avdelas för att komma till rätta med de här förseelserna. Vi delar den uppfattning som uttrycks i propositionen att det bör vara möjligt att åstadkomma en enklare form för indrivning av felparkeringsavgifter, vilken kan eliminera en stor del av det omfattande utredningsarbetet. Vi kan också godta att fordonets ägare är ansvarig för att felparkeringsavgiften betalas. Det finns säkert också skäl för att avgiften skall kunna differentieras för olika områden med hänsyn till graden av den negativa effekt en felparkering kan medföra. Däremot tycker vi att avgiftsintervallen bör begränsas och att högsta avgiftsuttaget bör sänkas för att inte förleda kommunerna till alltför stora avgiftshöjningar. Sådana rimmar illa med ett avkriminaliseringsförfarande. Lägsta avgiften bör därför fastställas till , så att den nya lagen inte kommer att innebära en omedelbar höjning. Högsta avgift bör begränsas till . 3 S bör ändras i den meningen. Med hänvisning till det anförda föreslås att måtte besluta bifalla propositionen 1975/76:106 med förslag till lag om felparkeringsavgift med den ändring som föreslås i motionen beträffande 3 § enligt följande: 1 1975/76. 1975/76: 2189 Propositionens förslag Motionärernas förslag Felparkeringsavgift utgör Felparkeringsavgift utgör lägst femtio och högst etthundrafem- lägst trettiofem och högst sjuttiofem I kommun, som svarar för trafikövervakning . (vpk) (vpk) (vpk) PER (vpk)
mot · FZ022195 · 1976-02-16 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975/76:89 om lärarutbildningens dimensionering och lokalisering m. m. På grundval av propositionen 1975:24 och betänkande UbU 1975:14 beslöt 1975 om en utbyggnad av teckningslärarutbildningen med en ny utbildning förlagd till . Beslutet kom uppenbarligen att grundas på otillräckligt underlag, och SÖ redovisar efter beslut, att det inte kommer att finnas behov av denna ökning i utbildningen. När regeringen nu i propositionen 1975/76:89 återkommer och begär medel för en ny utbildning i för 24 studerande, skriver föredragande statsrådet också: Det kan emellertid inte uteslutas, att tillgången på behöriga teckningslärare kommer att ha nått en sådan nivå att det finns anledning att ompröva dimensioneringen. SÖ bör redovisa ytterligare undersökningar av tillgången på lärare och av utbildningsbehovet. Det är efter undersökning uppenbart att det inte finns behov av en ökad utbildning under nuvarande förutsättningar. Ett behov av ökad utbildning skulle förutsätta att de utbildade nöjer sig med ned mot i genomsnittlig tjänstgöring i stället för de full tjänstgöring skulle innebära. Det är varken från samhällelig eller från individuellt mänsklig synpunkt acceptabelt att erbjuda unga människoren lång kvalificerad utbildning, som de förutsättes inte kunna försörja sig på. Den nuvarande organisationen av teckningsundervisningen motiverar således inte en ökad utbildning av lärare. Det är emellertid ett gammalt behov att undervisningen får bedrivas i halvklass. En ökning av lärarutbildningen genom intagning av 24-48 elever i och fortsatt intagning av 72 elever i bör ge underlag för en angelägen successiv övergång från heltill halvklass i teckningsundervisningen. Under hänvisning till det anförda får jag hemställa att uttalar 1. att utbildningen av teckningslärare skall vara så dimensionerad, att de utbildade kan erbjudas fullt arbete efter utbildningens slut, och 2. att det bör ske en övergång till halvklass i teckningsundervisningen, efter hand som tillgången på lärare medger det. GOTAB 51329 Slockholm 1976
mot · FZ022199 · 1976-02-16 00:00:00 — Motion 1975/76: 2199 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:89 om lärarutbildningens dimensionering och lokalisering m. m. Särskolans barn är ofta gravt handikappade, och undervisningen av dem måste ske med användning av speciell metodik. Det har varit en grundläggande princip för vår svenska skola att särskilda åtgärder skall sättas in för barn som av olika orsaker inte kan följa den ordinarie undervisningen. Man har kunnat konstatera att den satsning som görs på utbildningen av särskolebarnen i många fall resulterar i att barnens möjligheter att klara sig i det dagliga livet starkt förbättras. Givetvis är det av största betydelse att de lärare som undervisar i träningsskolan, liksom i all specialundervisning, har en adekvat utbildning. För att bli behörig lärare i träningsskolan fordras en ettårig påbyggnadsutbildning som ges vid vissa lärarhögskolor. 1 hela landet råder stor brist på behöriga lärare av detta slag. Med nuvarande utbildningstakt skulle det dröja omkring innan landets ca 700 tjänster som träningslärare kunde besättas med behörig personal. Särskilt svår är situationen i övre ; endast ett mindre antal lärare därifrån har kunnat skaffa sig utbildning som lärare vid träningsskola, eftersom närmaste utbildningsort är . För X, Y, Z, AC och BD län gäller att av 98 tjänster som träningslärare är 73 besatta med icke behöriga lärare. I petita för /77 begärdes anslag till tolv platser vid i för utbildning av lärare vid särskolans träningsskola. Statsrådet har i proposition 1975/76:89 icke velat bifalla detta yrkande. Detta innebär att situationen i övre kommer att bestå, vilket för berörd lärarpersonal i denna landsdel upplevs som ytterst svårt. startar enligt uppgift en kurs för handledarpersonal, avsedd att tjänstgöra vid den förväntade utbildningen för särskolans träningsskola. Ansökningstiden för tillträde till särskoleutbildningen utgick , och antalet sökande till utbildningen översteg mångdubbelt de föreslagna tolv utbildningsplatserna. Om utbildningen inte skulla komma till stånd är dessutom allt förarbete tillspillogivet. Vi anser därför att bör bevilja medel, så att förslag kan realiseras. Behovet av talpedagoger är också långt större än tillgången. Även här gäller det att genom ökad utbildning kunna hjälpa barn med svårigheter. Vi tillstyrker därför förslag att utöka utbildningen av talpedagoger i från tolv till sexton platser och hemställer att beviljar medel härför. 1975/76: 2199 Med hänvisning till det anförda hemställes att beslutar 1. att för utbildning av lärare för särskolans träningsskola (gren 3:2) vid i anvisa ; 2. att för utökning med fyra platser vid talpedagogutbildningen vid i anvisa . () ()
mot · FZ022200 · 1976-02-16 00:00:00 — Motion 1975/76: 2200 med anledning av propositionen 1975/76:89 om lärarutbildningens dimensionering och lokalisering m. m. beslöt att en utbyggnad av teckningslärarutbildningen skulle ske och att utbildningen skulle förläggas till . Till grund för beslutet låg lärarutbildningskommitténs bedömning att det fanns behov att öka kapaciteten i teckningslärarutbildningen. Sedan beslutet fattades har SÖ redovisat nya beräkningar av teckningslärarbehovet . Styrelsen har räknat med två dimensioneringsalternativ. Alternativ 1 innebär oförändrad intagning av 72 studerande vid teckningslärarinstitutet i och alternativ 2 utökad intagning av 24 studerande i jämte särskild utbildning för 45 lärare i teckning. Vid sina beräkningar av det framtida behovet av lärare i teckning har SÖ utgått från 20-vtr-tjänster, vilket skulle motsvara en genomsnittstjänstgöring för behöriga teckningslärare. En hel tjänst motsvarar dock 30 vtr. Om SÖ:s beräkningar kompletteras på denna punkt får man följande tabell över vilken brist resp. överskott på behöriga teckningslärare som uppstår enligt de båda alternativen: Nuvarande intagning (TI 72 studerande) Brist (-)/Överskotl (+) 1980/81 1985/86 -339 - 51 Utökad intagning (24 studerande i jämte SUT 45 lärare) Brist (-)/Överskott (+) 1980/81 1985/86 - 266 + i03 Av dessa beräkningar framgår att ett överskott av behöriga teckningslärare (139) kan komma att finnas 1980/81 redan vid nuvarande intagning av 72 studerande i . Med en ytterligare intagning av 24 studerande i kommerdetta överskott att bli än större. Denna risk synes statsrådet vara med 1975/76: 2200 I propositionen heter det nämligen bl. a.: "Det kan emellertid inte uteslutas att tillgången på behöriga teckningslärare kommer att ha nått en sådan nivå att det finns anledning att ompröva dimensioneringen. SÖ bör redovisa ytterligare undersökningar av tillgången på lärare och utbildningsbehovet. Innan tecknmgslärarutbildningen startar i bör enligt vår mening de begärda kompletterande undersökningarna föreligga. Vi föreslår därför att denna utbildning i inte påbörjas redan nästa läsår. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att beslutar att intagning till tecknmgslärarutbildningen i inte skall ske förrän nytt underlag för dimensioneringen av tecknmgslärarutbildningen föreligger.
mot · FZ022201 · 1976-02-17 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:111 om ändring i vallagen (1972:620) presenterade valtekniska utredningen ett förslag om utvidgning av rösträtten för utlandssvenskarna. Förslaget avsågs komma att gälla första gången vid val. Regeringen har på ett beklagansvärt sätt försenat behandlingen och genomförandet av detta förslag. Trots löften om att förslag i saken skulle föreläggas avlämnades propositionen först . Regeringen går i propositionen ifrån grundtanken i valtekniska utredningens förslag, nämligen att alla svenska medborgare oberoende av var de är bosatta skall äga rösträtt. I stället vill regeringen på helt godtyckliga grunder kräva kyrkobokföring för att utlandssvenskar skall få rösta. Sjuårsgränsen sägs ha valts därför att bosättning i landet normalt krävs för erhållande av svenskt medborgarskap. Regeringens argumentering är ohållbar. Den skulle bl. a. leda till att en sänkning av tiden för erhållande av svenskt medborgarskap - vilket förordats på flera håll - borde medföra ytterligare begränsning av rösträtten för utlandssvenskarna. Enligt mening skall alla svenska medborgare ha rösträtt vid svenska val, oavsett bosättningsort. Inom internationella hjälporganisationer, svenska företag i utlandet, massmedieföretag med utlandsbevakning m. m. arbetar svenska medborgare på ett för vårt land nyttigt sätt. De söker hålla en nära kontakt med sitt hemland och har ofta ett starkt intresse förden svenska samhällsdebatten. Att förvägra en del av dem rösträtt enbart därför att de inte varit bosatta i är från demokratiska utgångspunkter orimligt. I enlighet med valtekniska utredningens förslag bör därför alla svenskar bosatta i utlandet efter ansökan få rätt att rösta. Nuvarande tidsgräns i vallagens 4 kap. bör därför borttagas. Utländska medborgare, som bott i , får rösträtt 1975. Det är bra. Men det är också att de svenska medborgare som diskrimineras får rösträtt. Med hänvisning till ovanstående hemställs att , med ändring av propositionen 1975/76:111, beslutar att vallagens 4 kap. 11 § skall ha följande lydelse: Svensk medborgare som ej är bosatt i riket har rösträtt vid val till , om han varit kyrkobokförd i tidigare och ej på grund 1975/76: 2201 av 3 kap. 2 § regeringsformen är utesluten från rösträtt. Svensk medborgare skall anses bosatt utom riket, om han enligt personband ej är kyrkobokförd här. () , () i i () () () () () () () () GOTAB 51330 Slockholm 1976
mot · FZ022206 · 1976-02-19 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:111 om ändring i vallagen (1972:620) De principer som enligt bör gälla för utlandssvenskarnas rösträtt redovisas i motionen 1975:986, som kommer att behandlas av i anslutning till propositionen 1975/76:111.1 denna motion behandlas endast vissa informationsfrågor. Det är ett allmänt demokratiskt intresse att så många som möjligt utnyttjar sin rösträtt. Valdeltagandet är också i vårt land regelmässigt mycket högt. En starkt bidragande orsak till detta är säkerligen att det stora flertalet av de röstberättigade fåren omfattande information om såväl politiska sakfrågor som de regler som gäller för själva valet. Bland en grupp röstberättigade har dock valdeltagandet varit anmärkningsvärt lågt. Det gäller utlandssvenskarna. Det är uppenbart att informationen om valen och om de särskilda regler som gäller för utlandssvenskarnas röstning inte nått ut på ett tillfredsställande sätt. Valtekniska utredningen konstaterar också i betänkandet om utlandssvenskarnas rösträtt (SOU 1975:8) att utredningens enkätundersökning klart visar att informationens betydelse för valdeltagandet är stor och att t. ex. bristande information om ansökningsförfarandet medfört att många som haft för avsikt att rösta tvingats avstå från detta, eftersom de inte fått upplysning om de regler som gäller för deras del. Det är således viktigt att informationen till utlandssvenskarna i valfrågor förbättras. Ett sätt att göra detta är att öka insatserna från de svenska utlandsmyndigheternas sida. I en del länder har utlandsmyndigheterna kännedom om praktiskt taget alla svenskar som mera varaktigt vistas i respektive land. I andra länder vet man hur man mera direkt skall kunna nå åtminstone stora grupper utlandssvenskar. Våra utlandsmyndigheter - beskickningar och konsulat - bör således ha goda möjligheter att ytterligare förbättra informationen om valen till de svenska medborgarna utomlands. De bör därför enligt vår mening åläggas att mera aktivt än medverka vid informationsspridningen, så att upplysningar om riksdagsvalen och de regler som gäller direkt når ut till så många utlandssvenskar som möjligt. I 1975/76. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att vid behandlingen av propositionen 1975/76:111 beslutar att ge regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande utlandsmyndigheternas medverkan vid information om riksdagsvalen till utlandssvenskarna. H. () () () ()
mot · FZ022207 · 1976-02-20 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:111 om ändring i vallagen (1972:620) I propositionen föreslås bl. a. att svensk medborgare som inte är bosatt i skall ha rösträtt vid val till om vederbörande varit kyrkobokförd här i landet under de senast förflutna sju kalenderåren. F. n. gäller de senast förflutna fem kalenderåren som gräns för utlandssvenskarnas rösträtt. Vid remissbehandlingen av förslagen från valtekniska utredningen har påpekat att utredningen ej påvisat skäl som skulle motivera ett slopande av femårsgränsen, vilket utredningsmajoriteten förordat. Vi delar denna LO:s ståndpunkt. Vi anser ej heller skäl föreligga för den i propositionen föreslagna ändringen av gränsen från fem till och yrkar avslag på detta förslag. I likhet med LO anser vi att den vägledande tanken bör vara att människorna skall ha möjlighet att påverka samhällsutvecklingen i det land där de stadigvarande bor. Detta har exempelvis varit utgångspunkten för invandrarnas kommunala rösträtt i . kommunisterna företräder också uppfattningen att invandrarnas rösträtt i vårt land bör vidgas till att omfatta även riksdagsval. Med hänvisning till det anförda föreslås besluta att med godkännande i övrigt av proposition 1975/76:111 avslå den i Lagom ändring i vallagen(1972:620)4 kap. 11 § föreslagna ändringen från fem till sju kalenderår. (vpk) i (vpk) (vpk)
mot · FZ022213 · 1976-03-05 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975/76:39 om skolans inre arbete m. m. Enligt proposition 1975/76:39, Skolans inre arbete, skall föräldrarna självfallet känna sig välkomna till skolan, som skall vara öppen för besök av föräldrarna. Däremot avvisas SIA:s ursprungliga förslag om att varje förälder till barn i bör ges lagfäst rätt att under en arbetsdag, räknad per barn och stadium, fä ledigt från sitt förvärvsarbete för att delta i information och samtal i skolan, medan samhället genom familjeförsäkringen skulle svara för ersättning för förlorad arbetsförtjänst. SIA:s avvisade förslag innebär två väsentliga nackdelar. Den ena är de ekonomiska och administrativa konsekvenserna av besök på betald arbetstid. Kostnaden uppges till 30 milj. kr. Den andra nackdelen är det motstånd som säkerligen skulle uppstå från den enskilde elevens sida, om hans eller hennes förälder som enda åhörare skulle bevista en lektion. En bättre modell utan ovanstående nackdelar har med framgång prövats i skolor i bl. a. och . Där ordnas regelbundet en gång per läsår föräldradag , då de allra flesta föräldrar är lediga. I gengäld kompenseras elever, lärare och övriga engagerade för de fyra timmarnas arbete med en hel ledig dag. Som exempel på intresset för ett sådant arrangemang kan nämnas att man i med sina 550 elever har haft ca 500 föräldrar som följt verksamheten och sedan över en kopp kaffe haft möjlighet att diskutera intryck och erfarenheter. Dessa uppskattade och värdefulla föräldradagar vore förtjänta av att fl en större spridning, till gagn för en förbättrad kontakt mellan hem och skola. Med hänvisning till vad som anförts hemställes att hos regeringen anhåller om att regeringen tar initiativ till en försöksverksamhet med föräldradagar enligt vad som i motionen anförts. GOTAB 51455 Slockholm 197b
mot · FZ022217 · 1976-03-10 00:00:00 — Motion 1975/76: 2217 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:39 om skolans inre arbete m. m. I propositionen 1975/76:39 fäster föredragande statsrådet stor vikt vid den kommunala insatser för att utveckla elevernas musikintresse. Flera remissinstanser som yttrat sig över SI A:s betänkande, på vilket propositionen bygger, förordar en samordning av den nuvarande statliga resursen för frivillig musikundervisning med den kommunala , som helt finansieras av kommunala medel. I propositionen förordas en sådan samordning av bidragen. Det är enligt vår mening av stor vikt att så sker. En samordning gör det möjligt att mer rationellt använda tillgängliga resurser och därmed också engagera fler elever. Men det är enligt vår uppfattning också nödvändigt med en samordning av den reguljära, obligatoriska musikundervisningen och den frivilliga. Den samordning som föreslås i propositionen ser vi bara som ett första steg mot en total integrering av musikundervisningen i regi. Vi är inte beredda att i detalj ange hur en sådan samordning skall ske och förordar därför att initiativ tas för en försöksverksamhet i några kommuner i syfte att klargöra de problem som kan uppstå vid en sådan samordning. Intressanta sådana försök pågår redan i samarbete med . Och syftet med dessa är just att med den obligatoriska musikundervisningen som bas utveckla en musikalisk aktivitet i skolan som både främjar normaleleven som dem med stora musikaliska talanger. En isolerad satsning på den kommunala tenderar å ena sidan till en utarmning av den obligatoriska undervisningen och å andra sidan till en ensidig satsning på en musikalisk elit bland eleverna. bör dock enligt vår mening statsbidraget till såväl den obligatoriska musikundervisningen som den frivilliga utformas så att en sådan samordning främjas. Vi är medvetna om att detta i stort är en uppgift för . Vi avstår därför från att framlägga direkta förslag men anser att bör uttala en mening om den allmänna inriktningen i enlighet med vad i motionen anförts. Åberopande vad i motionen anförts hemställer vi att i anslutning till behandlingen av propositionen 1975/76:39 som sin mening måtte uttala vad i motionen anförts om behovet av försöksverksamhet för att samordna musikundervisning i regi för barn och ungdom. () ()