mot · FZ02238 · 1976-01-13 00:00:00 — Motion 1975/76: 238 av i om återanvändning av avfallsprodukter I den allmänna debatten har frågan om slöseriet i vårt välfärdssamhälle alltmer kommit i blickpunkten. Våra naturresurser är inte outtömliga. Man har kommit till insikt om att vi förr eller senare kommer att ställas inför det faktum att en allvarlig bristsituation föreligger eller i sämsta fall att resurserna helt enkelt tar slut. Särskilt med hänsyn till de svältande i världen bör det framstå som en plikt och skyldighet att iaktta sparsamhet med de naturresurser som vårt land förfogar över. Otvivelaktigt har köp och släng-mentaliteten blivit alltför dominerande i vårt levnadsmönster. Stundom kan det visserligen för en enskild medborgare synas föga ekonomiskt att ta till vara förbruknings- och kapitalvaror för eventuell reparation, lagning och därmed återanvändning, men sett ur ett vidare samhällsekonomiskt perspektiv är det förkastligt att underlåta detta. Ett positivt inslag i den livliga debatten om våra naturresurser har varit att människor engagerats i dessa problem på ett helt annat sätt än . Särskilt gäller det ungdomen. Både i fråga om vår solidaritet med och för vår egen framtid har den unga kanske mer än den äldre generationen aktivt försökt att påverka opinionen för sparsamhet med våra tillgångar. Det är glädjande i och för sig, men vad jag efterlyser är information på bred front som bekostas av samhället, information som skulle omfatta alla de områden där det enligt min uppfattning verkligen skulle gå att spara på naturresurserna. En sådan samhällelig information har visat sig effektiv när det t. ex. gällt energisparande, även om det också på detta område finns en hel del ytterligare att göra. Den "köp och släng-mentalitet som utan tvekan präglar vårt beteende har framför allt kommit till uttryck genom alla de engångsförpackningar som invaderat marknaden. Vi har genom dessa invaggats i tron alt det bara är att köpa och slänga. För oss konsumenter är detta naturligtvis ett bekvämt och praktiskt sätt att bli av med varor, som vi inte längre har någon nytta av. Engångsförpackningarnas vara eller inte vara har diskuterats i olika sammanhang, inte minst på grund av de kostnader de medför. I vissa fall är förpackningarna t. o. m. dyrare än innehållet. Det torde emellertid vara obestridligt att engångsförpackningar är att föredra både från praktisk och hygienisk synpunkt. Vad man emellertid bör inrikta sig på är att också andra förpackningsformer utarbetas som dels ställer sig billigare än dagens en gångsförpackningar, dels kan återanvändas. Den centrala frågan på detta område måste bli hur länge våra samhällsresurser kan tillåta ett slöseri av det format som förekommer. För att illustrera slöseriet kan nämnas att det i vårt land förbrukas över 1 400 milj. mjölkförpackningar och mer än 330 milj. ölburkar. Såväl mjölkförpackningarna som ölburkarna används en gång och måste tas om hand av kommunens renhållning med stora kostnader för det allmänna som följd. Det finns även möjligheter att utnyttja returflaskor, i fråga om både öl och läskedrycker. Jag finner det inte sannolikt att vi också i fråga om mjölk, grädde etc. skall kunna återanvända till ett retursystem, som fyller alla anspråk på hygien. Det gäller emellertid att finna en lämplig, praktisk utformning för dessa mycket mer ekonomiska emballage. I fråga om engångsförpackningar av det slag vi har bör dessa i möjligaste mån tas ur bruk. När det gäller att ta till vara avfallsprodukter kommer också hanteringen på bl. a. skogens område in i bilden. Man räknar med att ca 30 "<> av skogsprodukterna inte tas till vara. Här liksom på andra områden måste större uppmärksamhet ägnas åt att återvinna avfallet till vettiga ändamål. Den vägledande principen bör vara att slutavfall över huvud taget inte skall få existera - allt avfall bör göras till råvara. Detta kan internt ske inom industrin, externt i form av sophantering. Från samhällsekonomisk synpunkt vore det av synnerligen stor vikt om representanter för näringsliv och konsumenter kunde gemensamt överlägga om hur våra resurser på bästa sätt kunde tillvaratas. Det synes uppenbart att samhället måste bidra till att avfallsprodukterna kan omhändertas så att de kommer till återanvändning. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att hos regeringen anhåller om sådana tilläggsdirektiv till berörda arbetande utredningar att åtgärder för ett bättre utnyttjande av våra naturresurser föreslås i enlighet med vad som anförts i motionen.