mot · FZ022228 · 1976-03-12 00:00:00 — av i m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:39 om skolans inre arbete m. m. Ungdomsorganisationerna får ökade möjligheter att medverka i skolan och i det utvidgade fritidshemmet enligt de förslag som läggs fram i propositionen om skolans inre arbete. 1 samma proposition föreslås också att eleverna skall få ett ökat inflytande över sin egen arbetssituation. Dessa förslag är värdefulla och väsentliga ungdoms- och fritidspolitiska reformer som måste kompletteras med ytterligare åtgärder för att bli fullt genomförbara i det praktiska arbetet i skolorna och i kommunerna. I SIA-propositionen föreslås att elevernas möjligheter att påverka undervisningens innehåll och inriktning skall lagfästas. I de obligatoriska klassråden skall eleverna tillsammans med lärare kunna bestämma om undervisningens innehåll och inriktning. I andra sammanhang, t. ex. i arbetsenhetskonferenser, skall elever och personal delta med lika antal representanter. Den kraftiga markeringen av att eleverna skall ha rätt till inflytande i dessa sammanhang är betydelsefull. Många av de frågor som tas upp av elever vid klassrådsmöten eller vid de olika konferenserna kommer inte att kunna avgöras i dessa sammanhang. Detta kan bero antingen på olikheter i synsättet på frågorna från olika parters sida eller på att mötet/konferensen saknar befogenheter att besluta i frågan. För personalgruppernas del kan ett sådant ärende föras vidare till företagsnämnden inom skolförvaltningen eller för hela kommunen. Eleverna däremot saknar möjligheter att föra sina frågor vidare till andra instanser. Frågan om inrättande av särskilda elevnämnder i kommunerna bör därför övervägas i det fortsatta beredningsarbetet rörande formerna för olika gruppers inflytande över skolan. En elevnämnds uppgift bör i stort sett vara densamma som företagsnämndens. Den bör fungera som kontaktorgan mellan skolstyrelsen i kommunen och eleverna. I nämnden anmäls ärenden av större vikt innan de behandlas i skolstyrelsen. Sådana frågor som skolans budget, organisationsfrågor som berör eleverna, frågan om läsårets början och slut, förläggningen av studiedagar och lov m. m. bör alltid behandlas av nämnden. Även andra frågor, t. ex. sådana som inte kunnat lösas inom andra instanser i skolan, bör kunna aktualiseras av eleverna och deras företrädare eller av skolstyrelsen vid nämndens sammanträde. Genom den samverkan som eleverna eller företrädare för or ganisationer som företräder elevernas intressen får med den politiskt sammansatta skolstyrelsen i nämnden bör elevintressena på ett helt annat sätt än f. n. bli beaktade i den lokala skolpolitiken. Elevernas intresse för och möjligheter att medverka i beslutsprocessen i skolan är beroende av vilket idémässigt och organisatoriskt stöd de kan få från sina egna organisationer. Dessa, elevernas egna fackliga organisationer eller andra organisationer som bevakar elevernas intressen, spelar en betydelsefull roll. Genom den anslutning som de lokala organisationerna har till olika ungdomsförbund kommer dessa att på ett avgörande sätt kunna medverka till att utveckla det lokala elevarbetet. Förbundens viktigaste uppgifter är att svara för informationen och utbildningen av olika elevfunktionärer samt att på olika sätt samordna de elev- och skolpolitiska strävandena. Dessa uppgifter, som genom de föreslagna förändringarna på skolområdet kommer att öka i omfattning, förutsätter att organisationerna erhåller nya ekonomiska resurser. Dessa måste tillföras organisationerna genom ökade statliga bidrag. Frågan om statligt stöd till ungdoms- och elevorganisationernas arbete bör snabbutredas, så att förslag i ärendet kan föreläggas nästa års riksdag. Genom SIA-propositionens förslag får ungdomsorganisationerna förbättrade arbetsmöjligheter och ett utökat ansvar i arbetet för att skapa en god samhällsmiljö för barn och ungdom. Ungdomsorganisationerna är positivt inställda till att medverka i detta arbete. Tyvärr behandlas inte i propositionen frågan om utökade resurser till föreningslivet för att göra det möjligt för ungdomsorganisationerna att motsvara de nya krav och förväntningar som ställs på dem. De utökade resurser som ställs till ungdomsorganisationernas förfogande enligt propositionen är bidrag till den lokala verksamheten. Sänkningen av den nedre åldersgränsen till för det statliga lokala aktivitetsstödet är en välkommen reform. Detta bidrag är ett värdefullt tillskott till de lokala föreningarna och kommer att underlätta deras verksamhet. Däremot föreslås inte utökade bidrag till de centrala och regionala organisationsleden. Arbetet inom ungdomsorganisationerna bygger på ledarnas och medlemmarnas intresse för olika idéer och värderingar samt för att skapa meningsfulla fritidsaktiviteter för barn och ungdom. I detta arbete utsätts de för hård konkurrens från olika håll, bl. a. från de kommersiella intressenternas sida. Denna konkurrens har olika föreningar försökt möta på olika sätt, t. ex. genom ledarutbildning och genom en egen produktion av aktivitetsmaterial. Utbildningen är dyrbar men nödvändig för att utveckla organisationsverksamheten. Att utveckla och producera material är också kostsamt även om det huvudsakligen bygger på erfarenheter och arbetsmetoder som ut vecklats inom organisationens egna led. Denna verksamhet måste stödjas genom att det statliga stödet till ungdomsorganisationernas centrala verksamhet förbättras. Frågan om ett utökat centralt stöd till de ungdomsorganisationer som medverkar i fritidsverksamheten under skoldagen och i den allmänna fritidsverksamheten till ledarutbildning och materialproduktion är av den karaktären och omfattningen att den bör bli föremål för utredning. Det är lämpligt att för regeringens uppdrag att beakta detta i sin utredningsverksamhet. Inför den förestående reformeringen av ungdomens undervisnings- och fritidssituation behöver ungdoms- och idrottsorganisationerna utökade resurser för information. Denna, som måste vända sig till såväl medlemmar som ledare, är av största betydelse för att skapa den motivation och förståelse som behövs i olika organisationsled för att de lokala organisationerna skall bli medvetna om reformens syften och utifrån dessa kunna förbereda sina insatser. Med hänsyn till omfattningen av organisationernas lokala verksamhet, i vilken det bl. a. finns närmare 300 000 frivilliga ledare, bör ett rimligt belopp för informationsarbetet vara ca 10 milj. kr. Av ett belopp i denna storleksordning bör hälften avsättas för fördelning inom idrottsorganisationerna av och återstoden användas för fördelning till ungdomsorganisationerna enligt de regler som gäller för bidragen till ungdomsorganisationernas centrala verksamhet. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av ett ökat inflytande för eleverna över sin arbetsmiljö samt om behovet av ökat stöd till utbildnings- och informationsinsatser inom särskilt ungdoms- och elevorganisationer. () ()