mot · G00228 · 1976-12-01 00:00:00 — av herrar och i med anledning av propositionen 1976/77:27 om åtgärder för att begränsa möjligheterna att föra omfattande personregister aktualiserades frågan om en nationell datalagstiftning i genom socialdemokratiska motioner. tillsatte den socialdemokratiska regeringen dels offentlighets- och sekretesslagstiftningskommittén (), dels kreditupplysningsutredningen. presenterade i ett delbetänkande förslag till vissa ändringar i tryckfrihetsförordningen samt ett förslag till datalag. Med utgångspunkt i OSK:s förslag framlades proposition för 1973 och densamma antogs enhälligt. Den nuvarande datalagstiftningen, som är den första nationella lagstiftningen i världen, har i full utsträckning varit i kraft . framlades för en proposition med förslag till ett statligt, centralt personregister. Bakgrunden till regeringsförslaget var bl. a. den mängd centrala personregister av främst privat karaktär som då var under uppbyggnad och som av den socialdemokratiska regeringen uppfattades som en ur integritetssynpunkt mindre önskvärd utveckling. Tyvärr visade det sig vid riksdagsbehandlingen av denna proposition att såväl de borgerliga partierna som kommunisterna icke ansåg det lämpligt med ett centralt, statligt personregister, varför frågan föll i . Detta visade sig snabbt vara ett olyckligt beslut. En mängd centrala personregister omfattande stora delar av befolkningen har vuxit fram , och vi har en mängd privata personregister som icke varit erforderliga, om 1972 års proposition hade bifallits av . Utvecklingen föranledde datainspektionen ali i skrivelse till regeringen begära att ett statligt, ADB-baserat, centralt personuppdateringsregister(CUR) skulle inrättas. Frågan har sedan utretts av statskontoret och datasamordningskommittén, och propositionen 1976/77:27 är således ett resultat av datainspektionens initiativ. aviserade finansministern i den förra regeringen att förslag om ett samordnat personoch adressregister skulle föreläggas innevarande års . I berjan på 1976 meddelade justitieministern i svar på en fråga av () att en förändring av datalagen skulle föreläggas för undvikande av den oklarhet som visat sig föreligga vid tillämpningen av datalagen i dess nuvarande utformning när det gällde ställningstagande till omfattande personregister. Detta ändringsförslag skulle presenteras med förslaget till ett samordnat person- och adressregister (SPAR). I propositonen 1976/77:27 fullföljer den nya regeringen den gamla 1976/77: 28 Med hänsyn härtill framstår det f. ö. som egendomligt att föredraganden i propositionen refererar de borgerliga partiernas kritik i granskningsbetänkande (KU 1975/76:50) mot den socialdemokratiska regeringen. Propositionen innebär ju i sak att den nya regeringen accepterar den socialdemokratiska regeringens synsätt i dessa frågor. I propositionen erinras om att det egentligen ankommer på datautredningen att överväga frågan om tillåtligheten av register som omfattar befolkningen inom landet eller delar därav. Regeringen har emellertid i enlighet med uttalanden av bedömt det som angeläget att datalagen, om än provisoriskt, redan nu ändras. Grundförutsättningen för att ändringen skall bli effektiv är att ett centralt, statligt personregister (SPAR) inrättas. Mot denna bakgrund är det otillfredsställande att SPAR inrättas först och då endast i begränsad omfattning. SPAR anges dessutom vara fullt utbyggt först eller 1980. Först då kan datainspektionen effektivt tillämpa ändringen av datalagen. För att ändringen av datalagen skall bli meningsfull måste SPAR komma i drift och bli fullt utbyggt. Den föreslagna ändringen av datalagen innebär att tillstånd att inrätta och föra personregister, som omfattar en betydande del av befolkningen i riket eller i område därav, bl. a. görs beroende av om de som skall registreras har viss anknytning till den registeransvarige, exempelvis är kund hos denne. I propositionen konstateras att det i och för sig kan vara vanskligt att avgöra om ett register skall anses omfatta en betydande del av befolkningen. Föga ledning lämnas till tolkning av detta begrepp. Ett av de personregister som aktualiserade ändringen i datalagen torde omfatta omkring 3 500 000 s. k. huvudmän. Avsikten är uppenbarligen att den föreslagna regeln skall kunna tillämpas på register av sådan storlek. Det är mera tveksamt om regeln täcker ett av studentorganisationerna kritiserat register som omfattar några hundratusen personer. Det kan självfallet vara svårt att ange en exakt nedre gräns för vad som skall anses omfattas av begreppet en betydande del av befolkningen, men ytterligare ledning behövs för att den föreslagna regeln skall kunna effektivt tillämpas i praktiken. Vanskligheten att bedöma uttrycket "betydande del av befolkningen anges i propositionen spela mindre roll med hänsyn till att tillstånd för register görs beroende bl. a. av om de, som skall registreras, står i kundförhållande till den registeransvarige. Emellertid är inte heller kundbegreppet något otvetydigt. Det Bästas register ansåg den registeransvarige att kundbegreppet måste tolkas mycket vidsträckt. Datainspektionen ansåg att ett kundförhållande upphör när parterna i ett avtalsförhållande fullgjort sina förpliktelser, dvs. i regel betalning och leverans. Justitiekanslern ansåg att den registeransvarige tolkade begreppet för vitt, medan datainspektionens tolkning var för snäv. 1976/77: 28 ansåg - mot bakgrund av inriktningen av den registeransvariges försäljningsverksamhet - att denne borde medges rätten att hålla register över varje person, vilken under viss förfluten tidsperiod, exempelvis , haft affärskontakt med honom. Skulle sistnämnda tolkning tillämpas torde detta innebära att de register, som avses påverkas av lagändringen, även i fortsättningen kan föras i oförändrad omfattning. De i propositionen föreslagna övergångsbestämmelserna innebär att register över en betydande del av befolkningen skall omprövas. Enligt kungörelsen om avgift hos datainspektionen skall registeransvarig betala avgift för handläggning hos inspektionen av ansökan. I många fall kan förutsättas att handläggningen leder till beslut om avveckling eller begränsning av register. Det är stötande att registeransvarig i dessa fall tvingas att betala avgift. Även i de fall tillstånd meddelas synes det inte rimligt att avgift debiteras. I dessa fall bör datainspektionen befrias från skyldigheten att ta ut avgift. Med anledning av det anförda hemställer vi att beslutar 1. att som sin mening ge regeringen till känna att SPAR inrättas skyndsamt och byggs ut till full drift , 2. att uttala sig om närmare avgränsningar av begreppet "betydande del av befolkningen", 3. att uttala sig om den närmare innebörden av kundbegreppet, 4. att som sin mening ge regeringen till känna att omprövning enligt övergångsbestämmelserna till den föreslagna lagändringen skall vara fri från avgift.