mot · FZ021881 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76: 1881 av i m. fl. om sysselsättningsfrämjande åtgärder i Vindelälvsområdet av utredningar och intensiv diskussion inte minst i massmedia beslöt regeringen att inte skulle byggas ut för elkraftsproduktion, eftersom den ansågs vara av riksintresse från naturvårdsoch turistsynpunkt. I den av 1972 beslutade fysiska riksplanen är och dess källområden således utlagda såsom bevarandeområden av riksintresse. har regeringen i och i andra sammanhang bestämt uttalat att skall bevaras outbyggd. uttalade som en förutsättning, om inte utbyggdes, att andra arbetstillfällen skulle tillföras området som kompensation för dem som en utbyggnad skulle ge. Trots många motioner, framstötar från länsstyrelse, landsting, kommuner, fackliga organisationer och näringslivsorganisationer hände ingenting . Vid behandlingen av propositionen 1973:50 angående regionalpolitiska medel, varav vissa berörde Vindelälvsområdet, beslöt bl. a. att en utredning om återstående åtgärder, främst på det turistiska området, skulle göras. Denna utredning tillsattes med uppgift att ta initiativ till erforderliga åtgärder för utveckling av Vindelälvsområdet och att samordna och prioritera insatserna inom området. Kommitténs arbete skulle särskilt inriktas på satsningar som kan vara av betydelse för turismen. Kommittén har själv beskrivit sitt uppdrag med dessa ord. I propositionen 1973:50 menar departementschefen att fler arbetstillfällen tillkommit inom området genom beredskapsarbeten (ca 1 000 arbetstillfällen) och genom den ditintills förda regionalpolitiken (ca 630 arbetstillfällen) än vad en utbyggnad av skulle ha gett. Observeras bör att Vindelälvsområdet av departementschefen getts en utsträckning omfattande stora delar av Ume- och Skellefteälvarnas områden och mycket stora delar av . Vidare har inte lokaliseringspolitiken haft en annan innebörd i Vindelälvsområdet än vad som gällt inom motsvarande områden eller om hade byggts ut. uttalar att regionalpolitiska och andra åtgärder också gett sysselsättningseffekt inom Vindelälvsområdet. Kommittén kommer emellertid till följande slutsats: Dessa insatser får, med undantag av för ombyggnad av väg 363, enligt kommitténs mening inte ses som extraordinära från samhällets sida för att åstadkomma en ersättning för en utbyggnad av . Denna beräknades ge 6 000 årsverken vid utbyggnaden och förutom indirekta sysselsättningseffekter ca 130 arbetstillfällen i drift. 1975/76: 1881 Insatsen av 40 milj. kr., fördelade med 10 milj. över vartdera 4 budgetår för upprustning av väg 363 med anknytningsvägar, är mycket värdefull och nödvändig. Vägen var så dålig att trafiken sökte sig bort från den och till exempelvis E 79, även om körsträckan därigenom blev betydligt förlängd. a. av denna anledning blev trafikintensiteten mycket låg på . skulle flottningen ha upphört på . På grund av skogsarbetarstrejken och en mycket kortvarig vårflod detta år kommer flottning att ske även 1976. Utan upprustning av väg 363 skulle virkestransporter varit omöjliga på den i dess övre del, utom . Om byggts ut skulle vägen automatiskt ha rustats upp till hög standard för att transporttekniskt och ekonomiskt möjliggöra utbyggnaden. Det kan diskuteras huruvida upprustningen av väg 363 nu är en särskild insats för . har gjort följande tolkning av motiven för att på nytt beslutat om åtgärder i och att tillsätta en särskild kommitté: Maj:ts tillsättande av en kommitté för initiering och samordning av insatser i Vindelälvsområdet måste ses mot bakgrund av beslutet att spara från kraftverksutbyggnad och de därmed kvarstående behoven av sysselsättningstillfällen. På samma sätt måste tillsättandet av kommittén innebära att särskilda medel finns anvisade för genomförande av de förslag som erhållit kommitténs godkännande. Dessa särskilda medel förutsätts av samarbetskommittén vara gynnsammare än vanliga till buds stående medel för de huvudmän som kan komma i fråga för åtgärdernas genomförande. Om så inte är fallet har enligt kommittén motiv saknats för tillsättandet av samarbetskommittén. Mot denna bakgrund beslutade kommittén att hos regeringen föra fram ett projekt varom enighet rådde och som enligt kommittén under alla förhållanden borde genomföras, nämligen en hängbro över Renforsen vid samhälle. Något ställningstagande från regeringen har ännu inte gjorts i frågan. Kommittén uttalar att man i enlighet med sitt uppdrag lägger fram ett åtgärdsprogram efter de riktlinjer och planer som uttalats av riksdag och regering. Detta program upptar i totala investeringskostnader priser 220 milj. kr. O 143 milj. kr. för statliga åtgärder beträffande framför allt vägar, marknadsföring, produktutveckling m. m., O 53 milj. kr. som faller på kommunerna och O 24 milj. kr. som faller på enskilda. Genomförandet föreslås göras . De särskilda medel som erfordras föreslås anvisas till de berörda myndigheterna, varav nämns som exempel och länsarbetsnämnden. Frågan om generösare bidragsformer också för enskilda huvudmän bör, 1975/76: 1881 enligt kommittén, bli föremål för särskild överläggning. Den tidsbegränsning som finns för förhöjda projekteringsbidrag i Vindelälvsområdet bör undanröjas för projekt tillhörande det åtgärdsprogram kommittén framlägger. Med de av kommittén föreslagna bättre stödformerna uppskattas de statliga merkostnaderna för åtgärdsprogrammet i förhållande till de bidrag som enligt gällande regler utgår till 50 milj. kr. I övrigt kräver åtgärdsprogrammet främst en tidigareläggning av vissa investeringar, främst på vägområdet. Ett belopp om 50 milj. kr. är, enligt vår mening, mycket rimligt och möjligt för det svenska samhället att åstadkomma för att förhindra att det i den fysiska riksplanen utlagda riksintressanta området efter inte skall förslummas och för att infria tidigare gjorda riksdagsbeslut och regeri ngsuttalanden. Passiviteten från statsmakterna och ovissheten om områdets framtid har verkat mycket negativt. Det brådskar därför . Det är nödvändigt att regeringen nu visar handlingskraft. 1 statsverkspropositionen 1975/76:100, bilaga 13, anvisas 5,1 milj. kr. på grund av prisstegringar för att genomföra det upprustningsprogram som uppjorts i anledning av det tidigare omnämnda anslaget om 40 milj. kr. till väg 363. Det är således inte fråga om en utökning av detta program. Enligt proposition 1973:50 skulle detta anslag räcka till för upprustning av väg 363 med anknytningsvägar. Denna målsättning har inte kunnat infrias i fråga om anknytningsvägarna. Inte ens vägarna 628 Vännäsbv-Rödåsel och 622 Vännäsby-Långfors, som ligger parallellt med och mycket nära i dess nedre lopp inom kommun, kom med i vägprogrammet. De hör till länets allra sämsta vägar och måste, enligt vår mening, åtgärdas mycket snart. Vägarna betjänar långsträckta jordbruksbygder längs med ca 600 innevånare bosatta i gles bebyggelse. Det är uppenbara svårigheter, inte enbart , att transportera mjölk och skogsprodukter. I vissa byar odlas förhållandevis mycket virusfri utsädespotatis. Denna måste uttransporteras vid exakta tider. Detta är ibland mycket svårt på grund av vägarnas dåliga skick. De förhållanden som beskrivs och de förslag som framförts i utredningskommitténs sammanställning över behövliga åtgärder kan knappast vara okända för regeringen. De har framförts på sätt som anges i motionens inledning. Därjämte har de framförts i länsplanerna 1970 och 1974. Man kunde därför förvänta att regeringen förelagt förslag i årets statsverksproposition. Så har inte skett. tidigare ställningstagande och de många opinionsyttringar för åtgärder, inte endast från det direkt berörda området, borde göra att regeringens passivitet nu ersättes med handling. Återigen föreligger konkreta förslag. Än en gång: Det är mycket angeläget att vidta åtgärder innan allt för stor skada skett. Med hänvisning till det anförda hemställes att uttalar som sin mening att regeringen med beaktande av förslagen som framlägges i Åtgärdsprogram för Vindelälvsområdet och i anledning av i motionen anförda synpunkter för framlägger förslag .