mot · FZ022323 · 1976-03-25 00:00:00 — Motion 1975/76: 2323 med anledning av propositionen 1975/76:121 om vissa varvsfrågor Svensk varvsindustri har under decenniers lopp utvecklats kraftigt, och är världens näst största varvsnation. Med hänsyn till att varvsindustrin utgör en betydande del av den svenska samhällsekonomin - antalet direkt anställda vid storvarven uppgick till 23 800, vartill kom 2 200 entreprenadanställda, dvs. sammanlagt 26 000 personer - är det självklart att samhället i en krissituation för branschen måste ingripa och vidta åtgärder. Vidare bör beaktas att en omfattande sysselsättning indirekt berörs genom det omfattande underleverantörssystem som byggts upp kring och betjänar svensk varvsindustri. har den europeiska varvsindustrin haft ekonomiska svårigheter. Samhället har tvingats gå in i den svenska varvsnäringen med stödåtgärder för att klara sysselsättningen. Från statens sida har det varit en stark strävan - och då inte minst i - att få till stånd en ökad samverkan och integration mellan olika varvsföretag. Dessa strävanden har dock inte gett de resultat som hade varit önskvärda, då de privata varvsföretagen inte velat medverka härtill. 1 anslutning till Götaverkskrisen , då genom statens medverkan en fortlevnad av varvet säkerställdes, visades från ägarsidan vid varv inte något intresse för en ökad integration av varvsnäringen i . 1 samband med förra årets kris för varv framstod det uppenbart att samhället måste ingripa för undvikande av en konkurs, som skulle ha resulterat i en akut sysselsättningskris för bortemot 5 000 varvsanställda vid och . Det synes nu dock råda enighet även inom varvsledningarna om att den internationella krissituationen kräver kraftfulla åtgärder från statens sida för att trygga svensk varvsindustri och sysselsättningen för de anställda. Vi hälsar därför med tillfredsställelse den proposition som föreligger. Det ökade statliga engagemanget inom näringen och sammanslagningen av Göteborgsvarven till en enhet torde vara en förutsättning för att man skall kunna utveckla en livskraftig svensk varvsindustri. Vi delar departementschefens uppfattning att den svenska varvsindustrin efter en anpassning till nya marknadsförhållanden kommer att kunna vara internationellt konkurrenskraftig. En anpassning till den nya marknadssituationen kräver en successiv nedtrappning av produktionsvolymen. I propositionen räknas med en reduktion av den samlade sysselsättningsvolymen t. o. m. . Detta innebär att antalet direkt sysselsatta vid de fyra storvarven 1* 1976. minskas med 7 900 personer. Speciellt hårt drabbas . Den kraftiga sysselsättningsminskningen ställer samhället inför stora uppgifter för att bereda friställd personal nya arbeten, liksom att skaffa nya sysselsättningsobjekt för de orter, där reduktionen leder till minskade arbetsmöjligheter. påbörjade länsarbetsnämnden i en intensiv verksamhet för att bereda annan sysselsättning åt den personal som berörs av nedskärningen inom varvsindustrin. Vi anser det nödvändigt att fortsatta kraftfulla insatser görs för att klara omskolning, tilläggsutbildning och fortbildning för berörd personal såväl i som på övriga orter som berörs av personalinskränkningarna. Dessa insatser bör prioriteras. Den personalgrupp som speciellt beräknas få svårigheter i är varvstjänstemännen. I propositionen sägs att uppemot 600 tjänstemän vid de båda Göteborgsvarven kommer att behöva friställas successivt t. o. m. utgången av . Vi anser att om inte ny sysselsättning kan beredas dessa personalgrupper bör man överväga möjligheterna att utsträcka avvecklingsperioden ytterligare . Produktionsminskningen bör alltså ske i en sådan takt att berörd personal kan beredas annan sysselsättning. Inte blott sociala utan även rent samhällsekonomiska skäl talar för en sådan takt i produktionsminskningen och reduktionen av antalet sysselsatta. Inledningsvis har vi gett uttryck för uppfattningen att svensk varvsindustri i ett längre perspektiv har goda förutsättningar att klara den internationella konkurrensen. Även om en reduktion av produktionsvolymen och därmed en nedskärning av antalet sysselsatta nu måste ske får detta emellertid inte leda till att man eftersätter yrkesutbildning och nyrekrytering. Den yrkesutbildning som sker inom de svenska varven är av utomordentlig betydelse för näringen. Välutbildad arbetskraft med tekniskt kunnande och gedigen yrkeskunskap har varit de svenska varvens främsta tillgång och medverkat till att utvecklats till en av världens största varvsnationer. Därför är det av utomordentlig betydelse att yrkesutbildning och nyrekrytering av yrkeskunnigt folk inte eftersätts under de svåra" år som förestår. Företagen och skolmyndigheterna bör ta ett gemensamt ansvar för utbildningens omfattning och innehåll. Såväl varvskommissionen som internationella bedömare har kommit fram lill att världens varvskapacitet måste reduceras med . Denna reduktion är nu på gång, och för svenskt vidkommande är föreliggande proposition ett uttryck för detta. Efter en anpassning av den svenska varvskapaciteten till den nya marknadssituationen bör ytterligare reduktioner om möjligt undvikas. I propositionen uttalas farhågor för att även kommer att bereda svensk varvsindustri bekymmer på grund av att orderingången på nya fartygsbeställningar kan dröja. Vi kan emellertid inte instämma i det uttalande som departementschefen gör i propositionen på s. 52 och 53 om att man t. v. bör inrikta planeringen på att ytterligare sysselsättningsminskningar torde bli nödvändiga . Den marknadsanpassning som sker av svensk varvsindustri med en reduktion av bör vara till fyllest, och planeringen bör därför inriktas på att motverka ytterligare personalinskränkningar efter 1978. Sannolikt torde dock svårigheter komma att föreligga 1979 för att upprätthålla full produktion, om densamma skall baseras på inkomna order 1976 och 1977. Det torde därför bli erforderligt att ytterligare statliga garantier för lagerproduktion under detta år kommer till stånd. Vi anser därför att nu bör ställa sig positiv att så sker. Vi delar departementschefens uppfattning att ställning till omfattningen av dessa garantier måste tas då en bättre överblick av marknadssituationen föreligger. Vi anser dock att ett positivt uttalande av redan nu vore värdefullt, inte minst för att de anställda skall känna trygghet . 1 den osäkra konjunktur som kännetecknar sjöfartsnäringen har antalet nytecknade order på nybyggnation av fartygstonnage i stort sett upphört. Däremot kan man konstatera att konverteringar och ombyggnader av befintligt fartygstonnage visat en positiv utveckling. För svensk varvsnärings del bör därför ansträngningar vidtas för att i ökad utsträckning få denna typ av arbeten. Denna fråga har dock inte berörts i varvspropositionen. 1 harGötaverken investerat ca 350 miljoner i ett nytt reparationsoch ombyggnadsvarv. Cityvarvet, som beräknas erbjuda . De ombyggnadsprojekt som förekommer är av omfattande karaktär och varierar kostnadsmässigt från 30 upp till 100 milj. kr. Det är alltså fråga om mycket stora sysselsättningsintensiva projekt. Även för Uddevallavarvet och Öresundsvarvet i kan ombyggnader och konverteringar få ökad betydelse. Här kan nämnas att objekt på uppemot 200 milj. kr. gått svensk varvsnäring förbi på grund av brist på kreditmöjligheter. Det är därför angeläget att kreditmöjligheterna för dessa stora objekt får en tillfredsställande lösning. Statliga kreditgarantier bör därför även kunna utgå för större konverteringar och ombyggnader av fartyg. I propositionen beklagar departementschefen att varven inte tagit vara på de stora möjligheter som finns till ytterligare samarbete när det gäller motorproduktionen. Vi instämmer i denna bedömning. Motorerna är de tekniskt mest komplicerade delarna i fartygsbyggen. Eftersom motorproduktionen är av stor betydelse för den svenska varvsindustrins konkurrensförmåga är det angeläget att skapa gynnsamma förutsättningar för teknisk förnyelse och utveckling på detta område. Därför måste en samordning komma till stånd. Det är därvid viktigt att en målmedveten satsning görs på att utveckla produktionen av framdrivningsmaskiner i . När det gäller hjälpmotorer synes det lämpligt att nuvarande produktion i utvecklas. När det gäller de svenska rederiernas aktuella ekonomiska situation och utsikter har departementschefen för avsikt att snabbt låta genomföra en analys. Enligt vår mening är en sådan analys av stort värde. Vi anser att man i detta sammanhang också måste pröva frågan om statlig rederi verksam het. Rederinäringen är en bransch som möter starka konjunkturväxlingar som den ställs inför stora krav på långsiktig planering. Därför är det angeläget att man undersöker om man inte genom statlig rederi verksamhet kan ge svensk rederinäring större stadga och slagkraft. I propositionen föreslås också att en särskild, rådgivande nämnd inrättas inom ramen för det existerande fartygskreditgarantisystemet. Nämndens uppgifter bör vara att bedöma riskerna med det statliga garantiåtagandet i varje enskilt fall och yttra sig till riksgäldsfullmäktige, innan fullmäktige fattar beslut. I nämnden bör ingå representanter för bl. a. departementen, , , exportkreditnämnden, AB Svensk exportkredit och bankväsendet. Vi vill för vår del understryka vikten av att behandlingen av garantiärendena inte kommer att påtagligt försenas genom att man inrättar ytterligare ett organ på detta område. Liksom bör de sökande kunna få påräkna mycket snabba beslut. När det gäller nämndens sammansättning finner vi det naturligt att de anställda i varvsindustrin blir representerade med tanke på garantiernas stora betydelse för sysselsättningen. Givetvis bör nämnden, om vårt förslag om utsträckning av varvskreditsystemet till att gälla ombyggnader och konverteringar av fartyg bifalles, även medverka i dessa kreditvärderingsfrågor. Med stöd av vad som ovan anförts får vi hemställa att ger regeringen till känna 1. att planeringen bör vara inriktad på att motverka ytterligare sysselsättningsminskningar efter 1978, 2. att produktionsminskningen sker i sådan takt att berörd personal kan beredas sysselsättning, 3. att statliga garantier för lagerproduktion även bör komma i fråga i den utsträckning som erfordras för att trygga sysselsättningen, 4. att statliga kreditgarantier även skall kunna lämnas för större konverteringar och ombyggnader av fartyg, 5. att fortsatta kraftfulla insatser görs för omskolning, tilläggsutbildning och fortbildning för personal som kan beröras av nedskärningen inom varvsindustrin, 6. att yrkesutbildning och nyrekrytering inte får eftersättas till men för varvens långsiktiga utveckling, 7. att motorproduktionen bör samordnas och en målmedveten satsning bör göras på att utveckla produktionen såväl av framdrivningsmaskiner som av hjälpmotorer, 8. att frågan om statlig rederiverksamhet prövas i samband med den av departementschefen förordade analysen av de svenska rederiernas situation och utsikter, 9. att de anställda bör vara representerade i den rådgivande .