mot · G0021607 · 1976-01-01 00:00:00 — av i m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:134 om ändring i läkemedelsförordningen (1962:701) Den riksdagsmotion som gav anledning till naturläkemedelsutredning och därmed till propositionen 1976/77:134 innehöll bl. a. krav på åtgärder som underlättar för svenska läkare att studera och i vårt land praktisera sjukvård enligt de medicinska skolor som avses i motionen (bl. a. homeopatisk och antroposofisk medicin). Till sådan medicin hör bl. a. injektionsmedel, vilket har bekräftats av utslag . och JO har fastslagit att svenska läkare har rätt att använda icke-registrerade injektionspreparat. Den nu framlagda propositionen minskar emellertid svenska läkares möjlighet att göra detta, eftersom injektionspreparat inte får samma frihet som naturläkemedel. Mot detta vill vi föreslå att det måtte skapas rimliga möjligheter för legitimerade svenska läkare att använda även injektionspreparat av naturläkemedel, dvs. i samma utsträckning som enligt svensk rätt. I , och har man löst denna fråga på något skilda sätt, men så att läkare och patienter som önskar sådana medel, även injektioner, kan få dem genom licens eller på annat sätt via apoteken. blir med den föreslagna lagen det enda land, där patienterna kommer att bli tvungna att för dyra pengar resa utomlands för att hämta in de medel de behöver. De medel det är fråga om är inte bara Iscador, som ju har utlovats en viss särbehandling. Det finns en rad andra injektionsmedel, som används på Lukas-kliniken mot cancer och som dess patienter använder även sedan de kommit hem till . Vidare finns det medel mot svåra reumatiska sjukdomar, ulcerös kolit och ansiktsnevralgier med svåra smärtor som vanlig medicin inte hjälper mot. Vissa svåra depressioner kan också behandlas med sådana medel. Patienter som behandlas med sådana medel kommer alltså att ställas utan dem. Varför registreras då inte dessa preparat på vanlig väg. Svaren är två: Dels är registreringen en sak för läkemedelsfirmornas marknadsföring, inte något som läkarna eller deras patienter kan bestämma över. Hela diskussionen om läkemedelsregistrering räknar endast med två parter, nämligen tillverkarna och . Läkare och patienter ställs utanför och har inget att säga till om. Dels består kravet för registrering i att man skall bevisa verksamheten hos medlet genom minst två av varandra oberoende dubbel-blind-tester. Alldeles frånsett frågan, i vilken mån de flesta godkända läkemedel faktiskt uppfyller dessa krav, så kan sådana test endast ske om man har en bestämd uppfattning om förhållandet läkare-patient, vilken tillåter en sådan metod. Denna uppfattning har inte alla läkare. I andra länder erkänner man detta och tillåter en pluralistisk medicin med olika uppfattningar som får samverka. Att alla injektionsmedel skall hanteras under hygienisk kontroll är en självklarhet för alla läkare och sätts givetvis inte i fråga här. I tillverkningsländerna genomgår de all önskvärd sådan kontroll, och några vådliga följdverkningar av dem är inte kända. Vi anser alltså att bör uttala att de förändringar i läkemedelsförordningen som föreslås i propositionen icke får förhindra läkare att använda och ordinera läkemedel som de enligt gällande regler och utlåtanden har rätt att använda. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att som sin mening uttalar 1. att svenska läkares rätt att använda icke-registrerade injektionspreparat skall bestå, 2. att åtgärder bör vidtagas som gör det möjligt för dem som så önskar att på ett rimligt sätt få tillgång till de medel läkare är oförhindrade att ordinera. () () () i Ulvsbyn HANS () i () i Skärstad