mot · G0021504 · 1976-01-01 00:00:00 — Redan programplaneanvisningama innebaren ökning av ambitionerna, och försvarsutredningen har genom att ansluta sig till förslag sträckt önskemålen än längre. Vi tillstyrker förslagen om ytterligare medel som möjliggör att utrustningen för den beredskapslagrade operationsutrustningen moderniseras och nästan fördubblas samt att vårdplatsresurserna kan förstärkas. Även utbildningen behöver, som utredningen framhållit, förbättras för olika personalkategorier. Uthålligheten rörande sjukvårdsmateriel och läkemedel har föreslagits bli förstärkt av både försörjningsberedskapsutredningen och försvarsutred Vi delar för vår del uppfattningen att förstärkta insatser behövs inom detta område. Regeringen har i propositionen fullföljt utredningens intentioner, varför vi i denna del tillstyrker propositionens förslag. 6.3 Datorer och samhällets sårbarhet Vi vill i detta sammanhang även ta upp en fråga som griper över samtliga totalförsvarsgrenar, nämligen datoriseringens konsekvenser för samhällets sårbarhet. Användningen av datamaskiner har fått en alltmer ökad vikt i lika väl som i andra länder för en rad samhällsfunktioner. Viktiga problem för fredssamhället har tagits upp i motionen 1976/77:980 av i (s) m. fl. De flesta av dessa är betydelsefulla även under kriser och krig. Det gäller t. ex. i fråga om datorer och datasystems utnyttjande för sjuk- och hälsovård, för undervisning samt för trafiksektorn. En rad av de sociala förmånerna - sjukförsäkring, pensioner, skatter, bostads- och barnbidrag administreras i betydande utsträckning med hjälp av en avancerad datateknik. På allt fler områden i samhället har således datorerna blivit en förutsättning för den högt utvecklade samhällsservicen i vårt land. Denna datorisering medför en ökad sårbarhet i kris- och krigssituationer. Denna fråga är ett centralt problem i försvarsplaneringen. Inom ramen för försvarets studieverksamhet har man konstaterat att den ökade datoriseringen torde komma att kräva en säkerhetsberedskap av helt ny omfattning och helt annat innehåll för samhällets administration. Datamaskinernas känslighet för sabotage är ett betydelsefullt problem i fredssamhället, som kan få särskild vikt i eventuella konflikter. För totalförsvarets del uppstår frågan, vilka konsekvenser en framtida ökad användning av datamaskiner får för samhällets möjligheter att fungera. Försvarsplaneringen bör som en integrerande del avse även planering för datasystemen. Denna måste innefatta både samhällets verksamhet samt den datoriserade produktionen - i den mån denna bör upprätthållas - och enskilda företags register. Sorn nämnts har visst studiearbete ägt rum, men detta behöver vidgas och fördjupas. Våra datorer är till övervägande del importerade. Importbehovet kan skapa särskilda problem när det gäller tillgångar till service och reservdelar under krig och avspärrning. Det är angeläget att dessa frågor tas upp till behandling, varvid man bör söka finna lämpliga former för utnyttjande av det statliga företaget tjänster liksom av teleservicebasorganisationens resurser. Vidare bör man genomföra en planering kring vilka åtgärder som behöver vidtas för att olika känsliga register inte skall falla i orätta händer samt hur man skall kunna motverka att förlust av en enstaka centraldator kan göra flera system obrukbara. Vi vill understryka att de civila datorsystemens uppbyggnad givetvis måste utgå från fredssamhällets behov. Vad vi här tagit upp behandlas inte i den borgerliga regeringens proposition. Vi finner det beklagligt att man lämnar denna viktiga totalförsvarsfråga åt sidan och föreslår att hos regeringen begär att hithörande problem utreds och planeras i särskild ordning. bör som sin mening ge regeringen till känna vad vi här anfört. Riktlinjer för det militära försvarets utveckling 7.1 Den allmänna värnplikten Vårt försvar bygger på den allmänna värnplikten. Endast genom denna kan krigsorganisationen ges den kvalitet och bredd som svarar mot vårt försvars uppgifter. Värnpliktssystemet utgör därmed grunden för att bygga upp försvarsförmågan. När det demokratiska samhället finner sina grundläggande värden satta på spel på grund av yttre hot måste det träda upp till försvar. Detta kan bara utövas av folket självt. En stark och levande demokrati kan inte överlåta till andra att utöva försvaret mot yttre angrepp. Värnpliktsförsvaret är också en viktig garanti för att försvarsmakten blir föremål för folkets insyn, kontroll och påverkan. Materielanskaffning och utbildning måste anpassas till den allmänna värnplikten. Det är också betydelsefullt, vilket vi påpekat i motionen 1976/77:248, att värnpliktssystemet utvecklas i takt med och under inverkan av den allmänna samhällsutvecklingen. Utbildningens utformning, de värnpliktigas ekonomiska och sociala villkor samt deras möjligheteratt påverka sina utbildningsbetingelser måste ständigt granskas och prövas. Till den borgerliga regeringens förslag om ändrade värnpliktsförmåner återkommer vi under avsnitt I detta sammanhang vill vi ånyo understryka vikten av ett genomförande av de demokratiseringsförslag på värnpliktsområdet som lades fram i den nämnda motionen. Dessa förslag - som har sin förebild i utvecklingen på arbetslivets område - bygger på övertygelsen att demokratiska principer, samverkan och gemensamt ansvar bör prägla förhållandena inom försvaret. Vi vänder oss därför mot betoningen av de auktoritära inslagen i synen på värnplikten, vilka kommer fram i försvarsministerns skrivningar. Om denna inställning kommer att prägla den fortsatta utvecklingen inom området, finns det en betydande risk för en ökad distans mellan samhället och det militära försvaret. Detta kommer enligt vår mening att vara till förfång för folkförsvaret. Värnpliktsutbildningens genomförande kräver också tillgång till väl utbildat yrkesbefäl. I motionen 1976/77:248 har vi därför även föreslagit att en ny och enhetlig befälsordning genomförs under den kommande plane Vi har beräknat medel för förbättringar av yrkesofficersutbildningen. 7.2 Den tekniska utvecklingen Ett upprätthållande av den allmänna värnplikten ställer krav på att vapen med god kvalitet anskaffas i tillräckligt antal. Materielanskaffningen måste inriktas på sådana vapensystem som är anpassade till värnpliktsförsvarets behov. Det innebär bl. a. tonvikt på vapensystem som är lätthanterliga och som kan skötas effektivt av de värnpliktiga. Det innebär vidare att kvaliteten ges hög prioritet. Därigenom skapas också möjlighet att framställa de väsentligaste vapensystemen i större serier och på så sätt vidmakthålla en konkurrenskraftig inhemsk utvecklings- och produktionskapacitet. Utvecklingen förefaller allmänt sett gynna små nationer med hög teknisk industriell standard och med en defensiv uppbyggnad av sina militära förberedelser. Utvecklingen pekar också på behovet av att satsa relativt sett mera på t. ex. robotar och mindre på olika typer av farkoster och vapenbärare. För att realisera de satsningar på modern teknik och nya tekniska tillämpningar inom försvarsplaneringen som vi förordar erfordras tillskott av medel inom några områden. Av särskild betydelse är att forskning, utveckling och produktion kan upprätthållas med en fast målinriktning och stabilitet under en följd av år. Härigenom kan även begränsade ekonomiska resurser ge god utdelning. Redan i samband med försvarsbeslut togs initiativ till en omläggning av försvarsplaneringen i den riktning vi här förordar. Dessa bör nu konsekvent fullföljas. Härigenom kan ett folkförsvar på den moderna teknikens grund bibehållas och vidareutvecklas. 7.3.1 I likhet med försvarsutredningen redovisar vi i det följande våra förslag till grunder för utveckling av det militära försvaret och till inriktning av avvägningsprogram och funktioner. Vägledande har därvid varit att den långsiktiga beredskapen i form av utbildning av personal och anskaffning av organisationsbestämmande materiel bör prioriteras. Det innebär att verksamheten under fredsförhållanden även framgent främst inriktas på att utbilda personal och anskaffa materiel. Mot denna bakgrund och med en effektiv underrättelsetjänst under demokratisk kontroll kan insatsberedskapen för huvuddelen av det militära försvaret hållas låg. Genom den borgerliga regeringens uppläggning av försvarsbeslutet, nämligen att hålla flygplanfrågan öppen, föreligger inget slutligt förslag till avvägning inom det militära försvaret. Den allmänna tendens som framträder i regeringsförslaget är dock en prioritering i förhållande till tidigare av fjärrstridsförband och vissa andra tyngre vapensystem och vapenbärare. En sådan inriktning kan medföra betydande problem för andra avvägningsprogram och funktioner inom försvarsmakten. Det bör vara en strävan att fatta ett fast och sammanhållet försvarsbeslut. Den borgerliga regeringens förslag har spelat bort förutsättningarna härför. 7.3.2 Markstridsförbanden skall i samverkan med sjö- och flygstridskrafterna lösa olika typer av stridsuppgifter under avvärjningsstrid i gräns- och kustområdena. Om nödvändigt skall de även kunna fullfölja striden på djupet av vårt territorium. Till förbanden hör bl. a. infanteribrigader, lokalförsvarsförband, fasta och rörliga kustartilleriförband, Norrlandsbrigader och pansarbrigader. Genom bibehållande av den allmänna värnplikten blir den sammanlagda kvantiteten arméförband i krigsorganisationen oförändrad. försvarsbeslut innebar att 10 av de nuvarande infanteribrigadeina tillförs ny materiel, så att de väl kan fylla sina uppgifter. Genom att materiel och medel inplanerade för anskaffning omdisponeras, att äldre materiel utnyttjas för vissa funktioner och att civila resurser -1, ex. fordon - utnyttjas i högre grad än som planerats bör det kunna vara möjligt att inrikta planeringen mot 12 infanteribrigader. Vid genomförandet av dessa åtgärder bör eldkraften i form av pansarvärns- och luftvärnsvapen samt artilleri och granatkastare ges hög prioritet. Det bör övervägas att lösa frågan om personaltransport på annat och mindre kostnadskrävande sätt än som planerats. Personaltransportresurserna bör kunna användas flexibelt. En viktig faktor är att såväl utbildningen som den grundläggande organisatoriska uppbyggnaden av infanteriförbanden så långt möjligt är identisk. Detta är av stor betydelse för den framtida handlingsfriheten. De fyra bör bibehållas och moderniseras. Beträffande pansarförbanden vill vi framhålla betydelsen av studier och forskning kring nya utformningar av stridsfordon. Den tekniska utvecklingen kan skapa goda möjligheter att till rimliga kostnader organisera förband med lätta och effektiva stridsfordon. Dagens tillgångar av stridsfordon, t. ex. Centurionstridsvagnar och pansarbandsvagnar, bör utnyttjas så långt möjligt. Genom att utnyttja den fast anställda personalens och de värnpliktigas kunskaper kan denna materiel behållas till begränsade kostnader. har redan i sitt första betänkande framhållit pansarvärnsfunktionens grundläggande betydelse. Vår inhemska kapacitet för utveckling av pansarvärnsrobotar bör därför behållas och en ny lätt pansarvärnsrobot utvecklas inom landet. Den i alternativ C förutsedda anskaffningen av tunga pansarvärnsrobotar bör emellertid reduceras betydligt. I detta sammanhang vill vi också peka på betydelsen av anskaffning och modernisering av grundläggande pansarvärnsvapen även för andra förband än de som ingår i de moderniserade infanteribrigaderna. Det är angeläget att äldre materiel utnyttjas så länge den till rimliga underhållskostnader ger väsentliga tillskott till stridseffekten. Detta gäller såväl arméns som kustartilleriets förband och materiel. Genom en riktig kombination av utbildning, modernisering och nyanskaffning av vapen samt befästningsarbeten kan lokal förmåga till försvarsstrid skapas och vidmakthållas till låga kostnader. Denna grundläggande försvarsförmåga är av största betydelse för att de rörliga anfallsförbanden skall kunna verka med full effekt i olika situationer. 1 fråga om kustartilleriförbanden pågår nu en förnyelse av det fasta kustartilleriet. Även de rörliga enheterna behöver förnyas, varför tungt rörligt kustartilleri bör utvecklas och anskaffas. Vi önskar i detta sammanhang förorda en modernisering av hemvärnets utrustning i fråga om bl. a. moderna handeldvapen, radiomateriel och personlig utrustning. Det är tillfredsställande att den borgerliga regeringen på denna punkt anslutit sig till reservationen av herrar i och . 7.3.3 Övervattensstridsförband - som omfattar ytattackförband, helikopterförband samt min- och minröjningsförband - skall genom anfall mot en angripares sjötransportmedel och sjöstridskrafter och genom mineringar försvåra anfall över havet. De skall även skydda vår sjöfart m. m. samt medverka i övervakning och incidentberedskap. Små snabba enheter för kustnära strid bör, som framförts av reservanterna och , prioriteras när det gäller ytattackförbandens utveckling. Vid den fortsatta förnyelsen av ytattackflottiljerna bör särskilt konstruerade ledarfartyg ej anskaffas. Ett flertal möjligheter när det gäller att kombinera torpeder, robotar, allmålsartilleri och utrustning för stridsledning torde föreligga. a. bör erinras om att dessa fartyg på detta sätt skulle kunna ges god eskortförmåga under vissa förhållanden. Ytattackförbandens beväpning är av största vikt. Striden måste kunna föras på bästa möjliga villkor. Anskaffning av sjörobot till dessa förband är angelägen och bör inte uppskjutas. Vi förordar att samma sjörobot som är avsedd att ingå i patrullfartygsdivisionerna anskaffas till ytattackförbanden. Därigenom kan utan ytterligare dröjsmål anskaffning ske av ett tillfredsställande antal robotar. Anskaffning av minfartyg och minjaktfartyg bör fullföljas i stort enligt gällande planer. 7.3.4 Fjärrstridsförbanden, som omfattar attackflyg- och ubåtsförbanden, utgör den främre delen av vårt djupförsvar. I krigsorganisationen ingående attackflygförband är under ombeväpning till flygplan AJ 37 . I krigsorganisationen ingår även ett antal lättare attackförband, utrustade med skolflygplanet 60. Antalet divisioner av AJ 37 planeras till 5,5 och utgör av Sk 60 5.1 ubåtsförbanden ingår olika typer av ubåtar med varierande åldersläge. Ett antal av de ubåtar som blir omoderna kommer att ersättas med ubåt A 14. Såväl AJ 37 som skolflygplanet 60 behöver ersättas under . Detta framstod som den kanske väsentligaste frågan när försvarsutredningen tillkallades. Utredningen har också ägnat ett betydande intresse åt olika anskaffningsformer för flygplan och vilka flygplan som skall ingå i fjärrstridsförbanden . Valet av flygplan har betydelse för omfattningen av den framtida utvecklingskapaciteten inom svensk flygindustri och även för frågan om anskaffning av nästa generation jaktflygplan. Överbefälhavaren förordade i de redovisade perspektivplanestudierna dels att AJ 37 skulle vidareutvecklas till ett nytt medeltungt attackflygplan (A 20), dels att de nuvarande skolflygplanen skulle ersättas av ett inhemskt utvecklat lätt attackflygplan (B 3 LA). tillstyrkte i sitt fösta betänkande vidareutvecklingen av AJ 37 till A 20 men framhöll beträffande behovet av skolflygplan att detta kunde tillgodoses på olika sätt. I den socialdemokratiska regeringens anvisningar för programplanearbetet, utfärdade , angavs bl. a. att medel skulle avsättas för att modifiera JA 37 till A 20, varvid olika kvalitetsnivåer skulle redovisas, samt att planeringen skulle innefatta förberedelser för anskaffning av skolflygplan efter Sk 60. Dessa skulle kunna organiseras i lätta attackdivisioner. Regeringen uppdrog åt överbefälhavaren att översiktligt redovisa alternativa anskaffningsformer för jaktflygplan och luft värnsrobotar för 1990talets behov. Överbefälhavaren vidhöll i sin programplan förordet för A 20 och B 3 LA. Antalet medeltunga attackdivisioner skulle därvid oförändrat bli 5,5, antalet lätta attackdivisioner oförändrat 5. förordade även i sitt andra betänkande anskaffningen av A 20.1 fråga om B 3 LA var meningarna delade. De borgerliga ledamöterna kunde inte enas i frågan utan lämnade den öppen och förordade ett uppskjutande av beslutet, de socialdemokratiska ledamöterna sade nej till B 3 LA. Den borgerliga regeringen har genom sitt förslag att på nytt utreda hela flygplansfrågan skapat en betydande osäkerhet om omfattningen av det militära försvarets kostnader samt inriktningen av detsamma. Man har i själva verket ryckt undan grunden för att fatta ett sammanhållet beslut genom att underlåta att presentera ett samlat underlag. Frågan om anskaffningen av flygplan för fjärrstridsförband kan ses ur flera synvinklar. Det gäller de säkerhetspolitiska konsekvenserna av olika anskaffningsalternativ. Det gäller de industripolitiska och sysselsättningsmässiga konsekvenserna. Det gäller också konsekvenserna för andra delar av folkförsvaret och för andra avvägningsprogram inom det militära försvaret. Det gällerslutligende fredsorganisatoriska konsekvenserna inom flygvapnet. Vi granskar dessa frågor i det följande. Anskaffning av för försvaret väsentlig materiel får inte ske så, att vi kommer i sådan beroendeställning till andra länder att den kan utnyttjas för påtryckningar, eller så att vi i en krissituation står utan viktig materiel. säkerhetspolitiskautgångspunkter är inhemsk utveckling och tillverkning av flygplanssystem och andra viktiga vapensystem att föredra. Alla för oss aktuella förfaringssätt vid anskaffning av flygplan innebär emellertid ett betydande beroende av utlandet. De former som f. n. tillämpas för flygplanssystemet innebär att av den färdiga produkten har utländskt ursprung antingen genom direktköp av delar, komponenter och delsystem utifrån eller genom tillverkning av sådana på utländska licenser. För så avgörande delsystem som flygplansmotorer har ett förfarande med inköp av licenser samt anpassning, vidareutveckling och senare tillverkning av den utländska grundkonstruktionen tillämpats . En övergång till att tillämpa detta förfaringssätt även på flygplanet skulle endast vara fråga om en gradskillnad jämfört med dagens situation. En övergång till tillverkning på licens av i utlandet konstruerade flygplan innebär därför inget nämnvärt säkerhetspolitiskt risktagande. Respekten för vår vilja att hävda vår säkerhetspolitik är enligt vår mening därför inte beroende av tillgången på inhemsk kapacitet för utveckling av krigsflygplanet B 3 LA. Den borgerliga regeringen har enligt vår mening i propositionen överbetonat det säkerhetspolitiska argumentet. Enligt av ÖB redovisat material i perspektivplanerna och i programplanerna ärdetbetydandekostnaderatt utveckla och anskaffa flygplan. Följande tabell belyser de i dessa sammanhang redovisade kostnaderna för vapenbäraren. (Beväpningskostnaderna ligger utanför dessa tal, vilka därför bör höjas med för att redovisa den totala kostnaden.) Flygplan Perspektivplan (ÖB 75) Programplan (ÖB 77-82) Det bör betonas att de redovisade siffrorna i perspektivplanen (ÖB 75, s. 56) och i programplanen (ÖB 77-82, s. 52) inte är identiska. ÖB 75 redovisar en totalkostnad, ÖB 77-82 kostnaderna . Vidare är det inte samma prisläge det gäller. Man kan dock notera att utvecklingskostnaderna för B 3 LA för första femårsperioden ligger ca 400 milj. kr. högre i det senare underlaget. Med utgångspunkt i bl. a. de angivna talen kan man räkna med en styckekostnad (exkl. beväpning) för A 20 om ca 50 milj. kr. För B 3 LA torde 3 1976/77. man kunna utgå från att styckekostnaderna blir av ungefär samma storleksordning. I varje fall för det senare planet är dessutom de redovisade siffrorna behäftade med betydande osäkerhet. Enligt det underlag som chefen för flygvapnet presenterat för försvarsutredningen steg priserna på utvecklingsarbeten för flygplan enligt kontrakten med industrin under tiden februari 1974-1976 med trots att vissa sänkningar ägt rum av prestandakraven . Prisutvecklingen var dubbelt så snabb sorn den allmänna prisutvecklingen enligt nettoprisindex. Dessa förhållanden med en mycket snabb kostnadsstegring för vissa högteknologiska militära produkter är välkända. En strukturförändring inom det militära försvaret blir därmed nödvändig. försvarsbeslut drog konsekvenserna härav och lade fast delvis nya riktlinjer för försvarsplaneringen och materielanskaffningen. Prisutvecklingen på den teknologi det här gäller kan med fog antas bli sådan, att det allvarligt måste betvivlas att flygplanssystemet B 3 LA ens kan realiseras i mycket höga planeringsramar för den närmaste tioårsperioden. Systemet kommer att vara utsatt för ett ständigt hot om nedläggning även vid påtagligt ökande försvarsutgifter. har publicerat två promemorior med material som belyser de samhällsekonomiska,industripolitiska,sysselsättningsmässigam.fl. konsekvenserna av bibehållen resp. successivt minskad utvecklingskapacitet för militärflygplan. Av detta material framgår bl. a. den utveckling i riktning mot koncentration och samverkan som kännetecknat den europeiska flygplansmarknaden. kan - med de restriktioner för vapenexport som självfallet bör finnas även väntas få betydande svårigheter att hävda sig inom denna sektor. En bibehållen utvecklingskapacitet inom flygplansindustrin kan givetvis i sig antas ha fördelar för den teknologiska nivån och för sysselsättningen, men dessa får givetvis vägas mot de positiva effekter som uppstår vid alternativutnyttjandet av resurserna. Bindningar i flygplanssystem är stora och avser . Utvecklings- och tillverkningsperioden sträcker sig över , och planen skall sedan finnas i organisationen . Ju längre man kommit i framtagningsprocessen och ju större kostnader som har lagts ned i systemet, desto svårare är det att gå över till andra lösningar. Om man väljer att gå vidare med B 3 LA finns det, som framhållits ovan, risk för betydande kostnadsökningar. I den mån totalförsvarets ekonomiska ram därvid inte väsentligt vidgas, aktualiseras frågan om omavvägningar. I första hand kan sådana antas träffa övriga komponenter inom det militära försvaret. I andra hand kan därvid armén och marinen komma att ställas inför betydande problem i fråga om fredsorganisation och materielanskaffning. Personalkonsekvenser kan likaledes inträffa. Det är enligt vår mening nödvändigt att det militära försvarets utveckling får ske utan de avvägningsproblem som ett genomförande av B 3 kan komma att innebära. Regeringens förslag kan även påverka antalet flygplan och därmed antalet flottiljer i fredsorganisationen för flygvapnet. En minskning av dessa - liksom av fredsorganisationen för övriga huvudprogram-är i och för sig ofrånkomlig men igångsättning av ett nytt och osäkert projekt kan leda till en större minskning än vad som från början bedömts vara nödvändig. Den sammanfattandeslutsats som vi, med beaktande av samtliga ovan angivna faktorer, kommit till är att fjärrstridsförbanden, i vad gäller flygplan, även bör omfatta ett medeltungt attackflygplan samt skolflygplan som kan ges lämplig beväpning. Härigenom kan attackflygförbanden även ha en lätt komponent för understöd av markstrid. Utvecklingsarbetet med Viggensystemet har dragit stora kostnader. Planen har dock getts höga prestanda. Vid en vidareutveckling av JA 37 till A 20 bör det därför vara möjligt att se över prestandakraven och även på så sätt kunna minimera utvecklingskostnaderna. För skolflygplan bör man kunna utgå från att anskaffning bör ske inom landet. Det bör ankomma på överbefälhavaren att i kommande programplan göra de närmare utredningarna om dels det antal flygplan (A 20 och skolflygplan) som bör anskaffas, dels deras kvalitet inom den av oss förordade ekonomiska ramen. Ett beslut med denna innebörd kan leda till att färre arbetstagare sysselsätts inom försvarsindustrin. För vissa företag och också kommuner kan påfrestningarna därvid bli av inte obetydlig omfattning. Med hänsyn till att det här rör sig om förändringar bör det inom ramen för de enskilda företagens egen planering gå att möta förändringar av detta slag.