mot · FZ021979 · 1976-01-26 00:00:00 — nämligen att kompensera en avveckling av nuvarande livsmedelssubventioner med en total eller selektiv avveckling av mervärdeskatten på livsmedel. Utifrån rationella synpunkter talar mycket för detta, eftersom nuvarande dyrbara rundgång av skattemedel och bidrag onödiggöres. Dessa frågor är f. n. föremål för överväganden jordbruksutredning och skatteutredning, varför vi avstår från yrkanden i detta sammanhang. beslut om jordförvärvslagen innebar, att lantbrukarnas prioriterade ställning i fråga om förvärv av jordbruksfastigheter bröts och att fysiska och juridiska personer i princip likställdes. Som motiv för jordförvärvslagen angavs först och främst, att utbudet av jordbruksfastigheter väntades öka som en följd av den snabba nedläggningen av brukningsenheter. Det fanns av denna anledning skäl att utöka kretsen av presumtiva köpare av jordbruksfastigheter, som bl. a. storskogsbruket borde beredas tillfälle att ta hand om mark, som frigjorts i samband med odlingens tillbakagång. Utöver dessa faktiska förhållanden som motiv för lagen angavs rent principiellt att det var obehövligt att ge lantbrukarna en prioriterad ställning med hänsyn till näringens minskade betydelse från sysselsättningssynpunkt. Det vöre vidare, sades det, fel att behålla en lagstiftning som hindrade integration mellan råvaruframställning, förädling och distribution. Syftet med jordförvärvslagen angavs vara att den skulle hindra markförvärv som motverkade statens insatser till stöd för jordbrukets och skogsbrukets rationalisering. Lagen skulle även skydda etablering och vidareutveckling av sådant jordbruks- och skogsbruksföretag, vars tillkomst staten enligt gällande jordbrukspolitiska riktlinjer (uttryckta rationaliseringskungörelse) stöder ekonomiskt. Vidare skulle lagen ge visst företräde till förvärv av jord och skog åt företagare, som på ett från samhällelig synpunkt rationellt sätt kunde tillgodogöra sig jordbruks- och skogsbruksproduktema. Härutöver skulle lagen inte hindra några förvärv av jordbruksfastigheter. De förutsättningar som statsmakterna utgick har i viktiga avseenden inte visat sig hålla. Främst märkes, att utbudet av jordbruksfastigheter inte ökat i enlighet med vad som förutsattes vid lagens tillkomst. Den starka nedgången av antalet mindre bruksenheter har lett till endast ett begränsat utbud av jord och skogsmark. Rationaliseringen har i stor utsträckning försiggått genom sidoarrenden. har inflationen medfört, att fler köpare utan ett förstahandsintresse av att aktivt driva jord- och skogsbruk förvärvat utbjudna fastigheter. De som betalats har bidragit till att driva upp fastighetspriserna. och kommunernas inköpspolitik har på många håll haft samma effekt. Priserna på jordbruksfastigheter har av antydda skäl stigit t. o. m. kraftigare än vad som motiverats av inflationen. tillsattes en statlig utredning, jordförvärvsutredningen, med uppgift att företa en översyn av jordförvärvslagstiftningen. Främst har utredningen att föreslå åtgärder för att komma till rätta med den kraftiga prisstegringen på jordbruksfastigheter och att underlätta förvärv i rationaliseringssyfte. väntas framlägga förslag först sedan 1972 års jordbruksutredning tagit ställning i frågan om rationaliseringspolitikens framtida utformning. Moderata samlingspartiet har en positiv inställning till jordbrukets rationaliseringsverksamhet. Familjejordbruket utgör nu och för framtiden kärnan i det svenska jordbruket. Det är en angelägenhet av största vikt att det enskilt bedrivna lantbrukets fortbestånd säkras, eftersom det visat sig att denna företagsform utgör den bästa garantin för ett effektivt brukande. Jordförvärvslagen bör utformas så att den främjar detta mål. Moderata samlingspartiet förordar att viss ändring av jordförvärvslagen sker för att förhindra uppenbara spekulations- och kapitalplaceringsköp. Det är emellertid viktigt, att lagstiftningen utformas så, att rättssäkerhetens krav inte åsidosätts. Konkurrensen om jordbruksmark bör för olika köparkategorier i princip ske på lika villkor. Om någon köpargrupp skall ges större möjligheter än andra att köpa jordbruksfastigheter, framstår det för moderata samlingspartiet som naturligt, att de aktiva lantbrukarnas köp skall underlättas. Sambandet mellan ägande och brukande av jordbruksfastigheter bör vara vägledande i den lagstiftning som skall reglera köp av jordbruksmark. Den svenska jordbruksmarken bör i största möjliga utsträckning ägas av sina brukare. Emellertid utgör olika former av arrenden ett värdefullt komplement till enskilt ägda jordbruk. För moderata samlingspartiet är det självklart att nu gällande regler inom arvslagstiftningen även fortsättningsvis skall gälla vid förvärv av jordbruksfastigheter genom arv. Behovet av viss förvärvsprövning måste dock undersökas för att fastighetsbildning och rationellt brukande skall kunna främjas i de delar av landet, där ett passivt ägande tenderar att öka. Problem av denna karaktär har blivit markanta i landets nordliga delar. Likaså har effekterna av nu gällande jordförvärvslag gett förädlingsföretag fördelar framför lantbrukare vid förvärv av fastigheter, vilket medför betydande olägenheter från lantbrukets synpunkt. Enligt direktiven för jordförvärvsutredningen skall den nya lagen ge företräde åt förvärvare som kan förutsättas komma att väl ta till vara markens produktionsförmåga. Bedömningen av vilka blivande förvärvare som utgör de bästa garanterna för effektiv jordbruksproduktion kan emellertid i viss utsträckning bli subjektiv och skifta med olika ideologiska utgångspunkter på jordbruksdrift och företagsamhet över Som ovan understrykes, anser vi att aktiva jordbrukare generellt sett och bäst motsvarar kraven på ett effektivt jordbruk. Den socialdemokratiska ideologin utgår ifrån ett annat betraktelsesätt då det gäller enskild företagsamhet. Vi anser därför att jordförvärvsutredningen bör ges tilläggsdirektiv för att förebygga den tolkningen, att enbart den omständigheten att viss köpare skulle kunna påstås ha större förutsättningar för effektiv jordbruksdrift än andra skall ge honom företräde till förvärv framför aktiva jordbrukare. Det finns skäl att fömoda att de senaste årens häftiga debatt rörande jordförvärvsfrågor står i direkt samband med en tillfälligt ökad efterfrågan på jordbruksmark betingad av högkonjunktur och accelererande inflation. En mer normal samhällsekonomisk situation kan väntas ge en betydligt lugnare utveckling. Enligt nu gällande lag är de kommunala markförvärven undantagna från tillståndsprövning. Enligt moderata samlingspartiets mening skall kommunala förvärv av jordbruksmark ske efter samråd med lantbruksnämnd och underkastas förvärvsprövning i likhet med andra förvärv. Likaså bör utbudet av jordbruksmark ökas genom att kommunerna avyttrar mark, som inte inom överskådlig tid skall disponeras för byggnadsändamål. Det moderna lantbruket är mycket kapitalkrävande. Per årssysselsatt uppgår investeringarna till belopp som inom avancerad industri. Dock är avkastningen på det investerade kapitalet förhållandevis låg. Enligt tillgängligt material från har förräntningsprocenten uppgått till -0,2 -0,6 Vid beräkningen av förräntningsprocenten har som kostnad medräknats avtalsenlig lön för lantbrukaren och hans familj samt normala avskrivningar på inventarier och byggnader. Materialet i denna undersökning avser gårdar med drygt 50 ha åker. Eftersom genomsnittsgården har mindre än halva denna areal, torde förräntningen för lantbruket i dess helhet ligga på en ännu lägre nivå. Den årliga förmögenhetsbeskattningen är särskilt kännbar för företag med låg avkastning. Detta kan belysas med ett exempel avseende familjeföretag med varierande nettoförmögenhet. Om man räknar med en arbetsinkomst på . och en avkastning på nettoförmögenheten på , blir nettoinkomsten enligt skatteregler som följer. Skatter och avgifter tkr. Av tabellen framgår att förmögenhetsskatten, som läggs ovanpå ett mycket högt uttag av skatter och avgifter, medför att nettoinkomsten minskar trots att bruttoinkomsten ökar. kapitalskattereform, som bl. innebar att djur, lager, inventarier och skogskontomedel får tas upp till reducerade belopp i förmögenhetsdeklarationen, medförde påtagliga lättnader i förmögenhetsbeskattningen inom lantbruket. Kombinationen inflationskatteprogression har emellertid minskat dessa fördelar. Sålunda medförde den 50-procentiga höjningen i genomsnitt vid fastighetstaxering en fyrdubbling av den årliga förmögenhetsbeskattningen för hela lantbruket. Arvsbeskattningen har utvecklats på samma sätt som förmögenhetsbeskattningen. Den senaste taxeringsvärdehöjningen medförde en tredubbling av den latenta arvsskatteskulden för hela lantbruket. Siffrorna här ovan visar klart att det erfordras resoluta åtgärder för att mildra kapitalbeskattningen inom lantbruket. Givetvis finns samma problem bland övriga familjeföretag men lantbrukets stora kapitalbehov gör att problemen blir särskilt svåra just där. Det är därför angeläget att åtgärder vidtas inom skattelagstiftningen för att i betydande grad minska den kapitalavtappning som f. n. äger rum från det svenska lantbruket. Detta är så mycket angelägnare som lantbrukets behov av långsiktigt kreditkapital f. n. inte kan tillgodoses i tillräcklig omfattning. Lånekön inom Hypoteksbanken har successivt ökat och uppgick /76 till , och den genomsnittliga väntetiden för lantbrukare som sökt hypotekslån är . För att möjliggöra en utveckling av landets lantbruk är det nödvändigt att Hypoteksbanken medges ökad årlig emissionsrätt. fick Hypoteksbanken tillstånd att emittera obligationer till ett belopp av 375 milj. kr. således endast 1/3 av föreliggande behov. Som tidigare påtalats i denna motion ser vi i moderata samlingspartiet det som angeläget att familjelantbruken ges rimliga förutsättningar att vidareutvecklas. För att möjliggöra detta måste kapitalfrågan ägnas en helt annan uppmärksamhet från statsmakternas sida än vad som varit fallet. Moderata samlingspartiet vill att produktionsmålet inom det svenska jordbruket anges till full själv Mot 1975/76:1979 försörjningsförmåga innebärande att all odlingsvärd skall utnyttjas, att nu pågående forsknings- och utvecklingsarbete rörande inhemsk proteinproduktion intensifieras i syfte att minska importberoendet av foderprotein, att kommuner och markplanerande statliga myndigheter ålägges att samråda med lantbruksnämnderna och lantbrukarnas företrädare vid markexploatering, att åkerjord i största möjliga utsträckning skall användas för jordbruksoch inte för byggnadsändamål, att sambandet mellan jord och skog beaktas i den statliga rationaliseringsverksamheten, att allemansrättens innebörd preciseras, att kommunala förvärv skall underkastas förvärvstillståndsprövning, att en försäljning av staten och kommunerna tillhörig jord- och skogsbruksmark utreds i syfte att öka marktillgången för aktiva lantbrukare, att förmögenhets- och arvsbeskattningen minskas för i jordbruket arbetande kapital, att vid fördelning av emissionstillstånd för obligationer större hänsyn måtte tas till Hypoteksbankens stora behov av lantbrukskrediter, att jordförvärvsutredningen ges tilläggsdirektiv för att förebygga att lagstiftningen utformas så, att enbart den omständigheten att viss köpare skulle kunna påstås ha större förutsättningar för effektiv jordbruksdrift än andra skall ge honom företräde till förvärv framför aktiva jordbrukare. Regionalpolitiken skall göra människorna i alla delar av landet delaktiga av vår allmänna materiella, sociala och kulturella välfärd. Näringslivets strukturomvandling skall inte behöva åtföljas av stora omflyttningar av människor. Möjligheterna att ge en tillfredsställande service i glesbygden måste förbättras. Detta förutsätter en allsidig regional arbetsmarknad, där olika slags näringslivs- och samhällsaktiviteter finns representerade. Näringslivets olika enheter skall inte enbart omfatta tillverkande funktioner utan även kvalificerad produktutveckling, marknadsföring och administration. En tillfredsställande offentlig och enskild service måste stå till förfogande. Moderata samlingspartiet vill uppnå detta mål i första hand genom så likvärdiga allmänna grundförutsättningar som möjligt över hela lan det och mellan dess olika regioner. Generella stimulansåtgärder för att åstadkomma detta är att föredraga framför selektiv detaljstyrning. Ett kraftigt stöd till jord- och skogsbruk är angeläget. Goda kommunikationer är särskilt betydelsefulla för en aktiv regionalpolitik. Taxesättningen även i fråga om telenätet transportstödet och goda järnvägs- och flygförbindelser spelar en stor roll. Moderata samlingspartiet har länge föreslagit ett borttagande av löneskatten inom det inre stödområdet. Sedan beslutat hemställa hos regeringen om förslag från regeringen om sänkning av denna skatt den allmänna arbetsgivaravgiften inom det inre stödområdet från , framlade regeringen ett sådant förslag för . Enligt detta skulle sänkningen emellertid gälla endast . Den skulle vidare inte omfatta kommuner och landsting. Moderata samlingspartiet hävdade, att en åtgärd av detta slag borde ses som ett inslag i regionalpolitiken och därför borde göras permanent. Vi accepterade dock tidsbegränsningen med hänsyn till att företagsskatteberedningen har till uppgift att utreda de problem som sammanhänger med arbetsgivaravgifterna. Vi menade, att skattesänkningen borde omfatta även de kommunala arbetsgivarna. Detta blev beslut. Enligt vår mening bör löneskatten helt slopas inom det inre stödområdet. Detta står i överensstämmelse med vår uppfattning, att regionalpolitiskt stöd bör vara inriktat på att ge sysselsättning och mindre på kapitalsubventioner. Departementschefen har i budgetpropositionen uttalat, att regeringen avser att ge sysselsättningsutredningen i uppdrag att allmänt se över den regionalpolitiska stödverksamheten. Enligt vår mening bör det av direktiven klart framgå, att utredningen skall pröva effekterna av en omfördelning av stödet från kapitalsubventionen till direkt sysselsättningsstöd. bör hemställa hos regeringen härom. Utredningen om regionalpolitiska styrmedel har föreslagit en tillståndsprövning vid nybyggnader eller förvärv av lokaler överstigande viss storlek. Prövningen skulle ske hos en särskild lokaliseringsmyndighet. Den moderate representanten i utredningen reserverade sig mot förslaget under motivering av bl. a. att de risker och nackdelar med en etableringskontroll som diskuterats i utredningens direktiv med avseende på tänkbara effekter i fråga om expansionsvilja, konkurrensförhållanden, produktions- och distributionskostnader, administrativt mer arbete för berörda myndigheter och företag m. m. inte ägnats tillbörlig uppmärksamhet. Han hävdade vidare, att etableringskontroll med den av utredningsmajoriteten föreslagna utformningen inte är en lämplig metod för att styra sysselsättningstillskott till olika delar av stödområdet. Allmänna näringspolitiska åtgärder och en ytterligare utbyggnad av skilda stimulansåtgärder är väsentligt bättre ägnade att bidra till en industriell expansion inom stödområdet. Förhandlingar har förts mellan regeringen och om en frivillig överenskommelse innebärande att cirka 150 av de största företagen skulle förbinda sig att delta i ett regionalpolitisk! samrådsförfarande och lämna ett omfattande underlag härför gällande företagens framtidsplaner. Resultatet av dessa förhandlingar avses bli redovisat i proposition till vårriksdagen 1976. Vi vill redan nu uttala, att vi ställer oss avvisande såväl till en lagstiftning om etableringskontroll som till s. k. frivilliga överenskommelser mellan staten och storindustrin. Enligt vår mening representerar sådana överenskommelser främmande element i svensk förvaltning. Inslag i den ekonomiska politiken av detta slag har föranlett vissa framträdande nationalekonomer att prägla begreppet mygelekonomi. Det är av vikt att investeringar i marknadsföring kan komma i åtnjutande av stöd på motsvarande sätt som investeringar i byggnader eller maskiner. Denna fråga prövas nu inom . Vi återkommer härtill i samband med att frågan tas upp i anslutning till de förslag om den framtida sysselsättnings- och regionalpolitiken som avses föreläggas . Ett inslag i den regionalpolitiska planeringen är de av fastställda planeringsnivåerna uttryckta i vissa befolkningstal för länen. beslöt 1972 om dylika ramar att gälla för . Befolkningsramar av detta slag kan vara lämpliga att ha som riktmärken för handlandet. Om inte annat, kan de förhindra att länen var för sig planerar för en helt orealistisk befolkningsutveckling. Befolkningsramama som sådana för emellertid inte utvecklingen närmare de regionalpolitiska målen. Härför krävs konkreta insatser. Befolkningsramama får således inte vara bindande. De bör präglas av flexibilitet och möjliggöra en anpassning till utvecklingen. I betänkandet Politik för regional balans (SOU 1975: 91) har föreslagits nya befolkningsramar att gälla . De största avvikelserna från den förväntade utvecklingen uppvisar , , samt . väntas nu få ett lägre befolkningstal än som antagits tidigare. Utvecklingen inom och beräknas däremot bli gynnsammare än vad som förväntades 1972. Enligt vad som uppgivits i budgetpropositionen kommer att föreläggas förslag till nya ramar för samtliga län i samband med propositionen om den framtida sysselsättnings- och regionalpolitiken. Vi kommer då att redovisa vår syn på de föreslagna befolkningsramama. Inom den ekonomiska politiken förordar moderata samlingspartiet i allmänhet generella åtgärder. Emellertid kan vissa selektiva stödformer av regionalpolitisk karaktär ge goda effekter för näringslivet i landsdelar med svag ekonomisk utveckling. Till stödåtgärder av detta slag hör det statliga transportstödet, som syftar till att säkerställa konkurrens på lika villkor med andra delar av landet för olika transportsätt inom samt till och från det allmänna stödområdet. Denna stödform bör fortgående anpassas till rådande kostnadsutveckling. Likaså kräver moderata samlingspartiet, att transportstödet vidgas att omfatta även sjötransporter. Flertalet regionalpolitiska åtgärder är direkt avhängiga av huruvida person- och godstransporter kan lösas på ett tillfredsställande sätt, varför dessa frågor måste ägnas särskild uppmärksamhet. Inom dagligvaruområdet har butiksnedläggningar lett till att många konsumenter saknar tillgång till inköpsställen på nära håll. Strukturomvandlingen sammanhänger med både vikande kundunderlag och en snabbt ökande kostnadsutveckling. I vissa fall har otvivelaktigt kommunala planeringsåtgärder inte minst då det gäller trafiken bidragit till att försvåra främst den mindre detaljhandelns möjligheter att fortleva och ge service. För äldre människor, för handikappade och för dem som saknar bil har utvecklingen skapat problem såväl i glesbygdsområden som inom många tätortsområden. Konsumenternas tillgång till närservice måste tryggas och förbättras. Delvis kan frågan lösas genom en bättre fysisk planering. På många håll måste handeln och det allmänna söka gemensamt vidtaga åtgärder för att skapa exempelvis hemsändningsmöjligheter till människor, som saknar närservice eller på annat sätt inte kan klara sin dagligvaruförsörjning. Samhälleliga stödinsatser förekommer i glesbygdsområden i form av lån och bidrag för investeringsändamål till sådana glesbygdsbutiker som bedöms vara utvecklingsbara. Glesbygdsstödet bör göras mer generöst och kompletteras med driftsstöd där så erfordras. Decentralisering av offentlig verksamhet Moderata samlingspartiet strävar efter ett samhälle, där beslut av olika slag fattas i decentraliserade former nära den verklighet som besluten gäller. Vi vill utnyttja de möjligheter som finns att överflytta funktioner inom centrala myndigheter till regionala och lokala organ. Vi vill också så långt som möjligt se till att den offentliga servicen i form av t. ex. skolor, post och sjukvård är tillgänglig för medborgarna inom rimligt avstånd och inte i onödan sammanföres till ett mindre antal centralorter. Den beslutade utlokaliseringen av statliga verk och myndigheter är enligt vår mening en dålig form av regionalpolitik. Den ger inga positiva effekter för glesbygden. Sysselsättningstillskottet tillfaller endast vissa större orter. Erfarenheterna där har heller inte varit odelat positiva. Det är naturligt att frågor om förtur till bostäder, jobb etc. för de utflyttade och deras anhöriga måste skapa friktioner. I moderata samlingspartiets motion 1971: 1318 med anledning av den första utflyttningsetappen underströks bl. a. ärendets bristfälliga beredning, avsaknaden av underlag för en samhällsekonomisk bedömning av förslagets verkningar samt bristen på hänsynstagande till den personal som skulle beröras av omlokaliseringen. Med hänsyn till den brist på decentraliseringsvilja som visats av regeringen och det på grund därav stora behovet av en aktiv regionalpolitik även i fråga om skilda statsfunktioner ville vi emellertid inte motsätta oss förslaget. Ställningstagandet skedde dock med det uttryckliga förbehållet att skulle bifalla de riktlinjer för personalens behandling som vi förordade i motionen samt att en parlamentarisk expertutredning skulle tillsättas för att bedöma behovet av fortsatt decentralisering samt att framlägga konkreta förslag härom. Enligt vår mening var en decentralisering av funktioner och beslut bättre än en utflyttning av hela ämbetsverk. Någon utredning har emellertid inte kommit till stånd. Inte heller någon utvärdering av den första etappens följder för utflyttningsregionen, de nya lokaliseringsorterna, myndigheternas effektivitet samt effekterna på statsfinanser och samhällsekonomin i dess helhet. Då förelädes förslag till den andra etappen av omlokaliseringen, yrkade vi avslag därpå med åberopande bl. a. av den begynnande stagnationen inom och påfrestningarna för berörd personal. Vi begärde en utredning av de samlade kostnaderna för och konsekvenserna i övrigt av den tidigare beslutade omlokaliseringen, vilka kostnader vi uppskattade till mer än . framkomna uppgifter styrker, att vår beräkning härvidlag inte är för hög. Sålunda torde kostnaderna för de bägge etapperna vad avser bara investeringskostnader för lokaler, utrustning och inred ning samt kostnaderna för flyttning m. m. uppgå till ca 1 800 milj. kr. Därtill kommer bestående årliga driftskostnadshöjningar. Såväl som 1975 upprepade vi vår kritik och krävde, att den andra etappen skulle avbrytas. Som ett skäl härför anfördes, att erfarenheterna tydde på mycket höga kostnader och kraftiga effektivitetsförluster för berörda myndigheter. En utredning om vad omlokaliseringen har kostat och medfört för konsekvenser i övrigt bör göras. Utflyttningen har fortskridit så långt, att den inte i sin helhet kan avbrytas. Alla ansträngningar att genomföra omlokaliseringen på ett sådant sätt att största hänsyn tas till den berörda personalen och att kostnaderna och olägenheterna i övrigt kan hållas nere bör dock göras. För framtiden bör strävan vara att utnyttja alla möjligheter till utflyttning av funktioner och beslut till regionala och lokala organ. Det intresse staten tidigare visat att söka åstadkomma omplacering till likvärdiga tjänster har avtagit allteftersom utlokaliseringen fortskridit. Stora personliga tragedier har uppkommit för många anställda. Under den nu pågående etappen måste statsmakterna leva upp till sina löften och utnyttja de resurser som står till buds för att mildra de personalproblem som utlokaliseringen vållat. Moderata samlingspartiet vill att regionalpolitiken skall syfta till att ge människorna i alla delar av landet del av den materiella, sociala och kulturella välfärden, att löneskatten i det inre stödområdet helt skall slopas, att sysselsättningsutredningen skall utreda möjligheten att övergå från kapitalsubventioner till direkt sysselsättningsstöd, att utredningens om regionala styrmedel förslag om etableringskontroll avvisas, stöd skall kunna utgå även för investeringar i marknadsföring,