mot · FZ02700 · 1976-01-22 00:00:00 — Motion 1975/76:700 av herrar i och om rätt till avdrag vid inkomsttaxeringen för fackliga avgifter Rätten att dra av kostnader som avser inkomstens förvärvande har varit självklar. Vad som kan betraktas som sådan kostnad har däremot ofta gett anledning till skilda tolkningar. Vi har föreslagit att löntagarnas fackliga avgifter skulle vara avdragsgilla vid självdeklarationen. riksdag hänsköt frågan till skatteutredning. Då denna utredning inte ännu kommer att kunna presentera något samlat förslag, finns det anledning att bryta ut denna fråga med förtur. På fackligt håll har man blivit alltmer angelägen att få denna rättvisa förverkligad. I ett uppmärksammat tal tog TCO-ordföranden upp frågan vid . Han anförde bl. a. följande: Demokrati är ett dyrbart styrelsesätt. De flesta är nog klara över dessa förhållanden men hur många har funderat över att arbetsgivarna får täcka sina kostnader med medel, som kommer obeskattade ur produktionen, medan löntagarsidan tvingas falla tillbaka på medlemmarnas beskattade inkomster. Så förhåller det sig och orsaken är den olika skattemässiga behandlingen av löntagares respektive arbetsgivares avgifter till sina partsorganisationer. För företagen betraktas avgiften till arbetsgivarorganisation som en nödvändig utgift som är helt avdragsgill vid beskattningar medan löntagarens avgift till hans arbetsmarknadsorganisation betraktas som vilken konsumtionsutgift som helst och därmed blir fullt ut beskattad. De, som försvarar den ordningen, brukar framhålla att också utbetalda konfliktersättningar behandlas olika. För företagen utgör de en skattepliktig inkomst medan de är skattefria för löntagarna. Det är i så fall en skattefrihet som löntagarna får dyrt betala på annat sätt. Både på arbetsgivarsidan och på arbetstagarsidan är det i själva verket bara en mindre del av medlemsavgifterna som återgår i form av konfliktersättningar. Den del som åtgår för att finansiera organisationens verksamhet i övrigt, och det är den helt övervägande delen, utgörs på löntagarsidan av beskattade medel medan det för arbetsgivaren är fråga om obeskattade. Det är en iögonenfallande skillnad som snabbt ökar i betydelse med den fackliga verksamhetens tillväxt. När nu den olika behandlingen skattemässigt är så uppenbar, kan man ställa frågan varför ingenting för länge sedan gjorts åt den här skillnaden. Då kan man konstatera att skattebefrielsen för arbetsgivarnas fackliga avgifter går tillbaka på en lagtolkning vid tiden för . Det är således inte tid som saknats för att åstadkomma en förändring. Varje gång förslag om avdragsrätt för löntagarna förts fram, har de bemötts med hänvisningar till praktiska komplikationer 1975/76: 700 Det har t. ex. sagts att det är svårt att avgöra exakt vad som är fackliga organisationer, det är däremot lätt att avgöra vad som är en arbetsgivarorganisation. Därutöver ställs frågan om alla utgifter som de fackliga organisationerna ikläder sig skulle kunna finansieras med obeskattade medel. En fråga, som tydligen inte vållar bekymmer när det gäller de olika ändamål, som arbetsgivarna använder sina organisationer för. Man har också ställt frågan om det inte skulle bli mycket besvärligt med den kontroll som måste till om konfliktbidragen skall beskattas. har tillkommit en allmän principiell motvilja mot att medge avdrag för några nya ändamål. Den fackliga verksamheten har fått en så stor omfattning och dess nödvändighet är nu så allmänt erkänd, att det finns skäl att låta de betänkligheter som tidigare kunnat anföras träda tillbaka. De praktiska problem som skulle kunna vara förknippade med avdragsrätt också för löntagarnas avgifter till sina organisationer är inte större än att de mycket väl kan lösas om det finns ett verkligt intresse att göra det. behandlades frågan om ett snabbt införande av avdragsrätt för fackliga avgifter. Frågan föll framåt, som det brukar heta, och saken har hänskjutits till skatteutredning. All reformverksamhet går inte lika fort men det betecknas ändå som ett framsteg, att nu beslutat låta utreda om den skattemässiga behandling, som tillerkändes arbetsgivarnas avgifter till intresseorganisation, nu också skall utsträckas till att gälla löntagarnas avgifter till deras intresseorganisationer. Jag behöver knappast säga att den uppgiften rimligtvis hör till de enklare uppdragen som skatteutredning mottagit och att ett förslag med det snaraste borde kunna föreläggas statsmakterna för beslut. Frågan är som synes tekniskt enkel. Att det dröjt många tiotal år utan att problemet åtgärdats talar för en skyndsam handläggning, så att skatteutredningen med förtur behandlar frågan om avdragsrätt för löntagarnas fackliga avgifter. Med anledning av det anförda vill vi föreslå att begär att regeringen framlägger förslag innebärande att avgifter till fackliga organisationer skall betraktas som avdragsgilla vid löntagarnas självdeklarationer i nästa års taxering.