mot · FZ021308 · 1976-01-27 00:00:00 — av m. fl. om reglerna för bosättningslån I budgetpropositionen föreslås en omfattande och välkommen reformering av de statliga bosättningslånen. Förslaget innebär att bosättningslånens syfte skall ges en familjepolitisk inriktning med ökat utrymme för sociala hänsynstaganden. Detta skall bl. a. ske på så sätt att i underlagen för lånebesluten skall ingå en bedömning av sökandens sociala situation, verkställd av kommunens sociala organ. På så sätt blir det för möjligt att vid lånebeslutet göra en totalbedömning av lånebehovet och möjligheterna att bevilja lån. Föredraganden anser att ingen låneberättigad skall utestängas från långivningen till följd av omständigheter som är naturliga eller över vilka den sökande inte kan råda. Detta exemplifieras med att den sökandes ekonomi tillfälligt belastats i samband med utbildning, fortbildning, tillfällig arbetslöshet eller skilsmässa i samband med ingående av nytt äktenskap osv. Liksom f. n. bör inte heller föreskrivas någon lägsta inkomstgräns för bosättningslån. Däremot bör stora avbetalningsköp på kapitalvaror i nära anslutning till en ansökan om bosättningslån kunna medföra avslag på låneansökan. Det är viktigt att de sociala hänsynstagandena får slå igenom i bosättningslånegivningen. Därför måste de bedömningar som görs av kommunernas sociala organ få ett stort inflytande. Därvid får låga inkomster på grund av långvarig sjukdom, arbetslöshet eller vård på anstalt inte hindra utgivande av bosättningslån. Det är därför viktigt att inte långivningen inskränks genom faktiska inkomstgränser som uppsätts i praktiska hantering av långivningen. De bedömningar av de sociala hänsynen som görs av de kommunala sociala organen måste här få en avgörande betydelse. Detta är inte minst viktigt mot bakgrunden av att beslut inte kan överprövas. I propositionen föreslås att ensamstående handikappade skall bli berättigade till bosättningslån, vilket är bra. föreslog, att även andra ensamstående skulle bli berättigade till bosättningslån, nämligen i samband med en rehabiliteringsperiod efter sjukdom eller vård på anstalt när skäl talade härför. En förutsättning var att det gällde en planerad rehabilitering som byggde på insatser från samhällets sida. Vidare skulle bosättningslån kunna utgå till ensamstående i samband med flyttningsbidrag enligt 30 § arbetsmarknadskungörelsen och till personer som på grund av särskilda omständig heter gjorde sitt inträde i arbetslivet ovanligt sent och därvid lämnade ett med föräldrar och andra släktingar gemensamt hem. Remissinstanser har antingen lämnat utan erinran eller tillstyrkt att dessa grupper av ensamstående skulle kunna erhålla bosättningslån. I den allmänna debatten har ställts förslag om att bosättningslån skall utgå generellt till alla ensamstående. Av remissinstanserna ansluter sig , och till sådana tankegångar. avvisade av statsfinansiella skäl en sådan generell utökning av långivningen till ensamstående. Propositionen innebär i jämförelse med utredningens förslag en ytterligare begränsning i möjligheterna till långivning till ensamstående. Av sociala skäl är en sådan ytterligare begränsning inte tillfredsställande. Inom ramen för bosättningslånefondens nuvarande storlek bör det vara möjligt att utvidga rätten att utge bosättningslån även till de av utredningen föreslagna grupperna av ensamstående. Med hänvisning till ovanstående hemställs att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om lägsta inkomstgräns, sociala hänsynstaganden och vissa grupper av ensamstående i samband med den statliga bosättningslånegivningen.