mot · FZ022466 · 1976-04-22 00:00:00 — 1975/76 2466-2469 med anledning av propositionen 1975/76:164 med förslag till lag om påföljder och ingripanden vid olovligt byggande m. m. I syfte att effektivare kunna förebygga och ingripa mot olovligt byggande föreslås i prop. 1975/76:164 ett helt nytt sanktionssystem enligt vilket de nuvarande straffbestämmelserna ersätts med ett avgiftssystem (byggnadsavgift, tilläggsavgift och särskild avgift). Enligt det utsprungliga departementsförslaget och lagrådsremissen var tillämpningen av det föreslagna sanktionssystemet uteslutande en fråga för vederbörande byggnadsnämnd. Efter vägande invändningar från framför allt lagrådet - avseende bl. a. obeaktade krav på rättssäkerhet och behovet av säkerhetsåtgärder (kvarstad och skingringsförbud) - har det slutliga regeringsforslaget ändrats därhän att prövningen av den mest ingripande avgiften, tilläggsavgiften, läggs på allmän domstol. Talan om tilläggsavgiften läggs på allmän åklagare, men åtal får väckas endast under förutsättning att gör framställning härom. Man kan i och för sig resa såväl praktiska som principiella invändningar mot att regeringen - utan att invänta resultatet av den pågående utredningen om det ekonomiska sanktionssystemet inom straffrätten - nu något drastiskt ersätter ett traditionellt påföljdssystem med ett avgiftssystem, även om det senare föreslås administrerat av de allmänna domstolarna i vad gäller tillläggsavgiften. I likhet med vad som anförts av bl. ser jag det emellertid som en stor, kriminalpolitisk förtjänst att regeringsförslaget ger ett alternativ till det nuvarande i många stycken ineffektiva påföljdssystemet. Det finns dessutom ingen anledning förmoda att det pågående utredningsarbetet på straffrättens område kommer att leda fram till någon annan, analog bedömning för andra liknande fall på förvaltningsrättens område. Det kan också med tillfredsställelse konstateras att det slutliga förslaget ger förutsättningar för en handläggning som odelat tillförsäkrar berörda parter alla de rättigheter som följer av en domstolsprocess. På två punkter är jag emellertid tveksam till förslagets ändamålsenlighet, dels då det gäller frågan om åklagarens roll, dels i vad avser frågan om huruvida utgående avgifter, med undantag för byggnadsavgiften, skall (som föreslås i 25 §) tillfalla odelat staten. Enligt förslaget får, som nämnts, talan om tilläggsavgift väckas av allmän åklagare, endast om begär det. Enligt min mening talar behovet av enhetlighet i tillämpningen för att åtal skall kunna ske oberoende av anmälan. Det förefaller rimligt utgå från att de allra flesta fall kommer till åklagarens kännedom genom anmälan från byggnadsnämnd. 1975/76: 2466 fall kan man förutsätta att åtal inte kommer att väckas utan att ges tillfälle att yttra sig. I de troligen relativt få fall, i vilka åklagaren väcker åtal i strid med nämndens uppfattning (resp. underlåter att åtala), bör de övergripande övervägandena - t. ex. behovet av samma praxis för näraliggande kommuner - vara avgörande för åtalsbeslutet. Då det gäller den andra av mina invändningar mot regeringsförslaget, är utgångspunkten att det ytterst är byggnadsnämnderna som har besväret med de ärenden som föranleder särskild avgift eller tilläggsavgift. Dessa avgifter bör därför också helt eller delvis tillfalla vederbörande kommunkassa. Beträffande först den särskilda avgiften är denna av samma typ som byggnadsavgiften, som föreslås tillfalla kommunen. Ekonomiskt sett är detta förhållande av mindre betydelse, men principiellt är det riktigast att de båda avgifterna jämställs och går till kommunen. Med det föreslagna systemet föreligger en risk för att byggnadsnämnderna kan ta lätt på ifrågavarande överträdelser, som vållar besvär för kommunen och nämnden, men där staten ges en inkomst av obetydlig storlek. Den särskilda avgiften bör därför i dess helhet tillfalla kommunen. Då det gäller tilläggsavgiften är situationen inte lika klar. Som regel får dock förutsättas att åtal sker på initiativ av och att även i de fall ett åtalsbeslut fattas i strid med nämndens uppfattning kommunen och alltid ytterst berörs på ett sätt som föranleder kommunala åtgärder. Rimligt förefaller i detta fall vara att tilläggsavgiften delas lika mellan stat och kommun. Med hänvisning till det anförda får jag hemställa att beslutar 1. att meningen Talan får väckas endast om har begärt det i 8 § andra stycket förslaget till lag om påföljder och ingripanden vid olovligt byggande m. m. skall utgå, 2. att 25 § i det nämnda lagförslagetskall ha följande lydelse: Byggnadsavgift och särskild avgift tillfaller kommunen. Tilläggsavgift skall i lika delar tillfalla stat och kommun.