ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ02442 · 1976-01-20 00:00:00 — Motion 1975/76:442 av om ökad kontroll över exploatering av grustäkter Naturen och dess tillgångar måste skötas med tanke på kommande generationers rättmätiga krav på god miljö och tillgång till råvaror. Samhällsutvecklingen har emellertid medfört en hastigt växande förbrukning av jordens lagrade naturresurser. Ändock är en klok hushållning med naturtillgångar av avgörande betydelse för den framtida utvecklingen. Inom t. ex. jord- och skogsmark börjar vi uppmärksamma värdet av tillgångar på god och vikten av ett på lång sikt ekonomiskt skogsbruk. Till våra markresurser räknas också tillgångarna på grus och sand. Vid exploateringen av grustäkter är uppmärksamheten enbart inriktad på förändringar i landskapsbilden och hänsyn till eventuella vattentillgångar. Man tar däremot inte anlls hänsyn till behovet av hushållning - en hushållning som borde gälla både beträffande mängder och kvaliteter. Det saknas normer för grustäkters användning. hålunda används gjutgrus och andra för byggnadsändamål lämpliga gruskvaliteter som bärlager vid vägbyggnation. Detta måste anses oekonomiskt, såväl med tanke på att denna naturresurs är begränsad som med tanke på att en okontrollerad användning leder till ökad exploatering och detta i sin tur påverkar landskapbilden. Tillstånd till grustäkt beviljas av . Enligt naturvårdslagens nuvarande utformning kan den tillståndsgivande myndigheten ej utfärda några föreskrifter för täktens användning. Men har alltså ingen möjlighet att förhindra ett slöseri som man vet förekommer. bör vid sin behandling av täktansökningar ha som underlag uppgifter om till vilka ändamål täkten skall utnyttjas. I samband med tillståndsgivningen bör dessutom ha möjlighet att från hushållningssynpunkt lämna vissa föreskrifter. Med hänsyn till täktens olika kvalitativa egenskaper skall kunna föreskriva att vissa delar av täkten endast får utnyttjas för särskilda ändamål. Det ges härmed möjlighet att förhindra att grus och sand av god kvalitét används till ändamål där det finns andra alternativ att utnyttja. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos regeringen anhåller om förslag till ändringar i naturvårdslagen som möjliggör prövning av täktverksamhet från hushållningssynpunkt i enlighet med det i motionen anförda.
mot · FZ02445 · 1976-01-20 00:00:00 — av m. fl. om vidareutbildning av barnmorskor Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1975/76:444 hemställs att måtte uttala att tidigare utbildade barnmorskor erhåller kompletterande utbildning inom loppet av en tioårspe (vpk) (vpk) INGA (vpk) (vpk) (vpk) i
mot · FZ02447 · 1976-01-19 00:00:00 — av och om ökat transportstöd till Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1975/76:446 föreslås att hos regeringen anhåller om utredning och förslag om ett särskilt fraktstöd för att befrämja en sådan utveckling som avses i nämnda motion. (vpk) (vpk)
mot · FZ02449 · 1976-01-20 00:00:00 — om transportstöd åt företag utanför stödområdet Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1975/76:448 hemställes att hos regeringen begär sådana ändringar i reglerna för statligt transportstöd att regeringen ges rätt att i särskilda fall bevilja sådant stöd även för företag i orter strax utanför nuvarande stödområde.
mot · FZ02450 · 1976-01-20 00:00:00 — av fröken m. fl. om åtgärder mot vägran att viga kvinna till präst Genom beslut , senare antagen av kyrkomötet, fick kvinna rätt att inneha prästtjänst. Lagen "om kvinnas behörighet till prästerlig tjänst är kort och entydig och lyder så här: "Härigenom förordnas att kvinna skall äga lika behörighet som man att efter förtjänst och skicklighet befordras till prästerlig tjänst." Inom kyrkan var meningarna starkt delade i frågan när lagen antogs vilket föranledde kyrkomötets särskilda utskott som behandlade frågan att, i sina försök att nå så stor enighet som möjligt kring förslaget, i sitt betänkande (nr 2:1958) formulera vissa förbehåll. Den närmare innebörden av denna s. k. samvetsklausul är mycket omstridd. Senast vid förra årets kyrkomöte var den föremål för debatt. Klart är emellertid att den i princip inte ger biskop rätt att vägra kvinnor prästvigning p. g. a. deras kön. Med stöd av samvetsklausulen har den del motståndare mot kvinnopräster fortsatt att aktivt motarbeta kvinnors möjligheter att vigas till präst och att erhålla prästtjänst. Detta agerande synes på sina håll ha fått ökad utbredning och väcker stark anstöt hos stora delar av svenska folket. Samvetsklausulen har också fått visst inflytande på personalpolitiken i stiften. Så har man i allmänhet sökt undvika att kvinnopräster placeras i pastorat där det finns en manlig präst som är motståndare till kvinnliga präster. Detta har på sina håll lett till svårigheter att placera präster. Alltmer har det ifrågasatts om samvetsklausulen allt framgent skall kunna åberopas som skäl för att kringgå lagens bestämmelser. I en dagtecknad PM, refererad i KU:s betänkande 1972:26 har dåvarande kyrkoministern, statsrådet , påpekat att "det går en principiell, rent av kategorisk skiljelinje den as/tefrihet som präster bör ha - liksom andra människor - när det gäller kvinnliga präster och det ämbetsansvar som vilar på innehavaren av en prästerlig tjänst. Den som åtar sig en sådan tjänst, det må vara som biskop eller annan präst, måste naturligtvis, liksom alla övriga innehavare av tjänst, vara beredd att fullgöra de uppgifter som följer med tjänsten. Det hör till en biskops ämbetsplikter - men också endast till hans, ej andras - att viga till präst, och detta, lags tillkomst, utan könsdiskriminering. justitieombudsman har i ett yttrande (1974) konstaterat att han ställer sig alltmer frågande inför det rimliga i att samvetsklausulen om biskops möjlighet att vägra prästviga kvinnor alltjämt skall gälla. Enligt vår mening måste nu åtgärder aktualiseras för att allmänt veder I 1975/76. 1975/76: 450 tagna principer i vårt samhälle skall göras gällande också inom kyrkan. Med stöd av det anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna att åtgärder bör aktualiseras för att den s. k. samvetsklausulen inte allt framgent skall kunna hävdas utgöra grund för en diskriminerande behandling av kvinnan. () () () ()
mot · FZ02451 · 1976-01-20 00:00:00 — Motion 1975/76: 451 om jäv vid löneförhandling för revisorspersonal Enligt 63 § kommunallagen åligger det kommunfullmäktige att utse kommunala revisorer förvaltning. Ett antal kommuner (7 st) har egna revisionskontor. Det innebär att dessa kommuner inom sig sköter avtals- och löneförhandlingar för den av kommunen heltidsanställda personalen på kommunens revisionskontor. I dessa avtals- och löneförhandlingar deltar t. ex. personalsekreterare, lönechefer m. fl. i löneförhandlingar som rör revisionspersonal i respektive kommuner. Detta sker trots att dessa personer ofta är föremål för revision av den personal som förhandlingen berör. De fackliga representanterna är också anställda av kommunen och således även de föremål för revision av dem de förhandlar för. Man kan således påstå att det förekommer jäv för hela förhandlingsdelegationen med den konstruktion som gäller. Detta är givetvis ett klart otillfredsställande förhållande. Problemet ökasju också i samma utsträckning som fler kommuner får egna revisionskontor. Orsaken till detta förhållande är att kommunallagens bestämmelser är oklara på denna punkt. Eftersom revisionen är underställd kommunfullmäktige vore det mer naturligt om t. ex. kommunfullmäktiges presidium tillsammans med förhandlingsdelegation samt respektive förhandlingschefer på respektive fackförbund i stället vore de som utgjorde förhandlingsdelegation. Det är av stor vikt att denna fråga löses, så att risk för jävsförhållande ej behöver ske. I KU 1975:7 har förutsatts att denna fråga behandlats av pågående utredningar på det kommunala området. Främst utredningen om den kommunala demokratin. Enligt min mening har denna fråga inte belysts i tillräcklig omfattning i detta utredningsarbete. Därför anser jag att frågan bör ses över. Med stöd av vad som anförts hemställs att hos regeringen föreslår att frågan om jäv vid löneförhandling av vid kommun anställd personal utreds.
mot · FZ02453 · 1976-01-19 00:00:00 — Motion 1975/76: 453 av i Holmgärdet! m. fl. om en regional uppdelning av redovisningen för viss statlig verksamhet, m. m. I och med framväxten av en ekonomisk planering på det regionala planet har behovet av en regionalisering av nationalräkenskaperna blivit alltmer påtagbar. Än så länge har inte något system för detta kunnat byggas upp. Framför allt gäller det att på ett enkelt sätt mäta varuströmmarna över länsgränserna. På vissa punkter vore det emellertid förhållandevis enkelt att få fram en regionaliserad redovisning av produktionen. Detta gäller den fördelning av produktionen som sker via statsbudgeten. Redovisningen av utgifterna för den statliga förvaltningen, för arbetsmarknadspolitiken, försvaret, skolväsendet skulle sannolikt på ett enkelt sätt kunna regionaliseras. Detsamma gäller den varu- och tjänsteproduktion som sker inom de statliga verken. Av särskilt intresse i det här sammanhanget är SJ och . Dessa båda verk skulle utan större svårigheter kunna göra en fördelning länsvis av sin verksamhet. Produkten är homogen och produktionens länstillhörighet lätt att avgöra. är emellertid insynen i de statliga verken starkt begränsad. Låt oss ta exemplet och . svarar för omkring 25 "<> av den vattenkraftbaserade elproduktionen i vårt land. Detta motsvarar i absoluta tal ca . Länet svarar för nära hälften av kraftproduktion. rörelseresultat uppgick till /74. Det kan förmodas att detta överskott i sin helhet har uppstått inom produktionen av vattenkraft. Men överskottet är påverkat av vissa kostnadsposter som vid en särredovisning i högre grad skulle falla på oljeoch kärnkraft än på vattenkraften. Det gäller framför allt dessa poster (ur resultaträkningen 1973/74): Administrativa kostnader 99 milj. kr. Projektering och utveckling 53 milj. kr. Drift och underhåll 324 milj. kr. Förnyelsekostnader 428 milj. kr. av investeringar 1973/74 gällde vattenkraften. Med utgångspunkt i dessa uppgifter får man med antaganden och hypotetiska resonemang försöka komma fram till hur stor del av administrationskostnader och projekteringskostnader m. m. som belastar olika kraftkällor och vilka överskott som kan komma från olika delar av verksamheten samt från olika delar av landet. Det är inte rimligt att gissningar och hy 1975/76: 453 potetiska resonemang av detta slag skall behöva föras av länsstyrelser, landsting och kommuner. Liksom för SJ och skulle det vara bra med en regionalisering av redovisningen från SAS och Linjeflygs verksamhet. Genom en större öppenhet från verkens sida skulle faktaunderlaget i den regionalpolitiska debatten och de regionalpolitiska besluten väsentligen förbättras. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen begär förslag om utredning angående 1. regionaliserad redovisning av statlig verksamhet i enlighet med vad i motionen anförts; 2. insyn för länsstyrelser, landsting och kommuner i statliga verks, myndigheters och liknande institutioners räkenskaper i enlighet med vad som i motionen anförts. () i Holmgården
mot · FZ02455 · 1976-01-20 00:00:00 — 1975/76: 455 med anledning av propositionen 1975/76:79 om ändrade regler för beskattning av fåmansföretag m. m. Förslagen i propositionerna 1975/76:77 och 1975/76:79 tar bl. a. sikte på att få till stånd likformiga beskattningsregler i enskild firma och fåmansbolag beträffande möjligheterna till inkomstuppdelning mellan makar m. m. Vi har i motionen 1975/76:454 yrkat på vissa ändringar i de regler som föreslagits avlösa de nuvarande bestämmelserna om faktisk sambeskattning. Motsvarande ändringar bör vidtas i de regler som föreslagits i propositionen 1975/76:79 för fåmansbolag. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att vid behandlingen av propositionen 1975/76:79 beslutar 1. att rätt till inkomstuppdelning skall föreligga,om medhjälpande makens arbetsinsats under det år som inkomsten intjänades uppgår till minst , 2. att som sin mening uttala vad som har anförts i motionen beträffande arbete som är förlagt i bostaden, samt 3. att arbetsersättning till barn , som har utfört arbete i föräldrarnas företag, alltid skall beskattas hos barnet om ersättningen inte överstiger marknadsmässigt vederlag. () . ÅSLING (c) () i Glömminge () i Lane-Herrestad
mot · FZ02456 · 1976-01-21 00:00:00 — Motion 1975/76: 456 med anledning av propositionen 1975/76:77 om avveckling av s. k. skattereform innebar i princip en övergång från sambeskattning till särbeskattning av makar. Reformen genomfördes dock inte konsekvent, och vi hälsar med tillfredsställelse att regeringen nu lägger fram förslag rörande individuell beskattning också av makar som arbetar tillsammans i jordbruk och annan rörelse. Det nu framlagda förslaget har dock av kontrollskäl getts en så begränsad räckvidd att det för stora grupper faktiskt sambeskattade kommer att innebära oförändrat orättvis beskattning och otillfredsställande socialförsäkringsskydd. Förslaget att makes arbetsinkomst generellt skall beskattas hos andre maken i det fall den årliga arbetsinsatsen understiger är enligt vår mening alltför restriktivt. Om det nu p. g. a. svårigheter att dokumentera olika smärre arbetsprestationer anses nödvändigt att fastställa en nedre gräns för att inkomstuppdelning skall få ske, bör denna inte sättas högre än vid /år. 1 propositionen 1975/76:77 påpekas att arbete i rörelsen som utförs inom bostaden skall bedömas synnerligen restriktivt. Då nu allt fler jordbrukare omfattas av lag om bokföringsmässig redovisning, momsredovisning ni. m. i likhet med övriga företagare, är det allt vanligare att jordbrukarhustrur utbildar sig att övertaga denna viktiga och även tidsmässigt omfattande detalj i arbetet. Både för dem och övriga smärre företagare utgör vanligtvis kontoret en del av bostaden. Förutom de i propositionen omnämnda rörelserna finns det sådana som kan ha hela sin verksamhet förlagd till bostaden, exempelvis inom olika konst-, konsthantverks-, hantverks-och hemslöjdsgrenar. Vi menar att det avgörande för bedömningen är att båda makarna gjort en erforderlig arbetsinsats i företaget och att föreskrifter om var arbetet utförs inte bör stiftas. Då det gäller avdragsrätten för lön till studerande barn innebär förslaget en skärpning som vi inte kan godtaga. I affärsrörelser av servicekaraktär, i jordbruk och andra företag som inte kan skötas pås. k. kontorstid, utför studerande ungdomar värdefulla insatser som avbytare och . Då de oftast är väl förtrogna med förekommande uppgifter i föräldrarnas företag är de synnerligen väl skickade för dessa uppgifter. Förslaget bortser alltså från den allt vanligare kombinationen av studier och deltidsarbete. 1975/76: 456 Med hänvisning till ovan anförda hemställs att beslutar 1. att angiven tidsgräns för medhjälpande make skall sättas , 2. att särskilda föreskrifter för arbetsinsatsens lokalitetsanknytning inte utfärdas, 3. att avdragsrätt skall gälla för alla barn som arbetat i förälders förvärvsverksamhet i sådan omfattning att de därav uppnått skattepliktig inkomst. () ()
mot · FZ02457 · 1976-01-21 00:00:00 — 1975/76 457-465 av i Agnäs m. fl. om realisationsvinstbeskattningen för pensionärer m. fl. vid avyttring av egnahemsfastighet 1 tätorternas ytterområden finns många äldre egnahemsägare som har omoderna villor. I en mängd fall tvingas de, när stadsplanering sker i området, betala stora summor för att få en modern gata i stället för en befintlig väg samt för framdragning av vatten och avlopp till tomtgräns. Kostnaderna kan i många- fall uppgå till mer än i vissa av ytterområden. Då därtill kommer att bostäderna behöver renoveras, anser sig många av dessa egnahemsägare tvungna att sälja huset. 1 de flesta fall är därvid detta hem deras enda förmögenhet. De kan vid försäljning i dagens läge utan att själva spekulera i oskälig vinst erhålla en relativt hög betalning för sin villa av personer som söker bostad eller önskar placera pengar i fasta värden, varför säljaren drabbas av rätt hård skatt. Det borde därför finnas regler som lindrar beskattningen när säljaren av en villa är pensionär eller annan person som av tvingande skäl nödgas sälja sitt hem för att flytta till annan bostad som fordrar mindre skötsel och är centralt belägen. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär skyndsamt förslag syftande till att villaägare, t. ex. pensionärer, som av tvingande ekonomiska skäl måste sälja sin villa, skall medges nedsättning i realisationsvinstbeskattningen. () i Agnäs . NISSER (m) () 1 1975/76.
mot · FZ02459 · 1976-01-20 00:00:00 — Motion 1975/76: 459 om bibehållande av tullkamrarna i och I bilaga 9 till statsverkspropositionen anförs i vad avser organisation (s. 81) att generaltullstyrelsen föreslagit att bl. a. tullkamrarna i och skall dras in vid utgången av och ersättas av tullstationer. Departementschefen anför (s. 84) att det ankommer *på regeringen att besluta om på vilka orter tullkammare skall finnas och att detta beslut kommer att föreligga före ingången av /77 dvs. före detta år. 1 samband med behandlingen av generaltullstyrelsens förslag till ny distriktsorganisation framfördes som skäl till indragning av tullkamrarna på 17 orter i landet effekten av den nya tullag som antog året innan. Genom denna lag överförs till importörerna en stor del av det taxeringsarbete utfört. Detta s. k. hemtagningssystem skulle medge stora personalbesparingar bl. a. i fråga om tulltaxeringsutbildade tjänstemän. skulle dock enligt beslut behövas en ökad service i samband med frihandelsavtal med EG. Från de båda berörda kommunerna har starka invändningar mot de föreslagna indragningarna rests. Detta gäller såväl kommunala som näringslivets företrädare. I sina yttranden har de framhållit att minskningen av tulltaxeringssakkunnig personal på orten måste anses som utomordentligt försvårande för näringslivet. Det nya hemtagningsförfarandet har slagit väl ut och innebär en klar förenkling för importörer. 1 vad gäller service i samband med frihandelsavtalet med gäller fortfarande att de flesta små och medelstora företag är i starkt behov av närkontakt med tulltaxeringssakkunnig personal. Inom de båda kommunerna finns ett stort antal företag som har regelmässig och temporär handel med olika länder såväl inom som utanför frihandelsgemenskapen. Dessa företag kan inte i likhet med de större företagen hålla sig med egna experter på området och är därför beroende av den service tullkammarpersonal kan ge. För med till och med till innebär en ändrad status av nuvarande organisation på orten ett allvarligt minus när det gäller fortlöpande service till befintliga företag. Det kan också bedömas som en nackdel av potentiella intressenter för lokalisering av verksamhet till dessa områden. En indragning skulle sannolikt inte leda tullklareringarna över de avsedda distrikstullkamrarna, utan de närmaste tullkamrarna torde hellre komma att anlitas. I det utvecklingsskede de båda kommunerna befinner sig i och i avvaktan på den slutliga handläggningen av Länsplan 74 anser vi att någon ändring nu inte borde komma till stånd. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att uttalar att tullkamrarna i och bibehålls i sin nuvarande funktion. () ()
mot · FZ02460 · 1976-01-21 00:00:00 — Motion 1975/76: 460 om rätt att utan kostnad få namns stavning ändrad i folkbokföringsregistret De namn och den stavning av namnen som en person en gång vid födseln fått införda i folkbokföringen kan ändras officiellt endast efter godkännande av patent- och registreringsverket. Sådan ändring medgives om synnerliga skäl anses föreligga. Detta gäller vare sig det är fråga om fullständigt namnbyte eller enbart ändring av stavningen, t. ex. till . Förfarandet är avgiftsbelagt och kostar enligt uppgift . Det synes rimligt att varje myndig svensk medborgare tillerkänns rätt att i folkbokföring och andra officiella sammanhang utan kostnad få sitt namns stavning ändrad på det sätt vederbörande själv önskar, såvida detta är förenligt med vedertaget språkbruk. Med hänsyn till det anförda hemställs att hos regeringen begär att sådana åtgärder vidtas som erfordras för att varje myndig medborgare i vårt land skall få rätt att utan kostnad i folkbokföringen få sitt namns stavning ändrad på det sätt han önskar.
mot · FZ02461 · 1976-01-20 00:00:00 — Motion 1975/76: 461 av fröken m. fl. om besökandes tillträde till hyresfastighet som hålls låst Det har blivit allt vanligare att portarna till hyresfastigheter hålls låsta dygnet runt. Särskilt vanligt är detta i de större städerna. Det medför ofta betydande problem för hyresgästerna i fastigheterna. Det finns många särskilt äldre personer - som saknar telefon. Den som vill besöka någon av dessa kan alltså inte i förväg komma i kontakt med vederbörande för att överenskomma om tid för besöket och på så sätt bli insläppt genom porten. Många gamla blir på detta sätt helt isolerade från omvärlden. Hemsamariten kan få vända vid den stängda porten, brevbäraren likaså. Exemplen kan mångfaldigas. Ensamboende, oavsett ålder, får vid sjukdom svårt att ta emot läkare, ambulans och även besök av vänner och bekanta. Även för människor utan speciella problem innebär de stängda portarna uppenbara olägenheter. Så t. ex. kan inte telegram- och expressbrevutbäring fungera tillfredsställande. Hemsändning av varor omöjliggörs. Enligt gällande regler på hyresmarknaden är portarnas öppethållande en fråga mellan hyresgäster och fastighetsägare. Någon skyldighet för hyresvärdar att vidta sådana åtgärder att människor med ärende till boende i hyresfastigheter kan komma in genom porten föreligger inte. Vi finner detta otillfredsställande. Om förhållandena i omgivningen är sådana att olägenheter kan befaras uppstå om porten hålls öppen , borde det åligga hyresvärden att installera porttelefon. Frågan har tidigare tagits upp i motioner. Senast behandlades den av riksdag (motion 1974:643). har medgett (LU 1974:18) att det i motionen påtalade förhållandet är ett problem i storstäderna. De sociala instanserna som yttrat sig över motionen har haft samma uppfattning. hävdar emellertid att frågan i första hand bör lösas på frivillighetens väg och hänvisar till partsorganisationerna på hyresmarknaden. Dessa har emellertid visat mycket litet intresse för att lösa problemet. Meningarna kan också vara delade mellan hyresgästerna i en fastighet. Den eventuella majoritet som själv utan större svårigheter kan leva och fungera med låsta portar känner tydligen ingen solidaritet med de som verkligen drabbas. Enda möjligheten att komma till rätta med problemet är enligt vår mening att ge fastighetsägarna en lagstadgad skyldighet att göra det möjligt för besökande till boende i hyresfastighet att komma in i fastigheten. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i jordabalken, kap. 12 - eller annan lag - att hyresvärd åläggs att göra det möjligt för besökande till boende i hyresfastighet att komma in i fastigheten. () ()