ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ022560 · 1976-05-24 00:00:00 — 2. att vid beräkning av definitiva egenavgifter de verkliga avgifterna - ej schablonmässigt beräknade sådana - skall ligga till grund och att därför anvisningarna till 41 b §, första stycket, i kommunalskattelagen enligt regeringsförslaget kompletteras genom att följande mening tilläggs: "Egenavgiften beräknas som viss i lag bestämd andel av inkomsten från ifrågavarande förvärvskälla exklusive egenavgiften. 3. att anvisningarna till 22 §, punkt 2 a, i kommunalskattelagen kompletteras så att efter tredje stycket enligt regeringsförslaget ett nytt stycke införs med följande lydelse: 1 fråga om makar, som gemensamt driver rörelse eller jordbruksfastighet, skall, innan schablonavdraget beräknas, inkomsten fördelas mellan makarna i enlighet med härför gällande regler. Makarna får, även i fråga om den del av inkomsten som understiger , göra ett schablonavdrag på . 4. att i fall, då inbetalningar av preliminära socialförsäkrings- och arbetsgivaravgifter gjorts, så att dessa beloppsmässigt motsvarar det medgivna schablonavdraget, skall, om de preliminära inbetalningarna inte täcker de definitiva avgifterna, någon straffavgift inte utgå på den del av de oguldna avgifterna, som motsvarar skillnaden mellan definitiva avgifter och avgifterna enligt schablonavdraget, 5. att uttala att den i propositionen aviserade utvidgningen av 80-85-procentsregeln till att omfatta även egenavgifterna skall tillämpas fr. o. m. G. () PER () i Gäddvik
mot · FZ022561 · 1976-05-21 00:00:00 — 1975/76 2561-2563 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:178 om ändrade avdragsregler för egenavgifter, m. m. I motionen 1975/76:178 föreslås ändrade regler om avdrag vid inkomsttaxeringen för s. k. egenavgifter, dvs. socialförsäkringsavgifter och allmän arbetsgivaravgift som utgår på företagares egna inkomster. Syftet med de nya bestämmelserna är att egenavgifterna skall tas ut efter samma principer som de avgifter arbetsgivare betalar på utgående löner. Det innebär att egenavgifter, som belöper på inkomst av jordbruksfastighet eller rörelse, i fortsättningen inte skall dras som allmänt avdrag utan som omkostnad i förvärvskällan. Företagarnas avgifter till grupplivförsäkringar och gruppsjukförsäkringar intar en liknande ställning i skattehänseende som egenavgifterna. Under det att avgifter som arbetsgivare erlägger för anställda alltid kan tas upp som kostnad i förvärvskällan, är premierna för företagarens egna försäkringar endast avdragsgilla inom ramen för det för alla tillåtna avdraget för försäkringar. Detta är maximerat till för ensamstående och för äkta makar. Idén med kollek*tiva personförsäkringar är mycket omfattad. Så gott som alla löntagare är grupplivförsäkrade. Även den gruppsjukförsäkring som tillkommit genom avtal mellan LO och SAF berör ett mycket stort antal löntagare. Också andra förvärvsarbetande är i stor utsträckning grupplivförsäkrade. Inte minst gäller detta företagare med relativt låga inkomster och med stort behov av försäkringsskydd. Risktagandet i dessa gruppers näringsutövning gör ofta behovet av försäkringsskydd starkt påkallat. Det förhållandet att vissa grupper nu har kostnadsfri försäkring utan att värdet härav beskattas, medan andra grupper har avdragsrätt för egenpremie enbart inom en ram som tillerkänns alla, innebär en skillnad i skattemässig behandling som inte kan anses riktig. Vid utfall från försäkringen görs ingen åtskillnad i skattehänseende. Det är därför angeläget från rättvisesynpunkt att personer som icke åtnjuter fri grupplivförsäkring eller gruppsjukförsäkring alltid tillerkänns rätt till avdrag i deklarationen för sådan premie, vare sig den ryms inom det för alla medgivna avdragsbeloppet eller inte. har tidigare uttalat sig positivt för en omläggning av avdragsrätten för för gruppliv- och gruppsjukförsäkringar för företagare och fria yrkesutövare. Det har därvid förutsatts att frågan skall tas upp av skatteutredning. Enligt vår uppfattning är det angeläget att 1 1975/76. omläggningen kommer till stånd med omläggningen av avdragsrätten för egenavgifter. Nya regler bör därför införas fr. o. m. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att vid behandlingen av proposition 1975/76:180 beslutar att företagares och fria yrkesutövares till egna grupplivoch gruppsjukförsäkringar fr. o. m. taxering skall få dras av i förvärvskällan. () . ()
mot · FZ022562 · 1976-05-24 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975/76:178 om ändrade avdragsregler för egenavgifter, m. m. I proposition 1975/76:178 föreslås ändrade regler för avdrag av s. k. egenavgifter vid inkomsttaxering. Innebörden är att avgifterna skall dras av som omkostnad i förvärvskällan och inte som allmänt avdrag i taxeringen. Avdrag medges alltså som beskattningsåret. Förslaget till omläggning löser de svårigheter som uppkom för egenföretagare i och med att beloppstaket för socialförsäkringsavgifterna slopades. Med anledning av denna ändring i beräkningsgrunden och på grund av att de nu föreslagna avdragsreglema inte blev kända års ingång, företog ett antal egenföretagare ombildningar av sina företag. ombildades till aktiebolag, andra till kommanditbolag i vilka från socialförsäkringssynpunkt kommanditdelägarna enligt praxis är att betrakta som anställda. För alla dessa gäller att de ingivit preliminärdeklarationer, vari antagits att hela det belöpande avgiftsbeloppet skulle få avdragas 1976. De har också erhållit preliminärskattesedlar och vid uppbördsterminema betalat i enlighet härmed. Enligt övergångsbestämmelserna i den nu föreslagna omläggningen skall emellertid avdraget för avgifter betalda för fördelas . För dem som företagit ovannämnda omläggningar innebär detta en mycket besvärande förändring av den finansiella planeringen, som dessutom sker retroaktivt. Enligt min mening bör mot denna bakgrund övergångsbestämmelserna ändras så, att uppdelningen av det eftersläpande avdraget endast gäller dem som alltjämt är egenföretagare. Det undantag som i propositionen angivits för egenföretagare som avlidit eller nedlagt sin rörelse bör sålunda vidgas till att avse dem som övergått till annan rörelseform, vari egenavgifter icke betalas. Med hänvisning till ovanstående hemställes att beslutar att lagen om ändring i kommunalskattelagen och lagen om ändring i lagen om statlig inkomstskatt utformas i enlighet med vad som i motionen anförts beträffande övergångsbestämmelser för egenföretagare.
mot · FZ022563 · 1976-05-21 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975/76:178 om ändrade avdrags regler för egenavgifter, m. m. Den som har inkomst av jordbruksfastighet som han brukar här i riket eller inkomst av här bedriven rörelse är enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, AFL, vanligtvis skyldig att erlägga socialförsäkringsavgifter till sjukförsäkringen, folkpensioneringen och försäkringen för tillläggspension, ATP. Sådana försäkrade, s. k. egenföretagare, är också skyldiga att erlägga avgift enligt lagen (1968:419) om allmän arbetsgivareavgift. Egenföretagares socialförsäkringsavgifter och avgifter enligt lagen om allmän arbetsgivaravgift brukar gemensamt kallas egenavgifter. Den vid taxeringen till statlig inkomstskatt för året fastställda inkomsten av jordbruksfastighet och rörelse utgör i princip underlag för beräkning av egenavgifterna. Underskott i en förvärvskälla får dock kvittas mot överskott av annan förvärvskälla inom samma inkomstslag. Däremot får inte underskott av jordbruk kvittas mot överskott i rörelse eller tvärtom. Detta innebär att såväl arbetsgivareavgift som socialförsäkringsavgifter tas ut på en egenföretagares hela rörelseinkomst, även om denne skulle ha ett avsevärt underskott i av honom bedrivet jordbruk. Ingen avräkning av underskottet sker således vid beräkningen av arbetsgivareavgifter och socialförsäkringsavgifter. Enligt vår uppfattning borde rimligen endast nettot av den sammanlagda verksamheten avgiftsbeläggas och kvittning ske mellan inkomstslagen på samma sätt som sker mellan olika förvärvskällor inom samma inkomstslag. Vi hemställer därför att sådan ändring vidtages i lagen om allmän arbetsgivareavgift och i lagen om allmän försäkring att dubbelbeskattning och motsvarande undvikes. På vederbörande utskott måtte ankomma att utarbeta erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att överskott inom inkomstslaget jordbruk får kvittas mot underskott inom inkomstslaget rörelse och tvärtom vid beräkning av egenavgifter. () ()
mot · FZ022564 · 1976-05-26 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975/76:210 om ändring i konkurslagen (1921:225) m. m. Regeringsförslaget innebär helt visst en betydande förbättring av lagstiftningen i fråga om konkurser. I ett avseende är emellertid förslaget helt oacceptabelt. Detta gäller valet av förvaltare i förenklad konkurs. Regeringsförslaget vilar på ett betänkande avgivet av konkurslagskommittén. Majoriteten inom kommittén förordar att till förvaltare skall utses därtill lämplig person med godtagbar juridisk utbildning och erfarenhet, i praktiken merendels advokat. En reservant i kommittén uttalade sig för att kronofogdemyndighet bör vara förvaltare. En mycket massiv majoritet av remissinstanserna har kategoriskt avvisat tanken att kronofogdemyndighet skulle vara förvaltare. Huvudargumentet är därvid att konkursförvaltningen måste bedrivas opartiskt och att detta omöjliggörs av att en av borgenärerna i konkursen utses till förvaltare. Argumentet bär i synnerligen hög grad självklarhetens prägel. Det är anmärkningsvärt att idén om kronofogdemyndigheten som konkursförvaltare ens kunnat väckas. Det är direkt betänkligt att den kunnat vinna anhängare bland vissa remissinstanser. Dessa är visserligen ytterst få. De måste ha låtit praktiska synpunkter helt överflygla kraven på opartiskhet och den rättsordningens etik förutan vilken vi småningom riskerar att hamna i rena anarkin. Att så många kronofogdemyndigheter tillstyrkt förslaget om sig själva som förvaltare inger särskilt stora betänkligheter. Orsaken kan inte gärna vara någon annan än den hos myndigheter icke sällan förekommande längtan efter att samla på sig så många arbetsuppgifter som möjligt, vilket anses dels kunna höja myndighetens status, dels - som en följd därav förmånligt inverka på lönegradsplaceringen inom myndigheten. initierar flertalet konkurser. Staten har i konkursen en förmånsrätt som oftast förhindrar utdelning till enskilda fordringsägare. Att denne favoriserade fordringsägare dessutom skulle anförtros förvaltarskapet i konkursen är med förlov sagt en absurd tanke. är, om än icke strikt formellt, så förnuftsmässigt jävig som förvaltare i de flesta konkurser. I kronofogdemyndigheternas verksamhet är det fiskala intresset redan över hövan väl tillgodosett. Ytterligare steg i den riktningen måste i rättssäkerhetens intresse stoppas. som konkursförvaltare är i själva verket en utmaning mot rättssäkerheten och den relativa jämlikheten bland fordringsägarna. Förslaget härom måste därför avvisas. Det må ankomma på vederbörande utskott att vidta härav föranledda ändringar i det framlagda förslagets lagtext. 1 1975/76. Med åberopande av det anförda hemställer jag att beslutar att till förvaltare i förenklad konkurs skall utses därtill behörig, juridiskt utbildad person och sålunda icke kronofogdemyndighet.
mot · FZ022565 · 1976-06-02 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975/76:215 med förslag till lag om vattenförbund, m. m. I propositionen 1975/76:215 läggs fram förslag till lag om vattenförbund. Vattenförbundens uppgifter framgår av propositionen. Tillskapandet av vattenförbund synes bli allt angelägnare, och propositionens syfte med lagstiftning på området är väl motiverat. Ett ökat intresse för vattendragen, vattenreglering och recipientkontroll är en samhällelig uppgift. Emellertid återfinns i propositionen ett par detaljer som undertecknad funnit anmärkningsvärda och mot vilka erinringar kan resas. Sålunda föreskrives i 3:e paragrafen att kommun får ingå som medlem i vattenförbund. Denna föreskrift kan innebära att kommun icke blir medlem av förbundet. Detta kan vara olyckligt. Jag anser att kommunens medlemskap ger en ökad styrka åt vattenförbundet, varför det borde vara obligatoriskt att kommun skall ingå som medlem av förbundet. Delaktighetstalet får man träffa överenskommelse om när förbundet bildas. I 24:e paragrafen föreskrives att förrättningskostnaderna skall betalas av sökanden därest förrättningen avslutas utan att förbundsbildning kommer till stånd. Denna bestämmelse anser jag vara olycklig, eftersom risken att förbundsbildning icke sker sannolikt medför att för förbundsbildning intresserade människor icke vill taga risken att själva få stå för kostnaderna och därför avstår från initiativet. Kostnaderna borde därför åvila det allmänna. Man har anledning antaga att förbundsbildning i flertalet fall kommer till stånd, varför kostnadsaspekten vid utebliven förbundsutbildning sannolikt blir en nullitet för samhället. Om utan ansökan har förordnat förrättningsman, svarar staten för de kostnader som skulle ha åvilat en sökande. Jag anser att samma princip skall gälla därest förbundsutbildning icke kommer till stånd, alldeles oavsett vem som är tillskyndare. Det får ankomma på utskottet att utarbeta härför erforderliga ändringar i förslaget till lagtext. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att vid sin behandling av propositionen 1975/76:215 beslutar 1. att kommun vid bildandet av vattenförbund skall ingå såsom medlem av förbundet, 2. att förrättningskostnaderna vid fall av uteblivet bildande av vattenförbund skall åvila staten. 1 1975/76.
mot · G0024 · 1976-10-11 00:00:00 — 1976/77 4-6 Motion 1976/77:4 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:110 om radio och television i utbildningsväsendet I propositionen 1975/76:110 lämnas förslag om organisation, inriktning och lokalisering av den framtida produktionen av utbildningsprogram. VPK anser den inriktning som anges som positiv. Den innebär bl. a. en förstärkt satsning på utbildningsvägar för vilka brist på läromedel råder, såsom inom förskolan och vuxenutbildningen. Det finns emellertid främst två punkter i förslaget som inger betänkligheter, nämligen utbildningsprogramorganets organisatoriska ställning samt möjligheterna till s. k. sam- och beställningsproduktion. Genom samfinansiering finns risk föratt utbildningsradion (UR) blir beroende av främst kommersiella intressen. Detsamma gäller beställningsproduktion. För att en sådan skall kunna accepteras måste klart anges när och i vilka fall, så att inte programorganets integritet skall kunna ifrågasättas. Beträffande organisationsformen föreslås att en fristående stiftelse inrättas, men med nära samverkan med SR. Ett skäl som skulle tala för ett sådant beslut vore en starkare statlig styrning av läromedelsproduktionen. VPK har i annat sammanhang motionerat i denna fråga och föreslagit ett förstatligande av all läromedelsproduktion. finns emellertid flera invändningar mot en dylik organisationsform. Gränsdragningen mot SR och där producerade program är inte klarlagd och torde också vara mycket svår att genomföra, då ju en av huvudmålsättningarna för är just kunskapsförmedling m. m. Det integritetsmässiga skyddet försvagas, något som bl. a. framhållits av vid , jämfört med ett inordnande av programorganet i SR. Den regionala och lokala produktionen kommer att försvåras vid en fristående lösning. 1 realiteten innebär också förslaget en uppdelning av SR i flera organ, vilket strider mot principen om ett, sammanhållet, företag. Detta har varit en av grundstenarna för att olika samhällsproblem skall kunna angripas på ett oberoende och förutsättningslöst sätt. Sammanfattningsvis tillstyrker alltså VPK propositionen med undantag för utbildningsorganets organisatoriska ställning, där vi anser att övervägande skäl talar för att programorganet placeras inom . 1 1976/77. 1976/77: 4 Med godkännande av propositionen 1975/76:110 i övrigt föreslås att beslutar att utbildningsprogramorganet placeras inom och att den föreslagna stiftelsen således ej inrättas. (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) INGA (vpk) (vpk) i
mot · G0028 · 1976-10-11 00:00:00 — Motion 1976/77:8 av i m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:200 om Norrlandsfondens fortsatta verksamhet Norrlandsfonden har för de fyra nordligaste länen utgjort ett mycket värdefullt komplement till de övriga stödformer som används i regionalpolitiken. Fonden har kunnat gå in och ge stöd i situationer där t. ex. det regionalpolitiska stödet inte har kunnat utnyttjas. Från har i olika sammanhang förts fram krav på en förstärkning av de regionalpolitiska insatserna i länet. Behovet av stödformer som kan användas med den flexibilitet som är Norrlandsfondens främsta kännemärke har särskilt framhållits. Det har emellertid rått oklarhet beträffande möjligheterna att utnyttja Norrlandsfondsmedel i . Fondens stadga ger i och för sig inga formella hinder att gå in med stöd till projekt i . Fondens ledning har emellertid hävdat att fondmedlen skall användas i de fyra nordligaste länen. Den uppfattningen har bl. a. kommit till uttryck i de olika informationsmaterial som fonden publicerat om sin verksamhet. Det har i praktiken inneburit att företag i saknat möjlighet att erhålla stöd från fonden. Med hänsyn till behovet av förstärkning av de regionalpolitiska insatserna i länet och med hänsyn till den oklarhet som rått beträffande möjligheterna att använda Norrlandsfondsmedel i anser vi det angeläget med en precisering av fondens geografiska verksamhetsområde. Med stöd av det anförda hemställer vi att måtte uttala att medel ur Norrlandsfonden skall kunna utnyttjas för att stödja regionalpolitisk angelägna projekt i . AXEL () i () ()
mot · G00212 · 1976-11-17 00:00:00 — 1976/77 12-14 med anledning av propositionen 1976/77:16 om avtal avseende Syftet med propositionen är att från beredskapssynpunkt säkra produktionen av gummistövlar i nuvarande omfattning. Staten föreslås ge i , som är enda kvarvarande producent av dessa produkter, ett lån , med högst 8 milj. kr. Den arbetskraft som är sysselsatt med produktion av gummistövlar har ett stort yrkeskunnande, som förvärvats genom praktiskt arbete, ofta . Av de ca 500 anställda vid som arbetar med denna produktion är kvinnor, varav många är . Såväl från beredskapssynpunkt som av sysselsättningsskäl är det angeläget att dessa anställda, som är hårt knutna till branschen, kan bevaras i arbete hos . För de anställda och för företaget kan säkring av produktion och sysselsättning under endast framstå mera som en kort nådatid än som ett rådrum, om inte framtiden för produktionen på kan säkras. , där de fabriksanställda är medlemmar, har i en skrivelse till regeringen krävt en övergripande utredning om hela gummiindustrins strukturproblem. Detta skedde efter diskussion av en motion från på . Det är viktigt att denna utredning påbörjas med deltagande av representanter från fackförbundet. I den aktuella propositionen nämns att staten skall ha insyn i verksamheten vid under den tvååriga avtalstiden. Varken de anställdas organisationer eller nämns i propositionen som deltagare i diskussionerna om den framtida produktionsplaneringen vid , trots att de anställda och kommunen i allra högsta grad är påverkade av de beslut som kommer att fattas. Även vid de förhandlingar som förts om det avtal som föreslås godkänna har de fackliga organisationerna informerats först i slutfasen. Enligt uppgift behandlas inte i någon punkt i det tecknade avtalet kontakterna mellan kommunen eller fackliga organisationer. Mot bakgrund av de av regeringen och ofta framförda kraven på bättre kontakt mellan företag och samhälle bör kontakter med de närmast berörda intressena i samhället - kommunen och de anställdas organisationer - vid en avtalsuppgörelse av här ifrågavarande anledning ske på ett tidigt stadium, och det bör ges tillfälle att lämna synpunkter på produktion, 1 1976/77. investeringar m. m. Även vid produktion av beredskapsskäl bör sådana riktlinjer följas. I detta ärende har inga konkurrensintressen hindrat att en sådan kommunikation kom till stånd. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att vid behandlingen av propositionen 1976/77:16 skall uttala att såväl staten som och berörda fackliga organisationer bör ha insyn i planeringen avseende produktion av gummistövlar med statligt lånestöd vid . HANS () i
mot · G00214 · 1976-11-16 00:00:00 — Motion 1976/77:14 av m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:25 med förslag om tilläggsbudget I tili statsbudgeten för /77 I propositionen avses, att de enskilda kärnkraftsföretagen skall ta den ekonomiska risken av en prövning i efterhand inom regeringen av företagens planer för hantering av kärnavfallet. Frågan om det aktiva avfallet har i den politiska debatten getts så stor betydelse, att regeringen redan av detta skäl själv bör ta det omedelbara ansvaret för dess bedömning. Det är orimligt att ett regeringen underställt verk (vattenfallsverket) åläggs att nu ta ansvaret för en fråga, som skall prövas i regeringen. Det kan knappast heller vara en riktig och absolut inte företagsvänlig allmän princip att företag - med betydande enskilda ägarintressen - skall i förväg åläggas risken för ett framtida politiskt ställningstagande. att antar följande formulering av punkt 2 i yrkandet: 2. bemyndigar regeringen att medge att utan krav pä efterborpen teckna borgen för lån som tar upp på den allmänna kapitalmarknaden utan den begränsning till vattenfallsverkets andel av aktiekapitalet, som normalt gäller för verkets borgensåtaganden.
mot · G00215 · 1976-11-23 00:00:00 — 1976/77 15-18 av i m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:19 om förtroendemannastyrelsen i I propositionen 1976/77:19 föreslås att reglerna för utseende av ledamöter i länsstyrelsernas styrelser skall ändras så, att utser samtliga 14 ledamöter i styrelsen. Enligt nu gällande regler förordnar regeringen 14 ledamöter i styrelsen. Av dessa skall 10 representera de politiska partierna och nomineras av partierna. Antalet platser för varje parti skall stå i proportion till partiernas röstetal i länet vid riksdagsvalet. De fyra återstående ledamöterna skall ha erfarenhet från näringslivet och arbetsmarknaden i länet. I propositionen anförs inga andra skäl för den föreslagna ändringen än att förtroendemannastyrelsens sammansättning bör återspegla de politiska partiernas styrka i länet. Enligt nu gällande ordning tillgodoses redan detta önskemål. Denna ordning har emellertid inte hunnit tillämpas. Det strider mot de traditioner som finns inom lagstiftningen att inte avvakta erfarenheterna innan det vidtas förändringar. Flera skäl talar enligt vår mening mot att utser samtliga ledamöter i förtroendemannastyrelse. De arbetsuppgifter som ankommer på är statliga uppgifter. Det måste mot den bakgrunden te sig främmande att ett kommunalt organ utser 14 av styrelsens 15 ledamöter. Genom den i propositionen föreslagna ordningen skulle styrelse närmast kunna komma att uppfattas som ett landstingskommunalt organ. Enligt vår mening bör därför nuvarande ordning, där regeringen utser samtliga ledamöter i styrelse, behållas. Gällande ordning innebär vidare att fyra ledamöter i styrelsen skall företräda erfarenhet från länets näringsliv och arbetsmarknad. Sålunda är såväl de stora löntagarorganisationerna som representanter för arbetsgivarna företrädda i samtliga länsstyrelsers styrelser. Erfarenheterna från de nuvarande länsstyrelserna och de centrala ämbetsverken visar att den kunskap och de synpunkter som företrädare för dessa grupper kan tillföra beslutsfattandet är av mycket stor betydelse. Regeringens förslag i propositionen innebär ett klart avsteg från en etablerad praxis, av vilken goda erfarenheter föreligger, och måste uppfattas som en utmaning mot arbetstagarnas och näringslivets organisationer. Visserligen sägs i propositionen att det är angeläget att erfarenhet från näringslivet och arbetsmarknaden i länet blir företrädd i styrelsen, men uttalandet blir en till intet förpliktande anvisning till lands 1 1976/ 77. Det förutsätter dessutom att representanterna skall tvingas ta partipolitisk ställning och låta sig representeras genom de politiska partierna för att bli företrädda i styrelsen. Med hänvisning till det anförda hemställs att avslår regeringens proposition 1976/77:19. () i Kumla () () HANS () i () ()