mot · FZ022481 · 1976-04-21 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975/76:180 om ändrade regler för beskattning av realisationsvinster, m. m. I propositionen 1975/76:180 föreslås ändrade regler för realisationsvinstbeskattningen. I propositionen berörs i korthet också frågan om beskattning av aktiefonder. Behandlingen av denna fråga i propositionen är föranledd av skrivelser i ämnet till från och . Föreningarna anser att aktiefonder inte bör beskattas för realisationsvinst på aktier som innehafts av fonden . beslöt om skatteregler för aktiefonder enligt förslag i propositionen 1974:181. Reglerna innebär att aktiefond anses som särskilt skattesubjekt vid inkomsttaxeringen. I fråga om den statliga skatten gäller samma skattesats för aktiefond som för aktiebolag, dvs. Avkastningen på aktiefonds värdepappersinnehav beskattas som inkomst av kapital och vinst vid avyttring av värdepapper enligt realisationsvinstbestämmelserna. De belopp som fonden delar ut till sina andelsägare är avdragsgilla för fonden. Det i propositionen upptagna och av antagna förslaget kritiserades i motionen 1974:2002 såvitt gäller realisationsvinstbeskattning av aktiefonder. uttalade med anledning av motionen att realisationsvinstbeskattning av aktiefonder borde uppmärksammas vid en omläggning av realisationsvinstbeskattningen (SkU 1974:64 s. 14). har i sitt betänkande Beskattning av realisationsvinster (SOU 1975:53) inte upptagit denna fråga. I enlighet med uttalande bör realisationsvinstbeskattning av aktiefonder nu uppmärksammas vid behandlingen av propositionen 1975/76:180. I propositionen 1974:181 förklarade departementschefen att det syntes obestridligt att viss merbeskattning kan uppkomma i förhållande till enskilds sparande om aktiefond beskattas för realisationsvinst på vanligt sätt. Det framgick av propositionen att flera remissinstanser hade förordat att aktiefond skulle helt eller delvis befrias från realisationsvinstbeskattning. Häremot anförde departementschefen i propositionen s. 42: Vid ett ställningstagande till den aktuella frågan måste emellertid också beaktas att sparande i aktiefond ger delägare påtagliga fördelar jämfört med privata aktieplaceringar. Aktiefondens finansiella styrka möjliggör utnyttjande av ekonomisk expertis som utrymmet för förmånliga aktieförvärv ökar. Vidare kan en aktiefond på grund av sin stora aktieportfölj på ett helt annat sätt än en vanlig småsparare utnyttja möjligheterna till 1 1975/76. kvittning av realisationsvinster mot realisationsförluster. Det finns därför anledning att räkna med att aktiefonder även utan särskilda undantagsregler endast i mindre utsträckning kommer att träffas av realisationsvinstskatt. Till vad jag nu anfört kommer att en lindring i realisationsvinstbeskattningen skulle kunna utnyttjas för att åstadkomma opåkallade skattelättnader. En fullständig skattefrihet på detta område skulle t. ex. kunna föranleda en aktiefond att placera sin förmögenhet i lågavkastande aktier eller att systematiskt avyttra aktier just innan utdelning blev tillgänglig för lyftning. Fondens inkomster skulle härigenom bli i huvudsak skattefria och någon beskattning skulle heller inte - såvida fondens inkomster inte utdelades - träffa andelsägarna. Aktiefondens inkomster skulle i detta fall bli föremål för beskattning först när andelsägaren tillgodogjorde sig värdestegringen i fonden genom att avyttra sin andel. Översteg andelsägarens innehavstid skulle dock högst av köpeskillingen behöva tas upp till beskattning. Jag är mot bakgrund av det anförda inte beredd att föreslå särskilda realisationsvinstbestämmelser för aktiefonder. Det citerade uttalandet upprepas i sak oförändrat i propositionen 1975/76:180 s. 178, utan att departementschefen därutöver tillför diskussionen några ytterligare argument eller synpunkter. Mot finansministerns uttalande kan invändas följande. Det är i sammanhanget knappast något relevant skäl att andelsägarna via aktiefonderna får tillgång till ekonomisk expertis, eftersom andelsägarna genom en avgift betalar särskild ersättning för detta. Fondernas möjlighet att kvitta realisationsvinster mot realisationsförluster har överskattats. Erfarenheten visar att flera av de stora aktiefonderna på den svenska marknaden i inte obetydlig utsträckning fått betala skatt för realisationsvinster. Det beror mycket på en slump om kvittning mellan vinster och förluster kan göras. Fondernas köp och försäljningar bör avgöras av andra faktorer än realisationsvinstbeskattningen. Beskattningen bör vara neutral till fondernas placeringspolitik. Det är inte heller realistiskt att anta att en modifiering av realisationsvinstbeskattningen för aktiefondernas del skulle föranleda en aktiefond att placera sin förmögenhet i lågavkastande aktier eller att systematiskt avyttra aktier just innan utdelning blir tillgänglig för lyftning. Eftersom utvecklingen av aktieutdelningen har väsentlig betydelse för en akties värde skulle det knappast vara en ändamålsenlig fondförvaltning att uteslutande placera en aktiefonds medel i lågavkastande aktier. Att systematiskt avyttra aktier före utdelningstillfällena för att därefter återköpa aktierna är inte heller något realistiskt alternativ. De invändningar som således kan göras mot vart och ett av departementschefens argument är enligt vår mening obestridliga. De har heller inte blivit bemötta i propositionen, ehuru samtliga invändningar redovisats för departementet under dess arbete på propositionen, nämligen genom särskilda skrivelser från och efter samråd med samtliga aktiefonder i bank- och sparbanksvärlden. Inte heller har i propositionen diskuterats de skäl som i övrigt talar för en särbehandling av aktiefonderna på grund av dessas speciella förhållanden och särskilda funktion i samhället. Dessa skäl är följande: Det framstår som angeläget att sparandet genom andelar i aktiefonder inte i något väsentligt hänseende är sämre än direkt aktieinnehav. Så blir dock fallet - med hänsyn till dubbelbeskattningseffekten - om aktiefonders realisationsvinst på värdepapper inte, åtminstone i huvudsak, befrias från beskattning. Enligt propositionsförslaget skall realisationsvinst på värdepapper beskattas fullt ut, om värdepapperen har förvärvats under det år då avyttringen skett (avyttringsåret) eller något av de två närmast föregående åren. Vid längre innehav (långtidsinnehav) skall av vinsten beskattas. En rimligare ordning vore att aktiefond inte beskattas för realisationsvinst på långtidsinnehav. I konsekvens härmed bör realisationsförlust på sådant innehav ej vara kvittningsgill. gällande regler om realisationsvinstbeskattning för aktiefonderna bygger på att sådan beskattning kan undgås genom att vinsten delas ut till andelsägarna. Fonden erhåller då vid taxeringen avdrag med motsvarande belopp. För fonderna måste det framstå som klart oriktigt att bygga elimineringen av realisationsvinstskatten på en möjlighet för fonden att dela ut realisationsvinsterna. Realisationsvinster är irreguljära intäkter, som fonderna regelmässigt inte delar ut. Målet för fonderna är att ge andelsägarna en jämn och stigande utdelningsinkomst. En kraftigt höjd utdelning, vars storlek beror på realisationsvinster, skapar förväntningar hos andelsägarna och marknaden om en minst lika hög utdelning kommande år. Sådana förväntningar kan i sin tur leda till en press på fondledningen att låta kortsiktiga överväganden få företräde framför på lång sikt bättre dispositioner. Aktiefondernas placeringspolitik bygger på långsiktiga placeringar och på att genom värdestegring på sådana placeringar uppnå en ökning av fondförmögenheten. Detta grundläggande syfte för fonden motverkas kännbart om av varje värdeökning, som framkommer vid omplacering av ett långtidsinnehav, elimineras genom beskattning (av ). Om aktiefonderna skulle befrias från realisationsvinstbeskattning vid långtidsinnehav, skulle detta innebära en viss favör jämfört med situationen vid direkt aktieinnehav. Häremot står dock att andelsägarna drabbas av realisationsvinstbeskattning vid försäljning av sina andelar även till den del deras värde betingas av i fonderna kvarhållna realisationsvinster. Mot realisationsvinstbeskattning i aktiefonder talar också att den latenta skatteskuld som därmed skapas i fonderna försvårar beräkningen av fondernas värde. Den dubbelbeskattningseffekt som realisationsvinstbeskattningen för aktiefonder innebär ökar kraftigt om beskattningen av realisationsvinster på långtidsinnehav skärps på sätt som föreslagits i propositionen. Det framstår som rimligt att denna ökade dubbelbeskattningseffekt mildras genom att aktiefonderna får skatta för realisationsvinster endast vid försäljning av kort Sådan försäljning är i princip inte ett normalt led i aktiefondernas verksamhet. Genom en sådan beskattning motverkas också de ovan berörda farhågorna att en aktiefond skulle systematiskt avyttra aktier just innan utdelning blir tillgänglig för lyftning. För allmänheten innebär innehav av andelar i aktiefond ett alternativ till direkt aktieägande. För småspararen är aktiefonden en av de fä sparformer som står till buds när det gäller att skapa en rimlig möjlighet till inflationsskydd utan alltför stort risktagande. Aktiefondsverksamheten är därför i stor utsträckning ägnad att främja sparandet inom samhället. Direktinnehav av aktier har, när det gäller mindre belopp, den nackdelen att tillgång till tillräcklig sakkunskap genom förvaltning av banks notariatavdelning kan bli oproportionerligt dyr. Det är därför betydelsefullt att sparande via andel i aktiefond inte motverkas utan tvärtom främjas i lagstiftningen. Ett bifall till motionen skull i och för sig innebära en viss avvikelse från ett enhetligt regelsystem, men detta borde kunna accepteras med hänsyn till att endast ett fåtal rättssubjekt kommer att beröras av reglerna samt till att speciella och starka skäl kan åberopas för en särbehandling av dessa rättssubjekt. Med hänvisning till vad sålunda anförts hemställs att med ändring av regeringens proposition 1975/76:180 beslutar om sådan lydelse av 35 § 3 mom. andra stycket kommunalskattelagen (1928:370) att detta stycke icke omfattar aktiefonds avyttring av egendom som avses i detta moment.