mot · FZ021640 · 1976-01-26 00:00:00 — 1975/76: 1640 av herr förste vice talmannen om översyn av lagen om djurskydd Trots att den svenska djurskyddslagstiftningen avser att hindra vanvård och misshandel av djur torde den i många avseenden icke uppfylla sitt syfte. Vid åtskilliga tillfällen har framkommit både vanvård, misshandel och olämplig behandling utan att ingripanden i tillräcklig utsträckning med stöd av gällande lag kunnat ske. Följande upplysning lämnades i en tidning : Misshandlade hunden nu åter hos sin ägare. Efter den svåra misshandel som hunden utsattes för fördes den i polisbil till djursjukhuset i . Den har repat sig. Hunden låg svårt skadad i innan den hittades efter ett anonymt telefonsamtal till polisen. Grannar hade blivit störda av våldsamma skrik från en hund och en kvinna vid ett lägenhetsbråk. Då polisen kom till den uppgivna adressen var det ingen som öppnade. Man tog sig då in och fann lägenheten tom så när som på den svårt skadade hunden. Den hade svåra skador i huvudet på nosen och benen, underkäken var avslagen och den hade öppna sår på kroppen. Enligt beslut av ska nu hunden föras tillbaka till sin ägare och enligt uppgift från polisen i skedde transporten av hunden . Uppgiften om misshandel har bestridits varför oklarhet råder på denna punkt. Faktum kvarstår dock att polisen funnit den svårt skadade hunden ensam i lägenheten utan tillsyn och vård. Då lagstiftningen inte medger fråndömandet av rätten att inneha djur trots behandling som här redovisats måste hunden sålunda återlämnas. Vid upprörande fall av vanvård eller misshandel borde lagen ändras så att domstol kunde utfärda förbud för viss person eller familj att, i varje fall temporärt, inneha djur. För små utry mmen I många fall är utrymmet för de djur som hålls i fångenskap orimligt små. Hund får nu hållas i band, endast om löplina av minst tio meters längd eller om särskild hundgård anordnas. Hur stor hundgården skall vara finns inte föreskrivet, och därför torde i en del fall hun 1 1975/76. den ha fått mindre kvadratmeterutrymme , än då den på gammalt sätt hölls som bandhund. Vid vissa s. k. djurfabriker för uppfödning av broiler, svin o. d. torde utrymmena vara orimligt små. Det bör övervägas, om inte visst minimiutrymme borde föreskrivas för förvaring av djur i bur. Det har blivit ganska vanligt i vårt land numera att fåglar hålles i bur. T. o. m. förekommer det att man i vissa varuhus håller burfåglar för att kunderna förmodligen skall vara tilltalade av att se på de instängda fåglarna. Omfattningen av burfågelfångenskapen framgår delvis av ett yttrande från lantbruksstyrelsen, där importen av burfåglar angives till 17 000 för . I jordbruksutskottets av antagna betänkande har stor vikt fästs vid importen av fåglarna och, anföres det, är det enligt utskottets mening önskvärt att importen av sällskapsdjur så långt möjligt baseras på djur som fötts i fångenskap. Med en import av 17 000 fåglar , av vilka sannolikt flertalet inte fötts i fångenskap, måste det innebära en oerhörd grymhet redan vid fångsten av fåglarna, då enligt uppgift vid fångst av 1 000 fåglar 800 omkommer vid fångsten eller transporten. Detta gäller icke den transport som finns angiven i jordbruksutskottets betänkande utan den transport som förekommer före själva transporten till . Det skulle således vara av mycket stor betydelse att all import av burfåglar till vårt land förbjöds. Då denna fråga inte tidigare behandlats i vore det önskvärt med en utredning om, hur många burfåglar det finns i , hur många av dessa som är födda i fångenskap, hur fångsten och importen tillgår och om det över huvud taget är försvarligt att hålla fåglar i bur. Det finns ingen trygghet för att djur, som inte för ögonblicket kan finna vårdare, blir omhändertagna eller eventuellt om så är nödvändigt avlivas. I ett just nu aktuellt fall har 18 stycken hundar av humanitära skäl omhändertagits av två privatpersoner. Ägaren till hundarna häktades och häktningen föregicks av ett kortare anhållande. Det beslöts en s. k. stor sinnesundersökning av den anhållne, som inleddes . dömdes hundägaren till skyddstillsyn. Ägaren var insatt på olika anstalter alltifrån till , en omständighet som i hög grad försvårade kommunikationerna mellan hundägaren och den som skulle sköta hundarna. Ägaren på fri fot gjorde framställning om att återfå hundarna med början troligen . Damerna i Hundskyddet vägrade att återlämna djuren i första hand av djurskyddsskäl och endast i någon mån av ekonomiska skäl. Skötseln, mat m. m. hade dittills kostat dem . Ägaren förfogade endast över en vanlig bostadslägenhet. Det är ju lätt att förstå att det inte går att hysa tretton hundar under sådana förhållanden. Hundarnas antal hade nu reducerats till tretton, beroende på dödsfall och avlivning, allt under veterinärkontroll. Bestämmelser bör införas att djur, som omhändertagits av polisen och vars ägare inte anmält sig, bör få överlåtas, säljas eller i nödfall avlivas. Garanti bör finnas för att tamdjur alltid blir omhändertagna eller i nödfall avlivade. Det finns andra områden där det starkt kan ifrågasättas om viss behandling av djuren bör få ifrågakomma, t. ex. användandet av piska på trav- och galoppbanorna, katter som hålls i band, exotiska djur som hålls i fångenskap osv. Av de anförda exemplen framgår att den nuvarande djurskyddslagstiftningen är ofullständig och i vissa avseenden otidsenlig och därför bör överses och ändras. Med anledning av vad som anförts hemställes att hos regeringen anhåller om utredning av djurskyddslagstiftningen i enlighet med vad i motionen anförts.