ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ021805 · 1976-01-23 00:00:00 — 1975/76 1805-1811 av m. fl. om principerna för säkerhet vid statliga lån Statligt kreditstöd i form av lånegaranti eller hantverks- och industrilån kan i vissa fall lämnas foretag i forsta hand inom hantverk och mindre och medelstor industri. Kreditstöd kan lämnas för nybyggnad, tillbyggnad, ombyggnad eller inredning av lokaler eller anläggningar, som är nödvändiga för verksamheten, och exempelvis för anskaffning av maskiner och verktyg. Kreditärendena bedöms från sysselsättnings- och lokaliseringssynpunkter, men avgörande är de företagsekonomiska betingelserna, när det gäller att åstadkomma rationell drift. De statliga kreditåtgärderna är klart företagsinriktade, och några lån eller garantier utställs inte för personligt ändamål. Lånemedlen skall i sin helhet användas för respektive företag. Som säkerhet för lånen lämnas regelbundet exempelvis inteckningar, företagsinteckningar m. m. Därutöver förekommer praktiskt taget regelmässigt att de statliga organen kräver en personlig borgen av företagsledaren. Ofta nöjer sig långivaren, i verkligheten staten, icke endast med personlig borgen utan kräver därutöver familjeborgen, dvs. borgen dras på hustru eller eventuellt andra familjemedlemmar. Enligt vår uppfattning är det angeläget att dra en klar skiljelinje mellan företaget och den eller de enskilda personer som är företagsledare. Lån till enskild person för konsumtion, privata investeringar etc. bör lämpligen förses med personlig borgen. Annorlunda är läget, när det gäller strikt företagsanknutna lån. För denna typ av lån kan det icke vara principiellt riktigt att som säkerhet begära annat än de tillgångar som företaget äger och som företaget därmed på lämpligt sätt kan pantförskriva som lånesäkerhet. Mot bakgrund av debatten angående företagsdemokrati finns ytterligare skäl att ifrågasätta, om personlig borgen skall förekomma vid statliga lån. Den kommande lagstiftningen om medbestämmande i arbetslivet kommer att öppna möjligheten för arbetstagarna att få del av beslutanderätten, då det gäller företagsledningsfrågor. Att företagsledaren under dessa förhållanden skall krävas på personlig borgen vid lån synes helt orimligt. 1 1975/76. 3 sami Nr 1805-1811 Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att hos regeringen begär en utredning med ändamål att se över formerna för statliga lån. PER () i Gäddvik () i Ulfsbyn
mot · FZ02181 · 1976-01-12 00:00:00 — Motion 1975/76: 181 om rätt till sjukpenning vid vård av sjukt barn Nuvarande bestämmelser ger rätt till 10 dagars ledighet för vård av sjukt barn. Många finner denna onyanserade form av ledighet föga acceptabel. Många menar att rätten till ledighetsdagar borde variera beroende på hur många barn som finns i familjen. Andra hävdar att behovet av ledighet för vård av sjukt barn måste vara mycket större när barnet är under skolåldern än när barnet i fråga har nått upp till en ålder av exempelvis . För egen del finner jag dessa synpunkter ganska välmotiverade och en ändring påkallad, oavsett om man ändrar det totala antal ledighetsdagar som f. n. gäller. Det borde vara möjligt att i stort sett inom ramen för nuvarande kostnader anpassa denna årsledighet för vård av sjukt barn på ett mera rimligt sätt till det aktuella behovet. Det torde vara uppenbart att behovet av ledighet för en förälder till sjukt barn är olika stort om barnet är t. ex. upp till , om barnet befinner sig i åldern eller om barnet är gammalt. På samma sätt synes det också uppenbart att en familj med fyra minderåriga barn har större behov av dessa ledighetsdagar än en familj med bara ett barn i den aktuella åldern. Under hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär utredning om och förslag beträffande anpassning av antalet ledighetsdagar för vård av sjukt barn till barnens åldersläge resp. antalet barn i familjen. 1# 1975/76.
mot · FZ021810 · 1976-01-26 00:00:00 — av i om Törbud mot s. k. kedjebrev m. m. Kvalificerat skoj och bondfångeri i dess allmänna mening skall bestraffas enligt svensk lag. Men trots det finmaskiga lagnät vi har mot sådant skoj finnes i vårt land en handfull personer som ekonomiskt berikar sig på detta utan straffpåföljd. Det är de personer som ständigt startar nya kedjebrev och andeisspel. Den som vinner på denna spelform är arrangören och möjligen hans familj, eller släktingar, vilka brukar vara de som ligger först i kedjorna. De som kommit med senare i kedjorna får betala dessa vinster. Alltför ofta får vi genom pressen taga del av olika kedjebrevsarrangörers smarta sätt att lura folk. Att dessa spel får fortgå utan att verksamheten är föremål för någon offentlig insyn och kontroll finner jag mycket otillfredsställande. Vinstmöjligheternaär ytterst illusoriska, det visar - för att ta ett exempel - det s. k. Enligt den folder man skickade ut kunde man vinna . genom att satsa . Sedan tog arrangörerna fram fem nya spelare på dator. Av de satsade gick . till spelet och . till arrangören, vilken kunde göra sig en god förtjänst. Foldern med dessa erbjudanden gick ut i 120 000 exemplar. Men som KO påpekade, för att så många startande spelare skulle ha en teoretisk möjlighet att få den summa pengar som utlovades i foldern, måste 465 miljoner personer delta i spelet. Även om av de inbjudna personerna blev med i spelet, måste 9,4 miljoner människor delta för att maximal utdelning skulle kunna ges till endast det första ledet i alla kedjor. Man hade alltså ytterst små möjligheter att vinna något. Med nuvarande lagstiftning är det synnerligen svårt att komma till rätta med detta kvalificerade skoj. I vissa fall har marknadsrådet förbjudit arrangören att använda sig av en reklamtext som lovar folk snabba pengar, förverkligande av drömmar osv. Efter att ha ändrat reklamtexten kan sedan värvningen fortsätta igen. Men lika mycket skoj är det ju ändå. Vi har flera mer eller mindre skumma kedjebrevsföretag i vårt land. Tvingas de sluta med ett slags spel, återkommer de strax med ett annat. Lagen, om det nu finns någon - eftersom spelanordnarna kan återkomma med nya spel - måste vara för diffust skriven. är de vinster som kedjebrevarrangörerna gör mycket svåra att komma åt, dvs. de är svåra att beskatta. funktion har sådana allvarliga följder, att starka skäl talar för att dessa spel bör helt förbjudas. 1975/76: 1810 Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att beslutar förbjuda s. k. kedjebrevspel och andeisspel. HANS () i
mot · FZ021816 · 1976-01-27 00:00:00 — av herrar och om Norrlandsfondens verksamhet Den grundläggande tanken bakom Norrlandsfondens verksamhet är att medverka i utvecklingen av ett livskraftigt och differentierat näringsliv i de fyra nordligaste länen i landet. Fonden skall härvid särskilt ta initiativ till och stödja sådant forsknings- och utvecklingsarbete som syftar till att vidareförädla norrländska råvarutillgångar eller eljest är av betydelse för det norrländska näringslivet. Fonden kan därtill lämna krediter till industriell produktions- och serviceverksamhet samt ta initiativ till och stödja utredningar och inventeringar som bedöms vara av betydelse för näringslivet i . Verksamhetsområdet är de fyra nordligaste länen, och kansliet är förlagt till . Vid kansliet finns den personal som gör de utredningar och bedömningar som ligger till grund för verksamheten. Näringslivets utveckling i inland inger stora bekymmer i många orter. Befolkningsutvecklingen i det norrländska kustlandet uppvisar en betydligt gynnsammare utveckling än inlandet, och även åldersstrukturen skiljer sig väsentligt om man jämför kustland och inland. 1973 utgjorde antalet invånare i kustområdet, medan siffran för , exklusive kommun, uppgick till . Vidare är förvärvsfrekvensen i inlandet betydligt lägre än i kustregionerna. Utredningar visar att den ligger under kustlandets. Mot bakgrund av detta är det vår uppfattning att fonden i större utsträckning bör inrikta sin verksamhet på att stimulera näringslivsutvecklingen i de inre delarna av området. Företagen i inlandet lider ofta stor brist på riskvilligt kapital, och därav följer att utvecklingstakten inte är den önskvärda. Här kan Norrlandsfonden göra betydande insatser. Förädlingsgraden av råvarorna är låg. Som exempel kan nämnas att endast av skogsproduktionen i förädlas inom området. Vidare uppvisar den mineraljakt som rönt stort intresse i att lovande mineralfyndigheter finns inom länet, men förekomsten av brytning är i det närmaste obefintlig. På dessa områden bör fonden kunna ta ytterligare initiativ för att stimulera utvecklingen. Inlandets kontaktmöjligheter med fondens kansli är emellertid inte de bästa, beroende på det stora avståndet till . Många företagare har inte den nödvändiga närheten till fonden för att den på ett mer aktivt sätt skall kunna bidra till utvecklingen i inlandet. därför exempelvis angeläget att överväga inrättandet av ett lokalkontor i . Vidare bör fondens instruktioner förändras, så att verksamheten i högre grad kommer att inriktas på inlandets industrialiseringsproblem. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående Norrlandsfondens inriktning och verksamhet. PER () . ÅSLING (c)
mot · FZ021818 · 1976-01-27 00:00:00 — av tru m. fl. om försäljningen av utländsk frukt För att garantera avsättningen av i producerad frukt gäller importförbud för utländsk frukt . 17.8.197525.1.1976 har t. ex. den svenska importen av äpplen reglerats genom importlicenser, vilket i praktiken har inneburit att någon import inte har medgivits. I nedanstående tabell anges den månatliga införseln av äpplen under tiden januari 1975oktober 1975. Anmärkas bör att utrikeshandelsstatistikens registrering av en leverans kan vara fördröjd i förhållande till införtullningsdagen, vilket bl. a. har till effekt att det i statistiken även kan noteras en viss införsel. (Den svenska produktionen av äpplen 1975 kan uppskattas till ca .) 1975 (ton) 63 627 (jan. Genom byggandet av moderna kylhus och förbättrade möjligheter till lagring har importstoppet i viss mån minskat sin verkan. Avsikten med importstoppet var ursprungligen att garantera avsättningen för svensk frukt. Genom ett importstopp skulle man också förhindra att denna prismässigt behövde konkurrera med utländsk frukt. På grund av de ökade möjligheterna att lagra frukt har emellertid den importerade frukten funnits på marknaden långt in . Resultatet av denna konkurrens har bl. a. blivit att svenska fruktodlare, för att få avsättning, tvingats till en prissättning som i många fall medfört förluster. Enligt vår uppfattning borde därför undersökas om inte importstoppet borde kompletteras med regler för att begränsa försäljningen av viss frukt från utlandet under åtminstone en del av den tid som im 1 1975/76. Risk finns annars för att sommarimporten ökar alltmer och att svårigheterna för svenska fruktodlare därmed ytterligare ökar. Erfarenheten visar att med goda svenska fruktskördar kan stora avsättningssvårigheter uppstå. Andra år pressas priserna genom samtidig försäljning av importerad frukt, så att svensk frukt måste säljas till priser som gör odlingen dåligt lönsam, särskilt om kvantiteten är begränsad. Åberopande det anförda hemställer vi att hos regeringen anhåller om åtgärder att under tid eller del av tid för vilken importförbud på utländsk frukt råder begränsa försäljningen av importerad frukt. () ()
mot · FZ021819 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76: 1819 av herrar och Larfors om vissa statliga företags import Den svenska textil- och konfektionsindustrin har haft svåra problem svårigheter som resulterat i att företag har konkursdrabbats eller fått lov att göra inskränkningar i driften. Detta har resulterat i stora friställningar av arbetskraft inom näringen och en allmän otrygghet för de anställda. Orsakerna till svårigheterna är främst att den svenska industrin inte har kunnat konkurrera med importen från lågprisländer. De stora svårigheterna, av ekonomisk karaktär, som företagen inom tekoområdet drabbats av har framtvingat starka omstruktureringar och rationaliseringar. Staten har också via Investeringsbanken gått in och lämnat ekonomiskt stöd. Investeringsbanken är huvudman för det statliga företaget , som driver flera fabriker inom tekobranschen. Enligt tidningsuppgifter har chefen för meddelat att företaget planerar utläggning av lönsömnad till länder med ett lägre prisläge än i . Detta är minst sagt anmärkningsvärt. som svenska företag, även Sweteco, har stora problem att hålla sysselsättningen uppe på grund av prispressande import är man alltså beredd att öka importen i egen regi. Uttrycket lönsömnad är ju i praktiken inget annat än ett mildare ord för import. Resultatet blir detsamma; den svenska hemmaindustrin får allt svårare att hävda sig. Swetecos planer har allvarligt oroat företagare och fackliga organisationer inom tekobranschen. På många håll är det också ett kommunalt intresse, eftersom tekoföretagen kan vara helt dominerande på orten. Därvid tänker man väl främst på , men även västra är starkt beroende av att tekoindustrin får goda arbetsmöjligheter. I har varit relativt gynnsamma sedan vissa rationaliseringar vidtagits. Men så mycket angelägnare är det då att få fortsätta konsolideringen. Om Sweteco av någon anledning inte kan klara tillräcklig produktion i egna fabriker vore det naturligt, med det ägarförhållande som råder, att man vänder sig till svenska företag för att där lägga ut lönsömnad. Den nuvarande sysselsättningskrisen talar för att det åtminstone vore nationalekonomiskt fördelaktigt. Med hänvisning till det anförda hemställs att uttalar att statliga produktionsföretag inte genom import skall konkurrera ut den inhemska produktionen. () ()
mot · FZ021820 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76:1820 av om en utredning rörande kronotorpen i början på detta sekel ansågs det synnerligen angeläget att så många människor som möjligt fick tillfälle att bruka och helst även äga jord. Friköpsverksamheten av torp under herrgårdar i södra och och därtill hörande avstyckningsverksamhet var ett resultat av förslag i detta hänseende. Egnahemsrörelsen befrämjade på olika sätt möjligheten för unga och äldre att förvärva en egen torva. På statens skogar främst i uppläts mark till kronotorp. Upplåtelsen fastställdes till eller på livstid. Det har uppgivits att det därvid ställdes i utsikt att kronotorparen eller hans efterlevande efter upplåtelsetidens slut skulle få överta marken med äganderätt. Olika former av bidrag förekom för uppförande av byggnader, anläggning av vägar osv. Syftet var att kolonisera och stävja emigrationen till . Framställningar om överförande av ägorätten av kronotorpen till brukarna har i den mån sådana förekommit enligt uppgift regelmässigt avvisats av domänverket. Lämpligen borde en undersökning omkring de uppgivna förhållandena verkställas samt förslag till regler för kronotorpens avveckling senare föreläggas . Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning angående kronotorpen och deras framtida äganderättsförhållanden.
mot · FZ021821 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76:1821 av i om offentligt leveranskontrakt som säkerhet för banklån Statsmakterna har på olika sätt givit de mindre och medelstora företagen ett ökat ekonomiskt stöd och bidragit till att dessa genom företagarföreningarna har erhållit en ökad service på skilda områden. Detta gör att småföretagen och de medelstora företagen har större möjligheter att fullfölja sin verksamhet . Ett problem kan emellertid ibland uppkomma då en mindre företagare erhåller en förfrågan på en eventuell order från en statlig beställare eller från ett landsting eller en kommun. Vid sådana tillfällen blir ofta beställningen av sådan storlek att han får avstå från ordern, trots att maskinparken och förutsättningarna i övrigt är goda. Orsaken till detta är då i regel av ekonomisk art. Inköp av råvaror, arbetslöner och andra omkostnader kan bli så betydande, att ordern inte kan effektueras. Tillräckliga likvida medel står ej till förfogande. I ett sådant läge vore det synnerligen värdefullt om respektive företagare kunde erhålla ett kortfristigt lån från sin bank baserat på den säkerhet som en beställning från ett statligt eller kommunalt organ innebär. Sådana lån beviljas, men enligt uppgift är behandlingen av leveranskontrakt som låneobjekt växlande. För mindre företags möjligheter att konkurrera med större leveransavtal är en likartad behandling av kontrakten som låneobjekt nödvändig. En utväg vore ju att industriverket prövade kontraktens värde som låneobjekt. Med stöd av det anförda anhåller jag att beslutar anhålla hos regeringen om utredning huruvida statlig eller leveransbeställning hos små och medelstora företag kan utgöra låneobjekt i större utsträckning än .
mot · FZ021822 · 1976-01-27 00:00:00 — av m. fl. om en analys av den svenska sjöfartsnäringen I skilda länder diskuteras olika lösningar för att möjliggöra för varv och rederier att överleva den depression som råder på dessa marknader. har varvsindustrin i i stort sett kunnat producera för beställare, men risken för denna industri att hamna i ett läge då fartyg byggs för att sedan läggas på lager i väntan på bättre konjunkturer är överhängande. Att i dagens osäkra läge bygga fartyg utan att ha beställare på dem kan visserligen vara dikterat av olika skäl, t. ex. behovet att säkra sysselsättningen och förhindra att yrkeskunskap och branschkunnande skingras. Dessa motiv torde emellertid vara hållbara endast under den förutsättningen att bättre tider kan förväntas inträffa inom överskådlig tid och att varvs- och sjöfartsnäringarna kan bedömas och med viss grad av säkerhet överblickas. Den nuvarande situationen med för mycket tanktonnage beror dels på att världshandeln minskat kraftigt , dels på att det beställts och byggts för många fartyg . Några av orsakerna till den kraftiga satsningen på fartygsbeställningar då var de goda framtidsutsikterna på fraktmarknaden samt de låga priserna. Resultatet framstår som en gigantisk felsatsning. Tankfartyg för är avbeställda, för är upplagda, för är tagna ur full drift genom fartreduceringar, för är fortfarande beställda. Det är den skandinaviska sjöfarten som drabbats särskilt hårt av den nuvarande krisen. En tredjedel av detta tonnage är upplagt, medan andra nationer inte på långt när är så hårt drabbade. Orsakerna till dessa förhållanden har diskuterats, bl. a. i senare tiders flaggdebatt, och det har därvid pekats på de höga kostnaderna för sjöfartsnäringen i och på den skattefrihet som exempelvis den liberianska flottan åtnjuter med ty åtföljande expansion och konsolidering. För att möta det hot mot en fortsatt svensk varvs- och sjöfartsnäring som depressionen medfört bör statsmakterna vara uppmärksamma på de nya förutsättningar som depressionen skapat. Vissa sjöfartsnationer har börjat tillämpa en sjöfartsvänlig politik med inslag som kanske kunde övervägas också här. Framtiden för de svenska sjöfarts- och varvsnäringama ter sig alltså oviss. Känslan av osäkerhet och oro delas helt naturligt av människor och kommuner som är direkt beroende av näringarnas framtid. Prognoserna ger å andra sidan inte entydigt anled ning till misströstan. Sjötransporterna torde öka även i fortsättningen; av den internationella handeln går sjövägen och denna kommer också sannolikt att expandera. Utmärkande för bilden är alltså de många motstridiga tendenserna och en därmed följande osäkerhet om vad en klok anpassning till utvecklingen kan komma att innebära. Under hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att hos regeringen anhålla om att en utredning tillsätts med uppgift att 1. vid sidan av pågående varvsutredningar göra en ingående analys av den svenska sjöfartsnäringens nuvarande situation och framtidsmöjligheter, 2. formulera en målsättning för utvecklingen inom sjöfartsnäringen mot bakgrund av den gjorda analysen, 3. utarbeta ett handlingsprogram för att uppnå den uppställda målsättningen.
mot · FZ021823 · 1976-01-27 00:00:00 — av herrar och om verksamheten vid Navigatör Navigatör har som målsättning att köpa små och medelstora företag med utvecklingspotential inom verksamhetsområden där framtidsmöjligheterna är goda. Sedan starten har företaget i snabb takt köpt upp mindre företag. Av företagets årsredovisning för framgår att Navigatör vid utgången av detta år ägde 24 företag, varav 12 företag inköpts . Enligt vad vi inhämtat har Navigatör inköpt ytterligare 15 företag. Ägandeförhållandena i Navigatör är märkliga. Sålunda är Pensionskassan för Svenska Tobaks AB:s Förvaltningspersonal störste aktieägare och hade 1974 av aktierna. hade , och tillsammans , KF och ASG tillsämmans , medan resterande aktier, vilka ensamma var B-aktier, ägdes av tidigare ägare av de förvärvade företagen. Statligt företagande är motiverat endast då särskilda skäl föreligger. Enligt vår mening är det därför felaktigt att staten utan klart angivna skäl ägnar sig åt att på detta sätt köpa upp mindre företag. Det är därtill orimligt att detta sker med en pensionskassa som störste ägare och utan att beretts tillfälle att uttala sig om riktlinjerna för verksamheten. Med stöd av vad som anförts hemställs att hos regeringen hemställer om förslag till riktlinjer för den av Navigatör bedrivna verksamheten. () ()
mot · FZ021824 · 1976-01-27 00:00:00 — av m. fl. om kollektivavtal som förutsättning för lån m. m. genom företagareförening Företagareföreningarnas stödjande roll för de mindre företagen är från sysselsättnings- och regional synpunkt ett värdefullt komplement till samhällets övriga insatser inom näringspolitiken. Detta gäller både den rådgivande och den långivande sidan. Dock är det väsentligt, när samhället går in med stöd av olika slag, att man också gör klart för sig att stödet går till verksamheter av seriös natur. Samhället kan inte ha intresse av att stödja exempelvis företag, som inte fullgör sina skyldigheter mot samhället och de anställda. I avtalen på arbetsmarknaden finns en stor del av den sociala välfärden inbakad, exempelvis grupplivförsäkring, avgångsbidragsförsäkring, sjukförsäkring samt olycksfallsförsäkring. För att de anställdas rätt skall kunna hävdas måste det finnas ett avtal mellan parterna. Antingen måste arbetsgivaren tillhöra arbetsgivarorganisation, eller också skall ett s. k. hängavtal tecknas mellan fackförbundet och arbetsgivaren. Om avtal ej föreligger är de anställda i det närmaste rättslösa. När samhället går in och ger stöd till ett företag är det rimligt att det bidrags- eller långivande organet gör sig underkunnigt om företaget har avtal med de organisationer som har avtalsrätten inom verksamhetsområdet. Som det f. n. är, medverkar samhället till att ekonomiskt och på andra sätt stödja företag som inte kan betraktas som seriösa från avtalssynpunkt. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att regler utarbetas som ger företagareföreningarna skyldighet att kräva att kollektivavtal finns för att företagen skall erhålla lån eller andra former av service.