mot · FZ02758 · 1976-01-20 00:00:00 — Motion 1975/76:758 av i Skärstad m. fl. om befrielse från skyldighet för sjukvårdspersonal att medverka vid abortingrepp, m. m. I propositionen 1974:70 om ny abortlag, antagen av , föreslogs bl. a. att till information om abortförebyggande åtgärder m. m. skulle utgå 4 milj. kr. för /75, därav 1 milj. kr. för information via massmedierna. I den kammardebatt som föregick antagandet av propositionen underströks mycket starkt att många människor uppfattade lagförslaget som en kränkning av skapelsetro och humanistisk etik och som ett uttryck för bristande respekt för livet. Man framhöll att om rätten att överleva en gång inskränkts med samhällets sanktion, så behövs det bara tillfälliga förändringar i samhällets livs- och människosyn för att nya gränsförflyttningar kan komma att göras, vilka kan få oöverblickbara verkningar. Den fria aborten får inte heller bli ett preventivmedel, sade man. En abortlag som generöst erbjuder fri abort kommer av många att betraktas och tillämpas som ett alternativ till att föda, men aborten är bara en yttersta nödlösning. Vidare framhölls att samhällets uppgift inte i första hand är att bara öppna vägen till fri abort, utan uppgiften är att, bl. a. genom ökad information, söka förebygga situationer där abort uppfattas som den enda utvägen. Samhällets attityd skall allt framgent vara att abort är en yttersta nödlösning, och det synsättet bör också slå igenom i massmediernas information om abortfrågan. , som behandlade propositionen, skrev i sitt betänkande 1974:21 att det i och för sig är förståeligt att ett lagförslag, som inriktar sig på att finna en praktisk lösning på ett samhällsproblem av etiskt kontroversiell karaktär, undviker de etiska frågorna och i första hand tar hänsyn till den sociala och psykologiska situation i vilken lagen skall tillämpas. Propositionens huvudmotivering har därför blivit utvecklingen av praxis, och lagen syftar inte heller längre än till att konfirmera denna utveckling. I den information som sedan förekommit i massmedierna har samhällets etiska inställning till abortfrågan mycket litet kommit till uttryck. Man har i stället spunnit vidare på den tråd som socialutskottet var inne på och huvudsakligen talat om vilken förmån det innebär att kunna få fri abort. En sådan information kan inte sägas stå i samklang med de tankar som kom till uttryck under debatten om abortlagen. Där poängterades i stället att informationen skall ta fasta på att ge saklig upplysning och undervisning om hur hela människan fungerar. Ingen abortlag i världen kan hjälpa oss att bli harmoniska människor. Vi måste själva vara villiga att försaka och känna ansvar för våra familjer och våra medmänniskor. 1 debatten tryckte man vidare på det i många motioner framförda kravet att ingen i sjukvården anställd skall kunna tvingas att medverka vid abortoperationer, om detta av etiska eller religiösa skäl är oacceptabelt för vederbörande. Den saken berördes ganska flyktigt i propositionen. Men socialutskottet skrev i sitt tidigare angivna betänkande att man bör inom sjukvården liksom inom arbetslivet i övrigt ta hänsyn till de anställdas intressen och förutsättningar i olika avseenden. Mot denna bakgrund förutsätter utskottet att läkare och annan sjukvårdspersonal, som av etiska eller religiösa skäl har svårt att acceptera abortingrepp, skall slippa delta i verksamheten härmed, varför någon författningsmässig reglering av frågan inte är påkallad. Både socialutskottet och kammaren tog klart ställning för att sjukvårdspersonal som begär befrielse från att delta i abortingrepp också skall befrias härifrån. Men i praktiken har den hänsyn utskottet förutsatt i det fallet inte alltid och överallt visats. Generaldirektör i har på direkt förfrågan förklarat att detta torde bero på att det inte finns någon ovillkorlig laglig rätt för sjukvårdspersonal att slippa medverka vid abortingrepp. Som framgår av det anförda är en ändring i informationen om abortlagen påkallad. Likaså bör lagfäst rätt införas för sjukvårdspersonal att vägra medverka vid abortoperationer, om den av etiska eller religiösa skäl uppfattar sin medverkan som oacceptabel. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att hos regeringen begär 1. att ett klarläggande uttalande görs om att abort endast är en yttersta nödlösning, 2. att en tilläggskungörelse utarbetas med innebörden att ingen inom sjukvården anställd, som av etiska eller religiösa skäl finner det oacceptabelt att medverka vid abortingrepp, skall kunna tvingas härtill. () () () i Heden