ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ02904 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76: 904 av m. fl. om regler för omröstning inom regeringen Enligt den nya regeringsformen fattas den verkställande maktens beslut av regeringen i plenum. Det måste då också finnas regler för beslutsfattandet inom regeringen. Grundlagberedningen framhöll att det i princip finns två möjligheter härför: Allmän kollegial omröstning med utslagsröst för statsministern Beslutanderätten lagd hos statsministern ensam. Grundlagberedningen förordade för sin del allmän omröstning, i första hand för att därmed vinna anslutning till vanliga principer för beslutsfattande i föreningar och i offentliga organ. I förslaget till ny regeringsform togs emellertid denna bestämmelse bort. följde propositionen, och det finns således f. n. över huvud taget inga regler i RF om hur man skall handla vid oenighet inom regeringen. Det är självfallet endast i sällsynta fall som meningsskiljaktigheter inom regeringen är så djupgående att de direkt redovisas i beslutsfattandet. När så inträffar, är det å andra sidan sannolikt att det oftast gäller för rikets styrelse väsentliga frågor. Om statsministern i ett sådant fall haren gentemot regeringen i övrigt avvikande mening skulle ett konstitutionellt oklart läge uppstå genom att det inte klart framgick vilken linje som skulle bli regeringens beslut - statsministerns eller överiga regeringsledamöters. Om en majoritet inom regeringen t. ex. vill utfärda undantagstillstånd eller utge lösensumma till flygkapare medan statsministern motsätter sig detta, blir ju resultatet att något beslut inte kan fattas. Då har avsaknaden av regler i verkligheten gett statsminstern en vetorätt mot hela den övriga regeringen, enligt vår mening är det därför nödvändigt att man i grundlagen har bestämmelser om hur man skall förfara då det råder delade meningar inom regeringen. Avsaknaden av regier leder eljest i realiteten till ensamrätt för statsministern. Grundtankarna bakom den nya grundlagen är att beslutanderätten skall förläggas till de organ som företräder folket. I inget fall finns någon bestämmelse som ger exklusiv beslutanderätt i viktiga frågor till en enda person. Inte heller på andra områden inom den svenska demokratin finns några sådana bestämmelser. Inom t. ex. intresseorganisationerna och kommunerna fattas styrelsebesluten genom vanlig omröstning. Enligt vår mening finns inga bärande skäl för att inte dessa principer skall gälla också den . Att ge statsministern ensam beslutanderätten i alla de viktiga ärenden som ankommer på regeringen är alltså olämpligt. ningens ursprungliga förslag till omröstningsregler inom regeringen bör därför införas i regeringsformen. Vi yrkar med hänvisning till det anförda att antar såsom vilande 1. i 7 kap. RF efter 4 § en ny 5 § av följande lydelse: 5$ Yppas vid regeringssammanträde skilda meningar i något ärende, får ärendet ej avgöras såvida icke mer än hälften av statsråden är närvarande. Som beslut skall, om omröstning begäres, den mening gälla varom flertalet av de närvarande statsråden förena sig eller, vid lika röstetal, den mening som statsministern biträder. 2. att 7 kap. 5-8 SS RF numreras 6-9 SS
mot · FZ02906 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76: 906 av i m. fl. om redovisning av minoritetens mening vid beslutsfattandet Vårt samhälle bygger på demokrati och folkstyrelse. Det är människorna själva som genom fri åsiktsbildning anger den politiska inriktningen och påverkar de politiska besluten i samhällets organ på skilda nivåer. En nödvändig förutsättning för att demokratin skall fungera på ett tillfredsställande sätt är att den offentliga debatten allsidigt speglar olika meningsriktningar. De olika meningarna - således även minoriteternas - måste komma fram till allmänheten och prövas mot varandra inför avgöranden och beslut i olika instanser och organ. Man måste ställa särskilda krav på att samhällets egna informationsorgan, skrifter, sammanfattningar och meddelanden ger en allsidig och objektiv bild av de olika meningar som kan ligga bakom beslut och ställningstaganden. Här tänker vi bl. a. på beslut som fattas i styrelser och liknande där skilda meningsriktningar finns representerade och där minoriteter lägger särskilda yttranden eller reservationer. Vidare på alla de hundratals utredninger, som presenterar sina betänkande. Deras innehåll har ofta stor räckvidd och kan vara grundläggande för kommande politiska beslut. Andra exempel är planeringsuppgifter av många slag, t. ex. länsprogram, trafik- och bostadsplaneringar m. m. För att beslutsfattarna i andra led och inte minst allmänheten skall få en riktig bild av åsiktsbildning och bedömningar från skilda håll måste i varje information och publicering anges om besluten varit enhälliga, och om så inte varit fallet, på vilka punkter avvikande meningar och reservationer angivits. Om så inte sker kan lätt vilseledande uppgifter komma till uttryck och påverka fortsatta ställningstaganden och åsiktsbildningar. När sammanfattning göres i separattryck eller utges i populärupplagor måste enligt vår mening minoriteternas reservationer tas in på ett sakligt och objektivt sätt. Många exempel kan anföras där förhållandena inte är tillfredsställande på det område vi här tar upp. I flera sammanfattande utgåvor av de nu aktuella länsprogram men redovisas t. ex. endast majoritetens ställningstaganden, medan förekommande reservationer över huvud taget inte ens omnämns. Liknande kan anföras från referat av utredningar m. m. i offentliga publikationer. Krav av den art, som vi framfört här, kan endast gälla samhällets egna organ medan massmedia självfallet måste vara undantaget från varje åtgärd i informationsstyrande syfte. Med hänvisning till det anförda hemställes att uttalar att vid publicering och referat av beslut i samhällsorgan, offentliga utredningar, sammanfattningar av länsprogram och andra planeringsbeslut m. m. skall förekommande reservationer och avvikande meningar alltid intagas och återges med att majoritetsbeslutet redovisas. . () i () MAJ ()
mot · FZ02909 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 909 av i Gäddvik m. fl. om en förlängning av besvärstiden i förvaltningsärende och förvaltningsmål Besvär över förvaltningsdomstols och myndighets beslut skall i regel anföras från det klaganden fick del av beslutet. Även för domar från allmän underrätt är tiden för fullföljd , varvid dock i tvistemål särskild vadeanmälan inom först skall göras. Tiden för besvär mot underrätts beslut är . En fullföljdstid på två eller är mycket kort. En enskild person som har fått en dom eller ett beslut som gått honom emot har behov av för att sätta sig in i beslutet, konsultera juridisk eller annan expertis, överväga frågans läge, bedöma möjligheterna till ändring i högre instans och eventuellt upprätta eller låta upprätta en besvärsskrift eller motsvarande. När allt detta skall göras inom loppset av kan situationen bli mycket pressande för vederbörande. En längre besvärstid vore därför önskvärd. Det behövs inte minst i de delar av landet där avstånden är långa och det kan vara svårt att med kort varsel kunna träffa t. ex. en advokat. Besvärstiden bör därför förlängas. Den bör dock vara lika lång i hela landet. En förlängning av den nuvarande treveckorstiden är lämplig. Åberopande det anförda hemställs att hos regeringen begär översyn av bestämmelserna om besvärstid m. m. med inriktning på att besvärstiden kommer att förlängas . PER () i Gäddvik
mot · FZ02911 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 911 av herrar och i om kommunala besvärsnämnder Enligt regeringsformen skall tillsättning av statlig tjänst ske efter sakliga grunder, såsom förtjänst och skicklighet. "Förtjänst syftar på den vana och erfarenhet som man fått genom föregående tjänstgöring. Med "skicklighet brukar avses lämplighet för befattningen, visad genom utbildning, betyg eller på annat sätt så objektivt som möjligt. I kommunerna brukar samma principer tillämpas, även om kommunerna inte är skyldiga att följa bestämmelsen om förtjänst och skicklighet. Detta leder ganska ofta till missnöje med kommunala tillsättningsbeslut. Den som inte har fått en tjänst anser att andra mindre sakliga hänsyn har varit avgörande. Om det förhåller sig så, är givetvis ofta svårt att avgöra. Vi anser dock att man bör kunna kräva att det i varje kommun finns en fristående besvärsnämnd som man kan överklaga tillsättningsärenden hos. Det skapar ändå vissa garantier för att mani kommunen följer vissa sakliga principer när man tillsätter tjänster. Helst bör de kommunala besvärsnämnderna bestå av förtroendemän som inte har några uppdrag i andra kommunala organ. Då kan de stå mer fria från inflytande av aktuella politiska frågor i kommunen och hålla sig till de sökandes sakliga kvalifikationer. Däremot är det en fördel om de har erfarenhet både från olika sidor av den kommunala förvaltningen och av arbetslivet i övrigt. Så långt som möjligt bör man undvika att reglera kommunernas verksamhet och arbetsformer. De bör utformas med hänsyn till lokala förhållanden och åsikter. Vissa allmänna regler för kommunernas verksamhet bör dock fastläggas av staten. Det gäller t. ex. offentlighetsprincipen för kommunala handlingar. Hit hör också vissa garantier för rättssäkerhet och opartiskhet i den kommunala verksamheten, t. ex. hur upphandlingen skall gå till när kommunen gör stora inköp, och en saklig behandling av människor som söker arbete hos kommunen så långt som möjligt skall garanteras. Sådana spelregler för det kommunala arbetet kan inte betraktas som otillbörlig inblandning i den lokala självstyrelsen. De är närmast till för att garantera att det kommunala arbetet tillfredsställer högt ställda demokratiska krav. 1975/76: 911 Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till regler för kommunala besvärsnämnder enligt riktlinjerna i motionen. () HANS ()
mot · FZ02912 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 912 av m. fl. om konstnärlig utsmyckning av hus Den som besöker vid kan inte undgå att göra iakttagelsen att den konstnärliga utsmyckningen i mycket ringa utsträckning har ett idéinnehåll som anknyter till utveckling. I andra parlament kan man ofta finna konstverk som påminner om viktiga händelser i landets historia. De flesta människor håller nog med om att det har ett värde om den byggnad, där folkstyrelsen utövas, kan ges en utsmyckning av sådant slag. Det betyder självfallet inte att konsten i skulle behöva utformas i traditionell stil med huvudsakligen porträtt, bataljmålningar och liknande. Till exempel skulle säkert de konstnärer, som arbetat med de senaste stationerna i , kunna bidra till en både uttrycksfull, modern och värdig utsmyckning av hus. Många besökare har undrat över textilierna i det nuvarande stora plenisal. De bidrar knappast till att förhöja känslan av att man befinner sig i centrum för vårt politiska liv. Med den utformning dessa textilier har fått ger de snarare exempel på vissa vävtekniker än en representativ bild av svensk hemslöjdstradition. Som kontrast kan nämnas den utomordentligt vackra bonad med motiv av , , som hänger i fonden till landstings plenisal i gamla . Det är ett konstverk som också har ideologisk laddning. permanenta hus bör enligt vår uppfattning ges en konstnärlig utsmyckning som idémässigt anknyter till vårt lands politiska utveckling - gärna också till våra förbindelser med andra länder. Det betyder inte att skall beställa konst med i förväg fastställd idéinriktning. Att ge konstnärer i uppdrag att delta i utsmyckningen av är också ett meningsfullt sätt att stödja det svenska kulturlivet. Givetvis är det angeläget att konstnärerna på ett tidigt stadium kan medverka med idéer beträffande den konstnärliga utsmyckningen av det permanenta . Men man bör också beakta att i varje fall t. o. m. , dvs. , skall vara kvar i lokalerna vid . Många konstverk går att flytta, inte minst textilkonst. Det vore därför värdefullt om förvaltningsstyrelsen möjligt kunde tillföra vid - och då gärna plenisalen - konstnärlig utsmyckning av en typ som bättre betonar som centrum för rikets styrelse. 1975/76: 912 Med hänvisning till det anförda hemställs att uppdrar år förvaltningsstyrelsen att verka för konstnärlig utsmyckning av hus i enlighet med de riktlinjer som anges i motionen. () ()
mot · FZ02916 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76: 916 av i och om ändrad tidpunkt för val till kyrkofullmäktige Enligt den kommunala vallagen (K.VL) § 3 skall val till kyrkofullmäktige hållas som allmänna val hålles . Därmed hamnar kyrkofullmäktigevalet helt i skuggan av de allmänna valen och sker helt i valtrötthetens tecken. Massmedia har innan de allmänna valen intensivt uppmärksammat dessa och fortsätter att diskutera valresultatet efter det att den definitiva sammanräkningen är klar. Efter en lång och intensiv valkampanj är partiorganisationernas valarbetare uttröttade, valkassorna är uttömda och det är mycket svårt att få väljarna att ånyo gå till valurnorna den . I valtrötthetens tecken skriver partierna ofta ihop en samlingslista och när dessutom press, radio och TV är nästan helt ointresserade så blir också valdeltagandet därefter. deltog av de röstberättigade i kyrkofullmäktigevalet medan motsvarande siffror i de allmänna valen en månad tidigare var 90,8 96. För att kyrkofullmäktigevalet inte helt skall förlora intresse och mening måste en förändring komma till stånd. Om kyrkofullmäktigevalet förlädes året innan de allmänna valen skulle enligt vår uppfattning mycket vara vunnet. 1) Massmedia skulle säkerligen på ett helt annat sätt engageras i valet. 2) Partiorganisationerna skulle inte vara utarbetade utan i stället få en behövlig generalrepetition innan de allmänna valen året därpå. 3) Valorganisationernas ekonomi skulle rimligen inte vara lika pressad . 4) Väljarnas intresse skulle öka och valdeltagandet säkerligen bli väsentligt högre. 5) De kyrkopolitiska frågorna skulle uppmärksammas mera vilket måste vara till fördel såväl för den kyrkopolitiska diskussionen som för . Sammanfattningsvis kan sägas att man med den föreslagna ändringen skulle få en bättre fungerande demokrati inom detta avsnitt av samhällslivet. Som alternativ till ovanstående skulle man kunna tänka sig att förlägga även kyrkofullmäktigevalet till den allmänna valdagen. Enligt vår mening är detta dock ett sämre alternativ. Säkerligen skulle man få ett högt val deltagande eftersom människor skulle rösta även i detta val när de ju ändå gick till vallokalen. Det högre valdeltagandet skulle emellertid mest bli en proformasak då sakfrågorna inte skulle få något större utrymme. Dessutom skulle det rent tekniskt medföra ökad påfrestning och tidsutdräkt både för väljarna och valfunktionärema. Med anledning av vad som ovan framförts hemställes att hos regeringen anhåller om förslag till ändrad tidpunkt för val till kyrkofullmäktige med ledning av vad som i motionen framförts. () () i
mot · FZ02918 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76: 918 om tidskriftsstöd till Svensk Svensk har en väsentlig uppgift att fylla. Den utgör en viktig förbindelselänk mellan ledning och medlemmarna runt om i vårt land. kan medlemmarna följa utvecklingen när det gäller kulturutbud, hjälpmedel, debatt etc. inom det område som är av intresse för de handikappade. De får genom tidningen del av vad som sker här hemma och utomlands och de kan via tidningens insändaravdelning och på annat sätt få kontakt med tidningens läsekrets. Egendomligt nog har tidningen inte uppburit tidningsstöd. Detta bör enligt min mening rättas till. Menar vi allvar med att i första hand prioritera eftersatta grupper i samhället måste dessa gruppers tidskrifter få del av tidskriftsstödet. Enligt min mening bör Svensk ges stöd under nästa budgetår inom ramen för anslaget till tidskriftsstöd. Under hänvisning till det anförda hemställes att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående tidskriftsstöd till Svensk .
mot · FZ02922 · 1976-01-25 00:00:00 — Motion 1975/76: 922 om avgiftssättningen inom statlig och verksamhet Inom all enskild verksamhet är det självklart att man bara skall ha betalt för arbete som utförts eller för vara som levererats. På olika områden av statlig och verksamhet kritiseras ofta det förhållandet att fulla avgifter tas ut trots att motsvarande tjänster inte tillhandahålls. Sålunda har t. ex. kritiserats att tar ut full abbonnemangsavgift även i de fall då kabelfel vållat avbrott på en telefonlinje . Att de som bor så till att de inte kan se TV2 ändå måste betala full TV-avgift är ett annat sådant exempel. har problemen ökat på det kommunala området genom det kommunala renhållningsmonopolet. I åtskilliga fall har påtalats att enskilda tvingats betala renhållningsavgift trots att någon däremot svarande tjänst aldrig utförts av kommunen. Det borde vara lika självklart inom statlig och verksamhet som inom privat verksamhet att den enskilde aldrig skall tvingas betala för något som han inte har fått. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen anhåller om utredning och förslag syftande till förbud mot att inom statlig och verksamhet ta ut betalning för vara eller tjänst som ej tillhandahållits.
mot · FZ02924 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76: 924 om alkoholfritt vin som alternativ vid nattvardsgång Inom den möter man en påtaglig iver att förnya gudstjänsformer och andaktsliv - allt i en strävan att nå ut till människorna och möta dem i deras egen situation. Mot denna bakgrund förefaller det egendomligt att man från kyrkans sida så föga beaktat de mångfaldiga försök som från sida gjorts för att vinna förståelse för det problem som nattvardsvinet utgör såväl för dem som avlagt nykterhetslöfte som för dem som frigjort eller söker frigöra sig från ett alkoholmissbruk. Upprepade gånger har nykterhetsorganisationer vänt sig till kyrkan med en vädjan att den måtte tillåta att det alkoholstarka vinet vid nattvarden kunde utbytas mot en icke alkoholhaltig druvsaft. Alla vädjanden har varit förgäves. De argument som framförts och framförs, exempelvis inför ungdomars första nattvard eller när det gäller f. d. alkoholisters situation vid en nattvardsgång synes mig väga så tungt, att de bort kunna väcka den myndigheter till medvetande om det tunga ansvar de bär i detta sammanhang. Härtill kommer också den ekumeniska aspekten på gemensamma nattvardsgångar, där frikyrkorna i regel använder en icke alkoholhaltig dryck vid nattvardsgången. Ett kyrkoråds - enligt min mening - helhjärtade beslut att ersätta nattvardsvinet med en icke alkoholhaltig dryck har tyvärr, efter överklagande från en präst, av regeringsrätten förklarats olagligt enligt gällande kyrkolag. Här krävs alltså en lagändring. Eftersom förslag härom kan utgå från till kyrkomötet och icke enbart från kyrkomöte till riksdag får jag - då ett avgörande i fråga om förhållandet kyrka-stat alltjämt synes vara relativt avlägset - föreslå att för sin del godkänna att i kyrkolagen införs en bestämmelse om att som alternativ till nattvardsvinet må en alkoholfri druvsaft,efter beslut av vederbörande församlings kyrkoråd, begagnas. Jag får därför hemställa att hos regeringen ger till känna vad i motionen anförts om alkoholfri fruvsaft som alternativt nattvardselement.
mot · FZ02926 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76: 926 av i m. fl. om AB Industrikredits och AB Företagskredits upplåning Underskottet i bytesbalansen synes uppgå till . Det är delvis betingat av rådande konjunkturer och höjda oljepriser men är också en direkt följd av det alltför höga löneläget här i landet. Vår internationella skuldsättning kan i skilda former beräknas öka med 15 å . Den väntas därefter stiga ytterligare innan balans i våra utrikesbetalningar uppnåtts. Nettokostnaderna för räntor på våra utlandsskulder stiger och beräknas vid utgången av 1976 uppgå till 1,5 å . Härtill kommer växande krav på amorteringar på tidigare utlandslån. För att lösa bytesbalansproblemet måste vi föra en expansiv ekonomisk politik som syftar till ökad export, men vi måste också satsa på att göra den hemmakonkurrerande delen av industrin starkare. Många av de företag som behöver expandera och effektivisera sin produktionsapparat är mindre och medelstora. För dessa står inte den internationella kreditmarknaden öppen i samma utsträckning som för de större företagen. Därför är det viktigt att de för dessa företagsgrupper särskilt inrättade kreditinstituten får den medelstilldelning de behöver. var AB Industrikredits och AB Företagskredits medelsbehov för utlåning , medan den totala upplåningen för dessa institut stannade vid . Det totala medelsbehovet torde inte vara mindre än , alltså . Eftersom AP-fonden är långivare till dessa kreditinstitut kan svårigheter med upplåningen uppstå. Statens stora budgetunderskott m. m. gör att APfonden kommer att utnyttjas hårt. Därför är det viktigt att regeringen tillser att AB Industrikredit och AB Företagskredit får låna de pengar de behöver. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger fullmäktige i till känna vad i motionen anförts angående AB Industrikredits och AB Företagskredits lånebehov. . () i . () i L. () i
mot · FZ02931 · 1976-01-23 00:00:00 — 1975/76 931-938 Motion 1975/76: 931 av m. fl. om sambandet mellan statens skatteinkomster och kommunernas subventionering av kollektivtrafiken svarar genom sitt trafikbolag, AB lokaltrafik med dotterbolaget , för den kollektiva trafikservicen i . har bedrivit en målmedveten strävan att prioritera kollektivtrafiken, bl. a. genom starkt subventionerade taxor. Priset på såväl kontantkuponger som månadskort hålls anmärkningsvärt lågt. Särskilt uppmärksammat är månadskortet för . som gäller för resor inom hela länet. övertagande av kollektivtrafiken i länet innebar att SJ avlyftes tidigare väsentliga underskott i sin regionala trafikrörelse. För länets innevånare har det inneburit förenklat resande - med ett enda bolag och enhetligt taxesystem - och väsentliga kostnadsbesparingar. Subventioneringen med skattemedel har första hälft ökat från till av SL:s bruttokostnader. För Waxholmsbolaget är subventioneringsgraden ännu högre. Av totala utdebitering på 11:75 åtgår 2:25/skattekrona för att subventionera kollektivtrafiken. Detta innebär en samhällelig subvention på drygt 700 milj. kr. Det bör jämföras med statens subvention till kollektivtrafiken via SJ för hela det övriga landet, vilken subvention uppgår till ca 500 milj. kr. Utan subventioner skulle kostnaderna för månadskorten uppskattningsvis behöva höjas till . Eftersom resekostnaderna för arbetsresor är avdragsgilla vid deklarationen, innebär subvention att den beskattningsbara inkomsten för en person som har avdragsrätt för månadskort 11 månader höjs med ett belopp på . subvention till kollektivtrafiken innebär således ökade skatteinkomster för förutom självt också stat och primärkommun. För statens del har skattevinsten uppskattats till ca 100 milj. kr. Det innebär att en sjundedel av totala subvention till kollektivtrafiken hamnar i statskassan. Liknande förhållande gäller också i de kommuner i landet där kommunala medel används för att subventionera kollektivtrafiken för att därigenom hålla nere kostnaderna för arbetsresor. Det måste anses i princip felaktigt att staten gör vinster på subventioner av kollektivtrafik som bekostas av landsting och kommuner. Det borde vara en självklarhet att dessa medel återfördes till trafikhuvudmännen. Därigenom skulle också förutsättningarna för en fortsatt lågtaxepolitik och en 1 1975/76. allmän prioritering av kollektivtrafiken förbättras. Den oformlighet i det nuvarande skattesystemet som det här är fråga om måste undanröjas. Det blir än mer angeläget om systemet med billiga periodkort skall byggas ut till att omfatta även andra län. Med hänvisning till ovanstående hemställes att beslutar att uttala att de ökningar i statens skatteinkomster som föranleds av att kommuner och landsting subventionerar kollektivtrafik skall återbetalas till vederbörande trafikhuvudman. P.O. ()