mot · FZ021704 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1704 av m. fl. om totalförbud mot användning av fenoxisyror m. m. I jord- och skogsbrukshistoriskt perspektiv är perioden med användning av kemiska bekämpningsmedel realtivt kort. Detta är ett av inslagen i en kapitalistisk tillväxt som innebär konstlade behov, rovdrift och miljöförstöring. Profitintresset riskerar, trots att allt fler av medborgarna är medvetna om det ekologiska systemets känslighet, att förstöra oersättliga naturvärden och hota människors hälsa. Ansvariga myndigheters agerande har präglats av stor tilltro till giftproducenterna. Flera felbedömningar har skett; amitrolanvändningen är ett exempel. En god miljö framstår i allt högre grad som en viktig del av vår totala levnadsstandard, och en bred opinion har utvecklats i miljöfrågor i vårt land. Denna opinion kräver ett nytt synsätt som utgångspunkt för samhällets handlande i dessa frågor. Tillkomsten av lagen om hälso- och miljöfarliga varor betecknades av många medborgare som början till ett sådant handlande. De löften som gavs före lagens tillkomst,bl. a. principen om den omvända bevisföringen, tycktes infriade när lagen trädde i kraft . majoritet uttalade sig för den tolkning av lagens 1 5 som krävdes i motion 1973:1599 (av m. ), vilket innebar att en vara kan stoppas eller utsättas för åtgärd redan p. g. a. en vetenskapligt fastställd misstanke om dess miljöfarlighet, varvid skall gälla omvänd bevisföring, innebärande skyldighet för den som vill hantera varan att bevisa dess ofarlighet för människor och miljö. Som bekant anförde Kemikontoret och vissa reservanter att detta krav på producenten skulle innebära en reell omöjlighet och yrkade i stället på att producenten endast skulle åläggas att belysa en varas egenskaper. Detta senare krav tillbakavisades. De bekämpningsmedel som mest kommit till användning och som också till stor del varit föremål för miljövårdsopinionens intresse - fenoxisyrorna - faller inom lagens tillämpningsområde. De preparat som fortfarande används registrerades före ovan nämnda lags tillkomst. 1 stort tycktes jord- och skogsbrukets krav på utbud i fråga om bekämpningsmedel vara tillfredsställt redan innan lagen trädde i kraft. Miljövårdsopinionen väntade sig ett snabbt ingripande från den nya myndighetens - produktkontrollnämndens - sida, framför allt när det gällde fenoxisyran 2, 4, 5-T. Något sådant ingripande har ännu inte skett, trots att det förelegat inte bara vetenskapligt grundad misstanke om preparatets farlighet utan fastmer bevis om fara för människor och miljö. 2, 4, 5-T innehåller ett av de farligaste av nu kända gifter, det högaktivt fosterskadande ämnet dioxin, TCDD. Enligt den statistik som återfinns i utredningen "Spridning av kemiska medel (SOU 1974:35)används 2,4,5-T nästan uteslutande i skogsbruket. Nämnda utredning och rapporter, signerade och (), kan inte på någon punkt tillbakavisa de misstankar om 2,4,5-T:s och dioxinets skadlighet som tidigare framkommit. Framför allt handlar det om risker när det gäller genetiska skador och cancerframkallande effekter. Inte någon forskare , inte heller de stora giftproducenternas egna forskare, har på dessa punkter lyckats bevisa att den miljömedvetna opinionens farhågor är ogrundade. Det hänvisas ofta till att dioxinhalten nu är betydligt sänkt, men faktum kvarstår att producenterna ännu inte lyckats framställa rent preparat och att biologiska effekter uppträder vid halter som är så låga att de inte kan bestämmas med de flesta analysförfaranden. När det gäller dioxinproblematiken har det i vårt land ofta hänvisats till att svenska forskare, anlitade av , t. ex. professorerna på statens veterinärmedicinska anstalt, gjort noggranna undersökningar på fallvilt som insänts p. g. a. misstanke om fenoxisyraskador. Det förtjänar att påpekas att man i saknar instrument för att analysera dioxinhalter. Från SVA:s sida har man inte heller anlitat utländska analysera dioxin i fallvilt! Enligt uppgift från SVA finns f. n. endast i tillräckligt känsliga instrument för de preparat 2,4,5-T som saluförs i vårt land och framförallt tillverkas i . Var och hur ofta stickprovsanalyser utförs av nämnda fenoxisyra saknar vi information om. Med tanke på det här beskrivna läget, vilket varit för handen sedan lagen om hälso- och miljöfarliga varor kom till, är det svårt att förstå den reträtt som spridningsutredningen (SOU 1974:35) föreslog och som senare fastställdes genom riksdagsbeslut , innebärande att skogsbolagen numera får använda sig av flygbesprutning med 2,4,5-T. tillstånd kom efter riksdagsbeslutet, och tillsynsmyndigheten på det lokala planet, dvs. hälsovårdsnämnderna, hade inte hunnit få tillräckliga anvisningar för att kunna skydda kommuninnevånarna. Flera exempel finns där hälsovårdsnämnden trots en viss beredskap inte haft möjlighet att kontrollera att flygföretag/skogsbolag följde de anvisningar som fastställts av produktkontrollnämnden. De hälsovårdsnämnder som känt sitt ansvar har genom analyser (till SVA) kunnat bevisa att spridning skett utanför det anmälda området, trots att det vid spridningstillfället rått svag vind. Exempel finns också på att besprutningsplan startat och landat på annan plats än vad som angivits i ansökan, vilket inneburit att hälsovårdsnämnden inte kunnat kontrollera t. ex. besprutningsvätskan. 1 flera fall har regler om varningsskyltar och annons i lokalpressen nonchalerats av de som utfört besprutning. I direktiven till spridningsutredningen anförde dåvarande jordbruksministern bl. a. att spridning med kemiska medel från luften torde innebära större risker i olika avseenden än spridning från marken. Med tanke på denna antydan om restriktioner när det gällde spridningssä/fe/ är det anmärkningsvärt att utredningen mynnar ut i förslag om upphävande av flygförbudslagen. Elt motiv för utredningen när det gäller denna uppmjukning var arbetarskyddsaspekter. Man utgick då ifrån att det skulle innebära en förbättring om färre arbetstagare kom i beröring med preparatet. Utredningens bärande motiv är dock uppenbart: att tillgodose skogsbolagens vinstintressen. Många sidor av utredningen handlar om vilka ekonomiska förluster som skulle drabba skogsbolagen om man inte fick använda fenoxisyror, medan ett fåtal sidor beskriver alternativ till giftspridningen. Det framkommer emellertid att ytterst litet forskning satsas på detta område. Beträffande spridningsutredningens synpunkter på arbetarskyddet vill vi hänvisa till de berörda fackliga organisationernas yttrande. Man säger dels att man inte kan tillåta en prioritering av ekonomiska aspekter på bekostnad av arbetarnas hälsa, dels att man är motståndare till fenoxisyror! Vi anser det omöjligt att tolka nämnda organisationers yttrande som ett accepterande av flygbesprutning. Experter anlitade av produktkontrollnämnden säger att fenoxisyrorna beträffande både genetiska och cancerogena effekter är otillfredsställande undersökta. Man påpekar också att en intensifierad forskning rörande dioxinets (TCDD) effekter i miljön är av hög prioritet. De sju genetikprofessorer som satts att granska Dävrings rapport har inte kunnat avfärda antydningar om att fenoxisyrorna kan ge genetiska skador. Den nämnda undersökningen var inte heller slutförd när den granskades. Med hänvisning till ovanstående och i avvaktan på att producenterna kan framlägga sådana bevis att preparaten frias från vetenskapligt grundade misstankar och som ett första steg mot totalförbud mot fenoxisyror om dessa bevis inte framlägges yrkar vi 1. att uttalar att produktkontrollnämnden bör införa totalförbud mot preparat innehållande fenoxisyran 2,4,5-T, innebärande att redan registrerade preparat drages in och att inga nya registreras, 2. att produktkontrollnämnden bemyndigas införa totalförbud mot flygbesprutning med fenoxisyror i jord- och skogsbruk. PER (vpk) C.-H. (vpk) i