mot · G002706 · 1976-01-01 00:00:00 — av m. fl. om förbud mot enmansarbete i vissa fall kommunisterna har vid ett flertal tillfällen motionerat om lokpersonalens arbetsförhållanden, då med särskild tyngdpunkt på enmansbetjäningen på godståg och expressgodståg. Vårt parti har i de tidigare motionerna krävt att dylik enmansbetjäning skall förbjudas. Dessa motionsyrkanden har dock avstyrkts av de övriga fyra riksdagspartierna. Då förhållandena för lokpersonalen på intet sätt har förbättrats i detta avseende är det angeläget att på nytt ställa krav på ett förbud mot enmansbetjäning av godståg. Genomförandet av dessa bemanningsbestämmelser skedde också mot lokförarnas starka protester. Från början var malmtågen undantagna från denna rationalisering. Detta berodde i första hand på att personalen där fick ta ställning till bemanningsbestämmelserna i allmän omröstning. Vid denna omröstning förkastade lokpersonalen på malmtågen SJ:s krav på manminskning med överväldigande majoritet. har detta system med enmansbetjäning även drabbat lokförarna på malmtågen. Opinionen mot SJ:s krassa företagsekonomiska agerande - som inte till någon del skiljer sig från rationaliseringar inom det privatkapitalistiska näringslivet - växer sig allt starkare. Lokpersonalen har kraftigt protesterat mot dessa bemanningsbestämmelser, som har medfört försämrade arbetsförhållanden och större olyeksfallsrisker för lokpersonalen. Detta sker i då alla understryker nödvändigheten av ett ökat medbestämmande och demokratisering av arbetslivet och nödvändigheten av att arbetsmiljön förbättras. I arbetsmiljöutredningens slutbetänkande behandlas frågan om enmansarbete där man bl. a. nämner just enmansbetjäning av vissa lok inom statens järnvägars driftsområde och olika industrijärnvägar. I utredningen redovisas yttrande över ett stort antal enmansarbeten som utgör stora problem. Det sägs bl. a.: "Dessa arbetsuppgifter innehåller ofta betydande olycksfallsrisker. De kan antingen vara förknippade med de tekniska betingelserna vid arbetet eller föreligga på grund av kontakt med allmänheten i svårbemästrade situationer. I en del yttranden har dessutom påpekats att ensamarbete i sig innebär en risk genom den psykiska press som den arbetande kan känna i en sådan situation, särskilt då arbetet utförs eller innebär ett stort ansvar för dyrbar utrustning e. Utredningen har också kommit fram till att något måste göras i det kommande lagstiftningsarbetet beträffande enmansarbete. Av den anledningen föreslår utredarna att den nya arbetsmiljölagen skall innehålla en bestämmelse som ger skyddsombud möjlighet att stoppa sådant arbete i avvaktan på yrkesinspektionens ställningstagande i det aktuella fallet. Det är i princip samma bestämmelser som finns beträffande klart dokumenterade farliga arbeten. En beskrivning på hur enmansarbete kan te sig i vissa arbeten, där både psykisk press och risk för olycksfall föreligger, är just lokförarnas enmansarbete. Då de beordras att ensamma köra godståg utsätts denna arbetarkategori för en stark psykisk press i och med att de har ansvaret för lokets drift, för att säkerhetsbestämmelser noga följs och för godset som fraktas. Godstågen framförs ofta oavsett väderleksförhållanden. Om något skulle hända med loket eller lasten är det lokförarens uppgift att i första hand försöka avhjälpa eventuella fel. Om en sådan händelse skulle inträffa med isiga banvallar och under mörker är bara själva sökandet efter eventuella fel förknippat med stora olycksfallsrisker. Lokförarens möjlighet till kontakt med allmänheten är också utomordentligt dålig. Eftersom telefon är den enda kontaktmöjlighet han har - föraren kan då ha till närmaste telefon längs banan - är kontaktmöjligheterna under all kritik och helt oacceptabla. Skulle lokföraren skada sig och bli liggande, upptäcks inte detta förrän man saknar tåget, dvs. när tåget inte kommer i rätt tid. Då först börjar sökandet. Är den skadade i behov av omedelbar läkarvård eller ambulanstransport, uppstår en avsevärd försinkning av undsättningen. Finns det däremot två förare kan den ene inrikta sig på att få kontakt av nödigt slag. Samma sak gäller vid hastigt påkommen sjukdom, som exempelvis hjärtinfarkt, där omedelbar intensivvård är en nödvändighet i de allra flesta fallen. Helt naturligt kan det med samma styrka hävdas att det i dagens produktionsprocess förekommer andra arbeten där samma förhållanden råder och där motiveringen för förbud mot enmansarbete är lika stark: inom skogsoch jordbruket, vid vissa transporter, speciellt av giftiga och farliga ämnen, och vid arbeten i lastrum vid lossning och lastning av fartyg. Automatiseringen av vissa processindustrier har framskapat enmansarbete bestående av kontrollerande arbetsuppgifter som är psykiskt påfrestande i den grad att de borde förbjudas. En arbetsmiljölagstiftning som inriktar sig på att överlämna avgöranden i fråga om huruvida ett arbete skall få utföras som enmansarbete till skyddsombuden och i sista hand till yrkesinspektionen är inte tillräcklig. Det borde i stället klart sägas ut i lagen att om enmansarbete framstår som en olägenhet för arbetaren i fråga om psykisk press eller ökad olyeksfallsrisk. skall arbetaren i samråd med den lokala fackliga organisationen ha avgörandet. Detta bör särskilt beaktas vid den kommande lagstiftning som regeringen aviserat. Med hänvisning lill det anförda föreslås att beslutar hos regeringen anhålla att i den kommande arbetsmiljölagstiftningen beaktas vad som anförts i motionen beträffande enmansarbete. (vpk) (vpk)