mot · FZ021720 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1720 av i m. fl. om iståndsättning och upprustning av Den odlade åkermarken har ett helt annat värde och större betydelse än för endast ett tiotal år sedan. Situationen har i grunden förändrats sedan majoritet tog beslutet om den framtida jordbrukspolitiken på basis av jordbruksutredning. Då förutsattes en nedläggning av ca en tredjedel av den odlade arealen, och framtidsutsikterna för jordbruksnäringen och dess utövare tedde sig mycket mörka. är läget annorlunda. Det råder en stor efterfrågan på , på vissa håll kan man tala om jordhunger. Många jordbrukare vill ha mer åker för att kunna utnyttja övriga produktionsresurser och göra sitt företag mer lönsamt. Denna omsvängning beror på förändringar på världsmarknaden där besvärande överskott av jordbruksprodukter tidigare hämmade den svenska marknaden. har överskotten försvunnit och delvis ersatts av ökad efterfrågan på svenska jordbruksvaror. Jordbruket har blivit en faktor att räkna med även när det gäller möjligheterna att förbättra handelsbalansen. Inställningen till jordbruket och dess framtid har också blivit mer positiv från myndigheterna sida. Hos jordbrukarna själva har inträtt en större tillförsikt . Av allt att döma kommer den förändrade inställningen och ökade värdesättningen av att bestå. Den här påtalade omsvängningen beträffande jordbruket har också påverkat statsmakterna. De har numera anslutit sig till den syn på jordbrukspolitiken som alltid givit uttryck åt. Slöseriet med jordbruksmark vid utbyggnad av bostadsområden, vägar m. m. har också uppmärksammats, och alla respekterar nu kravet på att jordbruksmarken bör så långt som möjligt bevaras för livsmedelsproduktion. Den nya synen på jordbrukets uppgift i samhället är utomordentligt glädjande. 1 samband med den nedläggningsinriktade jordbrukspolitik som rådde och tidigare skedde en stor förslumning av odlad jord. Ovissheten om jordbruksnäringens framtid gjorde att markunderhåll såsom dikning, gödsling och andra jordförbättringar blev eftersatt. En sror del utmönstrades som ej odlingsvärd och blev marginella beten eller övergick till en begynnande igenväxt av sly. Endast en del av den nedlagda åkern har definitivt överförts till skogsmark genom plantering av barrträd. Det torde finnas en betydande areal som sålunda inte överförts till produktiv skogsmark och som heller inte fyller sin uppgift som god åkerjord. I uppskattas denna restpost till mellan 3 000 och 4 000 ha. Det är i hög grad ovissheten om framtiden som medfört denna situation. Det finns dessutom en betydande åkerareal som visserligen brukas men som av samma anledning som redovisats ovan inte har underhållits. Den är i dåligt skick och kan endast med svårighet brukas med modern teknik. Den ger svag lönsamhet åt sina brukare. Denna mark tillhör ofta mindre jordbruk. Det kan vara ägarens situation, arronderingsförhållanden, brist på jordbrukare som vill arrendera sidomarker som är i dåligt skick, sämre naturliga förutsättningar osv. som gör att underhållet eftersatts. Det kan alltså konstateras att det finns betydande åkerarealer som inte utnyttjas på ett tillfredsställande sätt. Detta strider mot det behov vi har av att producera livsmedel och att förbättra vår utrikeshandel. Även sett från naturvårdssynpunkt är den beskrivna situationen otillfredsställande. Det är inte bara jordbrukarna utan även ett mångdubbelt större antal människor som gärna ser ett öppet och produktivt jordbrukslandskap i stället för en tynande igenväxande landskapsbild. Enligt vår mening ligger det i såväl jordbrukarnas som allmänhetens och samhällets intresse att den produktionsresurs som åkermarken innebär utnyttjas på ett optimalt sätt. Jordbrukarna är också, med den ljusare framtidsbild som jordbruket som näring nu kan se fram emot, intresserade av att gripa sig an uppgiften med att upprusta och förbättra den jord som förslummats. I många fall orkar dock inte de enskilda jordbrukarna med denna uppgift. Det erfordras ett kraftigare stöd från statsmakterna sida för att man skall få till stånd denna upprustning inom godtagbar tidsrymd. Särskilt gäller detta de områden där marken är sämst och där lönsamheten är svagast. Där finns inte samma resurser som i goda jordbruksområden att gripa sig an upprustningsuppgifterna. Det stöd som f. n. utgår har brister i flera avseenden. Kraven på en viss areal och viss storlek på insatsen gör att många mindre objekt aldrig får stöd. Stödet kan verka så att endast de bästa områdena kan utnyttja detsamma och övriga - de som bäst behöver stödet - lämnas utanför. I mycket stor utsträckning brukas mark som sidoarrende. I vissa bygder kan det gälla små arealer som arrenderas av varje brukare. För dessa arrendatorer är det svårt att utnyttja nuvarande stödformer genom kravet på att tillskottsarealen skall omfatta minst 10 ha. Enligt vår mening bör nu en kraftig insats göras för att upprusta brukningsvärd . De stödåtgärder som genom lantbruksnämnderna kan användas för att stimulera denna upprustning bör överses och anpassas så att även mindre projekt än med en totalkostnad av . kan komma i fråga för stöd. Särskilt bör undersökas möjligheterna för att brukare som arrenderar mark skall kunna dra nytta av upprustningsstödet. I vissa fall bör en samverkan kunna ske med naturvårdsmyndigheterna när det gäller val och prioriteringar av olika objekt. I sammanhanget bör också omnämnas det ökade intresset för gemensam brukning av mark inom jordbruket, t. ex. sambetesföreningar, gemensam brukning av flera fastigheter osv. Detta är former som verksamt kan bidra till en effektivare användning och upprustning av markresurserna liksom för att berika bygd och natur. Dylika former bör ges ökat stöd i det syfte som denna motion tar upp. Den upprustning av som vi här föreslår kan ha ett betydande värde från sysselsättningssynpunkt, såväl vid genomförande av upprustningsåtgärderna som för den mer långsiktiga sysselsättningen. I de flesta jordbruksbygder är behovet av fler arbetstillfällen mycket betydande, bl. a. för att öka antalet innevånare och ge underlag för allmän service, skolor, kommunikationer etc. Inte minst av denna anledning föreligger ett starkt motiv för en kraftig insats för upprustningen av den odlade jorden. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att den i syfte att öka insatserna för iståndsättning och upprustning av företar översyn av lantbruksnämndernas tillgång på resurser, bestämmelser och arbetsmöjligheter i övrigt på ifrågavarande område. . () i () () () MAJ ()