mot · FZ022163 · 1976-01-29 00:00:00 — Motion 1975/76: 2163 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:92 om utbyggnad av barnomsorgen Frågan om barnstugebyggandet och kommunernas oförmåga att fylla behovet av daghems- och fritidshemsplatser har blivit en av de mest brännande politiska frågorna. Aktionsgrupper utanför de politiska partierna har bildats runt om i landet för att ta upp kampen för fler och bättre daghem och fritidshem. Denna rörelse har bl. a. lett till Lagen om förskoleplan, som tvingar kommunerna att på ett planmässigt sätt ägna sig åt barnstugebyggandet. Lagen om förskoleplan är ett framsteg men är ändå helt otillräcklig, eftersom den inte innebär några som helst garantier för att det faktiskt kommer att ske någon utbyggnad. För att åstadkomma en sådan utbyggnad krävs i första hand avsevärt utökade ekonomiska resurser till kommunerna och en kraftigt utökad utbildning av förskollärare och barnskötare. Barnomsorgen skall dels tillgodose barnens rätt till en god intellektuell, psykisk och social utveckling, dels utgöra en av de grundläggande förutsättningarna för att kvinnans rätt till ekonomisk och social frigörelse skall kunna förverkligas. Kapitalismens utvecklingslagar skapar en för barnen fientlig och socialt olämplig miljö. De sämst ställda barnan är ofta de som blir mest utsatta och sårbara och hämmas mest i sin utveckling. Den brist på utvecklingsstimulans och gemenskap som är följden av ekonomiska och sociala missförhållanden måste kompenseras genom att andra miljöer kan erbjudas barnen, där de får möjlighet att utvecklas under ledning av pedagogiskt utbildad personal till självständiga och kritiska individer. Förskoleverksamheten medför att barn från skilda miljöer utvecklingsmässigt får ett mer likartat utgångsläge, när den egentliga skolan börjar. Detta förutsätter i sin tur att denna verksamhet står öppen för alla. Alla barn skall ha rätt till och beredas plats i samhällets barnomsorg. Daghemmen kan på ett annat sätt än hemmen ge möjligheter att utveckla relationer och gemenskap och känsla för hänsynstagande till andra människor. På det sättet kan barnomsorgsverksamheten i viss utsträckning motverka en del av det kapitalistiska samhällets förödande konsekvenser för det stora flertalet människor. I propositionen 1975/76:92 framlägger regeringen ett förslag till lag om barnomsorg, varmed avses förskoleverksamhet (daghem och lekskola) och fritidsverksamhet. Ett närmare studium av lagförslaget ger vid handen att det innehåller konsekvenser, som på ett försåtligt sätt förtigs i lagkommentarerna. Förslaget lider också av uppenbara brister, som gör att det inte kommer att få de effekter som avses. I 1 8 föreslås att fritidshemsverksamheten skall omfatta barn t. o. m. Enligt vår uppfattning bör den omfatta barn t. o. m. Detta krav har också framförts av föräldraopinioner, som arbetat för en utvidgad fritidshemsverksamhet. För att verksamhetens uttalade syfte att främja en allsidig personlighetsutveckling och gynnsam social och fysisk utveckling skall bli meningsfyllt också för dessa äldre grupper på fritidshemmen måste emellertid en större satsning ske för att utveckla ett bättre pedagogiskt innehåll. är dessa åldersgrupper försummade i det avseendet. I 2 S heter det bl. a.: 1 daghem mottages barn för vistelse minst . 1 deltidsgrupp mottages barn under tid som understiger den som gäller för vistelse i daghem. Detta kan förefalla heltäckande, om man inte tar i beaktande vad daghem resp. deltidsgrupp står för. Det blir något tydligare om man också ser på 5 § i förslaget, där det enda obligatoriet för kommunernas förskoleverksamhet anges, vilket innebär att alla barn skall anvisas plats i förskola fr. o. m. höstterminen det år de fyller . Sådan förskola skall omfatta minst . Det är således det som brukar kallas för lekskola som avses här. I verkligheten kommer detta att leda till att förskolan kommer att bestå av en del, som kallas daghem och som tar emot barn minst och som har förvärvsarbetande föräldrar, och en del som kallas deltidsgrupp, som ersätter lekskolan och kommer att omfatta och tar emot barn, vars ena förälder inte är förvärvsarbetande. Konsekvensen om lagförslaget antas blir således att barn till deltidsarbetande föräldrar inte kommer att tas emot och få tillsyn på daghem utan kommer att hänvisas till familjedaghem. Detta bör ses mot bakgrund av att det finns ca 800000 deltidsarbetande, i huvudsak kvinnor, och det innebär en grov diskriminering av dem och deras barn. I vissa kommuner, exempelvis , finns också långt gångna planer på en ännu vidare tolkning av paragrafen, nämligen så att avses inte bara att barnen skall vistas minst på daghemmet de är där utan också att det skall gälla varje arbetsdag , dvs. Detta skulle då kunna innebära att åtskilliga anställda inom sjukvården och många andra skiftarbetande inte skulle ha rätt att ha sina barn på daghem, eftersom de kan vara lediga . Ytterligare en konsekvens av lagförslaget är värd att peka på. Om föräldrar har sådana arbetstider att de kan förkorta barnets daghemsvistelse genom att den ena lämnar och den andra hämtar barnet, skall de då tvingas avstå från att hämta barnet, tills har gått, för att inte mista daghemsplatsen? Det är allmänt omvittnat, inte minst från daghemspersonal, att det är arbetsamt för barnen att vara alltför länge på daghemmet. Daghemmen kan ge barnen ovärderliga positiva erfarenheter, men det sker inte genom passivt mottagande utan genom aktivt och mycket arbetsamt deltagande. Av anförda skäl bör de ifrågavarande meningarna i 2 § i lagförslaget ges följande lydelse: "I daghem mottages barn för vistelse minst , under hela arbetsveckan eller del därav. I deltidsgrupp mottages barn under tid som understiger den som gäller för vistelse i daghem. I 4 och 5 §§ anges kommunens skyldigheter, när det gäller omfattningen av förskole- och fritidshemsverksamheten. Skyldigheten inskränker sig till att det i 4 |j fastslås att kommunen skall bedriva sådan verksamhet och stadgandet i 5 § att barn skall anvisas plats i förskola, omfattande minst , fr. o. m. höstterminen det år barnet fyller . Till detta kommer att barn, vars skolgång har uppskjutits enligt 32 5 andra stycket i skollagen, skall ges möjlighet att fortsätta i förskolan . Enligt vår uppfattning är förslaget, när det gäller kommunernas skyldighet att anordna förskole- och fritidshemsverksamhet, alltför begränsat. I stället bör kommunerna åläggas att sörja för att alla barns rätt till en bra barnstugeplats tillgodoses. Detta innebär också ett kvalitativt krav, varför den centrala tillsyningsmyndigheten skall ha att utfärda normer beträffande personaltäthet, liksom beträffande lokalernas och yttermiljöns ytor, standard och utrustning, tillgång på lek- och hobbyredskap m. m. En plats på barnstuga måste göras till en rättighet för alla barn. För att inte denna rättighet skall göras illusorisk eller ha olika innehåll från barnstuga till barnstuga eller från kommun till kommun, fordras enhetliga avgiftssystem och enhetliga normer för standarden på barnstugorna. När det gäller avgifterna bör målsättningen vara att inom den närmaste femårsperioden garantera alla barn en bra och avgiftsfri barnstugeplats och att samhället tar över kostnaderna på samma sätt som inom skolsystemet. Det gäller ju för övrigt för sexåringar, som deltar i lekskolorna, liksom för de barn som av fysiska, psykiska, sociala, språkliga eller andra skäl behöver särskilt stöd i sin utveckling (5, 6, 11 SS). Redan nu bör deltagandet i lekskola bli avgiftsfritt för samtliga barn. Att på det sätt som sker i propositionen särskilt peka ut barn med särskilda behov kan inte accepteras. I avvaktan på att också daghemmen och fritidshemmen blir avgiftsfria bör den maximala avgiften sättas till . per dag och familj, oavsett antal barn i familjen som har barnstugeplats. Avgiften skall helt vara knuten till antal närvarodagar. I 13 § i lagförslaget sägs att skall vara central tillsynsmyn dighet och utfärda vägledande information angående barnomsorgen. Detta är inte tillräckligt för att få fram en hög och jämn standard inom barnstugeverksamheten. skall också ha att utfärda normer och föreskrifter, till vilka rätten att erhålla statsbidrag skall vara knuten. Enligt en överenskommelse mellan regeringen och skall byggas 100 000 platser på daghem och 50 000 platser på fritidshem. Detta innebär en oacceptabelt låg ambitionsnivå. Behovet är mångdubbelt större, och utbyggnadsplanerna kan inte ens betecknas som ett seriöst försök att inom rimlig tid tillgodose alla barns rätt till en bra barnstugeplats. Det finns 800 000 barn i förskoleåldern, och av dem har 420000 förvärvsarbetande mor. Antalet barn i åldrarna är ungefär lika stort, och av dem har 200 000 barn i åldern förvärvsarbetande mor. Mot dessa siffror svarar 65 000 daghemsplatser och 21 000 fritidshemsplatser. Kommunerna gjorde upp planer för barnstugeutbyggnaden och hade då också att göra beräkningar av behovet av barnstugeplatser. Beräkningarna gjordes efter en och samma schablon i alla kommuner. Först och främst måste man ifrågasätta, om det över huvud taget är möjligt att använda en schablon på det här sättet för att göra beräkningar i kommuner med helt olika befolkningsstruktur. Men även bortsett från denna avgörande invändning, finns det ett flertal mycket betydelsefulla invändningar mot beräkningssättet. Beräkningarna utgår från den nuvarande och förväntade förvärvsfrekvensen bland kvinnorna. Detta innebär att en hög arbetslöshet - dold eller redovisad - bland kvinnorna tas till intäkt för en låg utbyggnadstakt även i fortsättningen. Man bortser således från det faktum att många kvinnor inte kan söka eller ta ett arbete på grund av bristen på barnstugeplatser. Man tar inte hänsyn till att när antalet barnstugeplatser ökar, kommer fler kvinnor att söka sig ut på arbetsmarknaden, varvid behovet av platser också ökar. Man tar inte heller hänsyn till att efterfrågan på barnstugeplatser ökar om man sänker avgifter, förbättrar kvalitet osv. För att det inom rimlig tid skall vara möjligt att uppnå en acceptabel utbyggnadsnivå av barnstugeverksamheten föreslår kommunisterna en utbyggnad med minst 50 000 platser i daghem och fritidshem , alltså totalt minst 250 000 nya platser. Takten i utbyggnaden bör öka . Därefter bör utbyggnaden fortsätta tills målsättningen om alla barns rätt till en bra barnstugeplats uppnåtts. Förslag till nya statsbidragsbestämmelser I propositionen föreslås att det nya statsbidragssystemet skall träda i kraft , vilket vi anser vara rimligt. Däremot finns åtskilliga brister i förslagets konstruktion, som gör att det finns anledning till starka tvivel om huruvida ens den relativt blygsamma barnstugeutbyggnad som överenskommelsen mellan regeringen och innebär kommer att kunna genomföras. kommunisterna kräver, som redan framgått, en utbyggnad av helt annan omfattning, och för att detta skall kunna genomföras måste också staten ta på sig ett avsevärt större kostnadsansvar. Regeringen föreslår att det nu utgående anordningsbidraget skall slopas och i viss mån kompenseras genom höjda driftbidrag. Vi delar inte denna uppfattning utan anser, att anordningsbidraget skall fortsätta att utgå med det belopp som gällde och därefter från , nämligen . Det var då motiverat av konjunkturpolitiska skäl, och det är nu motiverat av att barnstugeverksamheten skall genomgå ett intensivt utbyggnadsskede i syfte att trygga alla barns rätt till en barnstugeplats. Driftbidraget till daghem resp. fritidshem föreslås bli 14 000 resp. . till nybyggda institutioner. För äldre daghem och fritidshem föreslås en successiv höjning, tills man 1979 uppnår samma belopp. I praktiken innebär detta förslag en diskriminering av de kommuner som tidigare ansträngt sig att satsa på barnstugeutbyggnaden. Driftbidragen till barnstugeverksamheten bör enligt vår uppfattning täcka personalomkostnaderna. Därvid bör som norm gälla för daghem 1 personal på 4 barn, föreståndaren oräknad, och för fritidshem 1 personal på varje avdelning, föreståndaren oräknad, vartill kommer timanställd personal för viss hobbyverksamhet. Därtill skall man vid varje daghem ha rätt att utöka personalresurserna i den utsträckning man finner nödvändigt med hänsyn till barn med särskilda behov. Denna konstruktion av driftbidragen gör att kommunerna inte behöver inskränka på personalsidan för att göra besparingar och bör dessutom ge kommunerna möjlighet att väsentligt förbättra barnstugornas kvalitativa standard i övrigt. På det området är behoven f. n. mycket stora. Vårt förslag innebär också att statsbidragen stiger i takt med kostnadsökningarna. Staten bör redan från ta över personalkostnaderna. Vi kan inte acceptera den successiva höjning av driftbidragen som föreslås. När det gäller finansieringen av statsbidragen biträder vi uppfattningen att detta bör ske genom en arbetsgivaravgift men anser att kommunerna bör undantas från denna arbetsgivaravgift. I förslaget till lagförslag nämns ingenting om den s. k. barnvårdarverksamheten, trots att denna har ett mycket nära samband med utbyggnaden av barnstugorna. Barnvårdarna verkar i allmänhet fristående från barn stugorna och rycker in vid barnens eller dagbarnvårdarens sjukdom. Vpk anser att barnvårdarna skall knytas till barnstugorna så att de får bättre kontakt med barn och föräldrar och barnen känner större trygghet vid sjukdom. Vid låg sjukfrekvens är barnvårdarna en bra och välkommen förstärkning vid barnstugorna. De statliga driftbidragen till personalkostnaderna kommer vid en sådan konstruktion också att inkludera denna grupp. Med anledning av propositionen 1975/76:92 och med godkännande av propositionen i övrigt föreslås 1. att uttalar att målet för samhällets barnomsorg skall vara att tillgodose alla barns rätt till en bra, avgiftsfri barnstugeplats, 2. att uttalaratt målsättningen för samhällets utbyggnad av barnomsorgen bör fastställas till minst 50 000 nya platser i daghem och fritidshem fram , 3. att uttalar att föräldraavgifterna successivt bör reduceras och verksamheten vara avgiftsfri , 4. att beslutar att anordningsbidrag till dag- och fritidshem skall utgå med ett belopp motsvarande . per plats fram , 5. att beslutar att driftbidragen till dag- och fritidshem skall motsvara personalkostnaderna, beräknade efter en norm av 1 personal per 4 barn, föreståndaren oräknad, för daghem och 1 personal per avdelning, föreståndaren oräknad, för fritidshem, att statsbidrag till extra personella insatser vid barnstugorna och för hobbyledare vid fritidshemmen utgår efter särskild redovisning samt att vid beräkning av driftbidrag redan färdigställda barnstugor skall likställas med nytillkommande, 6. att beslutar anta följande Härigenom föreskrives följande: Regeringens förslag Motionärernas förslag Samhällets barnomsorg fritidshemsverksamhet. Den har till syfte hos barnen. Förskoleverksamheten avser barn Förskoleverksamheten avser barn som ej har uppnått skolpliktig ålder som ej har uppnått skolpliktig ålder och barn vilkas skolgång har uppskjutits enligt 32 tj andra stycket skollagen (1962:319). Fritidshemsverksamheten omfattar barn till och med . och barn vilkas skolgång har uppskjutits enligt 32 § andra stycket skollagen (1962:319). Fritidshemsverksamheten omfattar barn till och med . Barnomsorgen ankommer som avses i 9 §. Förskola kan organiseras som daghem eller som deltidsgrupp. I daghem mottages barn för vistelse minst . I deltidsgrupp mottages barn under tid som understiger den som gäller för vistelse i daghem. Förskola kan organiseras som daghem eller som deltidsgrupp. I daghem mottages barn för vistelse minst . I deltidsgrupp mottages barn under tid som understiger den som gäller för vistelse i daghem. Fritidsverksamheten samt familjedaghem. I fritidshem i skolan. Skyldighet att ordna barnomsorg Skyldighet att ordna barnomsorg Kommun skall bedriva jörskoleoch fritidshemsverksamhet för de barn som är kyrkobokförda i kommunen eller stadigvarande vistas där. Kommun skall genom planmässig utbyggnad av förskola, familjedaghem, fritidshem och annan forskoleoch fritidshemsverksamhet sörja för att alla i kommunen kyrkobokförda eller stadigvarande boende barns rätt till en god daghems- eller fritidshemsplats säkras. Kommun skall genom en planmässig utbyggnad av förskola, familjedaghem, fritidshem och annan förskoleoch fritidshemsverksamhet sörja för att de barn som pä grund av föräldrarnas förvärvsarbete eder studier eller av andra skäl behöver omvårdnad utöver vad sorn föijer av 5 och 6 §§.får sådan I kommunen skall finnas en av kommunfullmäktige antagen plan för barnomsorgen. Iplanen skall redovisas det faktiska behovet av förskolor, fritidshem och annan jorskole- och fritidshemsverksamhet inom kommunen samt på vilket sätt behovet skall tillgodoses. Planen skall avse en period omvårdnad, om ej behovet tillgodoses ov minst fern år. på annat sätt. I kommunen skall . Kommun får ej taga ut avgift för plats i förskola som avses i 5 eller 6 ijfj i den mån verksamheten ej överstiger eller . I övrigt utgår avgift för plats i förskole- och fritidshemsverksamhet enligt grunder som beslutas av kommunen. Avgiften får ej överstiga vad som motsvarar platsens andel i kommunens kostnad för verksamheten. Tillsyn m. m. utövar den centrala tillsynen över barnomsorgen. utfärdar vägledande information till kommunerna. Finansiering av statsbidrag till barnomsorgen Arbetsgivare erlägger avgift beräknad enligt de grunder som anges för arbetsgivares socialförsäkrings Kommun får ej taga ut avgift för plats i förskola som avses i 5 eller 6 §§ i den mån verksamheten ej överstiger eller . I övrigt utgår avgift för plats i förskole- och fritidshemsverksamhet enligt grunder som beslutas av kommunen. Avgiften får ej överstiga per barn eller, om samma målsman har flera barn, för dessa sammanlagt. Avgiften skall i sin helhet vara knuten till antal närvarodagar. Tillsyn m. m. utövar den centrala tillsynen över barnomsorgen. utfärdar normer och föreskrifter för verksamheten. Arbetsgivare erlägger avgift beräknad enligt de grunder som anges för arbetsgivares socialförsäkrings avgift till sjukförsäkring i 19 kap. 1 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Denna lag träder i kraft den (vpk) i (vpk) (vpk) avgift till sjukförsäkring i 19 kap. 1 S lagen (1962:381) om allmän försäkring. Primärkommun och landstingskommun undantages dock frän denna skyldighet. (vpk) i (vpk) INGA (vpk)