ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ021549 · 1976-01-27 00:00:00 — om klassificering av flygplatsen i som primärflygplats Efter mångårig väntan blev länsflygplatsen i öppnad . Inte minst för regionens expanderande näringsliv innebär detta en stor tillgång. Passagerarantalet vid flygplatsen var 1 oktober31 7 392. Om denna utveckling fortsätter blir antalet passagerare för ca 30 000. I och med att SAS öppnar linjetrafik VäxjöKöpenhamn kommer antalet årspassagerare att stiga ytterligare. 1967 beslöt att de flygplatser i som då trafikerades med linjetrafik skulle indelas i två grupper. De som hade ett passagerarantal överstigande 14 000 klassades som primärflygplatser och skulle drivas av staten. Utvecklingen vid är sådan att flygplatsen kommer att överstiga gränsen för vad som anses behövas för att klassas som primärflygplats. Därför bör klassas som primärflygplats eller erhålla motsvarande statligt stöd i annan form. I en framställning till kommunikationsministern framställde att länsflygplatsen fr. o. m. /76 skulle få ställning som s. k. statlig primärflygplats och därmed få tillgodogöra sig vissa investerings- och driftsbidrag. I remiss yttrade sig luftfartsverket positivt över denna hemställan. I årets budgetproposition gör dock kommunikationsministern inte något uttalande rörande länsflygplatsen i och dess framtid som statlig primärflygplats. Med stöd av vad som anförts hemställs att hos regeringen anhåller om att länsflygplatsen i skall klassas som s. k. primärflygplats. i 4'.'
mot · FZ021550 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76:1550 av om anslagen till vägbyggen Vid en granskning av de anslag som tilldelats för underhåll och nybyggnad av vägar finnér man att det och till nu skett en nästan katastrofal minskning. Anslaget var 4-5 gånger större än anslaget , räknat i fast penningvärde. Vad detta betyder för utbyggnad och förbättring av vägnätet behöver inte utvecklas. Av anslaget till riks- och länsvägar 1976 på tillsammans 11,6 milj. kr. går drygt 35 96 till planerings- och administrationskostnader, vilket betyder att man för samma kostnad på planeringssidan skulle kunna uträtta flerdubbelt produktivt vägbyggande,om blott anslagen ökades, och ökningen skulle då oavkortat gå till produktivt byggande. med sin befolkningsstruktur med en mångfald tätorter kräver ett rikt förgrenat vägnät och drar därför mera vägkostnader än ett län med ett fåtal större tätorter. Dessutom bidrar länets geografiska läge till behovet av goda riks-och genomfartsvägar. Kommer så en satsning inom den västra regionen som den på och detta skall tas från anslagen till länens i regionen redan knappa tilldelning, blir resultatet sämre väghållning för medborgarna. Europavägarna och många andra riksvägar har karaktären av genomfartsvägar även i regionerna och betjänar trafiken på ett större område. Medel till satsningar för sådana Europavägsbyggen och liknande borde inte tas från medelstilldelningen till de län som ingår i regionen där den aktuella vägdelen byggs eller förbättras utan borde rimligen avsättas i en speciell rikspott och tas därifrån. I anslutning till vad som anförts i motionen hemställs att beslutar att hos regeringen anhålla att den vid kommande fördelning av väganslag beaktar 1. att de i motionen framförda synpunkterna på anslag till vägbyggen på vägar av vägskaraktär tillgodoses genom speciella riksanslag, 2. att de län, som genom sin befolkningsstruktur har större behov av ett vittförgrenat vägnät, får detta tillgodosett vid anslagstilldelningen. 1975/76 1550-1552 1 1975/76.
mot · FZ021551 · 1976-01-25 00:00:00 — Motion 1975/76: 1551 av m. fl. om obligatoriskt halvljus på bilar vid försämrad sikt Att höja trafiksäkerheten är en synnerligen angelägen uppgift. Olika åtgärder är nödvändiga - säkrare fordon, bättre vägar, ökad uppmärksamhet och förutseende. En grundförutsättning är att trafikanterna verkligen ser varandra. Reflexer är härvidlag ett gott hjälpmedel. För bilarnas del skulle varselljus, placerade så högt som möjligt på bilens front - helst över vindrutan - vara en tillfredsställande lösning. De varselljus som vissa bilar utrustats med sitter för lågt för att kunna observeras på något längre håll, om vägen företer svackor och ojämnheter, och med nuvarande hastigheter krävs det att man observerar mötande trafik på ganska långt håll. Många bilister kör med halvljus när sikten är försämrad genom dis, dimma, snörök eller skymning, och detta ger en god varning för mötande trafik. Det är då nedslående att se - visserligen en minoritet men tillräckligt många för att utgöra bestående trafikfara - bilister köra utan något som helst ljus tänt även när sikten är tämligen dålig. Direkt beklämmande är det att höra motiveringen, som ibland kommer, när man för saken på tal, nämligen att man inte vill ta för mycket på batteriet. 1 avvaktan på att ett bra varselljus blir obligatoriskt och även tillämpligt under en övergångstid synes det nödvändigt att införa obligatoriskt halvljus för motorfordon när dessa framförs vid försämrade siktförhållanden - mulen väderlek, dimma, snörök, , skymning o. d. och anser halvljus vara en säkerhetsfaktor vid sådana tillfällen. Ett nordiskt förslag om obligatoriskt halvljus för motorcyklar går i samma riktning. Vill man ha erfarenheter kan ju lämpligen försök göras . För trafiksäkerheten är det nödvändigt att något sker. upptäcker man i mötande bilköer, där de tre fyra fem första bilarna kör med halvljus och det ser tomt ut efter dem, hur det kommer någon med alla ljus släckta och med en färg på fordonet, som smälter ihop med omgivningen och gör att man inte får syn på fordonet förrän på nära håll. Hade man då startat en omkörning kan ju resultatet lätt tänkas. En bestämmelse om obligatoriskt halvljus vid försämrad sikt kan ju dessutom lätt kontrolleras och övervakas - betydligt lättare än bilbältesanvändningen. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer vi att hos regeringen anhåller att den utfärdar bestämmelser om obligatoriskt halvljus för motorfordon som framförs vid försämrade siktförhållanden, i överensstämmelse med motionens syfte. () () 1* 1975/76.
mot · FZ021553 · 1976-01-23 00:00:00 — 1975/76 1553-1562 av i och om utjämning av telefontaxorna Vid beräkning av avgifter för telefontrafiken begagnar sig av ett system med tre olika slag av samtal. Avgift för lokalsamtal debiteras på sådant sätt att en samtalsmarkering erhålls för varje samtal oberoende av dettas längd. Avgiften för lokalsamtal är sålunda lika med markeringsavgiften, vilken utgör . Lokalsamtal är begränsat till det stationsområde inom vilket telefonapparaten är installerad. och omfattar dock lokalsamtalsområdet hela riktnummerområdena. Avgift för närsamtal debiteras med en samtalsmarkering på för varje påbörjad tidsperiod . Närsamtal tillämpas inom vederbörande taxeområde. För helautomatiskt kopplade rikssamtal uttages avgift genom registrering av samtalsmarkeringar på . Antalet markeringar är beroende av avståndet. Det finns fem avståndsklasser, och markeringsintervallen varierar mellan 45 och . För manuellt kopplade rikssamtal tillämpas speciella avgiftsberäkningar. Starka skäl talar för en utjämning av telefontaxorna. Den nuvarande konstruktionen missgynnar dem som bor i landsdelar med långa avstånd. Det är därför ett väsentligt led i regionalpolitiken att avlägsna skillnaderna i telefonavgifterna. Som ett första steg bör enligt vår mening åtgärder vidtagas i syfte att utvidga området för närtaxa. Denna gäller som nämnts inom ett s. k. taxeområde. Varje taxeområde består av ett eller flera riktnummerområden. För dem som bor vid gränsen av ett taxeområde/riktnummerområde innebär det system som tillämpas ofta betydande nackdelar, eftersom deras telefonkontakter i stor utsträckning går över gränsen till angränsande taxeområde/riktnummerområde. För samtal mellan närliggande stationer på ömse sidor om en taxeområdesgräns tillämpas visserligen samma taxa som för närsamtal, s. k. bufferttaxa, men detta är ofta otillräckligt för att eliminera gränsproblemen. Ytterligare åtgärder måste därför vidtas för att man skall komma till rätta med kvarstående orättvisor. Det bör ske genom att närsamtalstaxan kommer att tillämpas förutom inom abonnentens eget riktnummerområde även inom de riktnummerområden som omger detta. Med en sådan reform borde gränsproblem av den art som här åsyftas försvinna och ett väsentligt steg mot en mera långtgående taxeutjämning vara taget. 1 1975/76 3 sami. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen begär att en sådan utjämning av teletaxorna kommer till stånd att närsamtalstaxa omfattar förutom abonnentens eget riktnummerområde också samtliga angränsande riktnummerområden. () ()
mot · FZ021555 · 1976-01-27 00:00:00 — av i m. fl. om terminskorts giltighet på SJ:s tåg och bussar Frågan om trafikpolitiken har ofta varit uppe till diskussion i riksdag. Vi avvaktar nu resultat av en grundlig utredning om den kommande trafikpolitiken med förhoppning om bl. a. ett regionalt rabattkort för att stimulera till ökat utnyttjande av kollektivtrafiken. Men det finns grupper som i avvaktan på detta behöver uppmärksammas, och vi tänker i första hand på våra studerande med terminskort som för att kunna någorlunda begränsa sina långa arbetsdagar, utnyttja lediga timmar osv. inte fritt kan övergå från tåg till buss utan att betala en merkostnad på av tågkortets kostnad. Vi har genom vår utbildningspolitik på många sätt försökt stimulera och underlätta för de ekonomiskt svaga, för dem som bor långt från skolorten att kunna tillgodogöra sig utbudet av utbildning. Vi förmedlar fri undervisning, studiebidrag, resebidrag, inackorderingsbidrag, och kommunerna hjälper till på olika sätt med bidrag av varierande storlek till läroböcker. Det framstår då litet egendomligt att de skall belastas med en kostnad som beror på indragning av tågkommunikationer, när man från SJ:s sida inrättar busstrafik och skulle kunna bidraga till de studerandes möjlighet att slippa vistas mer än nödvändigt i skolsamhället med de risker, som det kan utgöra för somliga av våra ungdomar. För dem som använder SJ:s månadskort finns ingen möjlighet att övergå till buss, utan ny avgift måste betalas. Men denna fråga väntar vi med till trafikutredningens resultat föreligger. Under åberopande av ovan anförda synpunkter hemställer vi att hos regeringen begär att åtgärder vidtages, så att studerande med terminskort får rätt till fri övergång mellan SJ:s tåg och bussar. () ()
mot · FZ021556 · 1976-01-27 00:00:00 — av herrar i Skärstad och om vägmärken rörande samlingslokal m. m. Upplysningsmärken, dvs. vägmärken avsedda för vägvisning eller för att giva annan anvisning av betydelse för vägtrafikant, kan enligt vägtrafikförordningen få uppsättas vid bl. a. allmän väg. Ansökningar med begäran om uppsättande av upplysningsmärke lämnas till länsstyrelserna. Det förekommer emellertid att länsstyrelserna avslår ansökningar om uppsättande av upplysningsmärken för anvisning av vägen till kyrkor, samlingslokaler, idrottsplatser och andra icke kommersiella anläggningar i fall där det föreligger ett uppenbart behov av sådana märken. Behovet av upplysningsmärken för ifrågavarande ändamål är särskilt uttalat längs de stora huvudvägarna, t. ex. längs . När sådana upplysningsmärken saknas tvingas de resande ofta stanna upp under färden för att höra sig för om vägen till samlingslokaler och anläggningar av nämnt slag. En generösare praxis vid behandlingen av ansökningar om uppsättande av upplysningsmärken för vägvisning än vad som förekommer - givetvis med beaktande av trafiksäkerhetsaspekterna - skulle i många fall göra det lättare för allmänheten att finna vägen till sådana samlingsplatser. För genomförande av en åtgärd i motionens syfte torde inte krävas någon lagändring. Det synes vara tillräckligt med en uppmjukning i ifrågavarande avseende av de av trafiksäkerhetsverket utfärdade anvisningarna för uppsättande av vägmärken. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen anhåller om ändring av anvisningarna för uppsättande av vägmärken, syftande till minskad restriktivitet vid behandlingen av ansökningar om uppsättande vid allmän väg av upplysningsmärken för vägvisning till samlingslokaler och andra icke kommersiella anläggningar. () ()
mot · FZ021557 · 1976-01-27 00:00:00 — av i Skärstad m. fl. om ändring av rörande s. k. studeranderabatt I (SJF 850) stadgas på s. 27-28 att studerande, oavsett ålder, erhåller rabatt i 2 klass för fram- och återresa. 1 32.2 författningssamlingen sägs att studeranderabatten uppgår till avgift för framoch återresa med samma belopp som för enkel biljett till ordinarie pris (ev. reglerad avgift). Minsta avgift är . Giltighetstiden för returbiljetten är , dvs. som gäller internationellt. Detta innebär att en studerande som köper biljett hem vid vårterminens slut inte kan resa tillbaka till skolan på returbiljetten vid höstterminens början, eftersom sommarferierna är . Vederbörande går då förlustig studierabatten och måste i stället lösa två enkelbiljetter till ordinarie pris. Men om SJ kan ge de studerande en tur och returbiljett för halva priset bör det också vara möjligt att ge dem rabatt på enkelbiljetter, vilket man gjort i . Den ändringen skulle eliminera olägenheten att inte kunna utnyttja tur och returbiljett vid ferierna. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om sådan ändring i SJ:s författningar (SJF 850 p. 32.2 samt SJF 851 artikel 13 om SJ:s busslinjer) att studerande äger rätt att lösa även enkelbiljett i 2 klass rabatt. () i Skärstad () ()
mot · FZ021558 · 1976-01-27 00:00:00 — av iSkärstad m. fl. om underhållet av allmänna vägar Till den allmänna servicen hör ett väl utvecklat vägnät av hög standard. Ett dylikt är nödvändigt för att medborgarna skall kunna färdas till bl. a. skolor, arbetsplatser, samlingslokaler, fritidsbebyggelse och kommunala serviceinrättningar, det sistnämnda något som inte minst de senaste årens kommunsammanläggningar i hög grad aktualiserat. För att upprätthålla en hög vägstandard förutsätts tillräckliga anslag från staten, som ju skattemässigt erhåller avgifter vilka är att betrakta som ersättning för en dylik service. Eftersom ingen ökning av väganslagen ägt rum, är de nuvarande anslagen långt ifrån tillräckliga. Detta har fått till följd att vägförvaltningarna har för avsikt att från allmänt underhåll indra vissa vägar, varigenom ansvaret och kostnaderna fördetta underhåll övervältras antingen på kommunerna, vilkas resurser redan nu är ansträngda till bristningsgränsen, eller på de medborgare som använder sig av dylika vägar. Av hänsyn inte minst till skolskjutsarna, lantbruksprodukts- och skogstransporterna och fritidsstugeägarna är det viktigt att vägstandarden upprätthålls. Med hänsyn till vad ovan anförts hemställs att beslutar att sådana ekonomiska resurser ställs till förfogande att de aviserade indragningarna av allmänt underhåll för vissa vägar icke kommer till stånd. () i Skärstad () ()
mot · FZ021560 · 1976-01-27 00:00:00 — av i Vrångebäck m. fl. om upprustning av vägnätet På grund av ökade kostnader och minskade väganslag har en betydande eftersläpning av underhåll av framst det sekundära och tertiära vägnätet skett i stora delar av vårt land. En av orsakerna till knapphet på medel för sådant underhåll torde onekligen vara att en stor del mindre välmotiverade nysträckningar av väg tillåts ske. Enligt vår mening kan en god vägstandard nås om det nu befintliga vägnätet upprustas. Detta bör ske genom i vissa fall ökad vägbredd, rätning av kurvor etc. Härvid kan gamla vägkroppar utnyttjas i stor utsträckning. Ett sådant tillvägagångssätt blir också mindre kostnadskrävande liksom att exempelvis odlingsvärd åkerjord kan sparas för jordbruksändamål. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att beslutar ge regeringen till känna vad i motionen anförts angående underhåll av det sekundära och tertiära vägnätet. () i Vrångebäck () . NISSER (m)
mot · FZ021561 · 1976-01-27 00:00:00 — av herrar i och i om utbyggnad av Stumps flygplats, m. m. har orsakat ägarna betydande ekonomiska bekymmer. Orsaken är främst det faktum att flyghamn utanför tagit över en stor del av den trafik, främst charter, som tidigare gick på /Bulltofta och som man förväntat sig skulle omiokaliseras till när /Bulltofta lades ned. Till en del kan flygbolagens val av flygplats för sin verksamhet förklaras med läge. Däri ligger emellertid endast en ringa del av anledningen. är nämligen en förnämlig och välutrustad flygplats med moderna ankomsthallar och serviceanläggningar. Avståndet till är heller inte anmärkningsvärt stort - restiden mellan och är cirka 20 minuer. Om man ser till regionen som helhet kan man t. o. m. påstå att läge är bättre än vad Bulltoftas tidigare var. Den utslagsgivande faktorn i sammanhanget torde vara att bolagens, även researrangörernas, kostnader är lägre på än på . Det är helt enkelt ekonomiskt fördelaktigare att operera från den danska flygplatsen. Åtgärder har vidtagits för att utjämna de för del ofördelaktiga konkurrensförutsättningarna. En ökning av antalet passagerare har också skett - man ligger nu på en högre nivå än den som Bulltofta hade vid stängningen - men det har ändå inte varit möjligt att nå ekonomiskt tillfredsställande resultat. Till de faktorer som bör nämnas i sammanhanget hör att bansträckning gör den känslig för vindförhållandena, med störningar i trafiken som följd. Gjorda undersökningar tyder på att av passagerarna inom flygplatsens upptagningsområde skulle föredra framför som start- och landningsplats om valmöjlighet fanns. Detta talar för en fortsatt satsning på . Enligt vår mening är det vidare från samhällsekonomisk synpunkt oförsvarligt att man inte bättre tar till vara kapacitet. Åtgärder bör därför vidtas för att förbättra konkurrensförutsättningar. Ett led i arbetet härmed bör vara att bygga den tvärbana som finns upptagen i den tidigare flygplatsplaneringen. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att hos regeringen begär dels att ytterligare åtgärder vidtas för att stimulera flygtrafiken på genom att förbättra flygplatsens konkurrensvillkor, dels att arbetet med att bygga ut en tvärbana påskyndas.
mot · FZ021562 · 1976-01-22 00:00:00 — av herrar och i om byggande av en väg Borlänge-Fredriksberg-Hagfors Gränsområdena i och har drabbats hårt av företagsnedläggelser. Det är angeläget att nya företag lokaliseras till denna del av landet. En förutsättning för att detta skall kunna ske torde dock vara att transportförsörjningen förbättras. En upprustning av länens vägnät måste företas. Detta gäller de båda länen i allmänhet men de mellersta och norra delarna i synnerhet. Det är därvid av särskilt stor betydelse att en väg Borlänge-Fredriksberg-Hagfors kommer till stånd. är vägförhållandena i nämnda områden i öst-västlig riktning mycket dåliga. Några stora förbättringar av vägarna har inte skett. De mångåriga planerna på en riksväg genom och mellersta till har inte förverkligats. En väg Borlänge-Fredriksberg-Hagfors skulle betyda mycket för näringslivet i berörda bygder. Det utredningsarbete som måste föregå byggandet av denna väg bör genomföras skyndsamt. Byggandet skulle sedan kunna genomföras i etapper. Från annan verksamhet friställd arbetskraft bör komma till användning vid detta byggnadsprojekt, och det är angeläget att arbetstillfällen sålunda kan skapas . Med stöd av vad som ovan anförts hemställes att hos regeringen anhåller om utredning av frågan om en väg Borlänge-Fredriksberg-Hagfors. () () 'AB 51167 Slockholm 1976
mot · FZ021563 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76 1563-1570 av i om statsbidrag till gång- och cykelbanor Hänsynen till fotgängare och cykeltrafikanter får en allt större betydelse vid trafikplaneringen. har dessa fått trängas om utrymmet på gator och vägar tillsammans med en ökande bilism. Följderna har inte uteblivit. Trafikolyckorna bland oskyddade trafikanter, som fotgängare och cyklister, har ökat markant. Vid byggande av nya vägförbindelser eller större ombyggnader av befintliga trafikanläggningar tas numera allt större hänsyn till de nämnda trafikantgrupperna. Kostnaderna för dessa anläggningar bör enligt vår mening räknas in i de övriga planeringsarbetena. Eftersom fotgängare och cyklister i allmänhet finns i och intill tätortstrafiken kan det ligga nära till hands att vägmyndigheterna lägger kostnadsansvaret på kommunerna. Detta har blivit fallet vid planeringen av bron över vid den s. k. . Kostnaderna för gång- och cykelbanor har beräknats till 6 milj. kr., vilka begär skall betalas av de berörda kommunerna . Detta är ett enligt vår mening exempel på projekt där en separering av trafiken skulle få stora fördelar från trafiksäkerhetssynpunkt. avlastas trafikleden till fördel för biltrafiken, med ökad framkomlighet som följd. Det finns anledning för statsmakten att redan nu pröva frågan om statsbidrag för sådana kostnader. Det måste vara riktigare än att förlita sig på kommunernas pressade ekonomi. Det innebär också en enhetlig bedömning av cykel- och gångtrafikanternas situation. Att främja en sådan utveckling talar ekonomiska, miljömässiga och trafiksäkerhetsskäl för. Med anledning av det anförda vill jag föreslå att beslutar att hos regeringen anhålla att den prövar frågan om statsbidrag till cykel- och gångbanor samt förelägger ett sådant förslag. 1 1975/76.
mot · FZ021564 · 1976-01-27 00:00:00 — av herrar i och i om slopande av den generella hastighetsbegränsningen på väg utanför tättbebyggt område Den försöksverksamhet som pågår med differentierade hastighetsgränser utanför tättbebyggt område bör utvidgas till att omfatta även rekommenderade hastighetsgränser utanför tättbebyggt område. Vårt lands vägnät är av relativt god beskaffenhet, vilket innebär att de flesta Europavägar och länsvägar har en lägre hastighetsgräns än vad som kan anses rimligt, med tanke på den trafikintensitet som finns på vägen . Vi föreslår därför att den pågående försöksverksamheten med differentierade hastighetsgränser utökas till att även omfatta rekommenderade hastighetsgränser där bilisterna själva får avgöra högsta hastighet, men där väghållaren ger anvisning om vilken hastighet som anses vara lämplig för vägavsnittet. Vidare bör man försöka införa någon form av högsta tillåtna hastighet under vissa tidsperioder, då trafiktoppar finns på vägen, t. ex. vid stora och under semestertid. Övriga tidpunkter är våra vägar relativt litet trafikerade, med undantag av de tidpunkter då arbetsdagen påbörjas respektive avslutas. Långfärdstrafikanter under vardagarna är i stort sett endast de som på grund av sitt arbete är tvingade att vistas på vägen. Genom införande av rekommenderade hastighetsgränser utanför tättbebyggt område kan polisens resurser inriktas på den nu rådande nonchalansen beträffande hastighetsbegränsningar inom tättbebyggt område samt på de platser som är speciellt olycksdrabbade. Vid tiden före den generella hastighetsbegränsningens införande var efterlevnaden av 50- respektive 70-kilometersbegränsningarna inom tättbebyggda samhällen större än den är. En bidragande orsak till detta kan vara den brist på motivation som råder beträffande hastighetsbegränsningar. Om inte hela landet anses lämpligt för bedrivande av denna försöksverksamhet föreslås att man gör olika försökssträckor med rekommenderad hastighet, där man då också håller kontinuerlig kontroll över hur trafikanterna tillämpar en sådan ordning. att beslutar att hos regeringen anhålla 1. att den i vissa försökslän låter pröva rekommenderade hastighetsgränser, 2. att, om försöksperioden faller väl ut, regeringen låter infora rekommenderade hastighetsgränser utanför tätbebyggt område i hela landet.