mot · FZ02398 · 1976-01-20 00:00:00 — 1975/76: 398 av m. fl. om avveckling av sambeskattningen av förmögenhet skattepaket medförde individuell beskattning av makars inkomster. borttogs de gamla ortsavdragen som var gemensamma för makar och i stället fick varje skattskyldig ett grundavdrag. Beskattningen av förmögenhet sker dock alltjämt efter sambeskattningsprincipen. Bestämmelserna är så utformade att den beskattningsbara förmögenheten beräknas gemensamt inte bara för makar utan också för föräldrar och barn och dessutom - fr. o. m. taxering - gemensamt för fosterföräldrar och fosterbarn. I motsats till den gamla sambeskattningen av inkomster - som både innebar dubbelt ortsavdrag för makar och en gynnsammare skatteskala vid beskattningen av den sammanlagda inkomsten - tas vid beräkningen av förmögenhetsskatt ingen hänsyn till skatteförmågan. Skatten på en viss förmögenhet blir därför alltid högre, om den innehas av någon vars make, barn eller forslerbarn också har förmögenhet än om den innehas av en ensamstående. Till detta kommer att avkastningen av kapitalinkomster B-inkomster - alltjämt sambeskattas. Kravet på likformighet och rättvisa vid beskattningen blir därigenom inte tillgodosett. En rörelse kan vara taxerad till . Innehas den av två syskon eller sammanboende behöver ingen av dem erlägga förmögenhetsskatt. Ägs rörelsen i stället av två makar, så har de att erlägga en förmögenhetsskatt på . med nu gällande förmögenhetsskatteskalor. Denna skatt skulle också drabba de sammanboende i exemplet om de fick gemensamt barn. Inte bara rättviseskäl utan också kravet på neutralitet från samhällets sida talar för att förmögenhetsbeskattningen så långt möjligt utformas så att äktenskapet inte missgynnas i förhållande till andra samlevnadsformer. Likaså bör tillkomsten av barn - med ty åtföljande lägre skatteförmåga - inte medföra en kraftig skärpning av förmögenhetsskatten hos icke gifta par. Ett sätt att öka rättvisan och likformigheten vore att låta skattepliktsgränsen för makars sammanlagda förmögenheter uppgå till ett dubbelt så högt belopp som för en ensamstående. Även sammanboende, som sambeskattas därför att de har eller har haft gemensamt barn, skulle därvid komma i åtnjutande av denna högre skattepliktsgräns. Systemet skulle inte medföra några kontrollproblem, eftersom förmögenheterna skull slås samman innan det skattefria beloppet avräknades. Eftersom en sådan lösning skulle innebära ett relativt stort skattebortfall skulle reformen kunna ske i etapper. I direktiven till skatteutredning framhålls att utredningens verksamhet huvudsakligen bör inriktas på inkomst- och förmögenhetsskatt m. m. för fysiska personer och därmed jämställda skattskyldiga. har således i uppdrag att behandla frågor rörande enskilda personers förmögenhetsbeskattning. Några riktlinjer för hur denna skall utformas föreligger dock inte. De fördelningspolitiska aspekterna betonas emellertid starkt i direktiven. har förflutit sedan inkomstskatten individualiserades. På förmögenhetsbeskattningens område består alltjämt en sambeskattning som till sin utformning är än mer orättvis än den som gällde inkomstbeskattningen. Det synes oss därför angeläget att ge skatteutredningen i uppdrag att framlägga förslag till avveckling av sambeskattningens orättvisor inom förmögenhetsbeskattningen. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar anhålla hos regeringen om tilläggsdirektiv till skatteutredning om avveckling av sambeskattningens orättvisor inom förmögenhetsbeskattningen och att i avvaktan därpå skattepliktsgränsen för makars sammanlagda förmögenheter höjs till . () () BO () HANS NYHAGE (m)