mot · FZ02357 · 1976-01-16 00:00:00 — Motion 1975/76: 357 av m. fl om ökad utbildning och forskning inom arbetsmiljöområdet, m. m. Sammanfattning: kommunisterna har aktualiserat krav om ökad satsning på utbildning och forskning på arbetsmiljöområdet. I denna motion föreslås bl. a.: Att arbetarskyddsstyrelsen anordnar flerveckors- och flermånaderskurser för huvudskyddsombud och skyddsombud som skall bekostas av arbetsköparna. - en tredubbling av utbildningskapaciteten för företagshälsovårdens personalkategorier, för att uppnå en minimistandard inom rimlig tid. - Att yrkesmedicinska kliniker inrättas i , och , om möjligt före utgången av 1976. - Skapande av utbildningsmöjligheter för att yrkesmedicinska mottagningar skall kunna inrättas vid samtliga länssjukhus . - Utarbetande av en flerårig yrkeshygienikerutbildning. - Utökade resurser vid arbetarskyddsstyrelsens tillsynsavdelning för att snabbt kunna överföra erfarenheter och forskningsresultat till arbetsplatserna. - Att all information inom företag och myndigheter som behövs för arbetsmiljöstudier skall vara tillgänglig för de arbetande, fackföreningarna och offentliga organ och deras utredare. Intresset bland de arbetande för arbetsmiljöfrågor är lika gammalt som arbetet i sig. Arbetsköparnas och myndigheternas intresse har däremot varit utomordentligt svagt, och är på intet sätt ett föregångsland. Därför har också utbildningen och forskningen inom detta fält varit kraftigt åsidosatta. Väsentliga förbättringar har inträtt . Skyddsombuden får en viss grundläggande utbildning genom kurserna Bättre arbetsmiljö, tidskriften fyller en väsentlig uppgift och genom arbetarskyddsfonden har medel för utbildning och forskning ställts till förfogande. Dessa förbättringar är glädjande, men naturligtvis långt ifrån tillfredsställande, eftersom behovet ökat genom att nya faror ständigt införs på ett okontrollerat sätt inom industrin och arbetstakten ständigt trappas upp. De tre viktigaste utbildningsmålen är att kraftigt förbättra skyddsombudens utbildning, att utbilda personal till företagshälsovården och att utbilda personal till regionala och länsvisa yrkesmedicinska kliniker för specialistkonsultationer och forskning. Försöksverksamhet pågår i arbetarskyddsstyrelsens regi med flerveckorskurser för handplockade huvudskyddsombud. Denna verksamhet måste snabbt utvidgas och erbjudas samtliga huvudskyddsombud och även alla skyddsombud. Det förutsätter i sin tur en kraftig ut vidgning av lärarpersonal, vilken företrädesvis bör hämtas från färdigutbildade huvudskyddsombud. Företagshälsovården uppgår endast till ca 20 "> av dagens minimibehov, om samtliga arbetande skulle kunna erbjudas tillgång till företagshälsovård. Ett avgörande hinder för en omedelbar utbyggnad är bristen på utbildad personal. Således måste utbildningskapaciteten snabbt mångdubblas. F. n. utbildas ett hundratal företagsläkare, skyddsingenjörer och företagssköterskor i arbetarskyddsstyrelsens regi. Med denna takt skulle det ta innan företagshälsovården kunde anses minimiutbyggd. Det råder brist på lärarkapacitet, men skulle en tredubbling av utbildade/år kunna uppnås om ett tillräckligt antal lärartjänster inrättades. Ett visst överskott på tekniker som är villiga att utbilda sig inom arbetsmijöfältet finns , och för den medicinska sidan måste intaget till de medicinska högskolorna och sköterskeskolorna utökas med direkt målsättning att kunna fylla vakanserna inom företagshälsovården (och även inom den övriga sjukvården). Yrkesmedicinska kliniker finns fortfarande bara inom tre regioner (, och ). Genom att utbildningsbehovet av yrkesmedicinska specialister helt försummats har svårigheter uppstått att rekrytera kompetenta sökande till de två professurer i bl. a. yrkesmedicin som utlysts i och samt en överläkartjänst i yrkesmedicin i . I finhs inte ens tillstymmelse till en yrkesmedicinsk klinik. Yrkesmedicin blev en medicinsk specialitet så sent som , och några nya specialister som följt den föreskrivna gången för "fortsatt vidareutbildning (som leder fram till specialitet för läkare) kan inte bli klara förrän på . 1963 lades en utredning fram om de yrkesmedicinska klinikerna, som klart utsade att yrkesmedicinska kliniker omgående borde upprättas på varje regionsjukhus och även på länssjukhusen. Resultatet av ansträngningar är fortfarande endast ett nytillskott i form av en fungerande klinik i och en halvmesyr i form av ett yrkesmedicinskt centrum i ! De centrala organens (regeringens och ) passivitet och de ansvariga landstingens negligering har skapat dagens svårartade brist på yrkesmedicinska specialister, vilket kommer att hämma utvecklingen . Trots upprepade krav i från vpk:s sida har regeringen underlåtit att ta sitt ansvar. Det sent väckta intresset inom regeringspartiets ledning för den arbetande befolkningens miljö måste nu manifestera sig i en omgående utbyggnad av i första hand fullt utrustade yrkesmedicinska kliniker på regionsjukhusen och en planering av utbildningsresurserna, så att länsvisa yrkesmedicinska mottagningar kan upprättas i varje län . Det oansvariga förhalande av uppbyggnaden av yrkesmedicinska kliniker i och , som inträffat genom att inga andra tjänster tillsatts bara för att kompetenta, sökande professorer inte funnits, måste brytas och professorskravet på klinikcheferna strykas Ingen av de fem existerande överläkartjänsterna i yrkesmedicin är knuten till professorskompetens. Landstingen måste uppenbarligen juridiskt tvingas att inrätta yrkesmedicinska regionkliniker, eftersom de inte kunnat formås på andra sätt. Arbetsmiljöutbildning på akademisk nivå bedrivs även av högskolor med teknisk och samhällsvetenskaplig utbildning. Någon nämnvärd samordning av den utbildning och forskning som bedrivs inom högskolan och arbetarskyddsstyrelsen synes inte förekomma. Detta förefaller olyckligt med tanke på de knappa resurserna och kan skapa oklarhet om de olika utbildningarnas värde och kompetens. En utredning för att överblicka, samordna och klassificera dessa utbildningar förefaller nödvändig. Tjänster för yrkeshygieniker finns vid de yrkesmedicinska klinikerna och vid yrkesinspektionsdistrikten. finns endast en lång utbildning för yrkesinspektionens yrkeshygieniker. 11, ex. och finns fleråriga utbildningar för motsvarande topptjänstemän inom det tekniska arbetsmiljöområdet. En biologiskt skolad, högskoleutbildad tekniker torde vara den ideala utbildade personen för problemlösning och forskning inom arbetsmiljön. Sådan utbildning måste planeras. Det viktigaste enskilda bidraget till arbetsmiljöforskningen utgörs av arbetarskyddsfonden. Då dess verksamhet är relativt ny har endast ett mindre antal projekt hunnit bli färdiga, och någon utvärdering av fondens insatser är inte möjlig . I enlighet med vpk:s krav partimotion angående åtgärder för förbättrad arbetsmiljö på att upprätta ett "epidemiologiskt forskningscentrum har arbetarskyddsfonden tagit initiativ till epidemiologisk forskning - vilket däremot arbetarskyddsstyrelsen inte gjort. Den forskning som utförs bör vara fast förankrad i verklighetens problem och bedrivas i närmaste möjliga samarbete med de arbetande själva. Den bör inte styras av tillfälliga vindar och de frågor som massmedia behagar slå upp utan vara förankrad i prioriteringar som tar fasta på problemens kvantitativa och kvalitativa omfattning. Särskilt viktigt är att understryka att inga forskningsresultat får ligga oåtgärdade när förändringar är rimliga, baserade på resultaten. En lång rad hälsofarliga faktorer är välkända men likafullt inte åtgärdade - asbest och buller kan här tjäna som tydliga exempel. De arbetande och fackföreningarna måste ha oinskränkt tillgång till alla informationer som kan vara av betydelse för utredningar av ogynnsamma påverkningar av olika arbetsmiljöfaktorer. Det gäller även de utredare som de arbetande engagerar och offentliga organs utredare. Mot bakgrund av anförda synpunkter föreslås att hos regeringen hemställer om en samlad översyn av frågan om en utvidgad utbildningsverksamhet inom arbetsmiljöområdet och om att åtgärder vidtas för att tillgodose aktuella forskningsbehov, samt därvid uttalar: 1. att initiativ tas i syfte att i arbetarskyddsstyrelsens regi såväl centralt som regionalt fierveckors- och flermånaderskurser för skyddsombud anordnas, varvid arbetsköparna svarar för utbildningskostnaderna, 2. att arbetarskyddsstyrelsen bör ges erforderliga resurser och tjänster för att snabbast möjligt kunna tredubbla utbildningskapaciteten för företagshälsovårdens personalkategorier, 3. att yrkesmedicinska kliniker med såväl medicinsk som teknisk del inrättas vid regionsjukhusen i , och , såvitt möjligt års utgång, 4. att utbildningsmöjligheter tillskapas så att yrkesmedicinska mottagningar med såväl medicinsk som teknisk del kan upprättas på varje länssjukhus , 5. att en utredning tillsätts för att samordna och klassificera den utbildning som bedrivs vid olika grenar av högskolan och arbetarskyddsstyrelsen och att därvid förslag även upprättas om innehållet i en flerårig yrkeshygienikerutbildning med såväl biologisk som teknisk inriktning på högskolenivå, 6. att arbetarskyddsstyrelsens tillsynsavdelning ges utökade resurser för anvisningsarbete, så att de erfarenheter och forskningsresultat som vinns snabbt kan resultera i åtgärder på arbetsplatserna, samt 7. att all information inom företag och myndigheter som behövs för arbetsmiljöstudier skall vara tillgänglig för de arbetande, fackföreningarna och offentliga organ samt utredare som de arbetande, fackföreningarna eller de offentliga organen önskar använda sig av. (vpk) (vpk) (vpk) i (vpk) (vpk)