mot · FZ022556 · 1976-05-14 00:00:00 — I den reviderade finansplanen kommenterar regeringen långtidsutredningens (LU) prognoser för den ekonomiska utvecklingen . LU har i sitt betänkande anvisat alternativa vägaratt upprätthålla eller närma sig målen för den ekonomiska politiken. Utredningen konstaterar att vid full sysselsättning och fullt kapacitetsutnyttjande bestäms tillväxttakten av arbetskraftens och produktivitetens utveckling. Eftersom befolkningen i arbetsför ålder stagnerar blir ökad sysselsättning möjlig endast om sysselsättningsgraden stiger. Härför krävs att en rad förvärvshinder undanröjs. har i sitt betänkande Arbete åt alla påvisat att sådana hinder i första hand gäller för kvinnor. Utbyggd barnomsorg, bättre kommunikationer och rörligare arbetstider är några av de viktigaste åtgärderna. Målet om arbete åt alla dem som vill förvärvsarbeta förutsätter att arbetet med att undanröja sådana förvärvshinder ges hög prioritet. Detta kräver en bas av regionalpolitiska insatser, vilka också har en stabiliseringspolitisk motivering. Utredningen räknar med att tillväxten i ekonomin blir . Slutsatsen bygger på antagandet att produktiviteten också ökar och att veckoarbetstiden blir oförändrad. Den antagna produktivitetsökningen är avsevärt lägre än den som rådde . Över hela femårsperioden kan t. o. m. en treprocentig, årlig produktivitetsökning visa sig bli svår att nå. Därav följer att också antagandet om tillväxten kan sättas i fråga. Redan för första året ligger prognosen , och den annalkande högkonjunkturen med snabbare tillväxttakt väntas bli tämligen kortvarig. Skulle antagandet beträffande tillväxten slå fel, blir resultatet självfallet att utrymmet krymper för ökning av den privata konsumtionen liksom för angelägna reformer. Det bör anmärkas att prognoserna bl. a. förutsätter oförändrad skatte- och näringspolitik. LU:s analyser av det tillgängliga resursutrymmet sätter - även med reservation för vissa antaganden - kravet på ett återställande av balansen i utrikesbetalningarna i centrum. har den svenska ekonomin hållits uppe med hjälp av kapital, upplånat utomlands. Alternativet till ökad skuldsättning i utlandet hade varit ökad arbetslöshet och minskat välstånd. I det valet har en ökad upplåning utomlands varit en riktig politik. kreditvärdighet har inte heller blivit allvarligt ansträngd, eftersom bl. a. lagerutbyggnaden i den svenska industrin har varit mycket kraftig. En successiv återgång till balans i utrikesaffärerna är dock en förutsättning för att upprätthålla styrkan i den svenska ekonomin. En stark ekonomi är grunden för ett samhälle där människorna kan känna trygghet och för arbetet på att skapa ett rättvisare samhälle. Vi instämmer sålunda i långtidsutredningens slutsats att kravet på ett återställande av balansen i utrikesbetalningarna måste vara en utgångspunkt för den ekonomiska politiken . talat sig för att detta mål i princip bör vara uppnått . Som vi konstaterade redan i vår motion om den ekonomiska politiken får denna målsättning dock inte innebära att andra ekonomisk-politiska mål - främst den fulla sysselsättningen - får stå tillbaka. Statsmakterna får med andra ord inte känna sig så bundna av att balansmålet skall vara uppnått att inte en anpassning kan ske till den faktiska konjunkturutvecklingen. I flera remissyttranden över LU betonas behovet av att göra en klar skillnad mellan den del av underskottet i bytesbalansen som kan härledas ur strukturella förändringar och den del som kan anses vara en naturlig följd av konjunktursituationen. Det är den förra delen som måste uppmärksammas. Denna har i sin tur sin grund i de kraftiga höjningarna av producentpriset på främst olja, men också på andra råvaror, som genomfördes . Bytesförhållandet med andra länder försämrades dramatiskt för de flesta industrinationerna som följd härav. Eftersom det inte finns någon grund för antagandet om sänkta oljepriser är sparsamhet med energi en av de allra viktigaste åtgärderna för att komma till rätta med bytesbalansproblemet. En långsammare ökningstakt av energiförbrukningen än den nuvarande är sålunda angelägen, också med tanke på vår betalningsbalans. En annan förändring med direkt effekt på vår betalningssituation vis å vis utlandet är de minskade inkomsterna från sjöfarten. sjönk det s. k. sjöfartsnettot med . En avsevärd del av underskottet i bytesbalansen beror alltså på denna förändring. Den svenska handelsflottan intar en strategisk betydelse för vårt ekonomiska oberoende. Det är därför angeläget att den uppgång i världshandeln som kan förutses också innebär ökade frakter för svenska fartyg. Den försämrade konkurrenskraften och de aviserade försäljningarna av tonnage till utländska rederier inger i det sammanhanget oro. Satsningen på ökade investeringar och ökad export i syfte att återställa balansen i utrikesaffärerna begränsar med nödvändighet utrymmet för konsumtionsökning. Avvägningen mellan privat och offentlig konsumtion måste ske med hänsyn både till behovet av angelägna reformer och till kravet på en rimlig reallöneutveckling för den aktiva befolkningen. LU har i sitt betänkande skisserat fyra alternativ till fördelning av det tillgängliga utrymmet. Två av alternativen innehåller en generell arbetstidsförkortning. Dessa alternativ tar så stor del av ett redan knappt utrymme att de bör uteslutas. Det förhållandet att någon mer betydande, generell förkortning av arbetstiden inte är realistisk innebär i sin tur att småbarnsföräldrarnas möjligheter till kortare arbetsdag måste ges förtur. AV LU:s två övriga alternativ ges i alternativ I förtur för privat konsumtionsökning och i alternativ II förtur för offentlig konsumtionsökning. Det senare alternativet ger knappast utrymme för en rimlig realinkomstutveckling för den aktiva delen av befolkningen. Anledningen är att en be tydande del av denna konsumtionsökning kommer att tas i anspråk av ett växande antal pensionärer och av gruppen nytillträdande på arbetsmarknaden. Det återstående utrymmet ger knappast förutsättningar för en rimlig realinkomstutveckling för övriga grupper. Vi delar uppfattningen i kompletteringspropositionen att detta skulle kunna skapa svåra motsättningar på arbetsmarknaden, ge upphov till konflikter och påskynda inflationen. LU:s alternativ 1 med betoning på den privata konsumtionen ger å andra sidan inte tillräckligt utrymme för de mest angelägna reformerna inom åldringsvård och barnomsorg. Det är enligt vår mening uteslutet att eftersätta dessa grupper därför att ekonomin blir kärv. Den offentliga konsumtionsökningen måste därför kännetecknas av en mycket stark koncentration av möjliga reformer till dessa båda områden och i övrigt av en betydande återhållsamhet med nya åtaganden. Alla möjligheter till besparingar inom den offentliga sektorn måste ges hög prioritet. Avvägningen mellan offentlig och privat konsumtionsökning måste sålunda ske med stor omsorg. De erforderliga begränsningarna måste bäras solidariskt av alla grupper i samhället. Skattesystemets och finanspolitikens utformning har stor betydelse för den ekonomiska utvecklingen . Skattesystemet skall fullgöra flera funktioner: ge stat och kommuner erforderliga resurser, hålla den privata konsumtionen på acceptabel nivå och medverka till en jämnare inkomstfördelning. Det senare förutsätter en progressiv skatteskala. Det mest framträdande problemet med vårt nuvarande skattesystem är att skatteskalan lutar brantast uppåt i inkomstlägen där de stora inkomsttagargrupperna ligger. Det innebär att oacceptabelt stora delar av en inkomstökning går bort i skatt. Den erforderliga bruttolöneökningen för att nå en viss reallöneförbättring försämrar vår internationella konkurrenskraft och kan därmed slutligen komma att hota sysselsättningen. Det råder sålunda ingen tvekan om att en skattereform som tar sikte på att i första hand kapa de höga marginalskatterna är en förutsättning för att behålla styrkan i den svenska ekonomin. Trots att regeringen synes vara medveten om detta samband har dess intresse för att driva på arbetet med att fä fram ett rättvisare och mer varaktigt skattesystem varit mycket svagt. Ständiga provisorier har blivit nödvändiga för att komma till rätta med de värsta problemen. Ett inflationsskydd av skatteskalorna skulle undanröja det problemet som hänger samman med att inkomsttagare som får kompensation för redan inträffade prisstegringar drabbas av högre skatt. Hur ett sådant inflationsskydd skulle kunna konstrueras har dock regeringen inte ens varit villig att utreda. Ett nytt skattesystem måste ge stat, landsting och kommuner erforderliga inkomster. Den sociala tryggheten får inte äventyras. sorgen om barn och gamla bli bättre. Planen för hundratusen nya daghemsplatser , som vi varit med och tagit ansvar för, utgör en viktig del av den utbyggnad av familjepolitiken som måste komma till stånd. En motsvarande utbyggnad av långtidsvården är nödvändig. Löften om sänkningar av de samlade skatterna är därför oförenliga både med en ansvarsfull ekonomisk politik och med den sociala omsorg som måste prägla vårt samhälle. Men en ny skattepolitik måste fördela skattebördan rättvisare och motverka i stället för att driva på inflationen. Såväl ett återställande av balansen i utrikesaffärerna som en varaktig skattereform är förutsättningar för att upprätthålla målet om full sysselsättning. Innebörden av det målet måste vara att alla som söker sig ut på arbetsmarknaden skall kunna anvisas ett tryggt och meningsfullt arbete. Om detta skall lyckas måste en rad hinder undanröjas, som står i vägen för människor som önskar förvärvsarbeta. Men den grundläggande förutsättningen är självfallet att fler arbetstillfällen kommer till. Vidare måste de regionala skillnaderna i sysselsättningsgrad mellan regionerna jämnas ut. En ny väldig inflyttningsvåg mot storstadsområdena måste förhindras. Det förutsätter en aktiv konjunkturpolitik, som jämnar ut skillnaderna i efterfrågan på arbetskraft mellan konjunktursvängningarna, och en näringspolitik som tillvaratar expansionskraften i hela näringslivet. En väsentlig del i en sådan näringspolitik är en utbyggd regionalpolitik. Industrins investeringar måste även i det längre perspektivet få en framskjuten plats. LU har bedömt att en ökning av industrins investeringar är nödvändig för att nå målet. Det är mot den bakgrunden allvarligt att industrins investeringar innevarande år endast beräknas öka med en enda procent. Vi påtalade detta förhållande redan i vår motion . Regeringspartiet motsatte sig då vårt förslag om bättre stimulanser till investeringarna. Inte förrän det framgått av en ny enkät om industrins investeringsplaner att investeringsviljan sjunker, är regeringen beredd att godta vårt förslag. Härmed har några viktiga månader försuttits i arbetet med att bygga ut vår produktionskapacitet. Effekten härav kan sägas vara att bytesbalansmålet alldeles i onödan har skjutits en bit framåt i tiden. Investeringsstimulanser, insatta på ett tidigare stadium, skulle dessutom ha medverkat till att hålla tillbaka arbetslösheten. Uppgången av arbetslösheten visar att åtgärderna hade bort sättas in tidigare. En förstärkning av näringslivets konkurrenskraft måste ta sikte på att bygga ut exportindustrin men också gälla de företag som möter skärpt konkurrens på den svenska marknaden från utländska företag. måste därför inriktas på att tillvarata expansionskraften i alla typer av företag, stora och små, såväl enskilda som kooperativa och statliga. Näringspolitiken måste också befrias från hot om förstatligande av hela branscher enbart av dogmatiska skäl. Det är självfallet inte ägnat att öka intresset för vare sig expansion eller ökade investeringar. Staten skall ange villkoren för verksamheten men inte styra företagen inifrån. Ett system med statliga styrelserepresentanter i industriföretagens styrelser måste därför avvisas. Det är enligt vår mening de anställda som i kraft av sin anställning skall ha ökat medbestämmande. Näringspolitiken bör i stället inriktas på att öka mångfalden och bekämpa maktkoncentrationen inom näringslivet. Det förutsätter ett bättre arbetsklimat för de många mindre företagen. Vi har från och i tidigare motioner fört fram våra program för en aktivare näringspolitik som kommer hela näringslivet till del. Vi vill i det sammanhanget särskilt betona följande åtgärder: o Nyetableringarna måste stödjas. I förhållande till antalet företag som köps upp eller läggs ner är antalet nyetablerade företag allt för lågt. o Den allmänna arbetsgivaravgiften bör differentieras till förmån för de mindre företagen. Det skulle rädda många av de minsta företagen, o Skattereglerna vid generationsväxlingarna måste ändras så att företagen inte hamnar i kris därför att en ny generation måste ta vid. o De exportstödjande åtgärderna måste förbättras. Det är med hänsyn till vår bytesbalans nödvändigt att svensk exportindustri kan hävda sig i den internationella konkurrensen för att återerövra marknader som tappats . o För att motverka uppkomsten av monopol och karteller måste lagstiftningen på detta område skärpas, o Förslaget om statliga styrelserepresentanter i industriföretagens styrelser måste avvisas. Staten skall dra upp ramarna för verksamheten men inte styra företagen inifrån. Däremot måste medbestämmandet för de anställda öka. Det lösgör fonder av kunnande och erfarenhet som kommer alla i företaget till godo. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att vid sin behandling av propositionen 1975/76:150 (kompetteringspropositionen) beslutar 1. att särskilt investeringsavdrag i rörelse, jordbruk och skogsbruk skall utgå för investeringar i maskiner och inventarier och för investeringar i byggnader samt att motsvarande statliga investeringsbidrag skall utgå resp. allt i vad avser leveranser resp. byggnadsarbeten som i huvudsak fullgörs 1976, 2. att hos regeringen hemställa om förslag till sparstimulerande åtgärder i syfte att stimulera det enskilda sparandet i enlighet med vad som har anförts i motionen, 3. att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts i motionen beträffande utformningen av långtidsbudgeten, 4. att som sin mening ge regeringen och fullmäktige i till känna vad som anförts beträffande kreditkapaciteten i mellanhandsinstituten och allmänna hypoteksbank, 5. att som sin mening ge regeringen till känna vad som i övrigt anförts i motionen beträffande inriktningen av den ekonomiska politiken. PER () ()