mot · FZ021118 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1118 av och om lagstiftningen rörande bouppteckning m. m. Vid dödsfall i eller av svensk medborgare utomlands tillämpas , , begravningskungörelsens och folkbokföringsförordningens föreskrifter i tillämpliga delar samt lagföreskrifter om internationella rättsförhållanden rörande dödsbon och lagen om allmänna arvsfonden. Tillämpningen av angivna lagföreskrifter överlämnas i praktiken i osedvanligt stor utsträckning till begravningsentreprenörer eller enskilda personer utan någon som helst juridisk skolning och erfarenhet, vilka allt som oftast har formell anknytning till rättsvården, t. ex. tingshusvaktmästare och delgivningsmän. Den psykiska press som en anhörigs frånfälle i regel utlöser hos dennes närmaste efterlevande utnyttjas av professionella dödsboförvaltare och sterbhusuppköpare till att av de berörda få rättsligt bindande namnunderskrifter å på förhand uppsatta och redigerade viljeförklaringar, vilka innefattar uppenbar fara för förmögenhetsförlust för de lagliga arvingarna och undandragen skatt för stat och kommun. Såväl från allmän som från enskild utgångspunkt är det ytterst angeläget att ett tillfredsställande rättsskydd skapas för dödabon, dödsbodelägare och tredje man. Ett boutredningsförfarande, som kan lämna utrymme för misstanke om felaktig eller lagstridig handläggning, kan och får icke accepteras. Icke så sällan får allmänheten genom massmedia uppgifter om att personer som anförtrotts bouppteckning skulle ha förfarit oegentligt. Huruvida dessa uppgifter i varje publicerat fall är helt korrekta undandrar sig givetvis vårt bedömande. Ostridigt måste dock vara att kontrollen över förvaltningen av avlidens egendom är bristfällig i anmärkningsvärt stor utsträckning, vilket självfallet måste medföra såväl berättigade som oberättigade misstankar om ekonomisk oredlighet. I svar på interpellation nr 71/framhöll statsrådet samhällets berättigade intresse av korrekt värdering av tillgångarna i dödsbon. Men det är av lika stort intresse för de flesta dödsbodelägare. Redovisningen av dessa tillgångar måste uppenbarligen utan större olägenhet kunna underkastas samma kontroll från samhällets sida som allmän självdeklaration. Kapitalskatteberedningen har tidigare sett över den nuvarande organisationen för inregistrering av bouppteckningar och fastställande av arvskatt. Beredningen föreslog i ett betänkande att arvskattebestyren liksom inregistreringen av bouppteckningar skulle flyttas från tingsrätterna till länsstyrelserna. På så sätt skulle man enligt beredningen få ökad rättsäkerhet för dödsbon och tredje man i samma utsträckning som samhället i sin hand skulle få ett instrument för större effektivitet i beskattningshänseende. Länsskatterätterna skulle vara bes varsi nstanser och kammarkollegiets nuvarande granskning av skattebeslut skulle ersättas dels med en granskning genom allmänna ombud vid länsstyrelserna, dels med att blev tillsynsmyndighet även för arvsskatten. Med hänvisning till det anförda hemställes att beslutar att hos regeringen begära en uppföljning av kapitalskatteberedningens ovan citerade intentioner genom att vidta en översyn av lagstiftningen för att stärka rättsskyddet för dödsbon, dödsbodelägare och tredje man. () ()