ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ022451 · 1976-04-22 00:00:00 — Motion 1975/76: 2451 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:105 med förslag till arbetsrättsreform m. m. I regeringens proposition 1975/76:105 1822 §§ föreslås omfattande informations- och insynsregler. Propositionen avviker härvid på två väsentliga punkter från arbetsrättskommitténs förslag. Befrielse från informationsskyldighet vid påtaglig risk för skada har strukits, och skyddet av sekretessbelagd information har kraftigt urholkats. Arbetsmarknadens parter på den privata sektorn har endast , efter det att kommitténs förslag blivit känt, träffat en överenskommelse om ekonomikommitté och arbetstagarkonsulter. Denna överenskommelse omfattar den ekonomiska informationen. Genom att denna i princip förbehållits arbetstagare inom företaget har sekretessreglerna kunnat tillmätas underordnad betydelse, och reglering av skada har blivit överflödig. Regeringens förslag om information och insyn ger fackföreningar, storavdelningar och förbund längre gående insyn i företagens och enskilda personers förhållanden än vad någon annan institution i har. För småföretagarnas del leder denna vittgående insynsmöjlighet till icke acceptabla konsekvenser. Bestämmelserna skyddar på intet sätt småföretagarnas personliga integritet. Det finns inte heller någon klar gräns som hindrar att fackföreningarna får insyn i småföretagarens rent personliga ekonomiska förhållanden. I vissa fall är inte frågan om sekretess kring vissa företagsförhållanden något som det enskilda företaget bestämmer över. Ett företag kan enligt affärsavtal eller annat särskilt åtagande mot andra företag vara ålagt särskild sekretess rörande vissa uppgifter. Inte ens sådana åtaganden kan åberopas mot den fackliga insynen. Även i speciella frågor kan det för vara nödvändigt med iakttagande av sekretess för ett företag, såsom vid utarbetande av nya produkter, prissättning och lönsamhetskalkylering. Vi föreslår därför att man återgår till kommitténs reglering av undantag vid påtaglig risk för skada. Vidare anser vi att sekretessbehandlingen måste göras snabbare och inkludera väsentligt färre informationsmottagare. Sålunda bör, om lokal förhandling ej leder till resultat, ärendet direkt kunna föras till arbetsdomstolen. Med stöd av det anförda hemställs 1. att 21 regeringens förslag till medbestämmande i arbetslivet, ges följande lydelse: Vad i 19 $ sägs gäller ej om parts fullgörande av där stadgad skyldighet skulle för honom eller annan medföra påtaglig risk för skada. 1* 1975/76 3 saini. 1975/76: 2451 Part som skall lämna information lämna. Förhandling om tystnadsplikt beträffande information enligt 19 § fullgöres med den lokala arbetstagarorganisationen. Uppnås icke enighet vid lokal förhandling vid arbetsdomstolen om Domstolen eller annan. Har part påkallat kräver. Är kravet obefogat , dock ej tystnadsplikt. 2. att 22 § utgår. () () () i Stenkyrka
mot · FZ022452 · 1976-04-22 00:00:00 — Motion 1975/76: 2452 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:105 med förslag till arbetsrättsreform m. m. Propositionen 1975/76:105 med förslag till lag om medbestämmande i arbetslivet ger i 38-40 §§ den fackliga organisationen en vetorätt när det gäller att anlita entreprenörer. Som motiv anförs att man här avser att skapa en möjlighet för arbetstagarna att förhindra anlitande av s. k. grå arbetskraft, skattebrott och andra rena oegentligheter. Allmän enighet torde råda om önskvärdheten av att stoppa sådan verksamhet. De fall då sådan verksamhet förekommer torde dock oftast gälla företag med oordnade avtalsförhållanden, varför effekterna av lagen kan ifrågasättas. Lagen nöjer sig emellertid ej med att ge den angivna rätten vid risk för brott mot lag eller avtal utan inkluderar också en möjlighet att förbjuda åtgärd som annars strider mot vad som är allmänt godtaget inom parternas avtalsområde. En så svepande formulering öppnar möjligheter till missbruk, t. ex. att reservera arbetstillfällen för de egna medlemmarna eller som påtryckning i gränstvister med andra förbund. I motiven säger föredragande departementschefen att han endast avser fall då lag eller avtal överträds. Lagtexten bör därför ändras så att den överensstämmer med vad som är avsett. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att beslutar att i 39 § orden eller att åtgärden annars strider mot vad som är allmänt godtaget inom parternas avtalsområde utgår. . () ()
mot · FZ022453 · 1976-04-22 00:00:00 — Motion 1975/76: 2453 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:105 med förslag till arbetsrättsreform m. m. Enligt företagsräkning finns det ca 136 000 affärdrivande enheter med anställda, men endast i ca 14 000 av dessa finns lokala fackklubbar. I regeringens proposition 1975/76:105 föreslås emellertid att företagarnas primära förhandlingsskyldighet enligt 11-13 §§ i första hand skall föras gentemot den lokala arbetstagarorganisationen (14 §) samt i 20 § att arbetsgivarens informationsskyldighet enligt 19 § i första hand skall fullgöras mot lokal arbetstagarorganisation. Detta betyder att i de företag (främst mindre och medelstora) som ej har lokal fackklubb förhandlings- och informationsskyldigheten skall verkställas icke mellan de anställda och företaget, utan mellan företaget och en utomstående lokalombudsman. Det finns klara risker att detta skulle skada samhörigheten och solidariteten i dessa företag, då kontakten mellan företagsledare och anställda ofta präglas av nära kontakt. Vi finner det inte rimligt att dessa företag skall vara tvungna att fullgöra sina förhandlingsoch informationsskyldigheter gentemot utomstående lokalombudsmän, som saknar både kännedom om och lojalitet med det enskilda företaget. Det finns också en uppenbar risk för att viktiga beslut försenas och för att onödigt byråkratiskt krångel uppstår. Som exempel kan nämnas att det finns ombudsmän som får ett underlag av 100-tals företag att förhandla med samt att avståndet mellan företag och ombudsmannaexpedition kan vara mycket långt. Vi föreslår därför att förhandlingsskyldigheten enligt 11 och 13 SS fullgörs genom förhandlingar med lokal arbetstagarorganisation, men om sådan inte finns med av fackföreningen eller de anställda utsett ombud samt att informationsskyldigheten enligt 19 § fullgörs mot lokal arbetstagarorganisation, men om sådan inte finns mot av fackföreningen eller de anställda utsett ombud. Med stöd av ovan hemställs 1. att 14 S propositionen 1975/76:105 får följande lydelse: Förhandlingsskyldigheten enligt 11-13 S§ fullgöres genom förhandling med lokal arbetstagarorganisation, om sådan finnes, eljest med de i företaget anställda berörda medlemmarna av arbetstagarorganisationen eller med av dem utsett ombud., 2. att 20 § propositionen 1975/76:105 får följande lydelse: Informationsskyldigheten enligt 19 § fullgöres genom förhandlingar med lokal arbetstagarorganisation, om sådan finns. 1975/76: 2453 eljest med de i företaget anställda medlemmarna av organi sationen eller med av dem utsett ombud. : () i () i Stenkyrka
mot · FZ022459 · 1976-04-22 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975/76:136 om ändringar i lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap Enligt regeringens förslag skall barn fä svenskt medborgarskap, om dess fader är svensk medborgare och gift med barnets moder. Det kan också fä svenskt medborgarskap, även om fadern är utländsk medborgare, om modern är svensk medborgare och inte gift med fadern. Om däremot modern är svensk medborgare och fadern är utländsk medborgare, blir barnet inte svensk medborgare, när föräldrarna är gifta. Lagen bygger således inte på principen om jämställdhet mellan kvinnor och män. Inte heller grundas den på principen, att relationen mellan föräldrar och barn skall vara densamma, oavsett vilken juridisk samlevnadsform föräldrarna valt. Dessa båda principer bör så långt möjligt vara vägledande för svensk lagstiftning. Enligt TCO:s remissyttrande, som refereras i propositionen 1975/76:136, s. 18, bör alltid gälla att barn, vars fader eller moder är svensk medborgare, får svenskt medborgarskap, oavsett föräldrarnas samlevnadsform. Statsrådet uttalar sympati för detta synsätt, men vill avvakta resultatet av arbetet i . Enligt min mening är det nu tid att förverkliga principerna om jämställdhet mellan kvinnor och män och om lika relationer mellan föräldrar och barn, oavsett föräldrarnas samlevnadsform, när det gäller svenskt medborgarskap. De praktiska problem som kan uppstå beträffande dubbelt medborgarskap är inte så allvarliga att de får vara ett avgörande hinder för jämställdheten. Denna syn ligger i linje med vad statsrådet säger i propositionen, s. 23: "Den omständigheten att barn i något fler fall får dubbelt medborgarskap bör enligt min mening inte tillmätas alltför stor betydelse. De olägenheter detta kan medföra får anses vara begränsade. Det kan nämnas att redan ett stort antal länder låter medborgarskapet enligt den s. k. härstamningsprincipen följa fadern eller modern (, , , , , de flesta sydamerikanska länder, , , , . fl.). Vissa av dessa samt andra tillämpar territorialprincipen, dvs. att alla barn födda i landet får medborgarskap (, , , , , , m. fl.). Härav följer att dubbelt medborgarskap redan förekommer, och att problemen i samband med detta måste lösas. Jag föreslår alltså att antar regeringens förslag med sådana änd ringar som följer av principen om jämställdhet mellan modern och fadern och av att barnets förhållande till föräldrarna beträffande medborgarskap skall vara oberoende av föräldrarnas juridiska samlevnadsform. Vederbörande utskott bör utarbeta erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs att , vid antagande av förslaget till ändringar i lagen om svenskt medborgarskap, gör de ändringar som föreslås i motionen och som innebär att barn, vars moder eller fader är svensk medborgare, får svenskt medborgarskap, oavsett föräldrarnas samlevnadsform.
mot · FZ022472 · 1976-04-22 00:00:00 — Motion 1975/76: 2472 med anledning av propositionen 1975/76:166 med förslag till lag om styrelserepresentation för de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar, m. m. I propositionen 1975/76:166 föreslås att den gällande lagen om styrelserepresentation ersätts med en ny permanent lag. Den nu gällande storleksgränsen för aktiebolag som omfattas av lagen, 100 anställda, föreslås sänkt till 25 anställda. Jag finner inte denna lösning tillfredsställande. 1 ett litet företag är företagets ekonomi och företagarens privatekonomi ofta samma sak. Vanligt förekommande är att mindre företag ofta drivs av man och hustru eller eventuellt av andra familjemedlemmar tillsammans. Styrelsearbetet är en ren formalitet. Från denna synpunkt framstår det som stötande att utanförstående skall få omotiverade inblickar i privatekonomin. Några bärande skäl torde inte kunna anföras för detta från vare sig allmän eller facklig synpunkt. Vidare har det stora flertalet företag i storleksgruppen 25 anställda inte något behov av ett formaliserat styrelsearbete. Den nya ordningen kommer därför att uppfattas som en ytterligare byråkratisering, vilket allvarligt kommer att minska intresset för nyföretagande i vårt land. Jag förseslår därför att den nuvarande gränsen med 100 anställda för laglig rätt till styrelserepresentation bör bibehållas. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att 5 § i förslag till lag om styrelserepresentation för de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar får följande lydelse: I företag minst 100 arbetstagare sådan ledamot. Består företagets en suppleant. Första och inom koncernen.
mot · FZ022474 · 1976-04-22 00:00:00 — Motion 1975/76: 2474 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:167 om ny organisation för postverket I propositionen 1975/76:167 föreslås en ny indelning för postverkets regionala förvaltning. Åtta regioner föreslås ersätta de nuvarande sju distrikten. Regionindelningen överensstämmer i huvudsak med gällande läns- och kommungränser. Enligt vår uppfattning bör regionindelningar, som omfattar mer än ett län, sammanfalla med de gränser som gäller för administrativ indelning i övrigt. Detta innebär fördelar från bl. a. samhällsplaneringssynpunkt. får då ett organ av den övergripande karaktär som postverkets regionala förvaltning utgör att samarbeta med. Beträffande gränsdragningen mellan Göteborgs- och Linköpingsregionerna innebär denna att och kommuner i hänförs till , medan länet i övrigt hänförs till . Vi noterar också att i propositionen 1975/76:168 uttalas att någon justering av läpsgränserna eller ny indelning i västra inte är aktuell. Sålunda bör hela tillhöra i enlighet med yttrande från i . Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att och kommuner skall tillhöra postverkets Göteborgsregion. () ()
mot · FZ022475 · 1976-04-23 00:00:00 — 1975/76: 2475 med anledning av propositionen 1975/76:167 om ny organisation för postverket skall enligt sin instruktion inrätta och indraga postanstalter. De normer som tillämpas vid etablering och nedläggning är emellertid ej fastlagda i någon författning. Några av statsmakterna fastlagda regler när det gäller servicenivån i övrigt, exempelvis öppethållandetider och sommarstängning av postanstalter, finns inte heller. Enligt min uppfattning hade det varit lämpligt att i samband med regeringens proposition 1975/76:167 om ny organisation för postverket hade getts tillfälle att i ett sammanhang få pröva de principer som postverket avser att tillämpa för framtiden när det gäller servicenivån gentemot allmänheten. Detta är så mycket mera angeläget som postverket har påbörjat en - i och för sig lovvärd - kostnadsjakt, som i ökad utsträckning bl. a. tycks komma att påverka postkontorens öppethållande. a. ligger postverket i startgropen för en väsentlig utvidgning av antalet sommarstängda postanstalter (se exempelvis uttalande av postdirektören för södra distriktet i tidningen ). Man kan också fråga sig om inte de föreslagna mera självständiga postregionernas företagsekonomiska kostnadsansvar kan komma att öka riskerna för en försämrad service gentemot allmänheten. Speciellt är det planerna på en ökad sommarstängning av postanstalter som alltmer oroar. driver här en linje som mött ett häftigt motstånd bland den allmänhet som på detta sätt drabbats av den försämrade servicen. Från de kommuner som drabbats av sommarstängning av postanstalter har man bl. a. hävdat att det av såväl serviceskäl som sociala skäl varit olyckligt att tillgripa en så drastisk åtgärd, eftersom det särskilt är resurssvaga grupper, såsom billösa och rörelsehindrade, som drabbas. Poststyrelsen har i brev daterat (beteckning D 1974:949) till postdirektören i samtliga distrikt meddelat anvisningar för vad som bör beaktas vid bedömningen av vilka postanstalter som kan komma i fråga för den utökade sommarstängningen. Speciellt allvarligt och oroande från allmänhetens servicesynpunkt är därvid att man säger att postanstalt som stängs i regel bör vara belägen inom bostadsområde. Dessutom sägs också att postanstalt inte bör stängas om det i närheten finns bankkontor som hålls öppet. Bägge dessa regler tyder på ett snävt konkurrenstänkande fått övertaget över rimliga servicehänsyn. Kommunerna och den drabbade allmänheten har förvisso förståelse för postens kostnadsjakt, men man anser att det bör räcka med en minskning i det dagliga öppethållandet snarare än en så drastisk åtgärd som sommarstängning av postanstalt. Med hänsyn till vad som anförts hemställs att uttalar 1. att regeringen i samband med nästa års budgetproposition ger möjlighet att pröva de principer som postverket tilllämpar beträffande nedläggning och etablering av postanstalter liksom servicen gentemot allmänheten vid redan etablerade postkontor, 2. att sommarstängning av postkontor skall undvikas och att i sådana fall andra kostnadsanpassningsåtgärder prövas. GOTAB 51826 Slockholm 1976
mot · FZ022477 · 1976-04-22 00:00:00 — Motion 1975/76: 2477 med anledning av propositionen 1975/76:174 om ändring i I propositionen 1975/76:174 föreslås att bestämmelserna om tagande av utländskt understöd skall tas bort ur lagstiftningen. Med hänsyn till de uttalanden som, i samband med de pengar som sändes till , gjorts av ledande socialdemokrater om det socialdemokratiska partiets avsikter att stödja partier i andra länder är det begripligt att ett sådant förslag kommer från regeringen. Det vore dock inte särskilt tilltalande om regeringen eller regeringspartier 1 större och rikare länder än skulle pumpa in pengar i svenska partier eller opinionsrörelser. Det förefaller inte välbetänkt att utan vidare ta bort bestämmelserna om tagande av utländskt understöd. Förslaget har avstyrkts av , och överbefälhavaren, medan uttrycker tveksamhet. föreslår att frågan utreds ytterligare, i samband med en genomgripande översyn av spionerilagstiftningen. Jag föreslår att nu avslår förslaget om att ta bort bestämmelserna om tagande av utländskt understöd. Utskottet bör överväga om någon sådan ändring kan göras, som tillgodoser de invändningar mot de nuvarande bestämmelserna som utvecklas i propositionen. Det är givetvis inte tillfredsställande om bestämmelsen kan tillämpas på svenskar som bedriver opinionsbildning till förmån för t. ex. utländska befrielserörelser. Så harju inte heller skett i praktiken. bör begära en sådan utredning av spionerilagstiftningen som föreslås av . Beträffande ändring av de nuvarande bestämmelserna (yrkandet under 2 i hemställan) förutsätts att utskottet utarbetar erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställer jag 1. avslår förslaget att ta bort bestämmelserna om tagande av utländskt understöd, 2. gör sådana ändringar av bestämmelserna, som föreslås i motionen, för att de inte skall kunna tillämpas på svenskar som stödjer opinionsbildning för utländska befrielserörelser, 3. hos regeringen hemställer om sådan utredning av spionerilagstiftningen som föreslagit i sitt remissyttrande.
mot · FZ022479 · 1976-04-22 00:00:00 — Motion 1975/76: 2479 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:180 om ändrade regler för beskattning av realisationsvinster, m. m. I regeringens proposition 1975/76:180 föreslås betydande skärpningar av skatten på vinst vid försäljning av aktier. Beträffande aktier som innehafts än vill regeringen att av realisationsvinsten skall beskattas och att nuvarande bestämmelser om avtrappningen av skatteplikten under tredje-femte året och beskattningen enligt schablon av försäljningspriset vid försäljning skall upphöra. Vad beträffar långtidsinnehavda aktier måste förslaget betecknas som icke acceptabelt. Detta gäller särskilt försäljningar av aktier i sådana fämans- och familjebolag, där i samma aktieägares hand bolagsförmögenheten upparbetats under en lång följd av år - kanske eller mera. hade här som ett litet, men ändå, korrektiv mot en alltför hård beskattning av ovanstående typ av aktier, dvs. aktier som icke är föremål för notering på börs eller liknande och som innehafts , föreslagit att som ingångsvärde skulle fä räknas värdet av aktierna per . I propositionen föreslår nu regeringen att endast två trededelar av detta värde skall få räknas som ingångsvärde, detta trots att förmögenhetsvärdet på denna typ av aktier ofta utgör blott en obetydlig del av aktiernas verkliga värde. Det är nämligen vanligt att sådana aktier åsätts ett värde vid förmögenhetsberäkningen som motsvarar det nominella. Så är t. ex. fallet då bolagets värde ligger i good-will. För långstidsinnehavda aktier i sådana bolag innebär därför förslaget en fyrdubbling av beskattningen mot vad som gäller. Det kan inte anses rimligt att beskattningen i så hög grad skall träffa just denna typ av aktieförsäljning. Detta är så mycket märkligare som arvs- och förmögenhetsbeskattningen i familjeföretag är under utredning och ännu icke har fått en tillfredsställande lösning. En direkt hänsyn måste i detta sammanhang tas till penningvärdets fall. Detta har i viss mån gjorts i fråga om aktier som innehafts , men så kan inte anses vara fallet då det är fråga om ett aktieinnehav eller mer. Den ifrågavarande penningvärdeeffekten avtar med andra ord med innehavstidens längd. För beskattning vid försäljning vid långa innehav måste därför gälla andra regler än då innehavstiden varit kortare. Vi föreslår därför beträffande icke börsnoterade aktier, som innehafts än , att av realisationsvinsten skall beskattas samt att som ingångsvärde för denna typ av aktier skall få räknas av det förmögenhetsvärde som rätteligen skulle ha deklarerats av fysisk person per . Mot bakgrund av vad som anförts hemställs att beslutar 1. att 35 § 3 mom. kommunalskattelagen ges följande lydelse: Realisationsvinst föregående åren. Avyttrar skattskyldig detta stycke. För icke börsnoterade aktier som innehafts är av vinsten skattepliktig. 2. att anvisningarna till 36 S 2.b andra stycket kommunalskattelagen ges följande lydelse: Som anskaffningskostnad vid avyttringstillfället. För aktier som icke noterats på börs skall som anskaffningsvärde räknas det förmögenhetsvärde som rätteligen skulle deklarerats av fysisk person per . () ()
mot · FZ022483 · 1976-04-22 00:00:00 — med anledning av propositionen 1975/76:182 om information, utbildning och forskning rörande medbestämmande i arbetslivet m. m. 1 propositionen 1975/76:182 föreslås omfattande insatser för information, utbildning och forskning rörande medbestämmande i arbetslivet. Dessa är viktiga och betydelsefulla och bör därför komma till stånd. 1 likhet med annan utbildnings- och forskningsverksamhet bör de dock finansieras över statsbudgeten i vanlig ordning. Jag yrkar därför avslag på den föreslagna höjningen av arbetarskyddsavgiften . Jag anser i likhet med departementschefen att stödet till information och utbildning bör gå till de fackliga organisationerna. Det bör dock poängteras att i de fall utbildningen skall ombesörjas via studieförbund bör dessa behandlas lika och ges samma möjligheter att stå arbetstagare och arbetsgivare till tjänst med utbildningskurser. I propositionen föreslås att bidraget till arbetsgivarorganisationerna skall utgå endast . Någon närmare motivering för denna särbehandling ges inte. Arbetsgivarorganisationerna bör jämställas i detta avseende med arbetstagarorganisationerna och således även kunna få del av bidragen till information och utbildning. För ytterligare motivering hänvisas till motionen 1975/76:2493 med anledning av propositionen 1975/76:105. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att avslår propositionen 1975/76:182 vad beträffar höjning av arbetarskyddsavgiften, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande reglerna för fördelningen av anslagen samt i övrigt vad i motionen anförts.