mot · FZ022064 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:2064 av m. fl. Avsikten med förslagen i den här motionen är att mildra de påfrestningar som den enskilde individen upplever i arbetslivet. Reformerna bör både ta sikte på att öka arbetstillfredsställelsen och underlätta förhållandet mellan arbetsliv och familjeliv. En viktig reform med det syftet är en arbetstidsförkortning med sikte på .smimmarsarbetsdag. är starkt medveten om att en snabb arbetstidsförkortning för alla inte är möjlig. vill emellertid verka för att den förkortning av arbetstider som efter hand blir möjlig tas ut i form av kortare arbetsdag i stället för färre arbetsdagar . Sextimmars arbetsdag bör därför sättas upp som långsiktigt mål för arbetstidsförkortningen framför fyradagarsvecka. Det kommer sannolikt att dröja länge innan detta mål kan förverkligas för alla. Just därför måste förvärvsarbetande småbarnsföräldrar med förtur få kortare arbetsdag. föreslår i annan motion att ett beslut om rätt till sextimmarsdag för småbarnsföräldrar fattas . Kortare arbetsdag ger mer tid över för familj och fritidsaktiviteter. Fler bör därför dessutom få chansen att arbeta på deltid. Flextid bör införas på alla arbetsplatser där det är möjligt och personalen så vill. Både när det gäller deltid och när det gäller flextid bör staten som arbetsgivare gå före med gott exempel. För att minska påfrestningarna i arbetet måste också arbetsmiljöerna förbättras, bl. a. bör alla kemiska ämnen betraktas som hälso- och miljöfarliga till dess det med timlig säkerhet kan konstateras att de kan användas utan fara. I motionen föreslås också att företagshälsovården görs obligatorisk. I motionen behandlas också arbetsdemokratin. Det långsiktiga målet för arbetsdemokratin skall vara att ge de anställda en med kapitalägarna likvärdig ställning. Ett viktigt steg kommer att tas i och med att § 32-principen ersätts med en lagstiftning som vidgar löntagarnas förhandlingsrätt. Men målet om likvärdig ställning förutsätter också en helt ny aktiebolagslag. Den enskilda människans vardag Arbetet skall ge den enskilde möjligheter att utveckla sig själv, ge trygghet och arbetsglädje. Den tekniska utvecklingen skall användas inte bara för att nå en effektivare produktion utan för att göra arbetsmiljöerna säkrare och arbetsuppgifterna mer stimulerande. Ett mänskligare arbetsliv ger också utrymme för människor att engagera sig i ideellt arbete och i ett personligt ansvar för andra människor. Arbetet skall inte behöva ta all kraft. Man skall orka bry sig om sina medmänniskor, ge sina barn en god start i livet, föra in äldre och undanskuffade i gemenskapen, engagera sig för sin uppfattning om ett bättre samhälle. För att bli mänskligare måste arbetslivet anpassas bättre efter de förändringar som ägt rum i samhället. Det är dåligt anpassat till det faktum att kvinnor förvärvsarbetar i större utsträckning. Och ingen egentlig anpassning har skett till dem som vill varva studier med arbete eller som vill trappa ner sin yrkesverksamhet fram mot pensionsåldern. Här måste stora förändringar till för att anpassa arbetslivet bättre till individens olika krav. Det är viktigt att olika beslut som rör villkoren förden enskilde i arbetslivet ses tillsammans. När vi arbetar för att alla som vili ha ett förvärvsarbete utanför hemmet skall få chans till det, måste vi arbeta för utvidgad och bättre barntillsyn. När vi argumenterar för att de anställda skall få mer att säga till om på sin egen arbetsplats, måste vi ge möjligheter till vidareutbildning och diskussion med arbetskamrater på arbetstid. När vi förutsätter att produktionsutbytet skall stiga för att ge underlag för högre välfärd, måste vi öka ansträngningarna för att skydda den enskilde arbetstagarens fysiska och psykiska hälsa osv. Det är alltså viktigt att hålla den enskilda människan och hennes familjesituation i minnet när man beslutar om reformernas utformning och prioritering Vi sammanför därför i den här motionen olika förslag till reformer inom arbetslivets område som vi menar ökar den enskilda människans arbetstillfredsställelse och underlättar samspelet mellan människans olika roller inom samhälle och familj och arbete. Andelen kvinnor som förvärvsarbetar har stigit snabbt . Målet för arbetsmarknadspolitiken måste självfallet vara att alla som vill ha ett arbete utanför hemmet skall ges chansen till det - män som kvinnor. Denna målsättning förutsätter att en rad s. k. förvärvshinder undanröjs. har i sitt offentliggjorda betänkande klart påvisat att stora insatser främst inom barnomsorgen är nödvändiga om alla som vill förvärvsarbeta också skall kunna ges den chansen. Bristfällig utbildning, dåliga kommunikationer och otillräcklig hjälp med tillsyn av anförvanter som behöver vård lägger hinder i vägen. Stora insatser från det allmännas sida kommer att bli nödvändiga för att undanröja dessa brister. För att underlätta för fler att förvärvsarbeta måste arbetstiderna så långt möjligt anpassas efter den enskildes önskemål. Särskilt angeläget är det att underlätta för förvärvsarbetande föräldrar att klara både rollen som yrkesarbetande och förälder. Men även i övrigt tror vi att arbetstillfredsställelsen skulle öka och påfrestningarna bli mindre, om arbetsdagen successivt kunde kortas för alla och fler kunde anpassa sina arbetstider efter individuella behov. Alltmer rationell användning av våra produktionsresurser har gett oss möjlighet att successivt få både högre löner och kortare arbetstid. har veckoarbetstiden sjunkit med . Det är viktigt att komma ihåg att även om den egentliga arbetstiden förkortats, så har resorna till och från arbetsplatsen för många människor blivit allt längre. Det sammanhänger med att fler människor bor och arbetar i stora tätorter och att många som bor kvar på landsbygden och i mindre orter pendlar långa sträckor mellan bostad och arbetsplats. Vad man kan kalla bruttoarbetstiden har därför ökat för många. Vi vill därför klart uttala oss för att den arbetstidsförkortning som kan förverkligas tas ut i form av kortare arbetsdag i stället för färre arbetsdagar . Vi ser som ett av de viktigaste argumenten för kortare arbetsdag - jämfört med alternativet om fyradagarsvecka - att förvärvsarbetande får mera tid över för den dagliga tillsynen av hemmet och samvaron med vänner och anhöriga. Även tiden för aktivt deltagande i ideellt arbete av olika slag ökar. Ingen skall behöva välja mellan barn och yrkesarbete därför att arbetslivets krav är så höga att de inte går att förena med ett aktivt föräldraskap. Ordnad barntillsyn är en förutsättning för att båda föräldrarna (eller ensamföräldern) skall kunna förvärvsarbeta. För föräldrar med riktigt små barn räcker det inte. De måste också ha möjlighet att korta sin arbetsdag så att barnens vistelse i daghem eller familjedaghem inte blir för lång och så att samvaron med föräldrarna bara blir . En förkortad arbetsdag för småbarnsföräldrar är därför en mycket angelägen reform. I motionen 1975/76:472 om familjepolitiken behandlar vi mera utförligt skälen härför. Som vi redan framhållit kommer sannolikt en förkortning av arbetsdagen för alla att dröja. Just därför är det viktigt att småbarnsföräldrarna ges förtur. Rätten till förkortad arbetsdag måste förenas med ett ekonomiskt stöd som gör det möjligt för föräldrarna att utnyttja den. Rätt till förkortad arbetsdag för småbarnsföräldrar gör det inte mindre viktigt att öka tillgången på deltidsarbeten. Det är ett annat sätt att anpassa arbetslivet efter individuella önskemål. De som arbetar deltid måste också omfattas av den svenska lagstiftningen och den trygghet den ger. Villkoren för deltidsarbeten måste i dessa avseenden förbättras. Möjligheten att arbeta deltid bör så långt möjligt stå öppen för alla förvärvsarbetande. Statliga arbetsgivare bör här vara mönsterbildande. Även den dagliga arbetstiden borde kunna anpassas bättre efter de anställdas individuella behov utan att oacceptabla störningar i arbetsprocesserna uppkommer. Flexibel arbetstid har numera prövats med stor framgång på olika arbetsplatser. Systemet innebär att arbetstiden indelas i en fast del då alla är närvarande på arbetsplatsen och en rörlig del i början och slutet av dagen. Inom ramen för detta system har var och en rätt att variera längden på sin egen arbetsdag. Undersökningar och erfarenheter tyder på att systemet med flexibel arbetstid är mycket uppskattat. Försök med flextid i statlig förvaltning har visat sig få stor resonans bland de anställda och har också fått stöd från fackligt håll. Enligt ett slutet avtal skall statliga myndigheter börja med flextid. Detta bör bli ett mönster för resten av arbetslivet. Det är angeläget att få till stånd försöksverksamhet med flextid för alla kategorier inom produktionen. Det är ett krav som också framförs av sysselsättningsutredningen. Utredningen angående översyn av semesterlagstiftningen har föreslagit att semestern bör bli för alla. Utredningen har också föreslagit att den som vill kan få spara en femte semestervecka för att få en sammanhängande ledighet . Det är en välkommen reform. På bör emellertid möjligheten till längre sammanhängande ledighet öppnas, bl. a. för att kunna varva studier med yrkesarbete. Det kan då finnas behov av ett betydligt längre uppehåll i förvärvsarbetet än . Det vore därför önskvärt om rätten att spara en femte semestervecka utsträcktes längre än . Lika väl som det kan vara ett intresse för många att jobba efter kan det finnas ett intresse av ledighet mitt i livet. Vi har redan fått en lagstiftning som ger rätt till ledighet i samband med studier. Det kan emellertid finnas helt andra förhållanden som gör en långledighet - en sabbatsperiod - till ett angeläget önskemål. Många människor kan efter en lång yrkesverksam period med i huvudsak samma inriktning önska sig en radikal förändring i livssituationen. Man kan t. ex. önska en långsemester för att resa utomlands. Man kan vilja ägna sig åt en sjuk anförvant. Man kan vilja praktisera en helt ny verksamhet eller att bygga sig ett hus. Vi anser att man bör bygga in möjligheter till sådana långledigheter i socialförsäkringssystemet. Varje människa bör anses ha en livsarbetstid, vars förläggning i tiden emellertid delvis skall kunna bestämmas av den enskilde. Sålunda skall det vara möjligt att avstå från arbete och i stället arbeta till en något högre pensionsålder än den vanliga. Kostnaden behöver ej bli större därför att den arbetsfria tiden blir annorlunda fördelad under levnaden. Detta är en fråga som förutsätter en ramlagstiftning, dvs. en övergripande lösning som kan kompletteras med och i vissa delar ersättas av avtal mellan arbetsmarknadsorganisationerna. Utredningen om översyn av socialförsäkringssystemet bör ges i uppdrag att utarbeta sådana förslag. Ännu ett sätt att variera sin arbetstid efter individuella önskemål är möjligheten att inom ett visst intervall fritt få välja man vill gå i pension. Tanken på att alla skulle önska avsluta sin yrkesverksamhet vid samma ålder oavsett hälsa och typ av arbete är egendomlig. Var och en måste i större utsträckning kunna välja vid vilken ålder man önskar gå i pension eller trappa ner yrkesverksamheten. Dessa tankegångar har utvecklat och framfört i riksdagsmotioner under åtskilliga år. Det är därför mycket tillfredsställande att förslaget om rörlig pensionsålder nu antagits och trätt i kraft. Arbetet måste nu koncentreras på att möjliggöra för varje individ att efter förhandling med arbetsgivaren avgöra i vilken takt han/hon vill lämna förvärvsarbetet. I motion 1975/76:739 för vi bl. a. fram kravet på redovisning av vad staten som arbetsgivare gör för att ge möjlighet till deltidsarbete med deltidspensioner inom den statliga förvaltningen. Arbetsmiljön spelar självfallet en central roll för den enskilda människans trygghet på arbetsplatsen. Otillfredsställande arbetsmiljö ökar påfrestningarna och minskar därmed möjligheterna att fylla rollen som familjemedlem och aktiv medborgare i samhället i övrigt. den fysiska och psykiska hälsan måste därför ständigt uppmärksammas och avlägsnas. Hälso- och miljöfarliga ämnen har statmakternas insatser för att motverka skador och sjukdomar till följd av förhållandena i arbetslivet ökat i omfattning. och skyddsombud har fått vidgade befogenheter och myndigheterna något förbättrade resurser. Genom lagen om hälso- och miljöfarliga varor har möjligheterna till ingripanden formellt förbättrats. har i medverkat i dessa reformer och härutöver föreslagit ytterligare åtgärder såsom ökade resurser för kontroll av kemiska ämnen, förbättrad tillsyn av arbetsplatser m. m., liksom åtgärder i syfte att öka de anställdas bestämmanderätt när det gäller arbetsmiljöfrågor i vid mening. De reformer som genomförts är dock förhållandevis marginella om man ser till de behov som föreligger. offentliggjorda betänkande bör dock kunna leda till värdefulla förbättringar. Mycket talar för att de arbetsmiljötragedier som inträffat i och utomlands inte är enstaka händelser utan delar av ett helt händelseförlopp, som i grunden sammanhänger med en okontrollerad expansion på det kemisk-tekniska området. Tiotusentals kemiska ämnen utnyttjas redan i produktionen och tillkommer hundratals nya. Först sedan allvarliga skador kunnat bevisas har de mer drastiska ingreppen kommit. Den filosofi som i stort sett varit rådande har utgått från att så länge som det inte gått att visa att ett visst ämne har klart skadliga verkningar under vissa förutsättningar så länge har det accepterats och försvarats. Denna filosofi måste avvisas. Det är inte längre möjligt att utgå från att kemiska ämnen kan accepteras, såvida man inte kan visa att de uppenbarligen leder till skador. Vi måste i stället betrakta alla kemiska ämnen som potentiella hälsorisker och utgå från att de har skadeverkningar. Ett sådant synsätt leder fram till krav på omfattande omprövning av ämnen som redan används och till stor återhållsamhet när det gäller att tillåta nya substanser. Den innebär också att man måste ta mycket mera allvarligt på varningar från forskare om rena misstankar och på de anställdas egna bedömningar av effekterna av kemikalier som de arbetar med. Man kan om man så vill kalla detta omvänd bevisbörda. De politiska medlen att styra den ekonomiska och tekniska utvecklingen finns. Staten har att sätta upp ramar, inom vilka företagen får verka. Dessa ramar kan bl. a. bestå av regler om att människor inte tår utsättas för hälsorisker i sitt arbete. Om en sådan bestämmelse slår ojämnt på olika typer av produktion, är det uppenbarligen ett tecken på att produktionen är felplanerad från början. Hur den då skall förändras är en sak som måste avgöras under trycket av opinionen från dem som inte vill ha sin hälsa förstörd men också från dem som vill leva på sitt arbete. Skall man fl dessa krav att mötas, måste de anställda och deras organisationer själva få vara med och framlägga sina synpunkter. Genom lagen om hälso-och miljöfarliga varor finns numera en god formell möjlighet att skydda människor från gifter, även på arbetsplatserna. Men som vi ovan påpekat återstår ännu mycket att göra innan detta skydd är fullgott. Forskningen på områden kan effektiviseras. Det brister här inte minst i samordning. Resultat från olika vetenskapsgrenar har inte sammanförts så som önskvärt vore. Det är svårt för såväl övervakande myndigheter som företag att hålla sig informerade om de senaste vetenskapliga rönen inom området. Det saknas i stor utsträckning tillräckliga forskningsoch laboratorieresurser för att kontrollera ämnen och produkter. Kraven på ofarlighet bör kunna formuleras så att de påverkar företagen till att i sitt eget intresse avstå från sådan produktion som medför personalfaror. Den tekniska utvecklingen måste stimuleras till att inbegripa kraven på ofarlighet i alla innovationer. Samhället måste avväga sanktionerna mot de giftiga ämnena på sådant sätt att det inte lönar sig att använda dem. Vi måste med all kraft satsa på mindre farliga metoder och ämnen som kan ersätta de farliga. röjning inom skogsbruket kan t. ex. ersätta giftbesprutning. Utveckling av resistensbiologin och biologiska kontrollmetoder inom jordbruket gör att giftspridningen på våra åkrar kan bringas ned. Vi kan avstå från överdriven användning av konstgödning i våra skogar och på våra åkrar. Vi kan göra våra livsmedel mer fria från tillsatser och färgämnen, vilkas värde ofta är lika med noll. Alla anställda bör ha rätt att regelbundet få sin hälsa kontrollerad. Det är viktigt att företagshälsovården har en sådan omfattning och kvalitet att yrkesskador av olika slag upptäcks . Det ökar tryggheten förden enskilde arbetstagaren. Företagshälsovården bör emellertid ha en vidare funktion än diagnostisering och behandling av patienter. 1 samverkan med bl. a. skyddsombudet bör företagshälsovårdens personal framlägga förslag till förbättringar av arbetsmiljön och finnas med t. ex. vid planering och inredning av arbetslokaler. Huvuduppgiften för företagshälsovården bör alltså vara förebyggande arbete i vid mening. För att i alla lägen uppfattas som opartisk instans bör företagshälsovården därför vara en angelägenhet för ett partsammansatt organ. Sedan LO och SAF träffade överenskommelse om företagshälsovården har utvecklingen gått snabbt. I de större företagen finns nu som regel företagshälsovård. De små och medelstora företagen har haft svårare att organisera sin företagshälsovård. Samgående har dock skett i företagshäl sovårdscentraler, som etablerats i en rad orter. saknas dock på många håll företagshälsovård, i synnerhet med inriktning på förebyggande verksamhet, inte minst inom den offentliga sektorn. Tiden bör nu vara mogen för införandet av företagshälsovård som en rättighet för alla anställda. a. den ökade läkarutbildningen bör snart ge resurser härför. Enligt uppgift har emellertid inte arbetsmiljöutredningen i sitt offentliggjorda betänkande presenterat något förslag om företagshälsovårdens organisation och reglering. Det är djupt olyckligt. I stället föreslår man att en ny särskild utredning tillsätts med uppgift att klara ut en rad frågor, bl. a. samordningen med den öppna sjukvården. Från LO:s sida ser man företagshälsovården som del av arbetarskyddet och anser att företagshälsovården därför borde regleras inom arbetsmiljölagstiftningen. Vi delar den uppfattningen och föreslår därför att begär att regeringens proposition med anledning av arbetsmiljöutredningens betänkande jämväl omfattar principen om obligatorisk företagshälsovård. De större företagen kan förutsättas organisera sin egen företagshälsovård. Mindre och medelstora företag kan bygga upp företagshälsovårdscentraler, som kan organiseras orts- eller branschvis. Flär bör man även eftersträva en samordning med kommunernas och statens företagshälsovård. För att de anställda i mindre företag inte skall komma i ett sämre läge än personalen i de större företagen måste inrättandet av företagshälsovårdscentraler aktivt stödjas,exempelvis genom insatserav landsting och kommuner. Åtgärder i syfte att förbättra arbetsmiljön måste också omfatta dem som arbetar på t. ex. kontor, institutioner och vårdinrättningar. Utöver miljöaspekter som rör ljusförhållande, värme, buller, luft osv. måste också de psykiska påfrestningarna observeras. Ohälsa på grund av en otillfredsställande psykisk miljö synes bli allt vanligare. Orsakerna kan vara många. För stor arbetsbelastning och en känsla av att inte räcka till hör säkert till de vanligare. Osäkerhet beträffande ansvarsområde och dålig kontakt med arbetsledning och arbetskamrater kan vara andra anledningar. Små möjligheter att påverka sin egen arbetssituation är tyvärr ett alltför vanligt förhållande. En del av dessa brister kan minskas genom bättre arbetsdemokrati och bättre utbildningsmöjligheter. Reformer som rör arbetsrätten och rätten till ledighet för studier är här viktiga inslag. Det är emellertid viktigt att de många svårlångade orsaker som ligger bakom ohälsa till följd av en psykiskt påfrestande arbetsmiljö blir individuellt behandlade. En vidgning av företagshälsovården med en socialpsykologisk del är därför angelägen, framhåller TCO i . Arbetsuppgifterna i denna del bör främst vara inriktade på arbetsmiljön och omfatta synpunkter på arbets utformning och arbetsorganisation, rådgivning och nyanläggning resp. förändring av arbetsrutiner, arbetsprocesser och lokaler, kartläggning av psykosociala arbetsmiljörisker samt i kommande fall komplettering av socialmedicinska bedömningar, menar TCO. MEDBESTÄMMANDE FÖR DE ANSTÄLLDA För att arbetsmiljöbristerna skall kunna bekämpas krävs enligt vår mening att de anställda får ett faktiskt inflytande på alla nivåer inom företagen genom en kombination av en rad reformer. Denna strävan bör vara vägledande även för övriga beslut i företaget. Det långsiktiga målet bör enligt mening vara att ge de anställda en med kapitalägarna likvärdig ställning. Motsvarande förstärkning av de anställdas medbestämmanderätt bör eftersträvas inom den offentliga sektorn under iakttagande av att den representativa demokratin inte urholkas. Det arbetsdemokratiska arbetet befinner sig fortfarande i ett inledningsskede. Viktiga resultat har nåtts, men ännu återstår lång väg innan den likvärdiga ställning vi uttalar oss för som mål ligger inom räckhåll. Reformarbetet måste därför drivas vidare efter i huvudsak två linjer: dels måste den enskilde arbetstagarens möjlighet att påverka beslut som rör hans egen arbetssituation öka, dels måste representationen för de anställda i de beslutande organen inom företag och förvaltning förstärkas. Det förra innebär att föråldrade former för arbetsgivarnas rätt att leda och fördela arbetet bör avskaffas. Den aviserade propositionen om arbetsrätten förutsätts ha denna innebörd. grundsyn i arbetsrättsfrågorna framgår av följande avsnitt ur vårt partiprogram: Mål för arbetsdemokratin är att de anställda har insyn, inflytande och medbestämmande på alla nivåer i företag och förvaltning varmed också följer ett ökat ansvarstagande. Inflytande och medbestämmande skall bl. a. gälla företagens verksamhet och program. Frågor om arbetslivets villkor måste handläggas gemensamt av löntagar- och arbetsgivarparterna. Frågor om arbetsmiljö skall vara förhandlingsbara. Därför måste löntagarnas ställning vid lokala förhandlingar stärkas genom ändringar i gällande lagstiftning. Ingen part bör ha företräde vid tolkningen av gällande avtal. Arbetsdomstolens möjligheter att snabbt behandla tolkningstvister bör stärkas. Grunderna för fredsplikten bör i princip inte rubbas. Föråldrade former för arbetsgivarnas rätt att leda arbetet avskaffas. Denna grundsyn kommer självfallet att bli bestämmande för ställningstagande till propositionen om arbetsrätten. Vi kommer vid det tillfället att närmare utveckla de förändringar vi menar att principen om likvärdig ställning mellan anställda och arbetsgivare måste fl i arbetslivet. Med hänvisning till ovanstående hemställes1 1. att uttalar att en kommande arbetsmiljölag ges en sådan utformning att de anställda blir jämställda med arbetsgivaren i vad avser det reella inflytandet över arbetsmiljön i vid mening, 2. att begär att regeringen förelägger förslag om principbeslut rörande obligatorisk företagshälsovård. /ENKEL (fp) () () '(Se även motionerna 1975/76:2065-2067)