mot · FZ022193 · 1976-02-16 00:00:00 — av fröken m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:89 om lärarutbildningens dimensionering och lokalisering m. m. I takt med att behovet av behöriga lärare börjat fyllas har vissa svårigheter på arbetsmarknaden kunnat noteras för nyutexaminerade lärare. En kraftig minskning av antalet nybörjarplatser i lärarutbildningen har därför varit nödvändig. /70 har antalet intagningsplatser i klasslärarutbildningen skurits ned från 3 816 till 756 och i ämneslärarutbildningen från 2 300 till 1 150. Av särskild betydelse i sammanhanget är den sänkning av intagningskapaciteten som beslöt . Den innebar en halvering av antalet intagningsplatser i mellanstadielärarutbildningen och en än mer drastisk nedskärning av intagningen till lågstadielärarutbildningen. Det var dock med största tveksamhet som utbildningsutskott tillstyrkte en så kraftig reduktion. En tungt vägande synpunkt från utskottet var därvid att man med så stora nedskärningar av antalet nybörjarplatser att tillträdet till vissa lärarutbildningar nästan helt begränsas vissa år skapar en avsevärd orättvisa mellan olika studerandegenerationer. Ett stort antal ungdomar med fallenhet och intresse för läraryrket ställs utan varje möjlighet att utbilda sig för det, bara för att de råkar vara födda . Kraftiga svängningar i dimensioneringen av lärarutbildningen måste därför undvikas. Det bör vara en av utgångspunkterna för beslut om intagningskapaciteten i lärarutbildningen. 1 propositionen förordas en i förhållande till innevarande år i stort sett oförändrad intagning till klasslärarutbildningen samt en viss nedskärning för ämneslärarutbildningens del. föreslås en kraftig ökning av förskollärar- och fritidspedagogutbildningarna. Enligt propositionen skall vidare klasslärarutbildningen i , , , och samt ämneslärarutbildningen i , och avvecklas. Vi tillstyrker den föreslagna utökningen av förskollärar- och fritidspedagogutbildningarna. Det är en förutsättning för utbyggnaden av barntillsynen. Däremot talar starka skäl mot att nu fatta beslut om den framtida lokaliseringen av klass- och ämneslärarutbildningen. Tillräckligt underlag för ett sådant beslut finns enligt vår mening inte . Det råder fortfarande osäkerhet om det framtida behovet av framför allt klasslärare. På denna punkt bygger propositionen på de - i vissa avseenden skiljaktiga - prognoser som () respektive () lade fram . Men från flera håll har relevansen hos dessa prognoser för dagens läge ifrågasatts, bl. a. av utbild ningsutskottet vid dess behandling av lärarutbildningsfrågorna (UbU 1975:10). De tar t. ex. - av naturliga skäl - inte någon hänsyn till de reformer rörande arbetslivet, familjepolitiken och pensionsåldern som genomförts eller som kan komma att beslutas . Det kan möjligen bli så att dessa reformer inte alls kommer att påverka det framtida lärarbehovet. Denna uppfattning hävdas i propositionen. Men det finns mycket som tyder på att motsatsen lika väl kan bli fallet. En annan osäker faktor är den s. k. lärarbenägenheten, dvs. hur stor del av de examinerade lärarna som söker sig till skolväsendet. 1 prognoser har SÖ och SCB mycket delade meningar i denna fråga. Osäkerheten om vart de nyutexaminerade lärarna tar vägen tycks dessutom vara särskilt stor . Det stora läraröverskott som man från vissa håll förutsåg så sent som är enligt tillgängliga uppgifter fortfarande i det närmaste obefintligt. En orsak till det kan vara att antalet deltidstjänster ökat. Men om så är fallet och om det i så fall rör sig om icke önskad deltidstjänstgöring finns det inga säkra uppgifter om. En tredje oklar punkt i vad gäller prognoserna är hur kommande reformer på skolans område kan komma att påverka lärarbehovet. Konsekvenserna av förändringar i skolans inre arbete är svåra att överblicka. Ett vidare ansvarsområde för skolan kan dock komma att kräva fler lärare. Starka skäl talar också för mindre undervisningsgrupper, vilket skulle få samma effekt. Till dessa speciella faktorer kommer den allmänna osäkerhet som präglar prognoser. Man kan, som utbildningsutskottet framhöll , inte tolka en prognos som en uppgift om det exakta behovet. Den kan endast klarlägga riktningen i eventuella förändringar och - i bästa fall - deras ungefärliga storlek. Utbildningskapaciteten kan inte heller bestämmas enbart utifrån arbetsmarknadsprognoser. Hänsyn måste tas också till andra faktorer, t. ex. efterfrågan på olika typer av utbildning. Den stora osäkerheten om det framtida lärarbehovet gör att man enligt vår mening inte nu bör fatta beslut om den långsiktiga dimensioneringen av lärarutbildningen. Innan det kan ske måste ett bättre och säkrare underlag tas fram. Det är en uppgift framför allt för SÖ, som bör tilldelas särskilda resurser för det. Ett yrkande om det har lagts fram för årets av (motion 1975/76:1509). Så länge det framtida utbildningsbehovet på lärarområdet inte kan överblickas bör inte heller fatta beslut om ändrad lokalisering av klassoch ämneslärarutbildningen. Vi motsätter oss därför regeringens förslag att lägga ner klasslärarutbildningen i , , , och samt ämneslärarutbildningen i . Mot detta förslag talar också den nuvarande oklarheten om den framtida lärarutbildningen. Denna fråga utreds av Iärarutbildningsutredning (LUT). Starka skäl talar för att man bör eftersträva ett nära samspel mellan olika typer av lärarutbildning. har också prövats på en del håll. Ett skäl för ett ökat samarbete är att verksamheten i skolan i större utsträckning än bör bedrivas över skoloch stadiegränser. a. finns det goda skäl för nära samverkan eller integration av förskola och lågstadium. Det förutsätter motsvarande samverkan i utbildningen av lärare. En nedläggning av klasslärarutbildningen på de föreslagna orterna skulle omöjliggöra detta. Mot indragningen av klass- och ämneslärarutbildningen talar också att de orter som berörs av den utpekades av som utbyggnadsorter för högskoleutbildning. I flera fall var förekomsten av lärarhögskola en bidragande orsak till att flera av de aktuella orterna valdes framför andra tänkbara orter. Lärarhögskolorna har fasta resurser inom många olika ämnesområden och dessa resurser ansågs kunna utnyttjas även för annan högskoleutbildning än lärarutbildning. Inom de lokala organisationskommittéerna pågår det förberedande planeringsarbetet. Det är enligt vår mening felaktigt att, innan kommittéerna fullföljt detta arbete och bl. a. tagit ställning till vilken roll den basorganisation som lärarhögskolorna utgör skall spela i högskoleutbildningen, fatta ett beslut om nedläggning av klasslärarutbildningen på berörda orter. Till de punkter där ytterligare underlag behövs, innan ett långsiktigt ställningstagande kan ske, hör också hur den föreslagna nedläggningen av klasslärarutbildningen påverkar lärarförsörjningen i berörda regioner. 1 sitt yttrande över den rapport som ligger till grund för propositionen uttalade () farhågor på denna punkt. AMS hävdade bl. de pedagogiska och ekonomiska vinster, som kan göras vid en koncentration av högskoleutbildningen måste vägas mot de svårigheter som kan komma att uppstå för län utan lärarutbildning, när det gäller att rekrytera lärare. Erfarenhetsmässigt förhåller det sig också så, att ungdomar inför ett utbildningsval föredrar en utbildning som finns på hemorten eller i dess närhet. Den föreslagna koncentrationen av lärarutbildningen innebär sålunda en reell begränsning av ungdomarnas valmöjligheter inom vissa områden och kan menligt inverka på urvalsmöjligheterna till lämpliga lärare. Mot bakgrund av de förhållanden som berörts ovan anser vi att årets inte bör fatta beslut om långtgående förändringar i lärarutbildningen. Det skulle binda handlingsfriheten i ett läge då osäkerheten är betydande, bl. a. i fråga om det framtida lärarbehovet och den framtida utbildningsorganisationen. bör därför avvisa förslaget om nedläggning av klass- och ämneslärarutbildningen på vissa orter. I stället bör verksamheten försiggå vid samtliga lärarhögskolor i ungefär samma omfattning som tills ett ordentligt underlag föreligger för långsiktiga ställningstaganden. Den totala antagningen till klasslärarutbildningen bör vara i stort sett densamma som . Det innebär att antalet utbildningsplatser på lägsta dielärarlinjen bör uppgå till 216 och på mellanstadielärarlinjen till 552. Vi har därvid tagit hänsyn till den föreslagna utökningen av den särskilda utbildningen av klasslärare med finska som modersmål. Platserna bör fördelas mellan lärarhögskolorna på samma sätt som med undantag för att antagning bör ske även till klasslärarlinjen vid i . I den mån det under utskottsbehandlingen framkommer uppgifter som motiverar ett större antal utbildningsplatser än vad vi föreslagit är vi beredda att medverka till en utökning. De tillkommande platserna bör i så fall i första hand fördelas mellan de lärarhögskolor för vilka ovanstående tabell innebär ett mindre antal utbildningsplatser än vad som föreslås i propositionen. För ämneslärarutbildningens del bör utbildningskapaciteten ligga på den i propositionen föreslagna nivån. Det innebär en viss nedskärning i förhållande till innevarande år. Fördelningen av platserna bör göras så att intagning sker till ämneslärarlinjen även vid lärarhögskolorna i , och . Den av oss förordade dimensioneringen och fördelningen av klasslärarutbildningen är knappast tillräcklig för att man skall kunna behålla tjänsteorganisationen intakt på de mindre lärarhögskolorna. Det är därför nöd vändigt att dryga ut tjänsteunderlaget på dessa skolor. Det kan ske på olika sätt. Man kan t. ex. ändra på gruppindelningen inom lärarutbildningen, dvs. sänka nuvarande delningstal. Därigenom får man på ett givet antal lärarkandidater flera grupper och därmed större organisation och större tjänsteunderlag än vid oförändrade delningstal. Man kan också tilldela lärarhögskolorna . Vidare kan man till de mindre lärarhögskolorna förlägga kurser för fortbildning av klasslärare. Man kan också öka möjligheterna för klasslärarutbildare att inräkna underlag från förskole- och fritidspedagogutbildningen om man sänker grupptalen för dessa utbildningar från nuvarande 30 till 24. Det är starkt motiverat från déssa utbildningars synpunkter och har länge krävts av den berörda personalen. Vid sin behandling av propositionen bör utbildningsutskottet undersöka de närmare effekterna av olika förstärkningsåtgärder och föreslå åtgärder med utgångspunkt från det. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att beslutar 1. att intagning till klasslärarutbildning för tiden fr. o. m. /77 skall ske vid lärarhögskolorna i , , , , , , , , , , , , , och i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att intagning till ämneslärarutbildningens praktisk-pedagogiska del för tiden fr. o. m. /77 skall ske vid lärarhögskolorna i , , , , , , , och i enlighet med vad som anförts i motionen.