mot · FZ02854 · 1976-01-23 00:00:00 — 1975/76: 854 av m. fl. om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen Gällande bestämmelser rörande facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen är enligt motionen icke tillfredsställande. Begränsningen av ersättning för facklig förtroendemans arbete utanför den ordinarie arbetstiden till lägen där detta arbete orsakats av arbetsgivaren bör icke ifrågakomma. Vidare förordas att även politisk verksamhet skall omfattas av förtroendemannalagen. Det bör tillkomma fackföreningen att avgöra om den tid som åtgår för fullgörandet av förtroendeuppdraget. Ändring i skadeståndsfrågan förordas likaledes böra komma till stånd. Lagen om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen innebär att de förtroendevalda mot full lön på arbetstid får fullgöra fackliga uppdrag. Detta måste betraktas som en framgång. En svaghet med lagen är den begränsning som åläggs de förtroendevalda. De fackliga uppgifterna har begränsats till att i stort gälla bara de frågor som fackföreningen och arbetsköparen direkt berörs av. På detta sätt urskiljs frågor i den fackliga verksamheten som kan betecknas som politiska. Alla viktiga fackliga frågor är ju politiska. En naturlig del i den fackliga verksamheten är sambandet mellan politiska och fackliga frågor. Hur skall arbetarklassen på ett effektivt sätt kunna flytta fram sina positioner, om man begränsar den fackliga verksamheten och inte tillåter fackföreningarna att på den politiska vägen tillvarata fackliga frågor? Fackföreningarnas engagemang i politiska frågor kan sträcka sig från långtgående riksdagsbeslut till lokala ärenden. Ute på arbetsplatserna växer allt starkare kraven på att arbetarna skall ha rätt till fackliga möten och politisk verksamhet på arbetsplatsen. Att inte tillåta de fackligt förtroendevalda att på betald arbetstid få tillvarata sina medlemmars totala intressen är felaktigt. Fackföreningarnas motpart arbetsköparna har obegränsade möjligheter att under arbetstid agera politiskt, och detta i de allra flesta fall mot de arbetandes intressen. I förtroendemannalagen slås fast att förtroendevalda eller deras organisationer kan bli skadeståndsskyldiga om de felaktigt tillämpat lagen. Eftersom politisk verksamhet ligger utanför lagen, finns risken att fackförening eller förtroendevald kan ådömas skadestånd vid aktivitet som kan åsättas beteckningen politisk. Förtroendemannalagen bör därför ut 1975/76: 854 vidgas till att gälla även den politiska verksamhet som fackföreningen bedriver. En annan tvetydighet i lagen är hur tidsåtgången för en facklig förtroendeman skall bedömas. Vid tvist har fackföreningen tolkningsföreträde intill dess arbetsdomstolen har gett sitt utslag. Skall förtroendemannalagen bli ett verkligt stöd i den fackliga kampen, borde fackföreningen helt avgöra vilken tidsåtgång som är erforderlig för uppdragens fullgörande. I dom 1975 nr 7 i arbetsdomstolen förklarades med fyra röster mot tre att facklig förtroendeman inte kunde få ersättning av arbetsköparen när uppdraget inte ägde rum på tid då han eljest skulle ha utfört arbete åt arbetsköparen. I propositionen 1975: 89 föreslogs därefter att ersättning skulle tillerkännas förtroendeman om det fackliga arbetet inträffade utanför den ordinarie arbetstiden, om detta arbete orsakats av arbetsgivaren. Detta förslag, som sedan godkände, är otillräckligt. En facklig förtroendeman kan av olika orsaker behöva utföra fackliga uppdrag utöver sin ordinarie arbetstid utan att detta är beroende av arbetsköparen t. ex. om vissa av en fackförenings medlemmar arbetar vid ett annat skift än förtroendemannen. Ersättning bör därför utgå utanför ordinarie arbetstid oavsett om arbetsköparen är direkt orsak eller inte. Skadestånd kan i vissa fall ådömas den fackliga organisationen eller fackligt förtroendevald när lagen felaktigt tillämpats. Lagens tillämpning skall prövas vid den för arbetarna så beryktade arbetsdomstolen. Erfarenheterna av AD är negativa. Eftersom lagen skall stärka förtroendemannens ställning på arbetsplatsen och därmed förbättra förutsättningarna för arbetarklassens kamp för bättre arbets- och levnadsvillkor, bör över huvud taget inget skadestånd kunna ådömas facklig organisation eller förtroendevald. Med hänvisning till det anförda föreslås att hemställer hos regeringen om förslag till ändring av förtroendemannalagen, innebärande 1. att lagen även skall omfatta politisk verksamhet, 2. att endast fackförening har att avgöra vilken tid som behöver åtgå för att fullgöra förtroendeuppdraget, 3. att ersättning till facklig förtroendeman för fackligt arbete utom arbetstid skall utgå oavsett om detta beror på arbetsköparen eller ej, 1975/76: 854 4. att inget skadestånd kan ådömas facklig förtroendeman. (vpk) i (vpk) i (vpk) i (vpk) (vpk)