ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ021055 · 1976-01-23 00:00:00 — av m. fl. om skärpta bestämmelser rörande pornografisk föreställning En förutsättning för att ett samhälle skall fungera väl är att de enskilda människorna känner ansvar och respekt för varandra. Utan en sann medmänsklighet, byggd på etiska värderingar, uppstår svåra störningar i relationerna mellan människor. Detta gäller inte minst förhållandena mellan könen. Det måste vara samhällets uppgift att på olika sätt skapa respekt för människovärdet. har etablerats en snabbt växande kommersiell verksamhet som benämnes offentliga pornografiska föreställningar eller, som de kallas i dagligt tal, sexklubbar. Dessa vänder sig till allmänheten och annonseras i viss dagspress. Föreställningarna består av uppträdanden av olika slag såsom striptease, samlag och andra former av könsumgänge samt visning av pornografisk film. Verksamheten sanktioneras av samhället enligt nu gällande lagstiftning. Motiveringen är att vi fått en ny öppenhet på sexuallivets område och att samhället numera i avsevärt ökad utsträckning tolererar framställningar och uttryckssätt som tidigare bedömts som sedlighetssårande. Även om det givetvis är positivt med en öppenhet på sexuallivets område, måste det även finnas vissa normer, som står i samklang med människornas etiska värderingar. Konsekvenserna för enskilda individer måste också tas i beaktande. Det finns anledning att ifrågasätta om verksamheten vid sexklubbarna verkligen överensstämmer med människornas värderingar. De personer som agerar vid föreställningarna löper stor risk för missanpassning som får personliga tragedier till följd. De människor som ser dessa föreställningar, särskilt ungdomar, riskerar att få en helt felaktig bild av samlevnaden mellan könen. Sammanfattningsvis kan sägas att verksamheten går ut på att ge sexklubbägaren största möjliga vinst genom att utnyttja människor utan att ta hänsyn till konsekvenserna. Verksamheten går ut på att exploatera kvinnan, att förstärka föreställningen om kvinnan som enbart sexobjekt. Kan detta vara en från samhällets sida önskvärd verksamhet, som syftar till att skapa respekt för människovärdet? Offentliga pornografiska föreställningar regleras enligt bestämmelser i allmänhet ordningsstadgan. Förråande sexuella eller sadistiska beteenden får inte förekomma. Däremot är samlagsscener tillåtna. 1975/76: 1055 Ett forsta steg mot en sanering i denna bransch är att förbudet skall utsträckas att gälla även samlagsscener. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen anhåller att texten i 21 §, andra stycket, allmänna ordningsstadgan, ändras på sätt som i motionen föreslås. () ()
mot · FZ021056 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1056 av i och fröken om avslag på regeringens förslag om inrättande av en kammarrätt I budgetpropositionen 1975/76 föreslår regeringen att ytterligare en kammarrätt skall inrättas från och med placering i . Den nya kammarrätten föreslås bestå av två ordinarie avdelningar, varav en flyttas från kammarrätten i . Förslaget har väckt stor oro hos de anställda vid kammarrätten i , då tvångsförflyttning av personal kan förväntas. Kammarrätten i har varit verksam under endast . har målavverkningen förbättrats märkbart, vilket får ses mot bakgrunden av att de svårigheter som följer med nyetablering av en domstol numera övervunnits. Det måste då anses mindre välbetänkt att genomföra organisatoriska förändringar av det slag som föreslås. För att nå en rättvisande jämförelse mellan en expansion av kammarrätten i och en nyetablering utanför bör även hänsyn tas bl. a. till kostnaden för varje avgjort mål. En ny domstol fordrar administrativ avdelning, aktuarieexpedition, vaktmästartjänst m. m., vilket allt redan finns i . Det framstår som uppenbart att det allmännas kostnader för varje avgjort mål blir högre vid nyetablering. En kammarrätt, som endast omfattar två avdelningar, kan dessutom knappast anses lika tillfredsställande från rättssäkerhetssynpunkt som en domstol med flera avdelningar. Det har varit jämförelsevis lätt att rekrytera befattningshavare på olika nivåer till kammarrätten i . Detta tillfredsställande förhållande kommer sannolikt att ändras till det sämre, om man uppfattar möjligheten av en expansion i som radikalt förminskad. Det är också för alla väl känt att arbetssituationen - inte minst inom tjänstemannasektorn är besvärande för . Det räckeratt här erinra om förestående rationaliseringar eller inskränkningar av verksamheten vid NK-Turitz, Mekaniska Verkstad, Volvo-Fritid och Glasbruk. Regeringens förslag att inskränka den statliga förvaltningen i är i detta läge minst sagt opsykologiskt. Vi föreslår av dessa skäl att någon ny kammarrätt ej inrättas i . Kammarrätten i bör få behålla sina sju ordinarie avdelningar samt få sin nuvarande extraavdelning kompletterad i enlighet med budgetpropositionens förslag. 1975/76: 1056 Med hänvisning till det anförda hemställs att avslår regeringens förslag i budgetpropositionen (bil. 4, punkten D 3: 1-3) om inrättande av en kammarrätt i .
mot · FZ021057 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1057 av och om en ny kriminalvårdsanstalt i Kriminalvårdsanstalten i , som uppfördes , är hårt nedsliten och fyller inte de krav som bör ställas på en anstalt där modern kriminalvård skall bedrivas. Den kriminalvårdsreform som antogs av riksdag och om vilken full politisk enighet rådde förutsätter ett anstaltsbestånd med möjlighet till aktiviteter inom anstalten och möjligheter till frigång, dvs. de intagna arbetar eller studerar utanför anstalten. Detta är svårt att genomföra vid kriminalvårdsanstalten i . Anstalten, som fram i huvudsak användes som s. k. disciplinanstalt under hårt slutna former, skulle i och med kriminalvårdsreformen plötsligt vara användbar som s. k. lokalanstalt. De goda möjligheterna till frigång för studier och arbete som finns i försvåras eftersom anstalten saknar frigångsavdelning. Frigång direkt från den slutna anstalten är svår att genomföra med hänsyn till de påtryckningar som frigångaren blir utsatt för av intagna som ej kan komma i fråga för frigång. Dessutom har anstalten häktesplatser, vilket försvårar möjligheterna att bevilja frigång. för en frigångsavdelning saknas också i omedelbar anslutning till anstalten. Då arbetslöshet inom byggnadssektorn beräknas uppstå - trots den expansion som pågår inom Luleåområdet - har landshövdingen och länsarbetsnämnden i ställt sig positiva till att en ny anstalt uppförs inom kommun. kommun har förklarat sig villig att anvisa mark vid tekniska högskolan i . Närheten till arbete, studiemöjligheter, anhöriga, myndigheter etc. är en av de bärande principerna i den nya kriminalvårdsreformen. Anstaltens förläggning centralt inom kommun är därför ett oavvisligt krav. En ny anstalt i får ej ske på bekostnad av redan planerade anstalter i andra delar av landet. Med hänvisning till vad som anförts i motionen föreslår vi att beslutar att hos regeringen ge till känna vad som i motionen anförts om behovet av mera ändamålsenlig byggnad för kriminalvården i . () ()
mot · FZ021058 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76: 1058 av herrar och i om utbyggnaden av kammarrättsorganisationen I årets budgetproposition föreslås att en ny kammarrätt inrättas i . Av dess föreslagna två avdelningar skall den ena tas från kammarrätten i och den andra medföra indragning av den halva extraavdelning som tillfördes kammarrätten i . Nettotillskottet blir sålunda en halv avdelning. Vi finner det uppenbart att tillkomsten av en halv avdelning inte kan motivera en ny kammarrätt. Effekten av denna förstärkning kommer att helt elimineras av ökad administration, sedvanliga startsvårigheter samt besvär med flyttning av personal och mål, ändrad domkretsindelning etc. Härtill kommer att samtliga berörda personalorganisationer - tillhörande LO, TCO och /SR - reagerat mot bristfällig förhandsinformation. Vi ifrågasätter inte behovet av de förstärkningar av kammarrättsorganisationen som föreslås i budgetpropositionen. För att de skall få verklig effekt föreslår vi att de disponeras så, att nuvarande 17 ordinarie avdelningar behålls i , resp. och att vardera kammarrätten får en hel extraavdelning. Vi föreslår också att hela frågan om kammarrättsorganisationens framtida utveckling tas upp till övervägande, helst med politisk förankring. Härvid bör möjligheten av en ny kammarrätt finnas med i bilden, med olika lokaliseringsalternativ. Genom ett sådant beslut nu samt vårt förslag om extraavdelningar hinner också den berörda personalen att bli informerad i vederbörlig tid om att förrändringar kan bli aktuella. Med hänvisning till det anförda hemställs att 1. avslår regeringens framställningar i budgetpropositionen, bilaga 4, punkten D 3: 1-3, 2. att som sin mening till känna vad som anförts i motionen om överväganden rörande kammarrättsorganisationens framtida utveckling. () . ()
mot · FZ021059 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1059 av i m. fl. Kvarterspolisen kan utföra viktiga brottsförebyggande insatser. Genom att vara i ständig kontakt med invånarna i ett bostadsområde skapar de förtroendefulla relationer inte minst med barn och ungdom. Kvarterspoliser kan också fullgöra vissa sociala servicefunktioner för exempelvis pensionärer och handikappade. har uttalat sig positivt för en utbyggd kvarterspolisorganisation. Tyvärr har dock antalet kvarterspolistjänster ökat mycket långsamt, och vakanserna är många. Den främsta orsaken härtill torde vara anställningsvillkoren. Snara initiativ är önskvärda för att göra tjänstgöring som kvarterspolis mer attraktiv. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär att regeringen verkar för en snabb översyn kommer till stånd av villkoren för kvarterspolistjänster i syfte att göra dessa mer attraktiva. () () ()
mot · FZ021063 · 1976-01-27 00:00:00 — om höjning av ersättningen till vittne m. fl. Ersättning till vittne m. fl. utgår för tidsspillan och om det kan antagas att vederbörande går miste om inkomst eller på annat sätt lider ekonomisk förlust. Den ersättning som kan utgå till vittne är fastställd till högst /dag jämte viss ersättning för uppehälle, om det kan antagas att vederbörande har haft sådan kostnad. Om vittne behöver anlita vårdare eller annan för att kunna inställa sig, bestämmes ersättningarna för dennes inställelse enligt de grunder som gäller för vittne. sagt uppleves vid våra domstolar hurusom vittnen med angivande av förlust av lön eller annan inkomst gör anspråk på belopp som vida överstiger det belopp, , som kan utges. Den som är anställd eller den som lejt någon i sitt ställe, och som sålunda går miste om inkomst eller får göra utlägg för ersättare, kan då få ersättning inom den ram som är fastställd. För egen företagare kan det vara svårt att bevisa att han gått miste om inkomst eller gör någon ekonomisk förlust. Ett uppmärksammat fall var polismannen som av en domstol vägrades ersättning för barntillsyn när han inställde sig som vittne vid domstol. Eftersom det är av den största betydelse att genom vittnesmål få upplysningar och sakuppgifter som underlag för rättens bedömningar, får inte en alltför njugg ersättning till vittnena utgöra det hinder som innebär svårigheter att få fram vittnesmålen. Att det skall vara en medborgerlig plikt att vittna och lämna de uppgifter och de upplysningar man kan lämna och som är erforderliga för att få rättvisa och riktiga domslut, råder det inget tvivel om. Men att den som råkar i situationen att vara tvungen att inställa sig och lämna vittnesmål inte skall få skälig ersättning för förlorad arbetsinkomst eller för utlägg eller ersättning för arbete som inte blir utfört han står till förfogande som vittne, är det svårt att ha förståelse för. En skälig dagsersättning samt rese- och traktamentsersättning bör därför utgå till vittnen m. fl. Med hänsyn till penningvärdets fall är en uppjustering av utgående ersättning fullt motiverad. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen begär en översyn av bestämmelserna om ersättning till vittnen m. fl. med sikte på en uppjustering av utgående ersättning, som bör utgå på mera rättvisa grunder än vad som är fallet.
mot · FZ021064 · 1976-01-27 00:00:00 — av m. fl. om anslagen till polisväsendet och kriminalvården Vi har haft en intensiv kriminalvårdsdebatt i vårt land. Detta är nyttigt. Allt fler tvivlar på att rätta sättet att bekämpa brottsligheten är att bygga fängelser med höga murar och elektrotekniska finesser, isolera fångar och att undan för undan öka antalet poliser. kommunisterna tror definitivt inte på den lösningen när det gäller att bekämpa brottsligheten. Det är de förebyggande och rehabiliterande åtgärderna som är viktigast. En rad utredningar har påvisat hur stora de ekonomiska och sociala klyftorna är i vårt land. Det är naturligt att anta att dessa orättvisor är en starkt bidragande orsak till kriminalitet. Att undanröja dessa måste vara huvudmålsättningen även för det kriminalpolitiska resonemanget. Med olika sorters statistik söker vissa krafter måla upp bilden av ett , där den grövre brottsligheten härjar vilt. Vi vill hävda att detta är en vrångbild av den nuvarande situationen. Därav följer att vi också anser att polisväsendets omfattning är fullt tillräcklig för att klara de funktioner som skall åvila polisen. Skärpta straff och flera poliser avskräcker inte människor från att bryta mot lagen. Polisförstärkningarna förbättrar inte situationen. I stället måste ökade resurser sättas in för att undanröja de bakomliggande orsakerna. Det finns en rad förklaringar till att människor begår brott. Dit hör exempelvis den snabba strukturomvandlingen som tvångsmässigt har förpassat människor i en främmande miljö. Det har skett stora förändringar när det gäller arbetssituationen, och det nuvarande samhället med dess jäkt och stress gör det allt svårare för individerna att upprätthålla en naturlig gemenskap. Våldspropagandan i massmedia gör sitt till. Ungdomsarbetslösheten, torftig fritids-och boendemiljö, bristen på jämlikhet - allt detta och mycket annat skapar sammantaget grogrund för brott och asocialitet. Grundorsakerna till brottslighet avskaffas sålunda inte genom att man ökar resurserna för att anställa ännu fler poliser. kommunisterna anser däremot att större summor bör läggas ner på att förstärka frivårdens resurser på olika områden. De människor som har hamnat snett måste få all hjälp som ät tänkbar. Då kan man fä ned återfallsfrekvensen och därmed också minska samhällets kostnader för intagna. Det är en bättre användning av resurserna än att ytterligare öka antalet poliser. Med stöd av det anförda föreslås att beslutar 1. att avslå förslaget att under B 6 Lokala polisorganisationen: Förvaltningskostnader, bilaga 4 av budgetpropositionen, skall ingå ett belopp för ökning av antalet polismanstjänster, uppgående till summan , 2. att under Frivården, Bilaga4av budgetpropositionen, anvisa ett med . (vpk) (vpk) (vpk) i (vpk) i
mot · FZ021066 · 1976-01-27 00:00:00 — av m. fl. om skärpta bestämmelser rörande pornografisk föreställning behandlade justitieutskottets betänkande 1975/76:2. I detta hemställde utskottet att måtte avslå motionen 1975:1109, och följde utskottet. Röstsiffrorna var 170 mot 131; 7 ledamöter avstod. 1 denna motion, nr 1109, begärdes att det i allmänna ordningsstadgan intagna förbudet mot förråande sexuella eller sadistiska beteenden vid offentlig, pornografisk föreställning skulle utsträckas till att gälla även samlag. I en reservation, fogad till utskottets betänkande, (2 m och 3 c), biträddes motionärernas önskemål, och reservanterna ansåg att förslaget till erforderlig författningsändring borde föreläggas . Enligt utskottets mening har, som motionärerna framhåller, utvecklingen visat att den författningsändring som vidtogs inte var till fyllest. Vid en bedömning av motionsyrkandet bör härutöver särskilt beaktas riskerna för att de personer som är engagerade i verksamheten vid sexklubbarna skall hamna i asocialitet och kriminalitet. Särskilt stor är faran för att yngre kvinnor genom utsikter om goda inkomster lockas till ett levnadssätt, som inte kan anses människovärdigt. Det finns också skäl att framhålla att verksamheten ofta tar sig uttryck, som enligt en nu alltmer utbredd opinion, är förnedrande för kvinnorna. Utskottet vill även erinra om att de nuvarande reglerna i på detta område saknar motsvarighet i andra kulturländer. Från utskottsmajoritetens sida anfördes att erfarenheterna rörande utvecklingen av sexklubbarna var alltför begränsade för att kunna tjäna som underlag forén bedömning, huruvida författningsändring haft avsedd effekt. Skulle utvecklingen visa att behov föreligger av mera ingripande reglering, får frågan tas upp på nytt. Ergarenheter har vunnits . Dessa är entydiga. Antalet sexklubbar har vuxit. Innehållet i föreställningarna har gått i förråande riktning. Antalet ungdomar, som indragits i ett asocialt levnadssätt, har ökat. Där en närmare kartläggning skett, som exempelvis i , har kunnat konstateras att omfattande kriminalitet döljs inom klubbverksamhetens ram. Skattesvindlerier förefaller vara regel snarare än undantag. Belysning av verksamheten kan erhållas genom studium av annonsspalterna i de tidningar som står öppna för denna reklam. Att offentliga samlag annonseras och utföres inför betalande publik anses av många som ett tecken på grov stillöshet i dagens samhälle. Att verksamheten därtill äger rum med myn digheternas auktorisation ter sig stötande och motbjudande. Åberopande det anförda hemställes att hos regeringen anhåller att texten i 21 S, andra stycket, allmänna ordningsstadgan, ändras på sätt som i motionen föreslås. () ()
mot · FZ021067 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1067 av om ökade resurser inom polisväsendet mot narkotikabrottsligheten Enligt brottskommissionens av godtagna riktlinjer för polisens arbete skall den grövre brottsligheten prioriteras. Särskilt nämns narkotikabrottsligheten. Någon nämnvärd förstärkning av de enheter inom polisen som sysslar med bekämpning av narkotikabrottsligheten har emellertid ej skett. fick en förstärkning med endast 5 polismän 1973. Därefter har antalet varit oförändrat. Av de sammanlagt 65 polismän som är knutna till denna rotel är det i regel endast cirka 20 som kan avdelas för spaning på fältet. Övriga sysslar med utredningsarbete. , då polisen gjorde sin landsomfattande satsning på narkotikabekämpning, arbetade i hela landet cirka 550 specialutbildade polismän med detta. kunde endast cirka 220 polismän avdelas för spaning och utredning beträffande narkotikabrott. Det förefaller således nödvändigt med en förstärkning av insatserna på polissidan för detta ändamål. En sådan förstärkning skulle säkerligen ha stor effekt från brottsförebyggande synpunkt. Det finns nämligen ett klart samband mellan å ena sidan en stor del av de nu allt vanligare inbrotten i bostäder, källare, vindskontor, automater och kiosker samt å andra sidan narkotikahandeln. I budgetpropositionen föreslås att kriminalpolisen förstärks med cirka 70 tjänster, av vilka en del skall sättas in på narkotikasidan. Enligt min mening erfordras en förstärkning av både rikskriminalens narkotikarotel och de narkotikabekämpande enheterna i polisdistrikten. I vad gäller polisdistrikten bör en ökning i första hand ske inom polisdistrikt med kontinuerligt tryck på narkotikamarknaden. Som exempel kan här främst nämnas , men även vissa polisdistrikt i och har betydande problem med narkotikahandeln. Särskilda narkotikarotlar finns i , och . Övervägas bör om inte också exempelvis borde få en narkotikarotel. Åberopande det anförda hemställes att uttalar att regeringen vid sin fördelning på polisdistrikten av polismanstjänster bör beakta vad i motionen anförs om förstärkning på narkotikasidan.
mot · FZ021068 · 1976-01-27 00:00:00 — om översyn av stadgandet om påföljdsefterfigt m. m. i I 33 kap. anges de fall då nedsättning eller uteslutning av påföljd är möjlig. I 33 kap. 4 § andra och tredje styckena stadgas: Om synnerliga skäl äro därtill och hinder uppenbarligen ej möter av hänsyn till allmän laglydnad, må jämväl i annat fall ådömas lindrigare straff än som stadgats för brottet. - Finnes på grund av särskilda omständigheter uppenbart att påföljd för brottet ej är erforderlig, må påföljd helt eftergivas. Av både lagtext och motivuttalanden framgår att stadgandet om påföljdseftergift skall tillämpas med stor restriktivitet, egentligen bara i rena undantagsfall. Praxis synes också ha anpassats härefter. Många exempel finns på att påföljd ådömes av domstolen även vid småföreseelser, trots att detta vid en allmän bedömning framstår som omotiverat. Det har hänt att föräldrar som ingripit för att hejda slagsmål mellan ungdomar åtalats och dömts för misshandel. Det finns också många exempel från skolans område, då lärare blivit så starkt provocerade av elever att de sett sig tvungna att tillgripa handgriplig tillrättavisning, som ju är förbjuden, och dömts för misshandel. Undersökningar visar också att misshandel oftast sker mellan närstående, där det kan vara svårt att ange någon såsom huvudsakligen ansvarig för misshandeln. I dylika och andra fall, där misshandeln varit provocerade, eller där det eljest föreligger starkt förmildrande omständigheter, bör domstolen ha större möjligheter än att efterge påföljd. Det sagda gäller även ett stort antal bagatellförseelser inom det specialstraffrättsliga området, där förseelsen från allmänna synpunkter kan framstå som helt ursäktlig, fall där i själva verket rapporteftergift eller åtalseftergift hade bort ifrågakomma men av någon anledning inte kommit till stånd. Det torde f. ö. ligga i linje med moderna kriminalpolitiska strävanden att också på den här skisserade linjen vidga möjligheterna till avkriminalisering av helt ringa brottslighet. För att en mindre restriktiv praxis skall komma till stånd torde det vara erforderligt med en ändrad lydelse av 33 kap. 4 §. Frågan härom bör övervägas genom en översyn, som torde kunna göras i regeringens kansli. Åberopande det anförda hemställes att hos regeringen begär i motionen föreslagen översyn och ändring av 33 kap. 4 § , () ()