mot · FZ02185 · 1976-01-12 00:00:00 — Motion 1975/76:185 om Törbud mot amatörboxning I propositionen 1969:118 med förslag till lag om förbud mot professionell boxning uttalar departementschefen bl. a. följande: För min del vill jag framhålla, att man genom den nordiska kommitténs utredning och de två remissbehandlingarna i ämnet har fått en klarare bild av vilka skadeverkningar och hälsorisker som är förenade med boxning. Enligt min uppfattning, som stöds på uttalanden från det övervägande antalet av de remissinstanser som har yttrat sig, är de medicinska skadeverkningarna av boxningen - jag avser då främst hjärnskador av kronisk karaktär - allvarligare än man tidigare haft anledning att räkna med. Dessa verkningar måste anses vara av sådan art att boxningen från medicinsk synpunkt kan godtas som sportgren i sin nuvarande form. Samhället kan inte underlåta att ingripa för att förebygga de allvarliga, ibland livshotande skador som boxare kan drabbas av och som i sin tur kan leda till bl. a. arbetsoförmåga och social anpassningsoförmåga. har förklarat sig vilja medverka till att ytterligare säkerhetsföreskrifter införs i enlighet med kommittéförslaget och har nämnt vilka regeländringar som närmast kommer i fråga. Av förbundets uttalande framgår emellertid att man f. n. inte avser att införa samtliga föreslagna föreskrifter. Den nordiska kommittén anser däremot, att förslagen måste betraktas som en helhet, och under remissbehandlingen har, främst från medicinsk expertis, framhållits att samtliga föreskrifter är betydelsefulla och att det bör vara ett minimikrav att de till fullo genomförs för att boxningen skall kunna tillåtas. Jag är för egen del benägen att - under förutsättning att de föreslagna säkerhetsföreskrifterna kommer att genomföras utan något väsentligt undantag - inta ståndpunkten att förbud mot amatörboxning inte bör införas f. n. Denna ståndpunkt bör dock omprövas, om den nämnda förutsättningen inte uppfylls eller om det visar sig att berörda föreskrifter inte i tillräcklig grad undanröjer hälsoriskerna. Propositionen antogs i oförändrat skick av . Såsom av citatet framgår skulle förutsättningen för att amatörboxningen skulle få fortsätta att utövas vara att de föreslagna säkerhetsföreskrifterna följdes. Det kan föras i säkert bevis att så icke blivit förhållandet. De mest frekventa och mest flagranta brotten mot säkerhetsföreskrifterna avser punkterna 1 och 4. Punkten 1 gäller åldersgränsen för tävlande, som fastställes till . Punkten 4 avser tidsintervall mellan matcherna som anges skola vara minst . Det kan tillfogas att den nordiska kommittén ansett båda dessa punkter vara mycket betydelsefulla. Åldersgränsen har systematiskt åsidosatts. S. k. knatteboxning har arrangerats i ett synnerligen stort antal fall. Vissa skolstyrelser har visat en diskriminerande brist på ansvar genom att tillåta att boxning införts som fritt valt arbete inom . Formellt har detta försvarats med att småpojkarna inte tävlar utan endast uppvisningsboxas och tränar boxning. är det emellertid så att slag mot huvudet är lika skadebringande oavsett om de utdelas under träning och uppvisning eller under tävling. Den medicinska expertisen är enig om att även lätta slag mot huvudet, utan till det yttre påtaglig verkan, är skadebringande. Det framhålles också i den tidigare citerade propositionen att ett förbud mot amatörboxning skulle ha omfattat även sådan träningsverksamhet som innebär slagväxling mellan två boxare. Slagväxling mellan boxare som icke uppnått ålder utgör sålunda ett avsteg från punkten 1 i de av den nordiska kommittén fastställda och av regering och riksdag antagna säkerhetsföreskrifterna. En rad exempel kan anföras som belägg för att punkten 4 nonchaleras av . Ständigt ger pressens matchreferat klara bevis på att boxare tävlar med mycket kortare tidsintervall än . Punkten ansågs av departementschefen så betydelsefull att han vädjade till att söka lägga om rutiner för regionala och nationella mästerskapstävlingar så att den nu aktuella säkerhetsföreskriften kunde följas. Detta har helt negligerat. Den enda logiska slutsatsen av riksdagsbeslutet med det däri inbyggda uttalandet om följderna av ett åsidosättande av säkerhetsföreskrifterna är givetvis nu ett förbud mot amatörboxning. har självt genom sitt ansvarslösa nonchalerande av den medicinska sakkunskapens föreskrifter frammanat ett beslut om förbud. Det må anmärkas att ett sådant förordades i remissyttrande av bl. a. riksåklagaren, , , hovrätten över och , de båda hörda länsstyrelserna (samt ), polismyndigheten i , och . Samtliga medicinska fakulteter vid universitet och högskolor ävensom en lång rad högt kvalificerade medicinska auktoriteter i övrigt har fördömt all boxning. egen läkare har i ett uttalande i pressen - aldrig dementerat trots att det ofta citerats - sagt: Visst är boxningen skadlig, ingen tvekan om den saken. 1 ett remissyttrande har dåvarande medicinalstyrelsen anfört bl. a. detta: Boxning är den enda sportgren, där den som avsiktligt tillfogar motståndaren en svår skada ej diskvalificeras utan i stället utropas som segrare. Ordet avsiktligt bör förtydligas. Boxaren vet - särskilt numera efter den långvariga debatt som förevarit - att det slag han måttar mot motståndarens huvud är skadebringande och utgör ett hot mot dennes fysiska och mentala hälsa. Det finns därför täckning för begreppet avsiktlig skada. Vårt land åtnjuter ett icke oförtjänt internationellt anseende som ett relativt framstående kultur- och idrottsland. Vi skulle leva upp till våra humanitära och medmänskliga ideal, om vi satte definitivt stopp för den råa misshandel som boxning i själva verket är. Det är högt att så sker. Med åberopande av det anförda hemställer jag att beslutar att utvidga förbudet mot professionell boxning till att avse all boxning samt att vidtaga den ändringen i lagen om förbud mot professionell boxning att ordet professionell utgår i såväl lagens beteckning som i lagtexten i övrigt.