mot · FZ021220 · 1976-01-27 00:00:00 — av m. fl. om översyn av tjänsteorganisationen vid i Frågan om läkartjänstestrukturen och dimensioneringen av antalet befattningar för läkare vid i , som är ett statligt undervisningssjukhus, sammanhänger med att verksamheten vid sjukhuset omfattar flera olika delområden med stark utveckling mot mer rationellt utnyttjande av resurserna och snabbare genomströmning med flera intagningar per vårdplats och år. Regionsjukvården har utvecklats successivt med ökade kontakter och konsultationer med regionens centrallasarett. Det ökade kravet på sjukhusets specialfunktioner måste balanseras mot de givna ekonomiska ramarna, men också om man i nuvarande ekonomiska läge eftersträvar att icke alls eller endast i starkt begränsad omfattning påbörja nya aktiviteter medför arbetsförhållanden såsom de nämnda behov av ytterligare läkarbefattningar. Utbildningen har undan för undan ökat i omfattning. Läkarnas grundutbildning har ett relativt resursbehov, men trycket från de studerande med större krav på undervisningen ger mera spänning i resursfördelningen till sjukvård resp. undervisning. Större behov av handledning har tillkommit genom AT-tjänstgöringen och framför allt genom det ökade antalet NLV-kurser som erfordras för specialistutbildningen. Den snabba omstruktureringen och utbyggnaden inom sjukvården som pågår samt beslut att ej styra nivån på de till de olika sjukvårdshuvudmännen fördelade specialistläkartjänsterna har förorsakat stor rörlighet på läkararbetsmarknaden. I detta läge har vissa kommunala sjukvårdshuvudmän - i syfte att häva en långvarig brist på specialistutbildade läkare-dels kraftigt utökat antalet tjänster, dels gjort tjänsterna så attraktiva som möjligt genom att inrätta många av dem i överordnad eller självständig ställning. I stort sett samtliga av de specialistläkartjänster som av tilldelats de kommunala sjukvårdshuvudmännen har också inrättats. Genom att inte kunnat svara upp i detta konkurrensläge har sjukhuset förlorat många av sina specialister. Så kan t. ex. nämnas att inte mindre än 39 specialistutbildade läkare lämnade för högre tjänster vid andra sjukhus. Också om som statligt undervisningssjukhus har en självklar uppgift i utbildningen av läkare för högre befattningar är denna avgång betydligt högre än ordinär, normal avgång beräknas vara, 10 till 15 lasarettsläkarkompetenta specialister . kan befara att denna avtappning skall fortsätta, vilket kommer att fä konsekvenser för såväl sjukvården som undervisningen och forskningen. Härtill kommer att sjukhuset inte erbjudits möjligheter att inrätta de tjänster som tilldelat sjukhuset i enlighet med läkarfördelningsprogrammet. kommer på detta vis att behandlas av utifrån vissa bedömningsgrunder och av regeringen utifrån andra bedömningsgrunder. En långsiktig planering liksom en mera konkret målsättning för verksamheten blir av dessa skäl närmast omöjlig. Ämnesföreträdarna inom de olika specialiteterna vid sjukhuset hyser stark oro för att den svåra arbetssituation som genom en lång tids knapp läkartilldelning nu är rådande skall ytterligare förvärras, om inte nya läkartjänster kan tillskapas i större utsträckning än . Denna oro har tagit sig uttryck i fyrfaldiga framställningar under löpande budgetår om extra förstärkningar och dessutom i en särskild uppvaktning för socialministern. Gjorda framställningar har endast i mycket ringa omfattning kunnat tillmötesgås. - Den ökade pressen avspeglar sig tydligt i de framställningar som klinikcheferna gjort i anslagsäskandet /77 och som omfattar inte mindre än 89 nya tjänster och 28 tjänsteutbyten. 1 sina äskanden hänvisar klinikcheferna ofta till förhållandena vid andra jämförbara sjukhus och kliniker. Sådana jämförelser kräver mycket stora och ingående utredningar för att vara rättvisande - om det över huvud taget går att åstadkomma. Kliniker har olika personalstrukturer, olika vårdtyngd, olika slag av extern service osv. Direktionen för har emellertid ändå velat göra en översiktlig studie av undervisningssjukhusens bemanningar på specialistläkamivå jämfört med deras sjukvårdsverksamhet. Denna studie visar att läkartätheten är klart lägre vid än vid undervisningssjukhus med motsvarande nivå beträffande sjukvården, forskningen och undervisningen. Till detta kan också läggas en sammanställning av Sjukhusens förvaltningsekonomiska statistik 1972, varav också framgår att läkartätheten är lägre vid än vid övriga undervisningssjukhus. För att jämföra de två statliga undervisningssjukhusen, och , kan nämnas att ligger långt under , vilket framgår av följande siffror: - per 100 intagna - per 1 000 besök ÖV bör framhållas att bristen på läkarpersonal vid jämfört med inte kompenseras av bättre förhållanden vad gäller övrig sjukvårdspersonal vilket framgår av följande tabell: - per 100 intagna - per 1 000 besök ÖV I detta läge måste man hysa farhågor för att den vid sjukhuset bedrivna sjukvården, undervisningen och forskningen under pågående strukturförändringar och med de begränsningar i resurstilldelningen som under en följd av år varit rådande inte skall kunna bibehållas vid samma höga nivå kvantitativt och kvalitativt som . Detta har också, som tidigare framhållits, av Akademiska sjukhusets direktion framförts till socialministern vid en uppvaktning . För att försöka motsvara de krav som ställes på begärde direktionen ökade läkarresurser och förstärkningar av klinikledningarna vid vissa större kliniker i anslagsäskandet för /77. Sålunda hemställdes om att 23 nya läkartjänster skulle tillkomma samt att 8 specialistläkartjänster och 3 underläkartjänster konverterades. Beklagligtvis har denna hemställan endast i ringa grad kunnat tillgodoses i årets budgetproposition, vilket inger betydande oro för sjukhusets möjligheter att tillhandahålla kvalificerad sjukvård. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att de i motionen påtalade problemen vad avser läkarsituationen vid blir föremål för översyn. HANS () () ()