mot · FZ022146 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76: 2146 av m. fl. om en kartläggning rörande diskriminering av invandrare, m. m. Sammanfattning: Invandrarna har utgjort en stor del av storfinansens arbetskraftsreserv. De har exploaterats hårt av arbetsköparna och i stor utsträckning hänvisats till tunga och dåligt betalda jobb. De har också utsatts för en språklig och kulturell isolering. Invandrade arbetare måste tillförsäkras samma rättigheter och ställning som svenska arbetare och de måste i praktiken tillerkännas rätten att bevara sitt språk och sin kultur. kommunisterna föreslår i denna motion en utredning av invandrarnas situation på arbetsmarknaden, särskilt inom tunga och slitsamma jobb. Vi föreslår också kortare kurser för invandrarna vid landets folkhögskolor, kurser på högskolenivå på de största invandrarspråken, ökad programtid på invandrarspråk i radio och TV, ökning av service, bokbestånd och andra media vid biblioteken och en avsevärd ökning av tillgången på tolkar med specialkunskaper, främst inom sjukvården, rättsväsendet och den sociala servicen. Svenska och invandrade arbetare har gemensamma intressen och måste i enhet och solidaritet bekämpa den ständiga exploatering de utsätts för från kapitalets sida. De invandrade arbetarna har utgjort och utgör alltjämt en mycket stor del av storfinansens arbetskraftsreserv. Många har lockats hit under falska förespeglingar om vilka sociala, ekonomiska, kulturella och arbetsmiljöförhållanden de kommer att leva och arbeta under. Deras tillvaro präglas i stor omfattning av tungt arbete, låg lön, sociala problem och språklig och kulturell isolering, som allt är utslag av det förtryck de utsätts för. De invandrade arbetarna måste tillförsäkras samma rättigheter och samma ställning som andra arbetare. Den statliga och kommunala kulturpolitiken måste kompensera flera decenniers försummelser och ges en avsevärt kraftigare inriktning på att tillgodose de invandrade minoriteternas behov och intressen. Detta måste innebära att minoritetens språk och kultur bevaras, inte att de utplånas i namn av en successiv anpassning till svenska förhållanden. Det har av och till under presenterats material som tyder på att invandrarna är utsatta för systematisk diskriminering på arbetsmark Det har således påvisats att invandrarna genomsnittligt har avsevärt sämre löner än svenska arbetare. De är ofta hänvisade till arbetsplatser med dålig arbetsmiljö och miserabla anställningsvillkor. De har på grund av språksvårigheter svårt att hävda sina rättigheter, vilket utnyttjas av arbetsköparna. Huvuddelen av arbetet på att förändra dessa förhållanden måste utföras av fackföreningsrörelsen, men det framstår som helt nödvändigt att staten griper in inom ramen för social-, utbildnings- och kulturpolitiken. Det blir här fråga om riktade åtgärder och det är därför nödvändigt att först skyndsamt företa en noggrann utredning av den invandrade arbetskraftens förhållanden, för att samla de nödvändiga kunskaperna för att vidta dessa åtgärder. Invandrarnas möjligheter att bedriva studier är ytterst begränsade. Ändå är behovet av studier både i svenska språket och samhällskunskap betydligt större hos denna grupp än hos någon annan. Många invandrare lider av isolering vistelse i på grund av bristande kunskaper i språket. Undervisningen i svenska inom ramen för den s. k. 240-timmarslagen har i praktiken resulterat i några få timmars undervisning i svenska och oftast utanför arbetstiden under ogynnsamma pedagogiska förhållanden. Möjligheten till meningsfulla studier är ett jämlikhetskrav som för invandrarna dessutom innebär en förutsättning för grundläggande sociala funktioner. Språkliga hinder är ett svårt handikapp i dagens samhälle, där god utbildning krävs även i enkla vardagliga kontakter med myndigheter och tjänstemän. Utan möjlighet att lära sig språket i det samhälle där man bor lever blir invandrarna en diskriminerad grupp, och klyftan mellan de som är högt utbildade och de som är språkligt handikappade ökar. För att motverka detta bör studietillfällena för invandrarna ökas. Den kommunala vuxenutbildningen bör byggas ut och följas upp med en bättre information till invandrarna om denna möjlighet. Många invandrare har en relativt god skolutbildning från hemlandet, men skillnaderna mellan olika nationaliteter är stora. När det gäller finländare har skolutbildning eller mer, medan analfabetism kan förekomma bland invandrare från andra länder. Men även för dem som har en god grundutbildning saknas möjligheter till vidare studier, då det för de flesta inte är möjligt att studera på svenska. Särskilda korta kurser för invandrare vid landets folkhögskolor skulle utgöra en betydelsefull möjlighet. finns bara en folkhögskola, som tar emot finska invandrare, nämligen Sverigefinnarnas folkhögskola i , med i som huvudman. De stora invandrargrupperna finns dock i , och i . Självfallet behöver invandrarna möjligheter till folkhögskolestudier i de områden där de bor. Verksamheten bör inledas med kurser i svenska och samhällskunskap med utgångspunkt från invandrarnas eget språk . nesvalet bör utvidgas etappvis. Studierna bör vara tillgängliga även för invandrare som skaffat svenskt medborgarskap. Läromedlen bör vara fria och de ekonomiska förutsättningarna för studierna sådana att ingen skall behöva avstå av ekonomiska skäl. Medelåldern bland invandrarna är låg, , och den största gruppen består av barn och ungdomar. Det är uppenbart att den diskriminering som de vuxna är utsatta för, även håller på att överföras till den kommande generationen. a. det faktum att invandrarungdomen i avsevärt mindre utsträckning än övriga fortsätter studier efter tyder på detta. Enligt en undersökning bland invandrare fortsätter bara 8-10 96 av dessa ungdomar efter , medan siffran för övriga ungdomar är ca 80 96. Detta anses bero på det handikapp som dåliga språkkunskaper innebär. Barnen har fått en dålig start från början. Föräldrarnas språk har i skolan blandats med svenskan, som också har blivit bristfällig, och barnen och ungdomarna saknar ofta begrepp och uttryck för känslor och nyanser. Detta handikapp kan bli förödande för möjligheterna att skapa utvecklande sociala relationer, och psykiska störningar är mycket vanliga bland invandrarbarn och -ungdom. Invandrarna ställs i allmänhet utan möjligheter att studera på gymnasial och högskolenivå på grund av att det i allmänhet inte är möjligt för dem att studera, på svenska. Det är därför rimligt att det där skapas studiemöjligheter på i första hand de största invandrarspråken. Väsentliga åtgärder kan vidtas för att bryta invandrarnas sociala och kulturella isolering genom att utöka programtiden i radio och TV på invandrarspråk, med det dubbla syftet att öka informationen om förhållanden i , som man förbättrar kontakten med det egna språket och den egna kulturen. Med dessa syften bör också bibliotekens service på invandrarspråk kraftigt ökas, liksom beståndet av böcker och andra media. Invandrarna får ofta en dålig social service och dålig sjukvård. De har också svårt att hävda sig i rättsliga sammanhang, med uppenbar risk för rättsövergrepp som följd. Anledningen är att bristen på tolkar med speciella kunskaper i det närmaste är att betrakta som katastrofal. Särskilt har denna brist uppmärksammats när det gäller den psykiatriska sjukvården och rättsväsendet. Just i dessa sammanhang är språket direkt avgörande för hur man betraktas och behandlas och det språk man meddelar sig på måste vara nyansrikt. Under hänvisning till ovanstående föreslås' 1. att hos regeringen hemställer om att en utredning tillsätts, i vars direktiv bör ingå att kartlägga förekomsten av diskriminering av invandrare vad gäller typer av arbete, löneförhållanden, anställningsvillkor, arbetsmiljö och övriga arbetsrättsliga problem. Särskild tyngdpunkt bör läggas på de invandrare som är anställda i tunga och slitsamma yrken; ' (Se även motionerna 1975/76:2147 och 2148) 2. att beslutar uttala att åtgärder vidtas för en avsevärd ökning av tillgången på tolkar med specialkunskaper, främst inom sjukvården, rättsväsendet och den sociala servicen. (vpk) i (vpk) i (vpk) i (vpk) (vpk)