mot · FZ022122 · 1976-01-26 00:00:00 — 1975/76: 2122 av m. fl. om åtgärder för att främja de mindre och medelstora företagens utveckling De mindre och medelstora företagens betydelse Med begreppet mindre och medelstora foretag avses i statistiken foretag med upp till 500 anställda. Med denna beteckning avgränsar man en företagsgrupp, som har gemensam ma förutsättningar och problem i förhållande till storföretagen. Begreppet är dock inte entydigt. I en viss bransch kan ett företag med 500 anställda vara ett litet företag. I en annan är ett företag med 50 anställda ett stort företag. Ofta sammanhänger de problem som de mindre och medelstora företagen har med ägareförhållandena, ägarens ekonomiska situation och andra omständigheter. Ett mindre företag som ägs av storföretag har givetvis andra förutsättningar och problem än det som ägs och drivs av företagsledaren och hans familj. Därför talar man ofta om den grupp det här är frågan om som familjeföretag. I skattelagarna har dessa definierats såsom företag, som ägs till minst tre fjärdedelar av en person eller en begränsad krets om högst 10 personer och där denne eller dessa utövar den direkta driftledningen av företaget. I stället för familjeföretag använder man ibland ordet egenföretag. I denna motion skall vi ta upp problemen inom de mindre och medelstora företagen, som i huvudsak ägs av en eller ett fåtal enskilda personer, och där ägaren eller ägarna i regel aktivt arbetar inom företaget. För enkelhetens skull använder vi i fortsättningen beteckningen de mindre företagen. De mindre företagen spelar en mycket betydande roll i det svenska näringslivet och i samhällsekonomin. Av ca 27 000 företag inom industrin beräknas ha mindre än 50 anställda. Ca 40 96 av industrins anställda beräknas arbeta i företag med högst 100 anställda, ca 50 96 i företag med mindre än 200 anställda. med upp till 500 anställda svarar denna grupp för ca 70 96 av den totala sysselsättningsvolymen i industrin. Inom handel, service och byggnadsverksamhet finns därutöver ett mycket stort antal mindre företag. Det har uppskattats att det finns ca 150 000 mindre företag utanför jordbruket, vilka sysselsätter en tredjedel av alla anställda i landet. 0 För sysselsättningen har således de mindre företagen en avgörande betydelse. Detta gäller alldeles särskilt i orter utanför storstadsområdena och de större industriorterna. Såsom exempel kan nämnas att enligt undersökning avseende svarade företag 1 1975/76. med mindre än 200 anställda för två tredjedelar av industrisysselsättningen i länet, och om företag med upp till 500 anställda inräknas utgör deras andel av de anställda 84 96. Förhållandet torde vara liknande i flertalet län. För de flesta orter är det de mindre företagen som utgör kärnan i näringsliv och sysselsättning. Förutom stor betydelse för sysselsättningen har de mindre företagen gynnsamma effekter även på en rad andra områden. Vi pekar här på några: o Genom sin flexibilitet och möjlighet att lätt ställa om inför nya situationer har de mindre företagen stor motståndskraft mot verkningarna vid konjunkturnedgång. Sysselsättningen har således kunnat upprätthållas jämförelsevis väl i denna företagssektor vid tillfälliga konjunktursvackor, o Många mindre företag fyller en viktig uppgift som underleverantörer till storföretag. Underleveranserna inom industrin beräknas uppgå till en fjärdedel av produktionsvärdet, varav huvudparten kommer från mindre företag. Således är en stor del av de positiva resultat, som ofta tillgodoräknas storföretagen, beroende av de mindre företagens verksamhet, o De för vårt välbefinnande och för ett väl fungerande samhällsmaskineri så betydelsefulla servicetjänsterna upprätthålles till huvudsaklig del av mindre företag. De ökande personalkostnaderna har medfört kännbara inskränkningar på många serviceområden. Här har mindre företag visat en anmärkningsvärd uthållighet som är värd att uppmärksammas, o De mindre företagen svarar genom sin mångsidighet och varierande produktion för ett rikt sortiment av nödvändiga konsumtionsvaror och kompletteringsartiklar. De bidrar härmed till att tillfredsställa konsumenternas behov av valfrihet och allsidighet i sin konsumtion, o Livskraftiga mindre företag är en god garanti för sund konkurrens och ett allsidigt utbud av varor och tjänster till lägsta priser, o Det finns starka tendenser till företagsfusioner och koncentration till stora koncerner. Planering av ny verksamhet sker också i tunga, samlade investeringar, t. ex. 80, valsverk i , m. fl. Denna utveckling innebär ofta en koncentration inom länen. Arbetskraft sugs från svagare områden till industricentra med många problem i släptåg. En stark sektor med mindre företag som byggs ut jämsides med de stora företagen är den enda möjligheten att åstadkomma en önskvärd, inomregional balans. o har en öppnare och mindre byråkratisk struktur. Detta främjar idégivning och uppfinningsförmåga. Det är ofta i egenföretagen som uppfinningar och utveckling av nya produkter sker, som sedan även storföretagen kan exploatera. En livskraftig mindre företagssektor, en dynamisk näringslivs- och samhällsutveckling är därmed ett nödvändigt komplement till de stora företagen, o Om vi skall få tillräckligt många företagarämnen, unga personer som vill ägna sig åt den svåra rollen som företagare, så är det nödvändigt att de mindre och medelstora företagen består. Det är här den bästa grogrunden och utbildningsplattformen för nyskapande och nyetablering finns. o För att åstadkomma en önskvärd, regional balans är de mindre företagen, som redan framhållits, oumbärliga. För att kunna uppnå ett numera allmänt erkänt behov av decentralisering av näringslivet måste en tillväxt av mindre företag ses som den främsta förutsättningen. Av särskilt värde är den insats som företagsledarna i dessa företag kan ge sin bygd. Detta kan skapa underlag för den företagsmiljö som är nödvändig för näringslivets utveckling i en ort. o Ännu en egenskap är värd att framhålla. I de mindre företagen har de anställda lätt att få en god överblick över företaget, dess uppgifter, produktion och utveckling. Detta är en förutsättning för att känna mening med sin uppgift i företaget och för trivsel och tillfredsställelse med arbetet. Genom den nära kontakten mellan företagsledning och anställda skapas lättare en god grund för en fungerande företagsdemokrati, vilket är ett väsentligt mål för såväl företag som anställda. De mindre och medelstora företagen har missgynnats Tyvärr har regeringen inte rätt värderat den stora betydelse de mindre och medelstora företagen har för samhällsekonomi och sysselsättning. I stället för att kraftigt satsa på att förbättra de mindre företagens arbetsbetingelser och utvecklingsmöjligheter har regeringen i sin politik ofta missgynnat denna grupp. De stora företagen har rönt större intresse och tillväxtutrymme, vilket medfört att de mindre kommit i kläm. Sålunda har de mindre företagens företrädare och deras organisationer haft svårt att få erforderliga kontakter och möjligheter till samråd med myndigheterna. De har inte haft lika lätt att vinna gehör vid uppvaktningar och opinionsyttringar som de mera fåtaliga men med hänsyn till anställda och ekonomi betydligt tyngre storföretagarna. När det gällt utnyttjande av tillfälliga konjunkturstimulerande åtgärder har likaså de mindre företagen varit missgynnade. De har inte haft tillräckliga vinster för att kunna dra nytta av avdragsmöjligheterna. Först i en proposition prövades efter upprepade krav från bidragsformen jämsides med avdragsstimulansen. Bristande möjligheter att utnyttja avdrag vid beskattningen har också varit till nackdel för de mindre företagen i fråga om stimulans för forskning och utveckling. Likaså har stöd för utvecklingspersonal lämnats endast till företag där sådan personal haft heltidssysselsättning. Omkring två tredjedelar av alla företag arbetar under formen enskild firma. Endast en tredjedel är aktiebolag. Aktiebolagen som företagsform har uppenbara fördelar för företagandet och företagaren, vilka inte kommer det stora flertalet av de mindre företagarna till del. Här kan nämnas lägre personligt risktagande, bättre social situation, större avdragsmöjligheter för t. ex. ut 1* 1975/76. Bestämmelsen om höjning av aktiekapitalet från lägst . tvingar ett stort antal mindre företagare att arbeta under sämre villkor, då ännu inte någon lämplig företagsform för sådana mindre företags bedrivande kunnat skapas. Den betydande skattebelastning som läggs på företagen genom arbetsgivaravgifter av olika slag drabbar särskilt de mindre företagen. De s. k. löneskatterna har blivit en alltmer negativ faktor för sysselsättningen. De mindre företagen kan dock inte lika lätt som de större byta ut arbetskraft mot maskiner och får härigenom dra en större skattebörda än vad som kan vara rimligt och rättvist. Förhållandet visar också vilken betydelse för sysselsättningen de mindre personal intensiva företagen har. Företagarna i de mindre företagen har ofta en orimligt stor arbetsbörda. De måste ofta använda en stor del av sin fritid för de uppgiftsskyldigheter, som olika myndigheter ålägger dem eller för nödvändiga uppgifter och åtgärder för driften, som företagets och de anställdas verksamhet och trygghet hänger på. Men de har inte genom samhällets försorg garanti mot arbetslöshet. Av orsaker som här helt kortfattat belysts känner en mycket stor andel av de mindre företagarna och deras anställda en stor oro för framtiden. Vid en undersökning förklarade närmare 60 96 av de mindre företagarna att de inte skulle börja om som företagare, i fall de hade möjlighet att på nytt välja levnadsbana. 17 96 trodde inte att deras företag skulle leva kvar . Det är givetvis allvarligt om företagen upplever stor osäkerhet och inte känner tillräcklig tilltro till framtiden. En sådan osäkerhet påverkar planering och handlingskraft. Man fattar kortsiktiga beslut. Man avstår från satsningar och investeringar på , som i och för sig kan vara avgörande för företagets fortbestånd och sysselsättningens upprätthållande. Ofta lever företag på rost och röta, dvs. att man använder tillgångarna som om verksamheten kom att upphöra . Den utveckling som här beskrivits har lett till att många företag, även rationella och utvecklingsbara, har lagts ned eller tvingats inskränka sin verksamhet. Detta har betytt ökad arbetslöshet och förluster i realkapital. Ökande företagsförsäljningar och nedläggningar En påtaglig tendens i riktning mot att mindre och medelstora företag uppköps av storkoncerner har således kunnat konstateras . Enligt en undersökning som genomfört av industriutvecklingen i hade mer än en tredjedel av de familjeföretag som 1969 hade mer än 20 anställda sålts fram till början av 1974. Flertalet har sålts till börsnoterade företag, vars ledning ligger utom länet. Enligt samma studie har nedlagts eller utflyttat 90 företag, medan inflyttade och nyetablerade företag endast uppgår till Även denna uppgift visar utvecklingen mot större företag och de problem som råder för etablering av nya företag. En liknande undersökning som gjorts i visar på samma tendenser. En uppmärksammad undersökning har verkställts av tidningen , varav framgår att landets 25 största företagsgrupper ökat sin andel av det totala antalet anställda i näringslivet från 28 1963 till 37 1973. Denna tendens syns ha accelererat . har genomsnittsstorleken på storföretagen ökat med 40 96, medan ökningen under de närmast föregående 20 åren var 18 96. Ur skriften Samhället och företagarna av och kan inhämtas att av 144 företag, som 1968 var föremål för specialundersökning, har nära en tredjedel sålts eller upphört på annat sätt . har 50-60 familjeföretag med över 100 anställda sålts . Bland företag under 100 anställda kan konstateras en liknande utveckling, dock ej lika markant. Sammanfattningsvis konstateras dock att nära en tredjedel av samtliga familjeföretag sökt köpare eller fått anbud om försäljning. I det enskilda fallet kan ett mindre eller medelstort företags försäljning till en stor koncern vara en god lösning, som tillför nytt kapital och större resurser i övrigt. Som enstaka företeelser kan sådana företagsöverlåtelser ofta försvaras som naturliga och framåtsyftande lösningar. En viss omsättning kan vara nödvändig från effektivitetssynpunkt. Det är emellertid de samlade och accelererande tendenserna som vi fmner oroande. En kraftig försäljningsvåg av mindre och medelstora företag och familjeföretag till storkoncerner är i flera avseenden betänklig, särskilt på . När flera mindre och medelstora företag på en ort övergår till storföretag uppstår risker för ensidighet i näringsstrukturen. Vid själva köpetillfället kan händelsen ses som ett tryggande av sysselsättningen. Men vid förändrade konjunkturer kan ensidighet i strukturen, särskilt om beslutsfattarna finns på andra orter, innebära en större risk för sysselsättningen än där flera mindre företag bär upp näringslivet. En fortsatt överföring av företag till storenheter leder till en icke önskvärd maktkoncentration. Beslutsfattandet i ytterst väsentliga frågor av betydelse för många människor överförs till ett fåtal personer. Denna utveckling kan också påverka en koncentration inom samhälls- och näringslivsorganen i övrigt. Beslut i livsviktiga frågor görs upp på hög nivå mellan ett fåtal makthavare. Orsakerna till de ökade företagsförsäljningarna är givetvis många. I de nämnda undersökningarna om anledningarna till att företag sålts har en stor grupp redovisat personliga skäl. Dessa innefattar avsaknad av arvingar, stor arbetsbörda, sjukdom m. fl. Andra orsaker är expansions- och finansieringsproblem, arvskattekonsekvenser, dålig lönsamhet, förmånligt säljtillfälle osv. Förmodligen är det ofta summan av flera faktorer som är den verkliga anledningen till försäljning och försäljning just till storföretag. Det torde råda tämligen stor enighet om att skatteproblemen vid generationsväxlingarna är bland de svåraste trösklarna för att få en efterträdare från familjekretsen, från de anställda eller från enskilda personer i övrigt. En annan mer betydande anledning till att familjeföretag säljs till storföretag är bristen på villiga efterträdare och enskilda köpare. Delvis bottnar denna brist i de allmänna svårigheter som råder för start och drift av mindre och medelstora företag. Andra problem som verkar hindrande för att få tillräckligt intresse för att gå in som företagare är de mera kända, såsom brist på kapital, bristande kreditvärdighet, otillräcklig utbildning, otillräckliga service- och rådgivningsmöjligheter osv. Dessa problem måste enligt vår mening angripas mer intensivt . a. måste ökad verksamhet möjliggöras inom företagarföreningarna och inom näringslivets egna organisationer. Försäljning och upplösning av mindre och medelstora företag har fått en sådan omfattning att en närmare studie bör komma till stånd genom en särskild utredning eller genom industriverkets försorg. Det är angeläget att kartlägga vad som sker när mindre företag köps upp, dels för företaget och de anställda, dels för den ort där företaget arbetar och vad verkningarna kan innebära för näringslivet och samhället i stort vid en markerad upplösning av mindre och medelstora företag. Kraftiga insatser krävs för att hävda de mindre företagen Nödvändigheten av ett effektivt och expansivt näringsliv medges t. ex. även i regeringens finansplan: "Endast genom en kraftigt utbyggd produktionskapacitet inom varuproduktionen och fortsatt hävdad konkurrenskraft i vår industri torde det vara möjligt att kombinera ett återställande av underskottet i bytesbalansen med det centrala målet om full sysselsättning. Regeringens politik har varit ensidigt inriktad på storföretag. Såsom redovisats har politiken oftast formats så att den gynnat de stora företagen. Främst gäller det skattepolitiken och den ekonomiska politiken. Näringslivet har blivit alltmer centraliserat. I årets finansplan finns samma inriktning på storföretag, statliga och privata. För de mindre företagen och deras utvecklingsmöjligheter har regeringen inte visat tillnärmelsevis samma intresse. I vår samhällsekonomi framträder nu svårbemästrade problem, föranledda av brister i det ekonomiska underlaget och i resurstillväxten. Det brister i resurser till angelägna reformer. Vårt land har ett oroväckande stort underskott i bytesbalansen gentemot utlandet. Den bekymmersamma ekonomiska situationen för kommunerna och svårigheterna att få fram ett fungerande skattesystem har sin viktigaste orsak i denna hårda ansträngning av ekonomin. Bristen på ekonomiska resurser har otvivelaktigt till mycket stor del sin förklaring i den produktionsförlust som uppstått genom att regeringspolitiken inte varit inriktad på att ta till vara de mindre och medelstora företagens utvecklingsmöjligheter på bästa sätt. Det går inte att på tillfredsställande sätt klara sysselsättning, bytesbalans och resurser till angelägna trygghets- och jämlikhetsreförmer, om inte mindre och medelstora företag i väsentligt ökad utsträckning ges möjlighet att bidra till att det nödvändiga ekonomiska underlaget skapas. För detta krävs en omläggning av näringspolitiken och den ekonomiska politiken. Enligt vår mening måste nu allvarliga ansträngningar göras för att förbättra förutsättningarna för de mindre företagen och skapa större intresse för initiativ, investeringsvilja och framtidstro från enskilda företagare. I detta syfte måste nu dels uttala sig för en politik som långsiktigt verkar för en utveckling av den sektor i näringslivet som består av mindre och medelstora företag, dels besluta konkreta åtgärder som snabbt skapar gynnsammare arbetsbetingelser. Det har framgått av olika undersökningar att det allmänna företagsklimatet och framtidsutsikterna har stor betydelse för engagemang och insatser i företagandet. Med hänsyn till den stora betydelse denna del av näringslivet har för samhället i stort, anser vi det angeläget att nu uttalar sig för en sådan omläggning av den ekonomiska politiken och näringspolitiken, att goda utvecklingsmöjligheter för mindre och medelstora företag kan tryggas. Ett program för genomförande av denna målsättning bör utarbetas av regeringen och föreläggas . En av de första och viktigaste förutsättningarna för att företagsamhet och produktion skall kunna starta och bedrivas är tillgång på kapital. Denna fråga ökar i betydelse allteftersom tekniken utvecklas och produktionen blir mer och mer beroende av komplicerad utrustning. Det är också en av de svåraste frågorna att lösa för de mindre företagen och för dem som vill nyetablera. Det riskvilliga kapitalet är otillräckligt, och det kanaliseras i första hand till de ekonomiskt starka storföretagen. De mindre företagen kan oftast inte uppbringa tillräckliga säkerheter. De måste ofta gå in med såväl personlig borgen som hustruborgen och även lämna bostad och personliga tillhörigheter i pant. Det är en högst otillfredsställande ordning. Dessa företag kan ej som de större utnyttja obligationsmarknaden och har med nuvarande företagsformer svårt att på andra sätt klara långfristig finansiering. Andelen eget kapital i befintliga mindre företag är lågt, vilket försvårar kreditvärdigheten i bankerna. Det har gjorts flera insatser för att med statliga åtgärder lösa de mindre företagens kapitalförsörjning, men har man inte lyckats i tillräcklig utsträckning. Avsikten med de s. k. direktlånen som handläggs av företagarföreningarna liksom lånen med statlig kreditgaranti är, att de skall kun na utgå med begränsade säkerhetsanspråk. Erfarenheterna har givit vid handen att säkerhetskraven ofta ställs för högt. S. k. förtroendekrediter måste förekomma i större utsträckning när det gäller nystartade företag vid utveckling och marknadsföring av nya produkter och vid andra liknande situationer, där riskerna är stora för att investeringar och utvecklingsarbete ej ger säker avkastning . Man måste oftare bygga på person och produkt och ge lån där man bedömer förutsättningarna goda, även om formella säkerheter inte kan erbjudas. Enligt vår mening måste man nu ta ett ordentligt grepp om dessa frågor. Vi föreslår därför under punkt B. 3. i denna motion att industrigarantilån skall kunna avgöras av länsstyrelse upp till ett lånebelopp om . i stället för som att dessa skall beslutas av industriverket. Härmed vinner man en avsevärt kortare handläggningstid. Vid prövning av dessa lån kan med fördel företagarföreningens sakkunskap anlitas. Vi föreslår vidare under B. 4. att industrigarantilån skall kunna utgå även till utveckling av och marknadsföring av produkter. gäller att endast sammanslutning av företag kan erhålla lån för dessa ändamål. Vår avsikt med dessa förslag är att industrigarantilåneformen skall kunna utnyttjas i avsevärt ökad omfattning. Den är ett smidigt och bra alternativ, bl. a. genom den stora kontaktyta det ordinarie bankväsendet har med de mindre företagen och genom den samlade personkunskap som kan utnyttjas. Vid ökad användning av denna låneform kommer att krävas en större ram för statlig kreditgaranti, och vi föreslår därför under punkt B. 5. att denna höjs från . enligt budgetpropositionen till . För att nå en bättre överblick över de olika lånemöjligheter som kommer att stå till buds erfordras en samordning av alla låneformer och bättre information om dessa till företagen. Vi förutsätter att den undersökning som industriverket påbörjat i detta hänseende kan fullföljas . Inom företagarföreningarna i landet arbetade /75 338 personer. Med någon generalisering kan man säga att flertalet av dessa arbetar på att öka och rädda sysselsättningstillfällen genom en utveckling av de mindre företagen. Det är alltså statens satsning med detta syfte. Inom lantbruksnämnderna är ca 1 300 personer i arbete för främjande av jordbruket. Av detta framgår nödvändigheten av att bygga ut företagarföreningarnas kapacitet. huvuduppgift är att förmedla sysselsättningen som skapas i produktionen. Inom detta verk arbetar ca 5 000 personer, och ytterligare 250 beräknas under nästa budgetår. Enbart inom arbetsförmedlingsverksamheten arbetar ca 4 000 anställda. Det är alltså mer än 10 gånger så många som arbetar med förmedling jämfört med dem som arbetar med att få fram nya jobb. Enligt vår mening måste arbetet med att utveckla näringslivet och där skaffa nya jobb kraftigt förstärkas. Särskilt måste arbetet inriktas på de mindre företagen. Detta kan ge det största antalet sysselsättningstillfällen i förhållande till insatta medel. Vi föreståren upprustning av flera sektorer inom företagarföreningarnas verksamhetsområde. Under administrationsanslaget, p. E 3, bilaga 13, föreslår vi en förhöjning i förhållande till budgetpropositionen med . Ett av skälen till denna höjning är den ökade utlåningsverksamhet som blir följden om våra förslag om kraftig ökning av låneramarna genomföres. Höjning av lånetaket för direktlån Företagarföreningarnas speciella utlåningsverksamhet har visat sig ha goda effekter och uppskattas i hög grad från de mindre företagens sida. Övre lånegränsen höjdes 1971 från . Detta har visat sig vara till fördel för utvecklingen. Både med hänsyn till penningvärdets fall och behovet av att öka insatserna på detta område är det angeläget att höja denna gräns till . Ökning av statens hantverks- och industrilånefond För att möjliggöra det ökade kapitaltillskott till de mindre företagen som vi tidigare talat om föreslår vi att medelstillskottet till fonden kraftigt höjs i förhållande till budgetpropositionen. Yrkande om detta framställer vi i en annan motion. En kraftig höjning är erforderlig med hänsyn till höjningen av utlåningstaket på direktlånen, med beaktande av det ökande antalet s. k. förtroendekrediter vi förordat, och slutligen på grund av förslaget om ökade resurser för föreningarnas företagsservice och vidgning av den uppsökande verksamheten. Företags- och branschfrämjande åtgärder, företagsservice Anslaget till företags- och branschfrämjande åtgärder under industridepartementets huvudtitel har i budgetpropositionen höjts med . Därav har dock 10,2 milj. kr.