mot · FZ021533 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1533 om utredning rörande inrikesflygets framtida villkor inrikesflyg präglas av det skandinaviska luftfartspolitiska samarbetet, vilket i sin tur är en förutsättning för eller en följd av^ existensen av (). Begreppet skandinavisk luftfartspolitik är en realitet på så sätt att inga ställningstaganden i fråga om vårt inrikesflyg eller utrikesflyg avgörs utan ett skadinaviskt rådslag. Således är det t. ex. i en skandinavisk arbetsgrupp med ämbetsmän som man diskuterar förändringar i charterbestämmelser som sedan föreläggs respektive regering. Eftersom SAS är det mest påtagliga resultatet av skandinaviskt samarbete över huvud taget och dessutom är utomordentligt betydelsefullt för vårt näringsliv, krävs det en viss försiktighet inför förändringar av luftfartsreglerna. Denna försiktighet kan emellertid ibland uppfattas som en aning överdriven då bestämmelser som allmänt sett endast borde beröra en ren svensk angelägenhet görs till föremål för skandinaviska förhandlingar utifrån kravet på ett tillräckligt skydd för SAS. Utgångspunkten för vårt inrikesflyg är att SAS har koncession - tillstånd - att med företrädesrätt bedriva trafik på alla upptänkliga sträckor i landet. Detta generella tillstånd har sedan medgivits dotterbolaget , dock med undantag av de utomordentligt lönsamma linjerna från till , respektive . Luleålinjen har dock nu blivit föremål för en överenskommelse som ger Linjeflyg rätt att i viss mån flyga även på denna sträcka. Möjligheterna för andra företag än Linjeflyg att flyga reguljärt är starkt begränsade. Endast om Linjeflyg ej trafikerar en viss sträcka, kan den genom beslut av regeringen bli föremål för reguljär trafik i annat företags regi. På grund av de höga biljettpriserna kan vi sägas ha ett s. k. portfoljflyg, och därmed kan inte flyget ses som ett naturligt trafikmedel för allmänheten. Det är uppenbart att även om Linjeflyg - som det nu är - är ett rationellt och väl fungerande företag bör dess monopolställning kunna ifrågasättas på vissa sträckor eller åtmistone ensamrätten att trafikera vilken sträcka som helst. Linjeflyg liksom alla andra monopolföretag mår på lång sikt bäst av en konkurrens. På vissa flyglinjer är det dessutom helt klart att Linjeflyg har nytta av etablerade mindre flygbolag, eftersom clearing av passagerare kan ske mellan flygbolagen vid händelse av en plötsligt för liten kapacitet hos Linjeflyg. Den skandinaviska överenskommelsen som finns om att trafik med linjetaxi" skall kunna föras efter regeringens tillstånd är inte en uppluckring av Linjeflygs ensamrätt till landets linjer utan ett försök atill klarare regler kring möjligheten att bedriva reguljär lufttrafik. Inofficiella regler och viss praxis på tillståndsområdet för att göra trafik möjlig för seriösa flygföretag har präglat marknaden , och det är nu nödvändigt att reglerna blir föremål för en utredning. I detta arbete bör då också beröras frågan om fortsatt företrädesrätt för SAS och Linjeflyg på inrikeslinjerna. Förutom den påtalade osäkerheten i gällande bestämmelser som för det svenska inrikesflyget finns det många andra problem. har berörts förhandlingarna mellan SAS och Linjeflyg om eventuell överflyttning av de tre stora SAS-inrikeslinjerna t*ll Linjeflyg. Det måste vara av stort värde för svenskt inrikesflyg att samtliga dessa linjer överlämnas av SAS. Men detta arbeta kompliceras i hög grad av att skyddet av SAS måste respekteras och att det skandinaviska samarbetet inte skadas. Vidare är flygplatsfrågorna mer än brännande efter beslut om nedläggningen av . Kommer allmänflyget att stanna kvar på och därmed kunna ge en snabb och bekväm kommunikation med landet i övrigt? Kommer verkligen inrikesflyget att bli attraktivt för när Linjeflyg äntligen fått sina jetplan och förlagt sin verksamhet till ? Med alla de frågor som berörts ovan och som i många fall direkt berör näringslivets arbete och den ekonomiska utvecklingen i olika delar av landet men förhoppningsvis också en bred allmänhet är det uppenbart att luftfartspolitiken borde bli föremål för en noggrann studie. Även om genomförandet av de slutliga ställningstagandena efter ett sådant arbete är helt beroende av våra grannländers uppfattningar vore det en stor fördel om hela det svenska inrikesflyget blev föremål för en parlamentarisk utredning. Den trafikpolitiska utredningen arbetar nu med en totalsyn på svensk trafikpolitik. Trots detta saknas centrala luftfartspolitiska fråga i det utredningsarbetet. Inför kommande riksdagsbeslut om trafikpolitiken är det därför nödvändigt att också inrikesflyget utreds. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen anhåller om utredning om inrikesflygets framtida villkor.