mot · FZ022196 · 1976-02-16 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:89 om lärarutbildningens dimensionering och lokalisering m. m. 1 propositionen 1975/76:89 föreslås stora förändringar inom utbildningen för vissa undervisningsyrken. Förslagen till ändrad dimensionering och lokalisering av klass- och ämneslärarutbildningen grundar sig på en promemoria från en arbetsgrupp inom . Gruppens förslag har utsatts för en synnerligen skarp kritik från många remissinstanser. Förskollärar- och fritidspedagogutbildningen har varit föremål för en snabbutredning inom och endast tillställts organisationskommittéerna för högskolereformen. Propositionen bär tydliga spår av att vara ett hastverk. De föreslagna förändringarna får i många fall konsekvenser som inte synes ha beaktats vare sig av arbetsgruppen eller vid propositionsskrivandet. Statsmakternas tidigare bristfälliga planering av lärarutbildningen och den träffade överenskommelsen mellan regeringen och om utbyggnad av barnomsorgen har uppenbarligen lett till ett uppvaknande från regeringens sida. Ärendet har inte överlämnats till organisationskommittéerna för högskolereformen, vilka enligt moderata samlingspartiets uppfattning bort analysera och sammanväga frågorna om såväl dimensionering som lokalisering. De prognoser som ligger till grund för propositionen framlades för klasslärarutbildningen och för ämneslärarutbildningen och 1975. Prognoserna ansågs föråldrade då de framlades. Att basera genomgripande förändringar på dessa prognoser är vanskligt också med hänsyn till de osäkerhetsfaktorer som finns inbyggda i prognosmaterialet. Detta gäller t. ex. antaganden rörande lärarnas lokala bundenhet, som visat sig mycket stor, och lärarbenägenheten. Prognoserna har inte heller tagit hänsyn till bortfallet . Ett exempel på hur otillförlitliga prognoser kan vara är den prognos från som visade på ett överskott av 2 100-2 700 klasslärare för /75. Av annat siffermaterial (AMS) framgår att det faktiska överskottet var långt mindre: 610 klasslärare, varav 440 lokalt bundna saknade heltidsanställning vt 1975. Vid höstterminens början 1975 hade det totala överskottet på klasslärarsidan nedgått till 425 personer, varav 387 lokalt bundna (AMS rapport ). Mot denna bakgrund är det förståeligt att antalet obehöriga vikarier för klasslärare ökat markant . 1 dimensioneringsfrågan anförde utbildningsutskottet i sitt betänkande 1975:10 följande: 1 1975/76. 1975/76: 2196 Vid den slutliga bedömnigen av lärarutbildningsbehovet blir det en huvudfråga huruvida det skall vara strikt överensstämmelse mellan arbetsmarknadsbehovet inom skolan och utbildningskapaciteten eller om utbildningen vid lärarhögskolorna kan vara riktad mot en bredare arbetsmarknad än enbart skolområdet. En annan viktig fråga är om det inom ramen för utbildningskapaciteten skall finnas vissa marginaler för t. ex. politiska reformer som har konsekvenser för arbetskraftsbehovet i skolan. Även individens efterfrågan på utbildning borde enligt utskottet tillmätas stor betydelse. varnade utskottet för en drastisk nedskärning av intagningen. Flexibel pensionsavgång, rätten till ledighet för studier, tillkomsten av det fackliga förtroendemannainstitutet, förlängningen av ersättningstiden för föräldrapenning, förkortad arbetstid m. m. är exempel på politiska reformer som kan få avgörande betydelse för lärarnas arbetsmarknad men som inte synes ha tillmätts större betydelse i propositionen. Lika allvarligt finner vi det vara att propositionen bygger på föreställningen att lärarrollen även kommer att vara oförändrad. Både lärarutredningen och den aviserade SIA-propositionen med dess syn på en förändrad och vidgad lärarroll borde ha lett till andra överväganden i dimensioneringsfrågan. Det finns också en ökad tendens till deltidstjänstgöring inom lärarkåren. Statsrådet anför att hon inte är beredd att anpassa intagningen till i första hand lågstadielärarutbildningen till ett system där deltidstjänstgöring blir alltmer vanlig. Detta skulle enligt statsrådet innebära att man bygger in deltidstjänstgöring i ett utpräglat kvinnoyrke som en förutsättning för utbildningens dimensionering. Ej heller vi anser att dimensioneringen kan bygga enbart på en tendens till ökad deltidstjänstgöring. Vi menar dock att dimensioneringsförslag även bör ta hänsyn till den faktiska verkligheten och inte motverka berättigade önskemål om deltidstjänstgöring hos enskilda lärare. Individernas valfrihet måste i detta fall tillmätas stor betydelse. Att motsätta sig deltidstjänstgöring på grund av att en majoritet av lärarna är kvinnor bygger enligt vår mening på resonemang som avvisar kvinnors möjligheter att förvärvsarbeta på för dem själva lämpliga villkor. Även lärarbenägenheten torde öka med ökade möjligheter till deltidstjänstgöring. I propositonen föreslås nedläggning av lärarutbildningen på vissa orter, vilka i stället skall kompenseras med annan utbildning. Denna syn på problemen har emellertid inte kompletterats med en tillräcklig analys av möjligheterna till samverkan mellan olika utbildningar. Så har behovet av integration mellan förskollärar- och lågstadielärarutbildning och mellan klasslärar- och ämneslärarutbildning påpekats av flera remissinstanser. Vi anser att en noggrann analys av innehållet i samtliga berörda utbildningar bör komma till stånd för att klarlägga deras behov av integration innan bindande beslut om lokalisering fattas. träffade regeringen en överenskommelse med Svenska kom 1975/76: 2196 munförbundet om en kraftig utbyggnad av barnomsorgen. Denna överenskommelse synes dock inte ha beaktat den redan nu rådande bristen på utbildad förskolepersonal. Under en följd av år har statsmakternas bristande planering givit till resultat att en utbyggnad av förskollärarutbildkalmässigt inte följts av en motsvarande utbyggnad av förskollärarutbildningen. hävdar utifrån egna beräkningar att ca 3 000 förskollärare utöver nuvarande dimensionering skulle behöva utbildas för att häva den brist som uppkommer om den föreslagna utbyggnaden genomförs. Det är dock med hänsyn till den nuvarande bristen på handledare och praktikplatser omöjligt att klara en så kraftig utbyggnad av utbildningen som facklärarförbundet räknat fram. Från kvalitetssynpunkt är det beklagligt att bristen på utbildad personal kommer att kvarstå . Skall förskolan kunna fylla sin pedagogiska uppgift och inte enbart bli en tillsynsplats måste en kraftig satsning göras för att utbilda det antal förskollärare som krävs för att ge en rimlig personaltäthet i enlighet med normer. Möjligheterna att dimensionera intagningen i form av en puckel bör övervägas. måste en avvägning ske mot fördelarna av en jämn intagning, vilken dock ger till resultat att bristen på utbildad personal kommer att kvarståen . För att komma till rätta med den besvärande bristen tillstyrker vi en utbyggnad av förskollärarutbildningen under /77. Vi vill däremot inte nu ta ställning till en långsiktig dimensionering och lokalisering. Dessa frågor bör överlämnas till organisationskommittéerna. Under utbyggnadsskedet kommer stora delar av personalen att sakna erforderlig utbildning. Det är därför märkligt att propositionen ej analyserat de s. k. Åmanlagarnas effekter. Lagarna är tillämpliga på samtliga personer som anställs, även om dessa saknar adekvat utbildning. Inte bara deras anställning är skyddad utan de har även företrädesrätt till nya lediga tjänster. Detta förhållande kommer troligtvis inte att skapa så stora problem under utbyggnadsskedet eftersom alla utbildade förskollärare kommer att kunna anställas. Problem uppstår emellertid när utbyggnaden närmar sig slutskedet. De måste därför redan nu penetreras noggrant. Även övriga personalfrågor synes ha blivit otillräckligt övervägda. Genomförs propositionens förslag kommer ett överskott på lärarutbildare att uppstå. Målet är att bereda dem anställning i första hand inom förskollärar- och fritidspedagogutbildningen, men även inom annan högskoleutbildning eller inom fortbildningen. Den anställde kan emellertid inte alltid utgå från att arbetsuppgifterna, arbetsplatsen eller arbetsorten blir desamma som . Med dessa reservationer skall de anställda i möjligaste mån garanteras sysselsättning. 1 propositionen sägs vidare att härutöver kan andra åtgärder komma i fråga och att regeringen därför bör inhämta bemyndigande att vidta de åtgärder som behövs för den personal som genom nu aktuella förändringar kan komma att bli övertalig. Vi kan inte acceptera att ge regeringen ett sådant bemyndigande in . Vi finnér det självklart 1975/76: 2196 att regeringen skall precisera vilka åtgärder som kan komma i fråga utöver de nu nämnda. Tänkbara åtgärder är att ge lärarhögskolorna starkt utökade uppgifter inom fortbildningen och att lärarutbildningens kvalitet höjs genom att gruppstorlekarna inom lärarutbildningen minskas. Ett överförande av övertalig lärarpersonal till tjänstgöring inom förskollärar- och fritidspedagogutbildningen synes inte kunna ske så enkelt som propositionen förutsätter. Skolans och förskolans pedagogiska inriktning är knappast av samma slag. Att föreställa sig att en erfaren lärarutbildare, som haft sin pedagogiska inriktning på utbildning av klasslärare, skall gå ut och praktisera i förskolan för att kunna utbilda förskollärare, med deras helt annorlunda arbetsuppgifter, ger en viss uppfattning om problemens art. I andra sammanhang talas det om samråd och medinflytande inför frågor om en förändring av arbetsuppgifterna. I propositionen synes man knappast ha gjort några sådana hänsynstaganden inför dessa onekligen radikala förändringar av lärarutbildarnas arbetsuppgifter. Regeringen har i propositionen 1975/76:92 föreslagit en snabb utbyggnad av antalet platser i fritidshem. Fritidsverksamhetens omfattning och innehåll kommer dock att behandlas i SIA-propositionen, som framläggs . Vi har i partimotionen 1975/76:2162 framhållit att det är oklokt att binda sig för en snabb utbyggnad av antalet fritidshemsplatser innan propositionen föreligger. Dimensioneringen av fritidspedagogutbildningen är direkt beroende av denna utbyggnad. Vi vill därför inte ta ställning till den erforderliga dimensioneringen av utbildningen under /77 förrän propositionen föreligger. Även i fråga om fritidspedagogutbildningen bör den långsiktiga planeringen överlämnas till organisationskommittéerna. Vi föreslår alltså att den fortsatta behandlingen av propositionen 1975/76:89 i den del som avser dimensioneringen av fritidspedagogutbildningen för /77 samordnas med behandlingen av den aviserade propositionen om skolans inre arbete. Ett centralt drag i riksdagsbeslutet om högskoleutbildningens reformering är helhetssynen på all högskoleutbildning och på planeringen av denna. Att därför nu före reformens genomförande vidta åtgärder av långsiktig räckvidd inom en del av högskolan, och detta på grundval av kvantitativt material rörande väsentligen en faktor (arbetskraftsbehovet) av den mångfald faktorer som har betydelse för planeringen, kan inte vara i överensstämmelse med riksdagsbeslutet. Statsrådet har anfört att hon med hänsyn till det angelägna i att snabbt kunna utöka förskollärar-och fritidspedagogutbildningen inte är beredd att tillstyrka bl. a. universitetskanslersämbetets förslag om att man i avvaktan på den nu påbörjade högskoleplaneringen bör uppskjuta ett ställningstagande till klass- och ämneslärarutbildningens dimensionering och lokalisering. Vi delar inte hennes uppfattning. fattade så sent som beslut om högskolereformens genomförande. Med hänsyn till det omfattande utredningsarbete som föregått denna reform är det synnerligen anmärkningsvärt att en del av högskoleutbildningen nu 1975/76: 2196 skall bli föremål för ett särskilt beslut. Att rasera en existerande organisation och urholka de tankar om decentralisering som varit vägledande vid utarbetandet av propositionen 1975:9 om reformering av högskoleutbildningen och som fattat beslut om är oacceptabelt. Orter såsom , och kan - om propositionen bifalles - knappast längre betecknas som högskoleorter. Förslagen till nedläggning är även otillfredsställande eftersom ingen hänsyn tagits till den ökade lokala bundenheten , som är en följd av en tidigare familjebildning. Vi anser därför att lärarutbildningsfrågorna i sin helhet skall behandlas av organisationskommittéerna för högskolereformen för att en lämplig avvägning både inom och mellan sektionerna i den nya högskolan skall kunna ske. I avvaktan påen samlad bedömning av lärarutbildningsfrågorna förordar vi att den nuvarande intagningen till klass- och ämneslärarutbildning bibehålies och att ingen nedläggning kommer till stånd /77. Vi förutsätter att behandlingen av frågor som rör dimensioneringen av fritidspedagogutbildningen för /77 uppskjuts till och samordnas med behandlingen av den aviserade propositionen om skolans inre arbete av tidigare i denna motion anförda skäl. Våra yrkanden nedan omfattar således inte frågan om dimensionering av fritidspedagogutbildningen för nästa budgetår. Med stöd av det anförda hemställes 1. att med avslag på propositionen såvitt avser förändringar av dimensionering och lokalisering av klass- och ämneslärarutbildningen hos regeringen anhåller att organisationskommittéerna för högskolereformen ges i uppdrag att göra en samlad bedömning av såväl dimensionering som lokalisering av klasslärar-, ämneslärar-, förskollärar-och fritidspedagogutbildningen, 2. att därest yrkandet under 1. inte skulle bifallas uttalar att intagning av elever till klasslärarutbildningen bör ske vid samtliga nu befintliga lärarhögskolor, 3. att uttalar att en utbyggnad av förskollärarutbildningen bör ske /77 med beaktande av vad i motionen anförts. HANS NYHAGE (m) () i Agnäs () . NISSER (m) () ()