mot · FZ02462 · 1976-01-20 00:00:00 — Motion 1975/76: 462 om en internordisk lagstiftning rörande betalningsföreläggande I vårt land kan betalningsföreläggande ske enligt lagsökningslagen (lag . 1946 om lagsökning och betalningsföreläggande, LL) 18 § och följande. Betalningsföreläggande är en summarisk betalningsprocess, avsedd att bereda borgenären snabbare, enklare och billigare väg att erhålla exekutionstitel för sin fordran än den som erbjuds genom vanlig rättegång. Betalningsföreläggande kan användas när fordringen gäller penningfordran, som ej grundar sig på skriftligt fordringsbevis och inte avser skadestånd (18 § LL). Förfarandet handhas i första instans av allmän underrätt. Rätten är domför med en lagfaren domare (30 tj). Förfarandet inleds med ansökan till behörig tingsrätt. I ansökningen eller bifogad räkning skall tydligt och fullständigt anges grunden för fordringen och tiden för dess tillkomst samt de omständigheter som ger rätten behörighet (19 § LL). Ansökningen skall kommuniceras med gäldenären. Därvid skall rätten även ge gäldenären tillfälle att bestrida ansökningen. Föreläggande om bestridande skall delges gäldenären (22 och 23 SS LL). Delgivning kan ej ske utom riket (24 S LL). Underlåter gäldenären att bestrida ansökningen skall rätten utfärda slutbevis. Det skall innehålla det utfärdade föreläggandet och bevis att ansökningen lämnats obestridd samt att utmätning får äga rum för fordringen och vissa kostnader. Bestrider gäldenären ansökningen inom den tid rätten förelagt enligt 22 S LL lämnas borgenären möjlighet att yrka att målet såsom tvistigt hänskjuts till rättegång. Framställer borgenären ej yrkande om hänskjutande till rättegång är ansökningen förfallen (26 S LL). Yrkas hänskjutande skall rätten förordna om dess fortsatta handläggning. Målet blir, sedan det hänskjutits, tvistemål och följer som sådant de i givna reglerna med vissa modifikationer (32 5 LL). Part kan ej fullfölja talan mot slutbevis. Däremot kan gäldenär begära återvinning (34 § LL). Upptas återvinningsansökan handläggs ärendet som tvistemål vid underrätt. En motsvarighet till betalningsföreläggande finns i , däremot ej i och . Särskilt för de landsdelar som gränsar mot grannländerna uppstår ofta fall av skuldförhållande. I är det mycket vanligt att danskar hyr torp eller sommarstugor för sommarvistelse. De förbrukar elström, vatten och renhållningsservice och lämnar orten utan att betala. I de liesta fall får man hoppas att vederbörande betalar när räkningen kommer, men det kan konstateras fall då så icke sker. I har redovisats sju fall då betalning ej skett. Detta gäller danskar. På grund av det omständliga tillvägagångssätt som ett förfarande enligt grannlandets lagar skulle innebära, torde ett fullföljande av kravet i sådana fall knappast vara lönande. Eftersom det är att förmoda att grannlandet (i detta speciella fall ) har liknande erfarenheter beträffande svenskar, som ådrager sig skulder i , är det motiverat från båda håll att en likartad lagstiftning för framtvingande av betalning skapas. Jag förmodar att liknande erfarenheter finns vid gränstrakterna mot . kan självfallet icke påtvinga grannländerna någon lagstiftning, men eftersom det bör vara ett intresse från båda sidor bör ta initiativ till förhandlingar om gemensam lagstiftning rörande summarisk betalningsprocess i de fall då det rör sig om relativt små belopp. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande gemensam nordisk lagstiftning rörande betalningsföreläggande.