mot · FZ021490 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1490 av m. fl. om boken som läromedel Tid efter annan kommer rapporter om svenska ungdomars dåliga läsförmåga. Olika utredningar visar att många människor aldrig lånar en bok på ett bibliotek och att en stor majoritet av svenska folket aldrig eller sällan besöker en bokhandel. har anfört att av svenska folket inte har läst en skönlitterär bok i sträck. Å andra sidan varde intervjuades inställning till bokläsning nästan genomgående positiv, och utredningen ansåg att man kan hysa viss optimism i vad gäller läsfrämjande åtgärder av olika slag. Bokläsande står emellertid långt ner på listen över fritidssysselsättningar. Vid internationella undersökningar har svenska ungdomar visat sig ligga i botten bland undersökta länder i vad gäller litteraturintresse. Ungdomslitteraturen uppvisar också i många fall kvalitativa brister, och många barn kommer inte i kontakt med annan litteratur än serietidningar. I Läroplan för sägs bl. a.: Lasundervisningen bör syfta till att grundlägga en god lästeknik, så att eleverna självständigt och samt med god förståelse hämtar information ur texten. En sådan lästräning bör ingå i undervisningen i alla ämnen. Utvecklingen på läromedelsområdet har inte befrämjat denna målsättning. De stora årskullarna och bristen på skollokaler medförde maximalt elevantal i de flesta klasserna, och behovet av läromedel för i läroplanen föreskriven individualiserad undervisning ökade. Läromedlen ändrade därvid snabbt karaktär. Boken som läromedel kom att ersättas av häften av olika slag: studiehäften, arbetshäften, ifyllnadshäften, häften för läraren, överkurshäften, m. m. Stenciler blev också allt vanligare, och många lärare tvingades, på grund av att läromedel inte kom fram i tillräcklig takt, att själva producera undervisningsmateriel. Ifyllnadsuppgifterna ökade i antal, och många elever torde ha uppnått stor färdighet i att fylla sida efter sida i sådana häften med rätta svar utan att egentligen lära sig någonting. Beträffande hemuppgifterna - forna tiders läxor - betonar läroplanen att dessa bl. a. kan bestå av iakttagelser, referat,beskrivningar, underhållningsprogram m. m. I princip torde man kunna gå igenom utan utan att ta befattning med mer än ett fåtal böcker. Litteratur finns i böcker. Men ju mer vårt samhälle utvecklas mot bildoch ljudinformation, desto svårare får det tryckta ordet att hävda sig. Det borde vara en självklarhet att eleverna redan tidigt i skolan lärde sig att handskas med böcker. För de intellektuellt välutrustade är detta inget problem; deras undervisningssituation är sådan att de redan inom klassens ram kommer i kontakt med referenslitteratur och bredvidläsningsböcker. För andra elever ökar problemen under skolåren. Genom att de inte tidigt kommer i kontakt med böcker och lär sig att läsa sammanhängande text i dessa blir de handikappade när schemat utvidgas till att omfatta ämnen som historia eller biologi. Eleverna är helt enkelt inte vana vid att skaffa sig information genom att läsa löpande text, och om läskunnigheten på grund av bristande träning dessutom är dålig blir inlärningsförmågan starkt nedsatt. Läsning är en fråga om träning. Svenskämnet ensat kan aldrig svara för att eleverna bibringas en tillfredsställande läshastighet och läsförståelse. Läsandet måste utgöra en viktig del av undervisningen också i andra ämnen. När undervisningen i dessa ämnen alltför mycket är uppbyggd enbart på bilder, häften med ringa text, filmer och diaband samt ifyllnadsuppgifter får eleverna ingen träning i att läsa. Givetvis har lärarna stort inflytande på valet av läromedel. Deras ibland orimligt stora arbetsbörda har naturligtvis gjort det frestande för dem att välja läromedel som avlastar dem arbetsuppgifter och så snabbt som möjligt ger eleverna de kunskaper som läroplanen fordrar. Att sedan eleverna får en bristande träning i läsning blir svensklärarens bekymmer. blir det den enskilde eleven som blir lidande. Brister i läsförmågan vid genomgången grundskola är svåra att reparera. I årets budgetproposition aviserar föredragande statsrådet en kartläggning av läromedelsbranschen. Vi anser att den kartläggninen även bör omfatta läromedlens fördelning på olika typer av läromedel. Dessutom bör vid den fortgående läroplansöversynen särskilt beakta bokens värde som läromedel. Åberopande det anförda hemställs att hos regeringen begär 1. att den aviserade kartläggningen av läromedelsbranschen även skall avse fördelningen på olika typer av läromedel, 2. att bokens värde som läromedel beaktas vid den fortgående läroplansöversynen. HANS NYHAGE (m) () () () ()