mot · FZ02628 · 1976-01-21 00:00:00 — Motion 1975/76: 628 av i m. fl. om åtgärder för att styra virkestillförseln till skogsindustrin Skogspolitiska utredningens majoritet framlade i betänkandet Mål och medel i skogspolitiken (SOU 1973:14) förslag till kombinerat avgifts- och stödsystem. Huvudsyftet med denna del av förslaget var att ge samhället ett skogspolitiskt styrmedel som kan påverka utbudet av virke. Förslaget fick i denna del utstå mycken kritik framför allt från skogsägarrörelsen, som hävdade att här inte behövdes någon styrning. hade ingen industri behövt stå stilla på grund av brist på virke och någon risk för att detta skulle behöva inträffa ansåg man inte förelåg. är vi emellertid i den situationen att de privata sågverken inte får det virke de behöver för att täcka sitt virkesbehov och hålla sysselsättningen uppe. Anledningen är just att skogsägarna f. n. håller igen på avverkningen av främst sågtimmerduglig skog. Sågverken tvingas därför lösa sitt råvaruproblem genom en serie extraordinära åtgärder både på virkesmarknad och fastighetsmarknad. Skogsfastigheter med avverkningsmogen skog har blivit åtråvärda förvärvsobjekt vilket säljaren av framför allt mindre och medelstora skogs- och jordbruksfastigheter inte varit sena att prismässigt utnyttja. Detta leder naturligtvis till att priserna på skogsfastigheter går upp ytterligare. Den amälningsplikt för slutavverkning som infördes i skogsvårdslagen uppges ha medfört ett visst motstånd från skogsägarnas sida att vidta slutavverkningar. Detta verkar föga sannolikt eftersom det allt övervägande antalet anmälningar inte föranlett någon åtgärd. Så god planering bör väl även en enskild skogsägare ha att han en månad innan avverkningen bör kunna fylla i en enkel blankett och skicka in till ! Sannolikt finns här andra orsaker till att inte bönderna vill avverka timmerskog . Storleken hos virkesutbudet brukar vanligen variera i stor omfattning mellan olika tidsperioder och har utgjort ett problem beträffande planeringen av virkestillförseln till skogsindustrin. som sågverken lider brist på råvara måste konstateras att det finns många skogsfastigheter med överåriga skogsbestånd som inte avverkas. Man bedriver inte ett uthålligt skogsbruk. 1 många fall tillhör skogen stärbhus, vars ägare av olika skäl saknar intresse av att avverka skog, i andra fall är det fråga om ägare för vilka skogsfastigheten endast representerar en värdebeständig kapitalplacering. Det är uppenbart att det läge som råder rörande balansen mellan landets tillgångar på avverkningsbar virkesråvara och skogsindustrikapacitet inte längre tillåter ett ofullständigt utnyttjande av skogarna. 1975/76: 628 Enligt nuvarande skogsvårdslag kan inte ingripa och föreskriva att avverkning skall ske i sådana fall som här nämnts. Däremot kan man stoppa t. ex. slutavverkning som sker i utvecklingsbar skog. För att komma till rätta med de problem som här redovisats måste enligt vår uppfattning komma till stånd en ändring av skogsvårdslagen med innebörd att kan kräva slutavverkning dels hos sådana skogsägare som medvetet missköter sitt skogskapital genom att inte avverka eller restaurera sina skogar, dels när lokal skogsindustri ej kan fylla sitt råvarubehov. Det senare fallet förutsätter givetvis att slutavverkningsmogen skog verkligen existerar och att skogsvårdslagens krav på uthålligt skogsbruk uppfylls. Behovet av ett skogspolitiskt styrmedel av den art som här nämnts skall behandlas av skogsutredning. Enligt vår uppfattning är denna fråga av så väsentlig betydelse att den bör behandlas med förtur av utredningen. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts rörande behovet av att snabbt få fram förslag till skogspolitiskt styrmedel för påverkan av utbudet av virke. () ()