mot · FZ021240 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76: 1240 om inrättande vid av en överläkartjänst i ortopedisk kirurgi, särskilt barnortopedi Vid sjukhusets ortopedisk-kirurgiska klinik har fr. o. m. funnits en personlig överläkartjänst i SKBg 3 i ortopedisk kirurgi, särskilt barnortopedi, för med. Enligt de av Kungl. Maj:t till direktionen för meddelade föreskrifterna för anslagen under /73 fick en tjänst som överläkare i AE24 icke uppehållas så länge S. E. innehade ovanstående extra tjänst söm överläkare. E. avgång skulle tjänsten omprövas. avgick med pension . Regeringen beslöt därför att medge inrättandet av en extra tjänst som överläkare i ortopedisk kirurgi, särskilt barnortopedi, vid ortopedisk-kirurgiska kliniken t. o. m. . Direktionen för hemställde då om bibehållandet av en tjänst som överläkare i ortopedisk kirurgi,särskilt barnortopedi, vid sjukhuset. beslutade regeringen medge direktionen för att få ha en extra tjänst som biträdande överläkare inrättad 1976 vid ortopedisk-kirurgiska kliniken vid sjukhuset för den i ärendet närmare angivna verksamheten. I propositionen 1975/76:11 bilaga 7 konstaterade föredragande statsrådet att innehavaren av den personliga överläkartjänsten i ortopedisk kirurgi, särskilt barnortopedi, hade pensionerats . För att den ortopedisk-kirurgiska kliniken även i fortsättningen skulle kunna svara för en kvalificerad barnortopedisk verksamhet ansåg statsrådet att kliniken behövde en läkarförstärkning. Att då inrätta en extra tjänst som biträdande överläkare innebär motsatsen, en försvagning av resurserna. Uren PM över profilering för ortopedisk-kirurgiska kliniken, som upprättades , framgår beträffande detta speciella område: Barnortopedi: Ortopedisk-kirurgiska kliniken förfogar över den enda avdelningen i landet för denna subspecialitet och den ena av landets totalt två tjänster i ortopedisk kirurgi, speciellt barnortopedi. Ortopedisk-kirurgiska kliniken vid KS förfogar över personal som är tränad för den barnortopediska verksamheten vilken får betecknas som tämligen speciell. Kliniken förfogar över de i landet i särklass största material av såväl vanligare som sällsynta barnortopediska åkommor, vilka kan utnyttjas i klinisk forskning av hög angelägenhetsgrad. Genom det intima samarbetet med kliniken för barnhabilitering har kliniken skaffat sig speciellt stor erfarenhet av den ortopediska vården av barn med cerebral pares och myelomeningocele samt av barn med extremitetsmissbildningar. För utveckling av speciella bandagetekniska hjälpmedel för detta klientel kräves samarbete med protesforskningslaboratoriet vid sjukhuset. I detta sammanhang bör betonas vikten av att kliniken för bamhabilitering bibehålies vid . Barnhabilitering är ju en typisk regionspecialitet. Den är f. n. inhyst i f. d. Eugeniahemmets lokaler som är upprustade och fullt ändamålsenliga. Inga nybyggnader eller ombyggnader behövs för bibehållande av barnhabiliteringen vid KS. Barnhabiliteringsklinik måste ligga på ett sjukhus där barnkirurgi och neurokirurgi är företrädda. KS är det enda sjukhuset i regionen som förfogar över båda dessa specialiteter. Professuren i barnkirurgi skall ju också förläggas till KS. Ur pediatrisk synpunkt kan det kanske diskuteras om de barnortopediska patienterna skall läggas in på barnkirurgisk avdelning eller på en ren ortoped-kirurgisk avdelning. Det senare vore lämpligast ur ortopedisk synpunkt med hänsyn till den speciella karaktär barnortopedin har. Antalet vårdplatser torde bli 20. Scolioskirurgi: Kliniken har varit centrum för scoliosvården i . Den operativa verksamheten har successivt vuxit och måste f. n. betecknas som omfattande. Sålunda opereras f. n. Sjukhuset har också lagt ner stora summor på anskaffning av material och utbildning av personal inom scoliosvården. Nya korrektionsmetoder, såsom halo-pelvic traction och Dwyerinstrumentationen tages upp. För vissa typer av scolioskirurgi behövs samarbete med thoraxkirurgisk klinik (Dwyer-operation) och kliniken för bamhabilitering (scolios vid cerebral pares och myelomeningocele). Specialiteterna thoraxkirurgi och barnhabilitering är båda företrädda på . Forskning pågår, dels i samarbete med vid Tekniska högskolan, dels i samarbete med protesforskningslaboratoriet vid sjukhuset. Inget annat sjukhus har sådana resurser på nära håll eller har motsvarande värdefulla kontakter etablerade. Efter beräkningar gjorda av Professor i torde det behövas 12 vårdplatser totalt i varav 6 på Norrbackakliniken (ortopedisk-kirurgiska kliniken, KS). Detta är för att ta hand om det löpande arbetet. I finns emellertid ett stort uppdämt behov av scolioskirurgi varför platsantalet till en början borde ökas med ca 4. Totalt skulle det således bli 10 platser. Härtill kommer behovet av kirurgiska insatser för reumatikerbarn vilket varit ett mycket försummat område. Sjukhusdirektören för hemställde i en PM om att ovanstående överläkartjänst skulle inrättas från och tills vidare. Till denna PM bifogades skrivelse från överläkaren vid ortopedisk-kirurgiska kliniken professor . I skrivelsen säger han följande: Vid den nu aktualiserade omprövningen av tjänsten i fråga bör enligt min mening vissa jämförelser göras mellan situationen 1972, då kliniken tillfördes tjänsten, och den nuvarande situationen. Samtliga de uppgifter som fanns inom verksamhetsområdet barnortopedi 1972 kvarstår . Sålunda har ortopedisk-kirurgiska kliniken vid KS fortfarande den enda vårdavdelningen i landet för barnortopedi, som omhändertar barn med cerebal pares, myelomeningocele samt medfödda rygg- och extremitetsmissbildningar. Ett mycket nära samarbete finns på detta område med sjukhusets avdelning för barnhabilitering, f. d. Eugeniahemmet och behovet av en omfattande ortopedisk konsultverksamhet vid denna avdelning föreligger nu som då. Skillnaderna gentemot 1972 är följande: Internationellt har en snabb utveckling skett inom barnortopedin, som är den tyngsta och största specialiteten vid sidan av pediatrik och allmän kirurgi vid de s. k. Centers utomlands. Som exempel kan nämnas att man både vid i , , och vid Hospital for i , , förfogar över ca 100 platser för barnortopedisk kirurgi. Nya operationsmetoder som utvecklats har även i vidgat indikationerna för operativ behandling av barn med t. ex. cerebral pares och myelomeningocele, som en ökad upplysningsverksamhet genom barn och ungdomar och inom särskilt dess lokala föräldraförening har ökat kraven på fullgod ortopedisk service för rörelsehandikappade barn. Det snabbt stigande behovet av operativ behandling är särskilt märkbart när det gäller barn med skolios,dvs. patologisk ryggradskrökning,som drabbar framförallt barn i åldrarna . har behandlingen inom huvudsakligen begränsats till konservativ behandling med s. k. Milwaukeekorsett, medan fall som krävde operation i stor utsträckning remitterades till skolios-enheten vid i . har dock denna enhet icke längre möjlighet att ta hand om fall från och . Vid det s. k. ortopedprofessorskonventet i Hook kom man också överens om att ett stort behov förelåg för åtminstone en skoliosenhet inom , vilken skulle ha större delen av och södra samt som upptagningsområde. Operativ behandling av höggradiga skolioser är av betydelse icke endast ur ortopedisk synpunkt, utan också ur cardiovasculär synpunkt. Det har nämligen visat sig att personer med höggradig skolios har en markant överdödlighet i hjärt/lungsjukdomar och sådan mortalitet kan avsevärt minskas med korrigerande kirurgi. Även ur socialmedicinsk synpunkt är korrigerande åtgärder av stor betydelse, då sjukdomen oftast drabbar barn i en mycket känslig ålder och kan leda till mycket stora psykiska problem. Även inom skolioskirurgin har tillkommit nya och förbättrade korrektionsmetoder, såsom s. k. Halo-pelvic traction (som förutom vid endast har tagits upp av ortopedisk-kirurgiska kliniken vid KS) och Dwyer-operationen, som gjort det möjligt att korrigera mycket höggradig deformitet hos patienter som tidigare icke ansågs tillgängliga för kirurgisk korrektion. Tillkomsten av nya operationsmetoder medför också ett ökat behov av kontinuerlig fortbildning av avdelnings-, operations- och ortopedteknisk personal. har en skoliosenhet byggts upp vid sjukhusets ortopedisk-kirurgiska klinik, som förfogar över 7 av de 25 vårdplatserna på klinikens barnavdelning. I genomsnitt genomförs 1 större skoliosoperation och mottages ca 30 patienter i öppen vård . För denna verksamhet står särskilt utbildad operations- och avdelningspersonal samt bandagist, sjukgymnast och kurator till förfogande. , således innan det stigande behovet av operativ behandling framtvingade denna skoliosenhet, underströk chefen för kirurgblocket i sitt äskande /76 att vårdområdet barnortopedisk kirurgi krävde egen företrädare och tillstyrkte omvandlingen av personliga tjänst till en ordinarie överläkartjänst i ortopedisk kirurgi, särskilt barnortopedi. Då ansvarsområdet inom barnortopedisk kirurgi sålunda nu måste betecknas som betydligt utvidgat genom tillkomsten av skoliosenheten, är det ännu mera angeläget att barnortopedin även i fortsättningen får en företrädare i överläkarställning, som även blir ansvarig för ledningen av skoliosenheten vid . Detta sjukhus är det enda inom där ett väletablerat samarbete finns mellan barnortopedisk vårdavdelning och barnhabiliteringsavdelning och där dessutom specialiteten thoraxkirurgi - med vilken samarbete krävs för vissa typer av skolioskirurgi (t. ex. Dwyer-operationen) - är företrädd. I detta sammanhang kan jag inte underlåta att påpeka att man vid i inrättat en överläkartjänst i barnortopedisk kirurgi, som har ansetts angelägen icke bara ur sjukvårdssynpunkt, utan även med hänsyn till undervisning och forskning. Det är självklart att samma behov av undervisning och forskning inom detta område föreligger vid och att detta arbete även här, vid landets enda statliga undervisningssjukhus, bör ledas av en överläkare. Slutligen vill jag framhålla att instruktionen för denna överläkartjänst bör omfatta ansvaret för både sluten och öppen vård av barnortopediska fall, jämte ledningen av skoliosenheten. "Konsumentintressena företräds närmast av föreningen för rörelsehindrade barn och ungdomar i . Barnen till medlemmarna i denna förening behandlas till stor del på och dess barnhabiliteringsavdelning och är mycket starkt beroende av den ortopedisk-kirurgiska kliniken. För att dessa barn skall få en så god ortopedisk behandling som möjligt fördas att en överläkartjänst inrättas. Endast härigenom finns möjlighet att rekrytera en lämplig läkare som är villig att helt satsa på den barnortopediska verksamheten. Detta är viktigt då barnortopedin inte är en etablerad subspecialitet. Det är av stor vikt att den läkare som knyts till tjänsten inhämtar forskningsrön och erfarenheter från nya operationsmetoder i utlandet. För att få kontinuitet och möjligheter till uppföljning av operationer måste en tjänst inrättas som ej uppfattas som ett steg i karriären utan i stället som en sluttjänst där innehavaren kan förväntas kvarstå och ägna sig åt utveckling av sitt speciella verksamhetsområde. Detta kan endast uppnås genom inrättandet av en överläkartjänst. Med utgångspunkt i ovanstående hemställs att beslutar att ge regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en överläkartjänst i ortopedisk kirurgi, särskilt barnortopedi, vid .