mot · FZ02516 · 1976-01-16 00:00:00 — av herrar Stridsman och Rämgård om arbetsmarknadspolitiska åtgärder till stöd för handikappade Många människor i vårt samhälle lider av någon form av handikapp och har av olika anledningar nedsatt funktionsförmåga. Inom arbetslivet är en person att anse som arbetshandikappad om den på grund av fysiskt, psykiskt, intellektuellt eller socialt handikapp har eller väntas få svårigheter att erhålla eller behålla ett förvärvsarbete. Samhället har på olika vägar försökt att ge denna grupp människor meningsfull sysselsättning. Genom arbetsbiträden kan en handikappad få personlig assistans för att möjliggöra för denne alt klara en arbetsuppgift. För detta lämnar samhället ekonomiskt bidrag. Som villkor gäller att den handikappade erhåller avtalsenliga förmåner . Genom halvskyddat arbete ges handikappade möjlighet att arbeta på företag i den öppna marknaden. För detta utgår ersättning till arbetsgivaren med 40 "<> av lönen. Handikappade som inte kan klara ett arbete ute i öppna marknaden har s. k. skyddat arbete att tillgå. Arbetsgivare är i de flesta fall primärkommuner och landstingskommuner. Statsbidrag utgår till denna verksamhet från som också är tillsynsmyndighet. Andra former av sysselsättning för handikappade sker genom arkviarbete, kontorsarbetscentraler, hemarbete och vissa beredskapsarbeten. 1973 stiftade en lag om vissa anställningsfrämjande åtgärder. Denna lagstiftning ger länsarbetsnämnderna möjlighet att påverka arbetskraftsrekryteringen till företagen. Nämnderna kan förelägga företagen att anställa äldre arbetstagare och personer med nedsatt arbetsförmåga. Det är osäkert i vilken utsträckning lagen har tillämpats och vilka positiva effekter den har fått. Det ter sig som angeläget att en utvärdering sker av lagens hittillsvarande användning. Målsättningen för handikappolitiken måste vara att bereda denna grupp arbete ute i den öppna marknaden. Därigenom kan man undvika den kategorisering som vi i viss utsträckning har, där handikappade ofta arbetar på skyddade verkstäder och andra institutioner. Vad vi behöver nå fram till är ett system som på ett naturligt sätt bereder handikappade sysselsättning på arbetsmarknaden. För detta krävs ett ändrat synsätt på det individuella prestationstänkande som har en framträdande roll i arbetslivet. Den enskilde måste ges möjlighet att helt försörja sig själv på att normalprestera ett arbete utifrån sina egna förutsättningar. De handikappades möjligheter att uppleva sitt arbete som positivt måste vara vägledande för ett system där de bereds sysselsättning ute på den öppna marknaden. 1 nuläget är det ofta fördomar som utgör ett hinder Det gäller att klargöra för företagen att en person med ett handikapp lika väl som andra kan deltaga i produktionen om bara arbetsplatsen och uppgifterna anpassas efter dennes individuella förutsättningar. I princip finns det två vägar att ge handikappade arbete i företag, nämligen genom ekonomiskt bidrag lill arbetsgivaren eller genom lagstiftning om kvotering. Här i har vi huvudsakligen valt det första alternativet att medelst olika stimulansåtgärder få företaget att sysselsätta handikappade. är exempel på ett land där man vall den motsatta vägen med lagstiftning. Enligt dess bestämmelser sker en kvotering där varje arbetsgivare med minst 16 arbetstagare skall anställa handikappade (dvs. vid en arbetsstyrka av 16 personer skall en handikappad anställas). Har en arbetsgivare 100 anställda skall således enligt lagen 6 stycken av dem vara handikappade. Både den svenska och den tyska modellen har för- och nackdelar. Inriktningen på bidrag till lönekostnader kan innebära en nedvärdering av den handikappades arbetsprestation medan en lagstiftning kan få den enskilde att känna sig som en belastning för ett företag. Däremot ger självklart lagstiftningen ett kvantitativt bättre resultat. Vi har fått en stark utslagning från arbetsmarknaden. Många människor får sysselsättas i arbetsvärden och samhällets kostnader ökar starkt för denna verksamhet. Utvecklingen måste ^rytas där vi får två arbetsmarknader: dels en med människor som kan leva upp till allt högre ställda prestationskrav dels en med de människor som inte passar in i det högt uppdrivna tempot. har antalet förtidspensioneringar mer än fördubblats. Man kan inte undgå att dra den slutsatsen att samhället därigenom har "skyfflat problemen under mattan när arbetsmarknadspolitiken inte har fungerat. Nuvarande former för arbetsvärd har inte i tillräcklig grad lyckats skaffa arbete åt människor med nedsatt arbetsförmåga ute på den s. k. öppna arbetsmarknaden. Jämsides behöver det ske en utveckling som både återför handikappade på arbetsmarknaden som produktionsapparaten ändras för att hindra en ytterligare utslagning. arbetar en mängd utredningar som har viss anknytning till de handikappades situation på arbetsmarknaden. Däremot har ingen utredning det direkta syftet att nå fram till förslag för att bereda handikappade plats på den öppna arbetsmarknaden. Oberoende av de pågående utredningarna hävdar vi att denna fråga bör utredas. Med hänvisning lill vad som ovan anförts hemställes att hos regeringen begär en utredning för att komma med förslag rörande de handikappades möjlighet att få ett arbete på den öppna arbetsmarknaden. () ()