ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ021891 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76:1891 av herrar i och Elmstedt om praktikarbeten för arbetslös ungdom I en skrivelse uppdrog Kungl. åt att inom ramen för de allmänna beredskapsarbetena och i samarbete med berörda myndigheter och verk anordna lämpliga tillfälliga praktikarbeten för ungdom inom den statliga sektorn. Detta bemyndigande har därefter förlängts att gälla t. o. m. . Syftet med dessa arbeten, liksom med andra för ungdomar speciellt anordnade beredskapsarbeten, är inte enbart att bereda tillfällig sysselsättning utan också att ge ungdomarna en allmän arbetslivserfarenhet, som de annars har svårt att få tillgång till och som kan underlätta en anställning på öppna marknaden. Arbetena är i första hand avsedda för ungdomar i åldern . Men även något äldre nytillträdande på arbetsmarknaden kan komma i fråga. Dessa beredskapsarbeten kan f. n. anordnas av statliga myndigheter och verk på central, regional och lokal nivå och kan omfatta arbetsuppgifter i verkstäder, på lager och förråd, på kontor, utomhus etc. Anställningstiden får omfatta högst . I den kärvare konjunktursituation som vi nu upplever är det främst ungdomarna som får sysselsättningssvårigheter. Det är mycket deprimerande för ungdomarna, som inte kan erhålla någon meningsfull sysselsättning, varför ovannämnda praktikarbeten kan ha mycket stort värde för den arbetslöse unge arbetssökande. Syftet med dessa arbeten är ju bl. a. att ge arbetslivserfarenhet som kan underlätta en anställning på öppna marknaden. Det är emellertid en brist hos dessa praktikarbeten att de är begränsade, i så måtto att den privata sektorn är ställd utanför gällande regler. Många ungdomars önskemål är att få praktisera på företag inom den privata sektorn. Där får man tillfälle att visa vad man kan. Många ungdomar skulle säkert också efter praktiktiden få anställning i praktikföretaget. Arbetsförmedlingarna och länsarbetsnämnderna borde alltså ha möjlighet att, på samma villkor som gäller inom den offentliga sektorn, kunna placera ungdomar på praktikarbeten i privata företag. 1975/76: 1891 Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar om en ändring av bestämmelserna beträffande praktikarbeten för arbetslös ungdom, innebärande att bestämmelserna i fråga även skall omfatta företag inom den privata sektorn. () ()
mot · FZ021893 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1893 av i m. fl. om ökat socialt ansvar för i bosatta utlänningar Utomnordiska utlänningars vistelse i regleras av tidsbegränsade uppehålls-, bosättnings- och arbetstillstånd. Utgångspunkt för beviljandet av dessa är tillgång till bostad och arbete resp. studier. Tillståndet till en fortsatt vistelse i bedöms från fall till fall på samma grunder. Ett avslag av ansökan om förnyat tillstånd att vistas i medför skyldighet att lämna landet, vanligen för återresa till hemlandet, där det politiskt, arbetsmarknadsmässigt och bostadsmässigt kan råda sämre förhållanden än i . Ett avslag kan därför leda till en miserabel situation för vederbörande. Här föreligger en stor brist i vårt lands konsekvenser i fråga om trygghetsbegrppet. Det sociala trygghetsmålet kan ej enbart gälla för svenska medborgare och därmed jämställda utan bör gälla även vid bedömningen av tillstånd till utomnordiska utlänningars fortsatta vistelse i . Dessa personers möjlighet att erhålla bostad och arbete resp. fortsätta sina studier i hemlandet (eller annat land) bör beaktas. Fortsatt vistelse i bör ej förvägras dessa personer, om inte en trygg social situation i annat land kan garanteras. Med det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om framläggande av förslag till åtgärder för att utomnordiska medborgare ej skall förvägras tillstånd för fortsatt vistelse resp. arbete i , om ej tillfredsställande garanti angående bostad och arbete resp. studiemöjligheter i annat land kan säkerställas. (vpk) i (vpk) i (vpk) i
mot · FZ021895 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1895 om lån till handikappad för förvärv av invalidbil I årets budgetproposition föreslås förbättrade bidragsmöjligheter för vissa handikappade som är i behov av s. k. invalidbil. Den övre inkomstgränsen för bidragsgivning till fordonet höjs från . Likaså höjs bidraget till den särskilda anpassning av fordonet som behövs i det enskilda fallet. I samband med detta har den tidigare möjligheten för handikappad, som inte får bidrag, att få låna till invalidfordon bortfallit. Handikappade - även om de har inkomster . - är till följd av sitt handikapp i behov av större bil än vad som annars skulle ha varit fallet. På grund av sin situation har de ofta heller inte tidigare haft förutsättningar att bygga upp en sådan ekonomi att de kan köpa bilen för egna medel. Den tidigare lånemöjligheten för dessa handikappade bör kvarstå. Handikappade, som på grund av ålder, ändrade arbetsförhållanden eller svårigheter på arbetsmarknaden ställs utan arbete och som fått bidrag till bil och till åtgärder för anpassning av denna är enligt gällande bestämmelser skyldig att enligt vissa regler återbetala resterande del av bidraget. Särskilt anmärkningsvärt är det att återbetalningsskyldighet föreligger även för invalidaggregat och för andra åtgärder, som direkt behövts för att anpassa fordonet till den handikappade. Även om kravet på återbetalning i regel sker på ett mjukt och smidigt sätt, drabbar det dock den handikappade hårt, om det inträffar just i en situation då han ställs utan arbete. dikappade, som av olika skäl icke kan beredas arbete och som fått bidrag till invalidbil, bör befrias från återbetalningsskyldighet, om han i fortsättningen kan använda fordonet. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar 1. att medge att handikappad, som är i behov av s. k. invalidbil, äger rätt att via arbetsvärden få låna till sådan, trots att hans inkomst överskrider gränsen för bidrag. 2. att handikappad, som själv kan utnyttja sin invalidbil men som icke kan fortsätta i arbete eller studier och som erhållit bidrag till fordon och till anpassningsåtgärder för detta, befrias
mot · FZ021898 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76:1898 av m. fl. om längre tidsintervall mellan lagars antagande och ikraftträdande inom arbetsrätten Vi lever i ett samhälle som ständigt utvecklas. Detta har fått till följd en ökad lagstiftning på flera områden. Orsaken till att vi lagstiftar på dessa områden är att vi vill att fysiska och juridiska personer skall följa ett visst handlingsmönster. En förutsättning för att detta skall ske är att medborgare och företag har möjligheter att sätta sig in i vad lagar och förordningar innebär. Inom arbetsrättens område förekommer en intensiv lagstiftning. Lagarna kommer tätt och reglerar förhållandena på arbetsplatsen på ett nytt sätt. Dessa lagar har framsprungit ur ändrade värderingar av arbetslivets demokratisering. För att dessa lagar skall fungera på ett tillfredsställande sätt redan från början, sedan de trätt i kraft, är det viktigt att såväl arbetstagare som arbetsgivare får ordentligt med tid på sig att sätta sig in i lagarna och att utbilda folk där så behövs. Detta är inte minst viktigt för att företagen skall kunna leva upp till innehållet i lagarna. Som det nu är, är tiden ofta alltför kort. Som exempel kan nämnas lagen om ledighet för studier, som antogs av . Lagen trädde i kraft . Lagen om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen antogs av och trädde i kraft . En så övergripande lag som lagen om trygghet i anställningen antogs av och trädde i kraft . Naturligtvis finns inget generellt mått på vilken tidsintervall som bör gälla just på detta område, men några normer bör ändå kunna fastställas, särskilt som en hel del av de tillkomna lagarna innehåller så kallade dispositiva moment. Även för de verk som skall utfärda följdföreskrifter uppstår problem, ty följdföreskrifterna kan ta att författa då det ofta rör sig om komplicerade frågor. Mot denna bakgrund anser vi det nödvändigt med en allsidig belysning av hur som behövs mellan lagars antagande och ikraftträdande inom arbetsrättens område. Därför bör en utredning tillsättas med arbetsmarknadens parter. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om en utredning för att kartlägga behovet av en längre tidsintervall mellan lagars antagande och ikraftträdande inom den arbetsrättsliga lagstiftningen. ANNA-L1SA () i L. () i
mot · FZ021901 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1901 om lokalkontor i för arbetsförmedling beslöt om en förändrad kontorsorganisation för arbetsförmedlingen. Landet indelades i 69 arbetsförmedlingsdistrikt. 1 varje distrikt finns ett distriktskontor, som är så stort att det kan ge en fullständig arbetsförmedlingsservice. På sådant kontor finns expeditioner för arbetsförmedling, yrkesvägledning och arbetsvärd. Organisationen i övrigt bestäms av distriktets storlek. I varje förmedlingsdistrikt finns dessutom ett eller flera lokalkontor. F. n. finns ca 150 lokalkontor i landet. I finns tre distriktskontor, nämligen i , och . Lokalkontor finns i de flesta kommuner i länet, men ej i . hade ca 70000 innevånare, och kommunen fortsätter att öka. är nu den tredje kommunen i storlek i efter och . Trots detta saknar kontor för arbetsförmedling. har vid ett flertal tillfällen i olika sammanhang fört fram krav på ett eget kontor för arbetsförmedling. Dock utan resultat. Kommunens innevånare är nu hänvisade till distriktskontoret i eller lokalkontoren i och . Liksom alla expansionskommuner har ett relativt sett stort antal barn. Efter hand som dessa nu börjar nå arbetsför ålder blir det alltmer angeläget att ett arbetsförmedlingskontor finns i kommunen. behandlade en motion med förslag att ett lokalkontor för arbetsförmedlingen skulle inrättas i . uttalade då: 1 takt med att arbetsförmedlingen tillförs ytterligare resurser finns det anledning räkna med att en fortsatt utbyggnad av kontorsorganisationen i området prövas, varvid kommer att bli aktuell. Enligt nu tillgänglig statistik var antalet arbetssökande från 852 . Statistiken visar också att det finns en oroande hög arbetslöshet bland ungdomar från . var av kommunens ungdomar mellan arbetslösa. I länet hade endast och högre arbetslöshet bland ungdomar. I har redan särskilda åtgärder vidtagits av arbetsförmedlingen. Mot bakgrund av den nu uppkomna situationen måste det vara synnerligen angeläget att ett lokalkontor för arbetsförmedlingen inrättas i . Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att uttalar att ett lokalkontor för arbetsförmedlingen rättas i .
mot · FZ021902 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76: 1902 av m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:84 med förslag till lag om skyldighet för arbetsgivare att anmäla ledig plats till den offentliga arbetsförmedlingen, m. m. I propositionen 1975/76:84 framläggs bl. a. förslag till lag om skyldighet för arbetsgivare att anmäla ledig plats till den offentliga arbetsförmedlingen. Anmälningsskyldigheten skall med vissa undantag i princip gälla inom alla yrkesområden och omfatta alla anställningar. Regeringen föreslår att ett system med lagstadgad skyldighet att anmäla lediga platser försöksvis införs i tre län, nämligen , och . Förslaget om en försöksverksamhet sätts i och för sig inte i fråga. Dock bör vissa ytterligare inskränkningar i anmälningsskyldigheten - utöver dem regeringen föreslår - införas. Flera skäl talar enligt vår mening för att mindre företag undantas från anmälningsplikten. Dessa är relativt sett hårt belastade av att förse myndigheter med uppgifter och anmälningar av skilda slag. Ytterligare en generell anmälningsskyldighet skulle uppfattas som ännu en sten på redan tung börda - särskilt som den kan förutses innebära en formalitet utan reellt värde för företaget. Av skäl som här anförs bör därför företag med färre än 20 anställda undantas från den obligatoriska anmälningsplikten. Vidare anser vi det vara orimligt att anmälningsplikt skall föreligga även om arbetsgivare redan vet vilken person - ej anställd vid företaget - som skall besätta den ledigblivna platsen. Det kan t. ex. vara fallet då en arbetssökande redan fått löfte att bli anställd så snart en vakans uppkommer. För att uppfylla lagens krav kan det i dylika fall bli nödvändigt att anmäla platsen ledig och därefter, exempelvis under samma telefonsamtal, anmäla att platsen besatts. En sådan onödig och byråkratisk regel måste orsaka berättigad kritik och kan lätt ge lagen ett löjets skimmer. Med de intima kontakter som ofta föreligger mellan samtliga personer inom ett mindre företag är det vanligt att de anställda tjänstgör som arbetsförmedlare och utser den person som de själva anser passa in i arbetsgemenskapen inom företaget. Det torde också med sådana regler bli svårt att övertyga arbetsgivarna om att arbetsförmedlingen i första hand är ett serviceorgan och inte endast en övervakande och kontrollerande myndighet. Det kan nämnas att motsvarande regel i formulerats så att anmälningsplikten gäller lediga platser som alltjämt är obesatta. Slutligen finner vi det angeläget att i lagtexten klart anges att anmälan från arbetsgivare till arbetsförmedlingen även kan ske muntligen per telefon och således inte endast skriftligen. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar 1. att den obligatoriska skyldigheten för arbetsgivare att till offentlig arbetsförmedling anmäla ledig plats inte skall gälla företag med färre än 20 anställda, 2. att anmälningsskyldighet ej skall föreligga om den lediga platsen reserverats för särskild person, 3. att anmälan till den offentliga arbetsförmedlingen skall kunna ske muntligen eller skriftligen. () () () . NISSER (m) HANS ()
mot · FZ021903 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1903 om lag mot könsdiskriminering Frågan om införandet av en lagstiftning mot könsdiskriminering har aktualiserats under samtliga riksdagar . En kartläggning av den utländska lagstiftningen på området har också genomförts på uppdrag av jämställdhetsdelegationen. Denna promemoria har i sin tur remissbehandlats. Så gott som samtliga remissinstanser ställer sig negativa till att nu införa en lagstiftning mot könsdiskriminering. Flera påpekar också att promemorian inte ger ett tillräckligt underlag för ett ställningstagande. majoritet anförde vid frågans behandling att man på grundval av det material som förelåg inte blivit övertygad om att man borde gå vidare med en lagstiftning. Det är uppenbart att en lagstiftning mot könsdiskriminering är förenad med stora svårigheter och att de reella effekterna är tvivelaktiga. Frågan är emellertid angelägen, och det finns anledning att noga överväga föroch nackdelar före ett definitivt ställningstagande. Den av begärda parlamentariska kommittén för jämställdhet är ett lämpligt forum för en sådan prövning. Med hänvisning till ovanstående hemställes att hemställer hos regeringen att den av begärda parlamentariska kommittén för jämställdhet får i uppdrag att utreda frågan om införandet av en lag mot könsdiskriminering.
mot · FZ021905 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1905 om slopande av anställningsvillkoret vid företagsutbildning 1975 fastställde nya riktlinjer för arbetsmarknadsutbildningen. Förändringarna synes tyvärr på en punkt ha medfört ökade svårigheter för handikappade att bli bra placerade på arbetsmarknaden, och det var naturligtvis inte avsikten med de nya bestämmelserna. beslutade nämligen att ett anställningsförhållande skall föreligga för att arbetsmarknadsutbildning i företag med samhällets ekonomiska stöd skall kunna erbjudas. Detta anställningskrav har lett till att arbetsförmedlingarna inte som tidigare kan söka upp en arbetsgivare för att denna mot en ekonomisk ersättning till företaget provanställer en handikappad. Från många synpunkter är en placering på den ordinarie arbetsmarknaden att föredra framför olika institutionella utbildnings- och arbetserbjudanden. Det är naturligtvis en riktig strävan att en handikappad skall ha en fast anställning. Men även om ett anställningserbjudande icke kan utlovas till en handikappad, kan erfarenheterna av en provanställning vara så positiva för alla parter att det leder till en fast anställning. Det är en möjlighet som bör finnas kvar, vilket inte är fallet med de ändrade bestämmelserna. Förändringen var föremål för prövning i inrikesutskottet, varvid utskottet ansåg att erfarenheterna av den nya ordningen bör avvaktas innan man tar ställning till om den behöver modifieras. Att döma av rapporter från en del arbetsförmedlingar är erfarenheterna av det beslutade anställningsvillkoret inte goda, varför det bör omprövas. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer jag att beslutar att anställningsvillkoret vid företagsutbildning borttages.
mot · FZ021906 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1906 med anledning av propositionen 1975/76:84 med förslag till lag om skyldighet för arbetsgivare att anmäla ledig plats till den offentliga arbetsförmedlingen, m. m. I regeringens proposition 1975/76:84 föreslås en lag om skyldighet för arbetsgivare att anmäla ledig plats till den offentliga arbetsförmedlingen. Anmälan skall göras innan annan åtgärd vidtages för anställning. Arbetsgivare som underlåter att anmäla ledig plats skall kunna dömas till böter! Ännu märkligare är att lagen skall kunna tillämpas bara i visst eller vissa län och kunna träda i kraft eller avskaffas allteftersom regeringen finner behagligt. Självklart bör beslut om ikraftträdande fattas av . Man kan ställa frågan: Till vad nyttar en lag av detta slag? Den leder till ett mer omständligt förfarande för både arbetsgivare och anställda i de flesta fall, dvs. för alla de anställningar som inte går genom arbetsförmedling. Det torde knappast leda till att fler får arbete. Men det leder till att en mängd folk måste anställas på arbetsförmedlingarna. Det blir alltså en omfattande byråkrati till ingen eller liten nytta, men som kostar stora pengar. Propositionen bör därför avslås i denna del. Med hänvisning till det anförda hemställes att avslår propositionen 1975/76:84 i vad avser förslag till lag om skyldighet för arbetsgivare att anmäla ledig plats till den offentliga arbetsförmedlingen.
mot · FZ021908 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76 1908-1913 Motion 1975/76:1908 av herrar Åsling och om lokalisering av ett industricentrum till Åre, m. m. var föremål för en förödande befolkningsminskning. Länet minskade under dessa år sin befolkning med ca 20 000 personer. Detta har inte kunnat undgå att sätta sin prägel på länets utveckling. Dess bättre har utflyttningen kunnat hejdas. har länet ökat sin befolkning med 1 631 personer. har kommun ökat sin befolkning med 4 837 personer. Länets övriga sju kommuner utom och har alltså minskat kraftigt. och har ökat med 68 resp. 186 personer. I utvärderingen av länsplaneringen 1974 Politik för regional balans, SOU 1975:91, påpekas mycket riktigt att arbetsmarknaden i länet uppvisar ett stigande överskott på arbetssökande, vilket bl. a. framgår av den registrerade arbetslöshetens utveckling. Denna obalans avspeglar sig även i den undersysselsättning som förvärvsfrekvenserna redovisar. Av planeringsunderlaget framgår att kvinnorna i har relativt sett större undersysselsättning än männen jämfört med riket. Det är karakteristiskt för samtliga länets kommuner med undantag för . Det är mot denna bakgrund som utvärderingen av länsplanering 74 gett vid handen att länet fortfarande har betydande regionala obalansproblem som på lång sikt kan få allvarliga negativa följdverkningar. Eftersom erfarenheterna av länsplaneringen kommer att bli föremål för överväganden i samband med att på nytt behandlar riktlinjerna för regionalpolitiken finns det i detta sammanhang ingen anledning att göra en total utvärdering av länsplaneringen för . Utan att föregripa de nya regionalpolitiska riktlinjerna bör dock vissa åtgärder övervägas för att trygga sysselsättningen och få en positiv utveckling också i de delar av länet som har betydande strukturproblem. sker inom ramen för det s. k. en stor satsning på turistnäringen i Åre kommun. Denna stora samhällsinsats i en bransch borde kompletteras med uppförandet av ett industricentrum i kommunen för att den vägen åstadkomma en nödvändig differentiering av arbetsmarknaden. Även i kommun bör planer nu utarbetas för uppförande av ett industricentrum. Det är dessutom angeläget att industricentret i kommun redan nu utbyggs i en andra etapp. Dessa åtgärder bör kompletteras av direkta samhällsinsatser i näringslivet genom att tillverkningsindustrier med samhällets direkta engagemang etableras. Behovet av dylika tillskott på arbetsmarknaden är speciellt fram 1 1975/76. 1975/76: 1908 trädande och angeläget i kommun, men även i och kommuner är sysselsättningsläget sådant att om inte andra lokaliseringspolitiska insatser ger avsedd effekt ett direkt statligt engagemang blir nödvändigt. I östra bör dessa insatser kombineras med den modernisering av kraftverken i och därmed utökning av energiproduktionen som ställts i utsikt med anledning av våra tidigare motioner i ärendet. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen anhåller om skyndsam utredning beträffande uppförande av ett industricentrum i Åre kommun och etablering av statlig industriverksamhet inom kommun. . ÅSLING (c) PER ()
mot · FZ021910 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1910 av herrar och Schött om det privatfinansierade småhusbyggandet De mera långsiktiga prognoser över framtida bostadsbyggnadsbehov som bl. a. upprättats av boende- och bostadsfinansieringsutredningarna visar att det erfordras en bostadsbyggnadskapacitet som svarar mot 75 000-80 000 lägenheter . Igångsättningen uppgick endast till ca 50 000 lägenheter och om inte speciella stimulansåtgärder vidtas kommer sannolikt igångsättningen att stanna vid samma låga nivå. Därmed torde det vara uppenbart att vi befinner oss i den situationen att bostadsbyggandet drastiskt behöver öka. Den marknad inom byggnadssektorn som skulle kunna utnyttjas för att öka bostadsbyggandet är främst det s. k. privatfinansierade småhusbyggandet. En ökning av denna sektor kräver som bekant inga former av subventioner från statsmakternas sida. En utvidgning av detta byggande skulle i väsentlig utsträckning kunna bidra till att den behövliga produktionsapparaten inom byggsektorn blir någorlunda intakt som den konsumentefterfrågan som finns för denna typ av objekt tillgodoses. Dessutom gäller att den mycket kraftiga nedgången av bostadsbyggandet som skett har frigjort byggresurser som väl kan användas för expansion inom denna sektor. Vad gäller det privatfinansierade småhusbyggandet har kvoten legat omkring 8 000 hus. Till innevarande budgetår har en kvot om 1 500 hus ytterligare ställts till förfogande. Denna utökning har dock gjorts på bekostnad av kvoten för kommande budgetår, som därför minskat till 6 500. Denna sektor, som i viss mån utgjort en produktionsreserv, kommer därmed påtagligt att minska. Mot bakgrund av det mycket låga bostadsbyggande som förutses finner vi det obefogat att med administrativa medel drastiskt skära ned den sektor där både byggvilja och efterfrågan finns. Mot bakgrund av den f. n. låga produktionsvolymen finner vi det önskvärt och nödvändigt att de marknadssegment stimuleras där byggvilja och efterfrågan finns. Denna utgångspunkt medför att vi bedömer det naturligt att åtgärder vidtas för att underlätta fördet privatfinansierade småhusbyggandet. Samhällets åtgärder bör därvid inriktas på att minska svårigheterna och inte som föreslås i budgetpropositionen med en restriktiv kvotering minska möjligheterna till produktion. För /77 finnér vi det därför naturligt att denna sektor släpps helt fri dvs. att de administrativa kontrollerna såsom priskontroll, igångsättningskontroll etc. slopas. 1975/76: 1910 Med anledning av ovanstående hemställs att beslutar att det privatfinansierade småhusbyggandet skall släppas helt fritt och inte kvoteras.