mot · FZ021236 · 1976-01-25 00:00:00 — Motion 1975/76:1236 av om vidareutbildning av läkare i naturläkemetoder m. m. Denna motion anknyter i viss utsträckning till vad som tidigare framförts i motionerna 1973:1174, 1974:1321 och 1975:1249, vilka avser frågan om naturläkemedlens och de okonventionella läkemedlens ställning i . I motionen 1973:1174 beskrives kortfattat de okonventionella läkemetodernas ställning i vårt land: Den medicinska utvecklingen i har gått efter en speciell linje sedan åtminstone . En speciell vetenskaplig metod och en synsätt bland många har kommit att nästan helt dominera läkekonsten i vårt land. Synpunkter på läkekonst och läkemetoder som inte faller inom den gängse ramen för sjukvård och medicin har i vårt land kommit att betecknas som mindre vetenskapliga, suspekta eller rent av bedrägliga. Detta är så mycket märkligare som man därmed underkänner den vetenskapliga medvetenheten i de länder där t. ex. naturläkekonst med mera är allmänt accepterade, således även av läkare som inte själva praktiserar den, och i konsekvens härmed godtagna i lagstiftningen. Bland den svenska allmänheten och även hos svenska läkare har dock funnits grupper och personer som ansett andra läkemetoder än de gängse vara berättigade och i vissa stycken överlägsna dessa. I hindras emellertid intresserade läkare att gå utanför konventionella behandlingsmetoder. Vi vill beteckna detta som ett missförhållande i vad gäller den vetenskapliga friheten och patienternas möjligheter att inom vårt land kunna välja de läkemetoder som de har det största förtroendet för. Längre fram i samma motion står att läsa: Den medicinska skola som blivit så gott som allenarådande i vårt land har av lättförklariga skäl också kommit att prägla hållning till i vårt land mindre kända läkemetoder. Vi vill hänvisa till att svenska läkare i sin utbildning inte får kontakt med t. ex. de läkemetoder i andra europeiska länder som vi berört i det föregående. Det olyckliga har inträffat i vårt land att lagstiftningar och utredningar i fråga om mediciner gjorts utan hänsynstagande till vare sig dessa gruppers önskemål eller de läkares synpunkter som velat utvidga sina metoder till att omfatta naturläkekonst eller åtminstone användning i ökad utsträckning av biologiska preparat som komplement till de syntetiska medicinerna. förhållanden har accentuerats och skärpts genom att de tjänstemän som handlägger läkemedelsfrågorna inom utan undantag företräder den som alltför ensidig betecknade hållningen. Vi vill allvarligt ifrågasätta om de med denna hållning ens företräder vad Kungl. Maj:t och har avsett med gällande lagstiftning. Deras hållning och konsumentombudsmannens agerande har gjort situationen för de nu avsedda läkemetoderna prekär, som man kan notera ett ökande intresse för läkekonst och läkemedel som baseras på något som kallas humanistisk människosyn och biologiska läkemetoder. (NLU) som tillsattes sedan frågan om naturläkemedel aktualiserats i de nämnda riksdagsmotionerna, har avlämnat sitt betänkande. NLU bekräftar i stort sett det som framgått av ovanstående citat, nämligen att man just i vårt land saknar kunskaper örn naturläkemedel. Utredningen anför bl. a. följande (s. 67): Det är uppenbart att vi här i landet i själva verket vet ganska litet om användningen av s. k. naturläkemedel och därmed jämförliga preparat. Utredningen föreslår därför att en vetenskapligt inriktad undersökning göres om naturläkemedlen dvs. om förekomsten därav och medlens användning mot olika sjukdomar samt om medlens effekt eller brist på effekt. Utredningen har även funnit att vårt internationella samarbete ej berört naturläkemedelsområdet: Det är ett känt förhållande att också bedriver en verksamhet med kontaktytor mot utlandet. Det råder inte bara ett nordiskt samarbete utan även ett mera vidsträckt internationellt sådant. Det har av i ämbetsverkets petitaframställning /76 framhållits att det internationella samarbetet givits hög prioritet i läkemedelsavdelningens verksamhetsplanering. Det internationella samarbetet torde dock inte i nämnvärd omfattning avse tillgodogörandet av erfarenheter på naturläkemedelsområdet. Enligt naturläkemedelsutredningens uppfattning synes det fortsatta internationella samarbetet böra vidgas att även gälla detta område. Utredningen föreslår bl. a. forskning rörande naturläkemedel vid sjukhus, vetenskapliga instituationer eller experter (vetenskapliga råd) som besitter de erforderliga resurserna. I fråga om svensk läkares möjlighet att använda naturläkemedel anförs bl. (s. 60): Det skall inte förnekas att läkarna befinner sig i ett svårt dilemma då det gäller deras förhållande till naturläkemedel. Vad gäller naturläkemedel, som i vederbörlig ordning registrerats som farmacevtiska specialiteter, är saken dock klar. Då frågan är om naturläkemedel som underkänts vid prövning för registrering torde man kunna utgå ifrån att en läkare som anvisar ett sådant läkemedel anses handla i strid med den i läkarinstruktionen fastslagna grundsatsen att han i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet skall meddela patient de råd och, såvitt möjligt, den behandling, som patientens tillstånd fordrar. Det torde emellertid finnas en stor grupp naturläkemedel och därmed i förevarande sammanhang jämförliga preparat som i inte varit föremål för prövning och som med eller utan vissa läkares tillskyndan användes av personer här i landet. Det är t. o. m. möjligt, att dessa preparat i andra länder är godtagna som läkemedel och i betydande utsträckning förskrives av dessa länders läkare. Det bör emellertid framhållas att dessa länder har en liberalare läkemedelskontroll som ej befinner sig i nivå med den svenska och ej heller med den av WHO rekommenderade läkemedelskontrollen. Således finns i ca 60 000 registrerade farmacevtiska specialiteter med starkt varierande terapevtisk ändamålsenlighet. Man anser det ändå som stötande att samma preparat inte skall få förekomma i vårt land såsom läkemedel. Det är uppenbart, att för en läkare som i hyser stor tilltro till värdet av ett sådant preparat situationen är speciellt ömtålig. Kan det verkligen med fog göras gällande att en sådan läkare inte handlar i överensstämmelse med vetenskaplig och beprövad erfarenhet, om han på sina patienter använder ett sådant preparat? Det ankommer på rättstillämpningen att lämna svar på denna fråga. Utredningen är för sin del av den meningen att frågan inte utan vidare kan bejakas. Läkaren kan ju i detta fall faktiskt åberopa vetenskap och beprövad erfarenhet, låt vara att det här gäller förhållandena i ett annat land. Utredningen uttalar, att den är positiv till tanken att ett läkemedel, som godkänts såsom sådant i ett land med en läkemedelslagstiftning som på samma strikta sätt som den svenska tillgodoser kraven på säkerhet och effektivitet, skall få utan större hinder registreras i , under förutsättning att genetiska eller andra biologiska faktorer hos befolkningen inte talar däremot. I bilaga till NLU:s betänkande redogöres för studiebesök vid Herdeckekliniken i och samt läkemedelsföretaget . G. båda i Arlesheim, . De tidigare nämnda riksdagsmotionernas uppgifter om att den svenska medicinen har en ensidig utveckling har sålunda bekräftats av NLU. De svenska läkarnas kunskaper om naturläkemedel är sålunda bristfällig. Vid de av NLU besökta klinikerna bedrevs en sjukvård som torde fylla högt ställda krav. Synpunkter på utredningens förslag Utredningen föreslår en ökad forskning här i landet i fråga om naturläkemedel. som man kan hälsa förslaget med tillfredsställelse måste man emellertid framhålla att det måste ställa sig svårt att påbörja en sådan forskning, i synnerhet som svenska institutioner och for skare torde sakna tillräckliga baskunskaper för att kunna fullgöra en sådan uppgift, dvs. om denna skall fullgöras på sådant sätt att den är adekvat med den metod som forskningen avser. Det kan t. ex. inte bli särskilt meningsfullt att i pröva naturläkemedel styckevis - såsom vanligen sker vid prövning av de konventionella medicinerna - eftersom naturläkemedlens användning i hög grad betingas av att patienten behandlas utifrån en speciell medicinsk-biologisk helhetssyn. En forskning som bygger på teoretiska resonemang utan samband med en praktisk-klinisk erfarenhet av läkemedlen i fråga kommer med all sannolikhet att ge knapphändigt resultat. En sådan forskning torde ej heller kunna omfattas med tillräckligt förtroende från den allmänhet som önskar bli behandlad enligt alternativa läkemetoder. Här måste även påpekas risken för onödiga forskningsarbeten från svensk sida, om de sker i avskildhet i vårt land som saknar tradition på området och inte knyter an till det internationella erfarenhetsmaterialet på området. De läkare som får förtroendet att fullgöra forskningen inom naturläkemedelsområdet bör därför få möjligheter att bevista internationella kurser och symposier i ämnet. Här skall redogöras för några av de utbildningsaktiviteter som pågår inom andra länder i , där kunskapsmaterial kan inhämtas av de forskare som skall arbeta med naturläkemedelsfrågan i vårt land. I finns 6 statliga sjukhus för örtmedicin och homeopati. Utbildningen bedrives av en universitetsfakultet i och vid denna finns möjligheter att delta och studera arbetet vid sjukhus, närmare bestämt Royal homeopathic Hospital . I har och homeopati (Zentralverein homeaopathischer Ärzte) en ordnad utbildningsgång med A- BC- D-kurser, varje gång en arbetsvecka, på olika ställen i landet. Exempel på kurser : Ärztekurs D i Mönster, Ärztekurs B i , genomgångskurs i Freudenstadt, Ärztekurs A i , genomgångskurs i Freudenstatt, Ärztekurs A i Mönster. för Naturheilverfahren har två gånger kurser om . Exempel på sjukhus i : Homöopathisches Munchen-Harlaching, sjukhuset , Berliner arn och andra. I Antroposofisk medicin ges 2 gånger kurser och möjlighet att följa klinikarbete vid i Arlesheim, . Det finns dessutom utbildning vid Herdecks-kliniken, Herdecke Euhr där det ges möjlighet att 1975/76: 1236 följa klinikens arbete och den farmako-fysiologiska forskningen som bedrivs vid sjukhuset. Det är angeläget att ett antal svenska läkare ges möjlighet till utbildning i nu avsedda läkemetoder. Detta skulle förslagsvis kunna ske inom ramen för vidareutbildning (NVL), och som lärare skulle då kunna fungera de forskare som deltagit i resp. av de nämnda kurserna. Det har vid olika tillfällen påpekats att svenska myndigheter svårligen kan godkänna utbildningar av medicinpersonal, vilka skett utom landet. Det framstår därför som önskvärt att samhället med största skyndsamhet anordnar utbildning för svenska forskare i alternativa läkemetoder, så att dessa i sin tur kan påbörja utbildning av svenska läkare rörande sådana läkemetoder. I motsatt fall kommer metoden, innefattande naturläkemedel, att endast i speciella fall kunna tillämpas i vårt land. NLU har i sitt betänkande, som framgår av det föregående, lagt fram den synpunkten att en läkare som använder t. ex. naturläkemedel som enligt vetenskap och beprövad erfarenhet godtagits i ett annat land inte utan vidare kan anses ha handlat mot läkarinstruktionen på denna punkt. Utredningen lägger dock inte fram något förslag på denna punkt, vilket inte heller torde ha varit dess uppgift. Det är emellertid väsentligt att de läkare som vill tillämpa nu avsedda läkemedel och läkemetoder får klart besked om att en tillämpning härav inte i och för sig kan anses strida mot vetenskap och beprövad erfarenhet. Avgörande bör i stället vara om metoden som sådan tillämpas på ett adekvat sätt. Det bör därvid förutsättas att det rör sig om metoder och läkemedel som är godtagna i sådana länder där den medicinska nivån allmänt sett är jämförlig med den svenska. Med hänvisning till vad ovan anförts föreslås att beslutar att hos regeringen hemställa 1. att den meddelar sådana anvisningar för verksamhet att ovan framförda synpunkter på utbildning av svenska forskare och läkare i fråga om tillämpning av alternativa läkemetoder tillgodoses. 2. att den medgiver sådan ändring i den svenska läkarinstruktionen att därav framgår att svensk läkare som tillämpar alternativa läkemetoder och läkemedel som är godtagna i annat land med medicinsk nivå jämförlig med den svenska icke därmed skall anses ha åsidosatt sin skyldighet att tillämpa vetenskap och beprövad erfarenhet.