ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ02328 · 1976-01-15 00:00:00 — Motion 1975/76: 328 av i m. fl. om skyddsbehandling av barrträdsplantor Det svenska skogsbruket har drabbats av en svår motgång. Omfattande skador har nämligen uppdagats på barrträdsplantor som planterats . En inventering utförd i sju län avslöjar att antalet överlevande plantor är så lågt att hälften av hyggena redan nu måste hjälpplanteras eller planteras om helt och hållet. Kostnaderna för detta uppskattas till över 30 milj. kr. för de sju sydsvenska län som undersökningen omfattar. Orsakerna kan vara flera, men klart är att de mest omfattande skadorna orsakats av snytbaggen. Inventeringen, som genomfördes månad 1975, omfattade totalt 410 hyggen med drygt 60 000 obehandlade barrträdsplantor. Av samtliga inventerade plantor var hela 39 "» angripna av snytbagge. var redan döda - huvuddelen på grund av snytbaggeangrepp. Räknar man med att undersökningsresultatet är relevant för den totala skogsmarken i de sju undersökta länen, innebär skadorna ett framtida produktionsbortfall på mellan en halv till en miljon kubikmeter virke . Produktionsförlusterna för landet blir följaktligen omfattande och kostnaderna för hjälp- och omplantering höga. är det enda land i som har ett skogsbruk som måste arbeta utan något effektivt medel mot snytbaggen. Självfallet vill man inom skogsbruket undvika att använda DDT som plantskydd. Denna form av skyddsbehandling har som bekant bl. Snytbaggens härjningar kan i någon mån begränsas genom att markbereda hyggena före planteringarna. Skadorna kan också begränsas om man väntar med nyplantering sedan ett hygge slutavverkats, men kraven är att nyplantering skall ske senast efter slutavverkningen. Snytbaggeskadorna är dock av sådan omfattning att även andra utvägar måste prövas. Det gäller att förhindra en alltför kraftig nergång i skogsproduktionen. En sådan får ju bl. a. allvarliga ekonomiska följder för vår export. Det gäller därför att satsa på en ökad forskning för att söka få fram ett plantskydd. En skyddsbehandling av plantorna torde vara det enda sättet att effektivt bekämpa angreppen från snytbaggen. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att en intensifierad forskning beträffande skyddsbehandling av barrträdsplantor kommer till stånd. () () () () () ()
mot · FZ02332 · 1976-01-15 00:00:00 — Motion 1975/76: 332 av i Agnäs om obligatorisk reseförsäkring Det har visat sig att många svenska turister som reser utomlands inte ordnar med försäkring för resan. Detta gäller i synnerhet pensionärer som följer med gruppresor. Vid olycksfall och sjukdom drabbas de oförsäkrade av kostnader och besvär. Det finns många exempel som belyser vad som kan inträffa. Den senaste hösten uppsöktes en svensk sjömanskyrka av två äldre makar, som först vänt sig till svenska konsulatet vilket dock var stängt på grund av att det var söndag. En vakt hade hänvisat dem till kyrkan, vars personal fick försöka att hjälpa dem, eftersom maken drabbats av sjukdom. I en mängd sådana fall uppstår kostnader, som icke utan vidare betalas av svensk sjukkassa eller socialvård. Det är därför viktigt att försäkringsskyddet förbättras. En obligatorisk reseförsäkring för deltagare i gruppresor utomlands skulle ge garantier av stort värde både för den enskilde individen och för hans anhöriga samt underlätta arbetet för konsulat och sjömanskyrkor. Om försäkringen är obligatorisk kommer researrangörerna att sörja för att den finns tecknad. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning och förslag om skyldighet för arrangörer av gruppresor att ordna försäkring för resenärerna. () i Agnäs
mot · FZ02333 · 1976-01-15 00:00:00 — Motion 1975/76: 333 av m. fl. om förbud mot öppethållande av butiker och varuhus på sön- och helgdagar När affärstidslagen avskaffades vid utgången av trodde man att premiäryran skulle lägga sig och att det skulle bli ett mera normalt öppethållande. Vad man då inte insåg, men som kritiker befarade, var att ett fritt öppethållande skulle skapa ett behov som egentligen inte Man talade allmänt om en liberalisering av lagstiftningen och avsåg då att bestämmelserna blev generösarejämfört med tidigare. De undersökningar som gjordes gav besked om att man främst i de större städerna önskade ökat kvällsöppethållande för försäljning av bl. a. kläder, skor, möbler och bilar. Med undantag för var dock inga särskilda önskemål aktuella om ökat öppethållande för försäljning av livsmedel. Har då utvecklingen av ökat öppethållande skett i enlighet med de önskemål som framfördes? Det finns många undersökningar och utredningar att hänvisa till, men ingen som bekräftar att önskemålen tillgodosetts. Av en undersökning som gjordes av i samarbete med () framgår att det inom fackhandeln är tämligen ovanligt med söndagsöppet. När det gäller kläder och damkonfektion har faktiskt söndagsöppet minskat sedan lagen slopades - då undersökningen gjordes fanns ingen sådan affär med söndagsöppet. Möbelbutikerna, ytterligare en bransch där man önskade ett ökat öppethållande, låg på samma 4 "o som 1971. Däremot har livsmedelsbutikerna väsentligt ökat sitt söndagsöppethållande, trots att det frånsett inte fanns något önskemål i den riktningen. Hit får man räkna även större delen av varuhusen som säljer livsmedel, eftersom det är livsmedel som större delen av inköpen gäller för söndagskunderna. Att det inte är behoven som styr öppethållandet visas av att oavsett var man bor - i en storstad eller på landet - blir man ofta söndagskund helt enkelt därför att tillgång finns tili söndagsöppna butiker. Det är på de orter där söndagsöppet förekommer som en förskjutning sker mot en positivare syn på öppethållandet. Det är inte någon större skillnad mellan förvärvsarbetande och hemarbetande kvinnor. Båda kategorierna söndagshandlar i samma utsträckning. Inga klagomål om inköpsproblem har framförts i samband med att flera butiker än vanligt hade stängt julaftonen 1975. a. kan nämnas att alla butiker var stängda, vilket måste ses som en framgång för de anställda. Klart är att detaljhandeln använder öppethållande som ett konkurrensmedel. Det krävs därför skyndsamma åtgärder innan utvecklingen går dithän att det blir till en onödig vana att handla på sön- och helgdagar. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att uttalar sig för ett förbud mot öppethållande på sönoch helgdagar för butiker och varuhus och hemställer till regeringen att förslag till författningstext härom utarbetas. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) PER (vpk)
mot · FZ02335 · 1976-01-15 00:00:00 — 1975/76: 335 av i m. fl. om införlivande av eller delar därav med det allmänna stödområdet Då stödområdet infördes delades så att tillfördes det allmänna stödområdet, medan kom att stå utanför det område som skulle erhålla speciellt lokaliseringsstöd. Detta förhållande har uppmärksammats i och föranlett upprepade motionskrav. Vi anser att , om det kom att tillhöra det allmänna stödområdet, skulle ha lättare att utveckla ett mer differentierat näringsliv och kunna erbjuda ett större antal arbetstillfällen än . Särskilt gäller detta kommunerna , vilka båda har speciella problem med sysselsättning och befolkningsutveckling. Vid ett studium av redovisningen av beviljat lokaliseringsstöd framgår det att erhållit endast . i lokaliseringslån och . Detta visar angelägenheten av att i första hand dessa kommuner tillförs stödområdet. I sammanställningen nedan redovisas beviljat lokaliseringsstöd till företag i , 1.7.1965-30.6.1975 (tkr). Beviljat stöd, tkr ' Lokaliseringsbidrag, avskrivningslån, lokaliseringslån, lånegaranti, flyttningsersättning 2 Lokaliseringsbidrag, avskrivningslån, flyttningsersättning Som framgår av tabellen har de insatser som gjorts inte medfört något större antal nya arbetstillfällen i . har också när det gäller arbetslösheten varit hårt drabbat . En betydande del av de arbetslösa har också varit från och kommuner. Därför borde enligt vår mening hela tillhöra det allmänna städområdet. 1 1975/76. har en rad företagsfusioner diskuterats vilka berör . Det finns därför nu särskilt stor anledning att dessa problem speciellt beaktas samt att man, därest sådana förändringar kommer till stånd som kan påverka sysselsättningen, också ser till att man från statsmakternas sida har en god handlingsberedskap. I såväl som med sina basindustrier finns ett stort behov av att utveckla ett mer allsidigt näringsliv för att kunna erbjuda större valmöjligheter och då särskilt för kvinnor. är dessutom den kommun som närmast gränsar till stödområdet och som har en struktur som i hög grad överensstämmer med kriterierna för det allmänna stödområdet. Med stöd av det anförda hemställs 1. att hos regeringen hemställer att förs till det allmänna stödområdet, 2. att , om yrkandet under 1 inte bifalles, hos regeringen hemställer att och kommuner förs till det allmänna stödområdet. , (c) i . () i
mot · FZ02336 · 1976-01-14 00:00:00 — Motion 1975/76: 336 av och i om komplettering av invandrarrådet med företrädare för riksdagspartierna Regeringen inrättade ett organ, invandrarrådet, för samråd om invandrarnas och minoriteternas situation. Rådet är knutet till , och ordförande i det är statsrådet . 1 rådet ingår företrädare för invandrarorganisationer, för berörda statliga och kommunala instanser och för arbetsmarknadens parter. Rådet har sammanlagt 21 ledamöter, varav 12 är företrädare för olika invandrargrupper och fackligt aktiva invandrare. Ambitionen har varit, enligt statsrådet , att få en så bred invandrarrepresentation som möjligt i rådet. 1 detta avseende synes man ha lyckats. Syftet, nämligen att invandrargrupperna genom rådet skall kunna föra fram sina synpunkter på olika aktuella frågor direkt till myndigheter och organisationer, lider emellertid av en påfallande brist genom att de politiska partierna, frånsett regeringspartiet, helt saknar företrädare. Också för de intressen invandrargrupperna representerar och har anledning att bevaka och sprida information om är denna brist i rådets sammansättning märklig. En ändring, så att riksdagspartierna blir företrädda, skulle sålunda ha en ömsesidigt positiv effekt för partierna genom att deras kontaktutbyte med invandrarorganisationerna vidgades och för invandrargrupperna direkt genom att synpunkter i olika aktuella frågor kan nå och påverka riksdagspartierna. Med hänsyn till utvidgningen av rösträtten framstår den ovan påtalade bristen som särskilt anmärkningsvärd, då underlättandet av den ömsesidiga informationen invandrargrupper och politiska partier emellan utgör en angelägen demokratisk uppgift. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar ge regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande komplettering av invandrarrådet med företrädare för riksdagspartierna. () ()
mot · FZ02338 · 1976-01-15 00:00:00 — 1975/76: 338 om ersättning från sjukförsäkringen för menstruationsskydd, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1975/76: 337 hemställs att hos regeringen hemställer om prövning av frågan om försäljningen av menstruationsskydd kan ske på apotek och att dessa produkter inbegripes i sjukförsäkringen tillhörande rabatterade varor.
mot · FZ02339 · 1976-01-16 00:00:00 — 1975/76 339-348 av herrar och om Törbud mot retroaktiv beskattning I en rättsstat är ett förbud mot retroaktiv strafflagstiftning högst självklart. En medborgare skall kunna överblicka konsekvenserna av sitt handlande , en efteråt beslutad lag med tillbakaverkande kraft får icke försätta honom i en ny och sämre situation. Emellertid bör av samma skäl retroaktivitetsförbudet gälla även i andra fall än inom straffrätten. De skatteskyldiga måste veta vilka lagar som gäller. Att först efteråt när det blir dags för exempelvis taxering få veta vilken sluträkningen är, är absolut inte tillfredsställande. Från medborgarnas synpunkt kan pålagor av annat slag, t. ex. nya eller förhöjda skatter eller avgifter, verka med liknande eller större tyngd som en sanktion i straffrättslig mening. Därför anser vi att ej heller sådana pålagor bör få införas genom föreskrifter som ges tillbakaverkande kraft. 1974 gjorde ett uttalande, enligt vilket det är viktigt att som lagstiftare har sin uppmärksamhet på hithörande frågor och prövar dem noggrant. Men tyvärr är det inte längre helt ovanligt med retroaktiv lagstiftning i . Därför bör göra ett förnyat uttalande i frågan. Med stöd av det anförda hemställs att måtte hos regeringen begära att förslag till ny eller förhöjd skatt, avgift eller annan pålaga icke skall föreläggas genom föreskrift som ges tillbakaverkande kraft, för så vitt det icke föranleds av särskilda skäl i samband med svår ekonomisk kris, krig eller med krig jämförliga förhållanden. () () 1 1975/76 3 sami.
mot · FZ02342 · 1976-01-16 00:00:00 — om produktionsbidrag till i utgivna dagstidningar på främmande språk estniska tidningen vägrats presstöd, trots att tidningen helt motsvarar de kriterier som enligt presstödskungörelsen berättigar till produktionsbidrag. Motståndarna till presstöd åt tidningen har inte kunnat anföra annat argument än att tidningen inte utkommer på svenska språket, ett förhållande som vid presstödets tillkomst inte angavs som hinder. har dessutom i sitt fjolårsbetänkande uttalat att produktionsbidrag i princip bör kunna utgå till tidningar på främmande språk. I nämnda fjolårsbetänkande anförde vidare: Reglerna i presstödskungörelsen har inte bedömts som ändamålsenliga när det gäller att skapa ett ekonomiskt stöd till tidningar, som ges ut av olika invandrar- eller minoritetsgrupper. Påståendet ger uttryck åt ett grundlöst tyckande i vad gäller Eesti Päevaleht. Den som kan bedöma huruvida pressstödskungörelsens regler är ändamålsenliga är rimligtvis tidningen själv. Där är inte meningarna delade. Tidningar på främmande språk har senare genom propositionen 1975:26 hänvisats till ett särskilt anslag för invandrarändamål - ett informationsanslag som för ändamålet uppräknades med . på främmande språk, inklusive Eesti Päevaleht, får nu konkurrera om projektbidrag, och ansökningar om stöd får prövas inom den totala ramen för stödet till olika projekt. Detta innebär uppenbarligen ett presstöd efter helt andra grunder och därtill avsevärt blygsammare än vad gäller övriga bidragsberättigade tidningar. Med stöd av vad som anförts hemställs att hos regeringen anhåller om att det i presstödskungörelsen klart uttalas att dagstidning på annat språk än svenska inte undantages från möjlighet till produktionsbidrag.
mot · FZ02343 · 1976-01-13 00:00:00 — om sänkt fordonsskatt på taxibilar och vissa bussar Det är ett samhällekonomiskt intresse att den kollektiva trafiken ökar på bekostnad av övrig trafik. Olika åtgärder bör därför från samhällets sida vidtagas i syfte att utvidga den kollektiva trafiken. Den kollektiva trafiken måste få bättre möjligheter att konkurrera med den privata bilismen. Den enskilde medborgaren bör kunna välja det kollektiva trafikmedlet framför egen bil vid såväl längre som kortare resor. Flera skäl talar för en ökad satsning på de kollektiva trafikmedlen, inte minst samhällsekonomiska. Miljöaspekterna är också väsentliga i sammanhanget. Ett led i en ökad satsning på de kollektiva trafikmedlen skulle vara att taxibilar och bussar vilka är inregistrerade i linjetrafik erhåller skattereduktion till hälften jämfört med nuvarande fordonsskatter. En sådan skattereduktion skulle innebära att dessa trafikmedel skulle kunna sänka sina taxor. Därmed skulle allmänhetens möjligheter att använda kollektiva trafikmedel öka. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning av frågan om reducering till hälften av fordonsskatten på taxibilar och för linjetrafik inregistrerade bussar.
mot · FZ02344 · 1976-01-15 00:00:00 — om vidgad rätt för rörelsehindrad till befrielse från fordonsskatt gällande bestämmelser om bilskattebefrielse för handikappade omfattar endast dem som har förvärvsarbete eller genomgår utbildning. Andra svårt invalidiserade människor med behov av motordrivna invalidfordon åtnjuter inte denna förmån. Dessa restriktiva bestämmelser är helt oacceptabla. Det finns många svårt invalidiserade människor som av olika anledningar inte har förvärvsarbete eller studerar men som är i stort behov av bil eller annat fordon för att inte bli helt isolerade på grund av sitt handikapp. Ofta gäller det människor med mycket låg inkomst, i sämsta fall endast en liten pension. Bilskatten blir då synnerligen betungande och gör det kanske omöjligt för dem att ha bil. Vi anser det därför vara ett jämlikhetskrav att alla rörelsehindrade får rätt till skattebefrielse för invalidfordon. I många andra och mer kostnadskrävande sammanhang har det glädjande nog rått enighet om att försöka erbjuda handikappade sådan service, nöjen m. m. som normalt finns att tillgå. Ofta utgör emellertid en bil en förutsättning för att de skall kunna utnyttja sådan service. Därför är det orimligt att ha en så restriktiv syn som , när det gäller möjligheterna att anskaffa fordon. En generös inställning när det gäller bilanskaffning torde i stället vara ett av de bästa sätten för samhället att bidra till att bryta den isolering som alltid hotar en handikappad, i synnerhet en rörelsehindrad. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att rätten till befrielse från bilskatt för handikappad skall omfatta alla gravt rörelsehindrade och inte vara begränsad till dem som förvärvsarbetar eller studerar.
mot · FZ02345 · 1976-01-15 00:00:00 — om slopande av beskattningen av fritt bränsle från egen fastighet Störningarna i oljeleveranserna samt de därefter kraftigt höjda priserna på olja har aktualiserat frågan om vår framtida beredskap på bränsleområdet. Det faktum att vi under en lång följd av år har använt olja i ökad utsträckning har bl. a. försvårat möjligheterna att snabbt gå över till inhemska bränslen, t. ex. ved och torv. Det är obestridligt att denna utveckling har varit till nackdel för vår beredskap. Oberoende av den fortsatta utvecklingen beträffande tillgång och pris på olja är det önskvärt att vidta åtgärder, som syftar till ett mindre beroende av denna vara. Detta måste bl. a. ske genom ett bättre tillvaratagande av de inhemska tillgångarna på bränsle. Det måste betecknas som ett slöseri med våra naturresurser att av skogsprodukterna inte tas till vara efter en avverkning. Dessa produkter - klenvirke, grenar och annat avfall - tas i regel inte om hand utan lår ligga kvar i skogen och ruttna. Även stora ekonomiska värden går på så sätt förlorade. Förutom veden skulle också torven kunna utgöra ett värdefullt komplement till vår övriga bränsleförsörjning. Omfattande tillgångar finns i mossarna, främst i norra . För att kunna utnyttja dessa tillgångar rationellt fordras forsknings- och utvecklingsarbete. Tyvärr har det praktiska utvecklingsarbete som tidigare bedrevs lagts ner. Däremot pågår utredningar inom överstyrelsen för ekonomiskt försvar angående förutsättningarna för att starta produktion av bränntorv inom landet. Det är angeläget att detta arbete intensifieras. a. bör man kunna ta till vara erfarenheterna av torveldade kraftvärmeverk i . Samhället bör på olika sätt stimulera en ökad användning av ved och torv. Ett bättre tillvaratagande av avfall från skogen innebär också positiva verkningar från skogsvårdssynpunkt. Därför är det angeläget att försöka stimulera skogsägarna att på ett bättre sätt ta till vara klenvirke och annat avfall bl. a. som bränsle. Ett led i dessa stimulansåtgärder bör vara att befria dem som utnyttjar bränsle från egen fastighet från att behöva ta upp detta som naturaförmån i sin deklaration. Skyldigheten att skatta för denna obetydliga förmån avhåller utan tvivel många från att utnyttja ved som bränsle, vilket måste betraktas som olyckligt från det samlade folkhushållets synpunkt. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att beskattnngen av fritt bränsle från egen fastighet slopas.
mot · FZ02347 · 1976-01-15 00:00:00 — av m. fl. om fasta rutiner för underrättelse till anhöriga om olycksfall Gällande föreskrifter om hur underrättelse skall ske till anhöriga när en person efter en olyckshändelse eller trafikolycka intagits på sjukhus är i behov av en översyn. Eftersom fasta rutiner saknas, som anger hur underrättelse skall lämnas, kan följden därav bli att anförvanterna inte underrättas eller att underrättelsen onödigt fördröjs. Den praxis som tillämpas är att om en person förs in till ett sjukhus och är vid medvetande vid intagningen, så underrättar i allmänhet personal på sjukhuset de anhöriga. I de fall då personen är medvetslös, t. ex. på grund av skador, tar polisen hand om identifieringen och sköter om att de anhöriga underrättas. Detta kan i och för sig vara en ordning som, om den vore enhetlig, skulle kunna tillämpas som rutin. Men avsaknaden av fasta rutiner och klara riktlinjer måste betraktas som en eftersläpning i den sociala upprustningen. Enligt vår uppfattning kan det vara lämpligt att införa den rutinen att i de fall då polisen är inkopplad den också får ansvaret för att anhöriga till dem som drabbats av olyckor får underrättelse om händelsen (och om var de olycksdrabbade befinner sig). I fall där polisen inte är inkopplad finnér vi det riktigt att sjukhuset har ansvaret för att anhöriga blir underrättade. Vi är medvetna om att det är en svår uppgift att lämna anförvanter underrättelse om inträffade olyckor och deras följder. Det är ofta en grannlaga uppgift, och det krävs instruktion till den kår som handhar dessa uppgifter, så att underrättelser kan lämnas både snabbt och korrekt. Med hänvisning till det anförda hemställs att ger regeringen till känna att fasta rutiner bör utformas för att tillämpas då anhöriga skall underrättas om inträffade olyckor. . () i () i Lane-Herrestad
mot · FZ02349 · 1976-01-16 00:00:00 — 1975/76 349-354 Motion 1975/76: 349 om ändrade bestämmelser om preskription av brott 35 kap. innehåller bestämmelser om bortfallande av påföljd - preskription. Reglerna medför att vissa brott såsom misshandel, stöld, tillgrepp av fortskaffningsmedel, bedrägeri och förskingring preskriberas om den misstänkte inte häktats eller fått del av åtal för brottet från det brottet begicks. För så vanliga brott som t. ex. snatteri, rattfylleri och rattonykterhet är motsvarande begränsning endast . Har däremot den misstänkte delgivits stämning dröjer det för gärningen innan brottet preskriberas. Systemet är föga ändamålsenligt. Domstol är - för att ta ett ytterlighetsexempel - skyldig att efterlysa den som 1962 begick snatteri och därefter blev delgiven stämning härför. Påträffas han, skall han lagforas, och domstolen skall alltså 1976 bestämma en lämplig påföljd för brottet begånget 1962. Uppenbarligen har skälen för en samhällsreaktion mot snattaren mist sin bärkraft. Håller man sig till den kategori brott för vilka straffet aldrig kan överstiga fängelse, är det svårt att tänka sig något fall där kraven på ett samhällsingripande består tio, än mindre femton, år efter det att gärningen begicks. Tvärtom kan ett sådant ingripande framstå som inhumant. Vid våra domstolar förekommer då och då att någon döms för gärning som ligger avsevärd tid tillbaka. Det bör beaktas att när någon är efterlyst i mål av denna beskaffenhet, det sällan finns anledning att utgå från att den misstänkte håller sig undan för att undgå påföljd. 1 allmänhet rör det sig om människor som av helt andra skäl ofta flyttar eller, i fråga om utlänningar, återvänder till hemlandet. En från moderna kriminalpolitiska utgångspunkter mera tillfredsställande lösning är att behålla de preskriptionsregler som finns i 35 kap. 1 - 2, 5, 10, 15 och beroende på brottets svårhetsgrad - men att efter delgivning av åtalet låta delgivningsdagen vara utgångspunkt för beräkning av samma preskriptionstid. En sådan regel skulle också underlätta arbetet för domstolar, åklagare och delgivningsmyndigheter. Med hänvisning till vad sålunda anförts hemställer jag att hos regeringen anhåller om förslag till ändring av regler om bortfallande av påföljd - preskription - i enlighet med motionens riktlinjer. 1 1975/76.