mot · FZ022097 · 1976-01-26 00:00:00 — Motion 1975/76: 2097 av i m. fl. om anslaget till Särskilda byggnads- och förbättringsåtgärder avseende statliga vägar Den knappa tilldelningen av resurser till vägnätet väcker allt starkare protester ute i landet. Särskilt gäller detta typiska glesbygder som är starkt beroende av en god standard på länsvägnätet. Ett flertal länsstyrelser - däribland i län - har inte ansett sig kunna acceptera de flerårsplaner för som lagt fram. För län innebär knappa tilldelning av medel en kraftig reducering av byggandet av länsvägar. Den fastställda ramen skärs i den nya flerårsplanen ned från 5,4 milj. kr. till 2,5 milj. kr. Under vissa år sjunker anslagen till 2,4 milj. kr. resp. 1,3 milj. kr. Om län tvingas att hålla sig till av anvisade ramar finns det inget utrymme för byggande av länsvägar under vissa år. De resurser som finns att tillgå räcker endast till nödvändiga punktvisa insatser och till marklösen och administration. Ett par av de bästa åren i planen ger möjligen utrymme för nybyggnad av . kan endast ett vägprojekt färdigställas. Det innebär att länet tvingas in i en fortsatt eftersläpning i förhållande till utarbetade planer. För att förhindra denna för länets glesbygder olyckliga utveckling föreslår en kraftig uppräkning av anslaget. Då har ändå - med hänsyn till den knappa medelstilldelningen -1 vingats begränsa sitt förslag till de mest angelägna projekten. I huvudsak vill styrelsen förhindra en fortsatt eftersläpning i förhållande till tidigare planering. Det är naturligtvis allmänt känt att alla län har stora behov av en högre vägstandard. När man bedömer länens behov, måste man dock ta hänsyn till vilken tillgång länets befolkning har till järnväg och andra kollektiva trafikmedel. Hänsyn måste också tas till behovet av bl. a. regionalpolitiska insatser. En mera total analys av en regions situation måste göras vid fördelningen av vägresurserna. Vid en sådan bedömning föreligger speciella förhållanden för län. Inget annat län - med undantag för - har förlorat av sitt järnvägsnät. Det är rätt självklart att det krävs en kraftig upprustning av vägnätet, om förlusten av järnvägen skall kunna kompenseras. Flera av länets kommuner har under en lång följd av år förlorat arbetstillfällen och en stor del av sin yngre befolkning. Om dessa glesbygdsområden skall kunna ge sin befolkning en rimlig service och levnadsstandard, krävs betydande näringspolitiska insatser. Ett alltför bristfälligt vägnät är ett allvarligt hinder för de regionalpolitiska åtgärder som är nödvändiga. Att lokalisera nya företag eller bygga ut eventuellt befintliga är svårt, när vägnätet är dåligt. Tron på bygdens framtid måste finnas, om människor och näringsliv skall våga satsa på länet. Regering och riksdag har vid åtskilliga tillfällen uttalat sig forén regional balans som en viktig målsättning. Allt fler människor börjar tvivla på att statsmakterna vill leva upp till detta mål. Olika protestaktioner, som har fått en näst intill hundraprocentig uppslutning från befolkningen, visar på en djup oro och ett starkt missnöje med bl. a. behandlingen av vägfrågorna. Redan vid diskussionerna om kommunsammanslagningarna gavs löften om att vägarna skulle rustas upp intill olika kommuncentra. I åtskilliga kommuner är dessa vägar - i lika dåligt skick. Det ger också en naturlig förklaring till att allmänheten upplever detta som svikna löften. Lika svårt är det att göra politiska målsättningar om arbete för alla eller goda kommunikationer för alla regioner trovärdiga ute hos allmänheten. Om olika upprustnings- och nybyggnadsplaner förblir pappersprodukter utan förverkligande, är det en dålig tröst för alla som gått och hoppats på något bättre. Det finns sannolikt inte politiska förutsättningar att väsentligt räkna upp väganslagen i förhållande till budgeten. Då återstår närmast möjligheterna att styra befintliga resurser - inom budgetens ram - till de områden som är mest angelägna. Anslaget på 200 milj. kr. för särskilda byggnads- och förbättringsåtgärder utgör ett sådant alternativ. En annan väg är att en större andel av AMS resurser styrs över till sysselsättning i byggande av länsvägar, där sådana behov är särskilt akuta. Med hänvisning till det ovan anförda hemställes1 att beslutar att som sin mening uttala att anslaget för Särskilda byggnads- och förbättringsåtgärder avseende statliga vägar i ökad utsträckning används för byggande av länsvägar i län och i andra regioner som har särskilt stora behov av insatser för att uppnå en bättre regional balans. () i Glömminge () () ' (Se även motionen 1975/76:2098)