mot · FZ022231 · 1976-03-11 00:00:00 — Motion 1975/76: 2231 av fröken m. fl. med anledning av propositionen 1975/76:133 om utbyggnad av föräldraförsäkringen m. m. Socialdemokratiska kvinnoförbundets familjepolitiska program har sedan det presenterades 1972 spelat en central roll i den politiska debatten. Programmet innebär en grundlig analys av vilka genomgripande förändringar i arbetslivet och samhället som behövs för att undanröja klasskillnader. Utgångspunkten för programmet formulerades i punkter: Alla familjemedlemmar skall kunna utvecklas efter sina intressen och önskemål i solidaritet med andra människor. Varje vuxen skall vara ekonomiskt oberoende av anhöriga. Samhället skall stå neutralt i förhållande till människornas val av samlevnadsform. Barnen skall garanteras jämlika uppväxtvillkor. Män och kvinnor i morgondagens familj skall kunna bli jämställda, lika ansvariga för sina egna och sina barns liv. har i de politiska åtgärderna prioriterat den fulla utbyggnaden av barnomsorgen och föräldraförsäkringen. Detta är också en av grundtankarna bakom föräldraförsäkringen. Föräldraförsäkringen ger möjligheter för både mor och far att gemensamt ansvara för barnens vård och fostran. Föräldrarna får själva avgöra vem av dem som skall stanna hemma hos barnet och uppbära föräldrapenning. De kan också dela upp de sju månaderna mellan sig. En ytterligare förlängning har länge diskuterats och är ett angeläget krav. Det finns emellertid en risk för att en så lång ledighet som får, om den utnyttjas enbart av kvinnorna, negativa följder för jämställdheten mellan män och kvinnor både i hemmen och på arbetsmarknaden. rätten till föräldrapenning för båda föräldrarna funnits har en mycket liten andel av männen utnyttjat rätten och vanligen under mycket korta perioder. De positiva följder för pappa-barn-kontakten som man hoppades på har i stort sett uteblivit. Vi anser därför att tiden för ersättning bör förlängas men att fadern - i de fall det finns en fader i familjen - då måste ta ut minst . Mödrar som inte bor ihop med barnets far bör självfallet få rätt till åtta månaders ledighet. Fördelningarna med vårt förslag är att man skapar förutsättningar för en tidig och nära kontakt pappa-barn. Fördelen med ett krav på fäderna att ta ut minst , jämfört med enbart övertalning i samma riktning, är att ingen behöver vara ovanlig och pionjär. Det kommer snart att bli självklart att fäderna är med och tar hand om det minsta barnet. Arbetsgivarna har inte samma möjligheter att utöva utpressning mot en far, som vill vara hemma med sitt spädbarn, om arbetsgivaren vet att fadern måste vara hemma om familjen alls skall få föräldrapenning. Frågan om föräldraledighet och föräldrapenning har behandlats av två statliga utredningar. föreslog i sitt slutbetänkande (SOU 1972:34) att den tidigare moderskapsförsäkringen skulle omvandlas till en föräldraförsäkring och att tiden för rätt till ledighet med ersättning skulle utökas . Att kommittén föreslog just 8 månader motiverades i första hand med att många kvinnor bl. a. på grund av arbetets art är tvungna att ta ut föräldrapenningen före nedkomsten och att ersättningen i dessa fall upphör redan då barnet är . Det är sällan att barn tas in i daghem , och spädbarnsplatserna är få. Kommittén ansåg därför att ledighetstiden borde utökas och att föräldrarna inbördes skulle få avgöra vem som skulle stanna hemma och vårda barnet. En utökning har sedermera skett. Även familjestödsutredningen (SOU 1975:62) har kommit fram till samma resultat som familjepolitiska kommittén när det gäller tidsgränsen. Utredningen föreslåratt försäkringen skall omfatta 8 månader men att en regel införs som innebär att ingen av föräldrarna får utnyttja mer än av ledighetstiden. Ensamstående föräldrar bör få rätt till 8 månaders föräldrapenning, och likaså bör undantag gälla i familjer där den ena föräldern på grund av långvarig sjukdom eller av andra liknande skäl är direkt förhindrad att vårda barnet. Familjepolitiska kommitténs förslag innebar således en frihet för föräldrarna att välja vem som skulle ta ut ledighet med föräldrapenning. Att familjestödsutredningen kommit fram till en viss kvotering bygger i huvudsak på att inte kvinnorna ensamma skall belastas på arbetsmarknaden när det gäller föräldraledighet och att alltför få män har utnyttjat den möjlighet att stanna hemma hos barnet som den nuvarande försäkringen ger. Alla tunga remissinstanser har stött förslaget om en åttonde månad. Enligt vår uppfattning kan det inte anses behövligt att utreda denna fråga ytterligare. Vi föreslår således att rätten till föräldraledighet med föräldrapenning skall omfatta 8 månader, att ingen av föräldrarna får utnyttja mer än 7 månader annat än när särskilda skäl föreligger eller när föräldern är ensamstående. En förlängning av heltidsledigheten har av familjestödsutredningen beräknats dra en merkostnad av 150 milj. kr. ningarna avser försäkringens kostnader före skatt. För /77 skulle kostnaderna för ett genomförande av den åttonde månaden således belöpa sig till 75 milj. kr. Den sammanlagda kostnaden för vårt förslag skulle således belöpa sig på högst 75 milj. kr. för /77. Dessa kostnader skall till täckas av socialförsäkringsavgifter, medan återstoden, eller 11,25 milj. kr., skall täckas av staten. Denna summa torde rymmas inom förslagsanslagets ram. När det gäller omsorgen vid barns sjukdom vill vi understryka vikten av att den kommunala barnvårdarverksamheten byggs ut och får en sådan omfattning att förvärvsarbetande och studerande föräldrar kan fl hjälp med tillsynen vid barnens sjukdom. Vi föreslår därför att regeringen upptar förhandlingar med i syfte att fl till stånd en snabb utbyggnad av barnvårdarutbildningen och barnvårdarverksamheten. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att måtte besluta a. att rätten till ledighet med föräldrapenning vid barns födelse utökas , b. att tiden fördelas så att ingen av föräldrarna får utnyttja mer än 7 månader av ledigheten, 2. att måtte hemställa hos regeringen att förhandlingar upptas med i syfte att uppnå en snabb utbyggnad av kommunernas barnvårdarverksamhet. () i Kumla