mot · G00225 · 1976-11-29 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1976/77:42 om sänkning av den statliga inkomstskatten, m. m. första del föranstaltade den socialdemokratiska regeringen en återkommande sänkning av den statliga inkomstskatten. I första hand har denna finansierats genom höjningar av olika arbetsgivaravgifter. Denna kombination av sänkningar av den direkta inkomstskatten och höjningar av arbetsgivaravgifterna har ingått som ett väsentligt led i den socialdemokratiska antiinflationspolitiken. Skattesänkningarna motsvarade för de breda löntagargrupperna en årlig löneökning på men svarade endast för en 3 å 4-procentig ökning av kostnaderna för arbetsgivaren. Genom att löntagarorganisationerna beaktat denna kostnadsfaktor vid sina bedömningar av löneökningsutrymmet har skatteomläggningarna inneburit att löntagarna kunnat tillförsäkras sin andel av standardstegringen till en lägre kostnadsstegring än vad som annars skulle varit fallet. De har därigenom verksamt bidragit till att dämpa inflationstakten utan att löntagarna -som i andra länder - fått bära bördan genom en försvagning eller minskning i de realt disponibla inkomsterna. Den ekonomiska politikens mil I den socialdemokratiska regeringens kompletteringsproposition (prop. 1975/76:150) framhölls vikten av att den ekonomiska politiken under återstoden av inriktas på att långsiktigt stärka vår produktionsförmåga och vår internationella konkurrenskraft. Det är endast härigenom som vi kan trygga sysselsättningen och skapa arbete åt alla. Det är först då som vi får möjlighet att skapa en balans i våra utrikes betalningar. För att åstadkomma den balansen måste kostnadsutvecklingen i den svenska ekonomin vara under kontroll, industriinvesteringarna och exporten prioriteras och den statliga budgetpolitiken inriktas på att begränsa den statliga upplåningen. För detta krävs en betydande restriktivitet i den statliga finanspolitiken, även om graden av nödvändig åtstramning får bedömas mot bakgrunden av den ekonomiska utvecklingen. I allt väsentligt anslöt sig finansutskottet i sitt av godkända yttrande till dessa allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken. a. gällde detta nödvändigheten av att återställa vår utrikesbalans och att utforma den ekonomiska politiken med hänsyn härtill. Ett viktigt element i den socialdemokratiska regeringens anti-inflationspolitik var att skapa förutsättningar för en lugn avtalsrörelse . Regeringen tog därför, i enlighet med beslut , initiativ till överläggningar med bl. a. de politiska partierna och i syfte att skapa en bred samling kring ett anti-inflationsprogram. Vid överläggningarna lade den socialdemokratiska regeringen fram sju punkter som underlag för ett program för åtgärder mot inflationen. De sju punkterna var Stimulans av investeringar, sparande och hög produktivitet De dåvarande oppositionspartierna var emellertid inte beredda att diskutera en skatteomläggning. Det var över huvud taget inte möjligt att vid dessa överläggningar uppnå enighet om ett program för att begränsa prisstegringarna. Den socialdemokratiska regeringen fick därför på egen hand träffa en överenskommelse med LO och TCO om ett förslag till skatteomläggning med syfte att underlätta avtalsrörelsen . Det socialdemokratiska skatteförslaget innebär för flertalet helårsarbetande i lönelägen . en sänkning av den direkta statsskatten med . För inkomsttagare med . 1977 blir skattesänkningen . För inkomsttagare med inkomster . minskar skattesäkningen för att helt försvinna vid en årsinkomst av . Marginalskatten sänks för inkomster . Den skärps i intervallet . Den största procentuella skattesänkningen sker i de lägsta inkomstlägena. Genom årets och tidigare års skatteomläggningar är nu den direkta statsskatten för lägre inkomsttagare blygsam. Skatteomläggningen innebär en minskning av statsinkomsterna med ca . För att kompensera detta inkomstbortfall och därmed värna om en sund finanspolitik bör socialförsäkringsavgiften till folkpensioneringen höjas till 9,8 96 . Härigenom kan denna socialförsäkringsavgift från arbetsgivare och egenföretagare beräknas täcka drygt 90 96 av kostnaderna för folkpensioneringen. Återstående kostnader, ca 1 500 milj. kr. , täcks av allmänna skattemedel. Den föreslagna avgiftsökningen tar i anspråk en del av det annars tillgängliga löneökningsutrymmet för . Löntagarorganisationerna har som vid tidigare tillfällen förklarat sig beredda att ta hänsyn härtill vid avtalsförhandlingarna. Genom den föreslagna skatteomläggningen garanteras de flesta löntagare en ökning av inkomsten efter statlig skatt på . Detta motsvarar i inkomstlägena . en inkomstökning före skatt på . Genom skatteomläggningens finansiering via socialforsäkringsavgifter kan detta ske genom en kostnadshöjning på av den utbetalade lönesumman, vilket i sin tur svarar mot av det totala löneökningsutrymmet. Kostnadsstegringen för arbetsgivaren blir alltså i motsvarande mån lägre, som de anställda genom skattesänkningen får samma reala förbättring vid en för företagen lägre kostnadsnivå. Det socialdemokratiska förslaget till skatteomläggning skapade således goda förutsättningar för en lugn avtalsrörelse. Av särskild betydelse härvidlag är att förslaget tillstyrkts av såväl LO som TCO. Genom den balans mellan olika gruppers intressen som finns inbyggd i förslaget lades en god grund för en mer samordnad bedömning av avtalsrörelsen och för att en överenskommelse skulle kunna träffas inom den ram som ges av en förbättring av företagens internationella konkurrrenskraft. Genom vårt förslag om höjning av socialförsäkringsavgiften undviks en försvagning av statsfinanserna, som annars skulle försvåra våra möjligheter att efter hand kunna etablera balans i våra utrikes betalningar. Den nu aktuella skatteomläggningen måste ses som ett provisorium i avvaktan på utredningsförslag om en mera genomgripande ändring av skattesystemet. Den avsedda skattesänkningen bör därför göras genom tekniskt enkla åtgärder och utan att man binder skatteutredningarna i deras kommande ställningstaganden. Den lämpligaste metoden är en justering av skalan för den statliga inkomstskatten. Genom att sänka skattesatserna i inkomstskikten upp till den nivå där flertalet inkomsttagare befinner sig erhåller man en betydande skattelättnad för praktiskt taget alla medborgare. Vidare minskar marginalskatten påtagligt i de lägre inkomstskikten. Anledning saknas emellertid att ge skattelättnad i de högsta inkomstlägena. Skatteskalan bör därför utformas så att lättnaden elimineras i dessa inkomstlägen. Vi föreslår att skatteskalan års inkomst får följande Den är då identisk med den skatteuppgörelse som träffades mellan den tidigare regeringen och löntagarorganisationerna. Skattesats inom skiktet, % 20 000- 25 000 25 000- 30 000 30 000- 35 000 35 000- 40 000 40 000- 45 000 45 000- 65 000 65 000- 70 000 70 000- 80 000 De individuella effekterna av den förordade skatteskalan framgår av följande tabeller. Skatten inkomst, ogift inkomsttagare utdebitering = /skr Total skatt en- Skatteminskning enl. förslaget regler, kr kr % Marginalskatten dr 1977, ogift inkomsttagare utdebitering = /skr Taxerad inkomst, kr 20 000- 25 000 30 000- 35 000 35 000- 40 000 40 000- 45 000 45 000- 50 000 50 000- 55 000 55 000- 60 000 60 000- 65 000 65 000- 70 000 70 000- 75 000 75 000- 80 000 80 000- 85 000 Förslaget om ändrad skala för den statliga inkomstskatten föranleder ändring av 10 § 1 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. I regeringens proposition 1976/77:42 redovisas även vissa beräkningar över folkpensionärernas skatteuttag. Detta är redan tidigare lägre än vad som gäller för inkomsttagare i aktiv ålder. De beräkningar som redovisas i propositionen visar att folkpensionärema kan beräknas få en skattesänkning som är något större än för skattskyldiga i aktiv ålder. Sålunda sänks skatten för en pensionär med . i inkomst med , medan motsvarande för en inkomsttagare i aktiv ålder är . Detta är emellertid konsekvensen av den automatiska ökning av det extra avdraget som skulle inträffa vid 5 procents prisstegring . Detta är med andra ord inget nytt inslag i skattesystemet utan har ingått som ett viktigt led i den socialdemokratiska regeringens skattepolitik. Den säkning av den statliga inkomstskatten som vi här har föreslagit innebär ett skattebortfall på . talar den allmänna inriktning som bör känneteckna den ekonomiska politiken för att detta skattebortfall i huvudsak skall täckas. Det bör i så fall ske genom en höjning av arbetsgivarnas och egenföretagarnas socialförsäkringsavgift till folkpensioneringen från till , dvs. Det principiellt viktiga med denna form för finansiering är att LO och TCO uttalat att den ifrågavarande höjningen av arbetsgivaravgifterna skall beaktas vid avtalsförhandlingarna om 1977 års löner och anställningsvillkor. Alternativa finansieringsformer kan inte på samma sätt räknas av från löneökningsutrymmet utan kommer i stället med stor sannolikhet att föranleda kompensationskrav. Den av oss föreslagna finansieringsformen samt det förhållandet att de fackliga organisationerna förklarat sig beredda att beakta hela den av oss föreslagna höjningen gör att det socialdemokratiska skatteförslaget framstår som klart bättre än den borgerliga regeringens såväl för att bekämpa inflationen som för att förstärka vårt lands internationella konkurrenskraft. Det av regeringen i propositionen 1976/77:42 framlagda förslaget framstår från flera utgångspunkter som en olycklig kompromiss mellan oförenliga ståndpunkter. Genom att förändra fördelningen av skattesänkningarna och ge större ökningar åt de högre inkomsttagarna har man rubbat en känslig fördelningspolitisk balans som fanns i den socialdemokratiska regeringens förslag. De fackliga företrädarna för låginkomsttagarna måste då avtalsvägen kompensera sina medlemmar för den förändring i den fördelningspolitiska profil som den nuvarande regeringens förslag innebär. Detta kan medföra att kostnadsstegringen blir större för ekonomin i dess helhet än vad som skulle bli fallet, om man behåller den fördelning av skattesänkningarna som ligger i det socialdemokratiska förslaget. Den borgerliga regeringens skatteförslag innebär dessutom en svagare budgetutveckling än vad som skulle bli fallet enligt vårt förslag. Detta kan innebära ettdera av två ting: I det ena fallet kan regeringen tvingas att senare vidta inkomstförstärkningar genom exempelvis höjningar av de indirekta skatterna. I propositionen antyds redan en höjning av energiskatten som en möjlig väg - även om inte enbart denna kan tillföra statskassan de nödvändiga inkomsterna. Om regeringen senare återkommer med förslag om höjningar av de indirekta skatterna, så har fackföreningsrörelsen offentligen deklarerat att den känner sig oförhindrad att kräva en justering av lönerna i enlighet med den solidariska lönepolitikens intentioner. Här ligger alltså en väsentlig skillnad mellan vårt förslag och den borgerliga regeringens. I vårt förslag har hela det med skattesänkningen sammanhängande finansieringsbehovet presenterats med skattesänkningen, vilket möjliggjort en samlad upp görelse med löntagarna. I regeringens förslag presenteras bara den ena delen av den verkliga kostnaden för skatteomläggningen. Att man i det senare fallet löper risk att fä en snabbare inflationsutveckling är helt klart. 1 det andra fallet tar regeringen medvetet en sämre statsfinansiell utveckling än vad som skulle följa av vårt förslag. 1 så fall kommer det att medföra en kraftigare ökning av den inhemska köpkraften i ett ekonomiskt läge då den ekonomiska politiken snarare måste inriktas på att dämpa denna - dels för att förbättra vår utrikesbalans, dels för att dämpa prisstegringarna. Effekterna blir alltså i detta fall rakt motsatta dem som man i propositionen säger sig vilja eftersträva. I proposition 1976/77:42 föreslås att den temporära nedsättningen av den allmänna arbetsgivaravgiften inom inre stödområdet från 4 96 till 2 96, som gäller , skall utsträckas till att omfatta också . Vi delar uppfattningen att det föreligger behov av särskilda insatser till företag inom dessa delar av landet. Men det kan ifrågasättas om denna generella nedsättning verkligen får de sysselsättningsstödjande effekter som avses. Det är sannolikt att väsentligt bättre resultat skulle åstadkommas om de resurser som går förlorade genom avgiftsnedsättningen i stället används för mera riktade arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Frågan om en regional differentiering av arbetsgivaravgifterna utreds f. n. av företagsskatteberedningen. Intill dess att man fått ett acceptabelt faktaunderlag beträffande åtgärdens effekter bör arbetsgivaravgiften fr. o. m. återgå till inom det inre stödområdet. Med hänvisning till det anförda hemställs att 1. med avslag på den i proposition 1976/77:42 föreslagna änd ringen i lagen om statlig inkomstskatt (1947:576) beslutar om en sänkning av den direkta inkomstskatten i enlighet med vad som i motionen och bilaga 1 anförts, 2. med avslag på den i proposition 1976/77:42 föreslagna änd ringen i lagen om allmän försäkring (1962:381) beslutar om en höjning av socialförsäkringsavgiften till folkpensioneringen i enlighet med vad som i motionen och bilaga 2 anförts, 3. avslår den i proposition 1976/77:42 föreslagna ändringen i lagen om tillfällig nedsättning av den allmänna arbetsgivaravgiften (1975:1145) med hänvisning till den i motionen anförda motiveringen. HANS () i Lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt Härigenom föreskrives att 10 § 1 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt1 skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse 10 S 1 morn.2 Statlig inkomstskatt utgår för fysiska personer, oskifta dödsbon och familjestiftelser med viss i särskild ordning bestämd procent av nedan angivna grundbelopp. när beskattningsbar inkomst icke överstiger : av den beskattningsbara inkomsten; när beskattningsbar inkomst överstiger - 35 000 " Ändå att statlig inkomstskatt skall uttagas med av grundbeloppet, må likväl icke den å någon del av den beskattningsbara inkomsten belöpande skatten uppgå till högre belopp än som motsvarar av denna inkomstdel. avses i denna lag stiftelse, som enligt de för densamma gällande stadgar har till huvudsakligt ändamål att tillgodose viss familjs, vissa familjers eller bestämda personers ekonomiska intressen. 'Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:770. 'Senaste lydelse 1975:313. Statlig inkomstskatt utgår för fysiska personer, oskifta dödsbon och familjestiftelser med viss i särskild ordning bestämd procent av nedan angivna grundbelopp. 15 000 men icke " '" " « 65 000 « " 345 000 " Ändå att statlig inkomstskatt skall uttagas med av grundbeloppet, må likväl icke den å någon del av den beskattningsbara inkomsten belöpande skatten uppgå till högre belopp än som motsvarar av denna inkomstdel. avses i denna lag stiftelse, som enligt de för densamma gällande stadgar har till huvudsakligt ändamål att tillgodose viss familjs, vissa familjers eller bestämda personers ekonomiska intressen. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring Härigenom föreskrives att 19 kap. 4 a i; lagen (1962:381) om allmän försäkring1 skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Avgift till folkpensioneringen enligt 1 eller 33: skall utgå med sex och åtta tiondels procent av det belopp på vilket avgiften skall beräknas. I fråga om som avses i 1 § 1 mom. första stycket lagen (1958:295) om sjömansskatt beräknas dock avgiften efter den lägre procentsats som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, myndighet fastställer med motsvarande tillämpning av 4 S andra stycket. Avgifterna tillföras staten. Avgift till folkpensioneringen enligt 1 eller 3 § skall utgå med åtta och nio tiondels procent av det belopp, på vilket avgiften skall beräknas. I fråga om som avses i 1 § 1 mom. forsta stycket lagen (1958:295) om sjömansskatt beräknas dock avgiften efter den lägre procentsats som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, myndighet fastställer med motsvarande tillämpning av 4 § andra stycket. Avgifterna tillföras staten. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om avgift som avser tid före ikraftträdandet. 'Lagen omtryckt 1973:908. 'Senaste lydelse 1976:215. GOTAB S2652 Slockholm 1976