mot · FZ022211 · 1976-02-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 2211 av m. fl. I årets socialhuvudtitel meddelade regeringen sin avsikt att under innevarande vårsession förelägga förslag om alkoholpolitikens utformning. Av den anledningen avstod vi från att, som annars skulle ha skett, framlägga motion i ämnet. Då vi erfarit att någon proposition inte kommer att framläggas som planerats och aviserats finner vi oss föranlåtna att nu väcka motion. Vi stödjer oss därvid på riksdagsordningens 3 kap. 15 5 som medger att motion får väckas gemensamt av minst tio ledamöter om händelse av större vikt inträffat under pågående och händelsen ej har kunnat förutses eller beaktas i samband med budgetpropositionens framläggande eller kunnat föranleda motionsrätt enligt annan bestämmelse i nämnda kapitel. Alkoholmissbruket och därav föranledda skador är ovedersägligen ett av vårt lands allvarligaste sociala problem. Alkoholpolitiska utredningen har på ett övertygande sätt visat att förhållandena avsevärt förvärrats efter de alkoholpolitiska reformerna , då motbokssystemet och en rad andra restriktioner avvecklades, och då mellanölet introducerades. Framför allt har både bruk och missbruk ökat starkt bland barn och ungdom i allt yngre åldrar. Det har länge stått klart att behöver en ny alkoholpolitik från helt andra utgångspunkter och byggd på en mer realistisk verlighetsuppfattning än de principer och föreställningar som låg till grund för de nämnda reformerna. Efter hand har också den uppfattningen blivit alltmer utbredd att det brådskar med åtgärder mot det snabbt tilltagande alkoholmissbruket, om inte svåra skador skall uppstå som kunde ha undvikits eller begränsats genom snabba och resoluta åtgärder framför allt mot öl- och spritmissbruket bland barn och ungdom. Mycket tyder på att de uppgifter om alkoholvanor, missbrukets utbredning och alkoholskadornas omfattning som redovisas i APU:s framlagda betänkande redan är i viktiga delar föråldrade. För övrigt har det ju gått betydligt än huvuddelen av den långsamt arbetande utredningens faktamaterial insamlades och bearbetades. De flesta som i skola, i socialt arbete eller i andra sammanhang har att göra med barn och ungdom torde vara överens om att missbruket bland dessa grupper under dessa senaste år både ökat kraftigt i omfattning och spritt sig till allt lägre åldersgrupper. Karakteristiskt är att medan APU, liksom nästan alla tidigare undersökningar av alkoholvanorna, nästan uteslutande intresserar sig för befolkningen , så upplevs som en utpräglad riskgrupp. har vid inskrivningarna till militärtjänst av årsklassen frikallats på diagnoser där missbruk ingår som en väsentlig del av det tillstånd som föranleder frikallelsen. 1 ungefär hälften av fallen rör det sig om rent alkoholmissbruk, i övrigt om andra droger eller kombinationer av alkohol och andra medel. är ju alkoholen en jämförelsevis vänlig drog i den meningen att det tar relativt innan ett fast beroende uppkommer eller allvarliga skador kan konstateras. Den som redan är så illa ute att han är oduglig till militärtjänst måste antagas ha börjat sitt missbruk i väsentligt yngre år än de flesta torde ha avsett med tal om ungdomsfylleri och ungdomsalkoholism. Att skadorna i många fall grundlagts redan kan knappast betvivlas. Även om alkoholism och alkoholskador utvecklas långsamt i jämförelse med vad som gäller för många andra droger, är tiden för hjälpåtgärder knapp i fråga om de yngsta missbrukarna. Den nedbrytande processen fortskrider snabbare ju yngre missbrukaren är. Det finns skolor där man kunnat belägga att eller mer av eleverna i högstadium dricker 6-8 burkar mellanöl åt gången minst en gång . Det är tyvärr knappast tvivel om att en sådan konsumtion, om den får fortsätta, mycket snabbt leder till allvarliga, kanske obotliga, skador. Mot denna bakgrund är det i hög grad förståeligt att lärare, föräldrar och andra, som ser barn skadas och brytas ned av alkoholmissbruk, med oro och besvikelse, i många fall med förtvivlan, tagit emot beskedet att en redan alltför länge förhalad alkoholpolitisk reform skjutits ytterligare . Man kan ha viss förståelse för regeringens svårigheter att i avsedd och aviserad tid hinna färdigställa en proposition på grundval av det mycket omfattande och i stora delar motstridiga och kontroversiella material som alkoholpolitiska utredningen med reservationer och remissyttranden erbjuder. Men i det läget hade det varit rimligt och naturligt att åtminstone föreslå en delreform, med syftet att hejda det snabbt tilltagande alkoholmissbruket bland barn och ungdom. I denna motion begränsar vi oss till att föreslå just en sådan delreform, som bör kunna beslutas och genomföras utan att försvåra eller fördröja arbetet på en fullständigare alkoholpolitisk reform . delbara, begränsade åtgärderna bör stödjas av en insatt massiv propagandakampanj, även den riktad särskilt till ungdomen och koncentrerad kring ett enda lättfattligt tema: Kampanj mot ruset. Om man begränsar sig till barn- och ungdomsproblemen är det ofrånkomligt att mellanölet först kommer i blickpunkten. Vi hyser ingen övertro på möjligheten att lösa alkoholproblemet genom att avskaffa mellanölet. Självfallet finns det ingen enkel universallösning på alkoholproblemet. Vi är hänvisade till att försöka begränsa missbruk och skador genom många samverkande åtgärder inom alkoholpoltik, socialpolitik, familjepolitik, undervisning, information och propaganda. Och vi får vara tacksamma, om varje enskild åtgärd får en positiv effekt som står i någorlunda rimlig proportion till kostnaderna och till de nackdelar som åtgärden till äventyrs för med sig. Inte ens när det gäller ungdomsmissbruket tror vi det vara möjligt att nå någon radikal förbättring över hela linjen enbart genom att göra mellanölet svåråtkomligt. Det är känt att majoriteten ungdom och uppåt använder såväl öl och vin som sprit. Om dessa ungdomar får det väsentligt svårare än nu att komma över mellanöl, så kommer de inte för den skull att sluta dricka vin och sprit i mån av tillgång. Man kan rent av befara att de i brist på öl kommer att dricka desto mer vin och sprit. Den risken bör dock, enligt vår mening, inte överdrivas. Det är trots allt inte så lätt för t. ex. en 16-åring att komma över sprit och vin, att han utan vidare kan ersätta en starkt minskad tillgång på öl med starkare drycker. För övrigt bör det vara möjligt att ytterligare minska dessa risker genom kraftfulla insatser mot olaga överlåtelse av rusdrycker, inte bara den yrkesmässiga langningen utan också den vänskaps- och kompislangning som florerar i stor skala och som, trots att den är förbjuden och straffbar, praktiskt taget aldrig påtalas och beivras. Vi är alltså övertygade om att resoluta åtgärder mot ungdomens mellanölskonsumtion kommer att även i de övre tonåren märkbart minska den totala alkoholkonsumtionen och därmed skaderiskerna. Och just detta måste vara avsikten med en delreform: att hejda och begränsa missbruket i avvaktan på att vi skall få fler och bättre instrument för att vända utvecklingen. När det gäller de allra yngsta åldersgrupperna tyder allt på att mellanölet helt dominerar deras alkoholkonsumtion. Det är inte troligt att 12-14-åringar kan komma över vin och sprit annat än i rena undantagsfall. Blir de i huvudsak utan öl, så blir de också i huvudsak utan alkohol. Vi tror därför att en drastisk begränsning av mellanölets tillgänglighet är en framkomlig väg - och på kort sikt den enda framkomliga vägen att på ett för de yngsta avgörande och för de något äldre i varje fall välgörande sätt minska alkoholkonsumtionen. Vi är väl medvetna om att denna uppfattning inte delas av alla. Det finns många som har en starkare tro än vi på möjligheten att nå avgörande resultat genom att föra mellanölet utom räckhåll för ungdomen. Andra är övertygade om att en sådan åtgärd närmast vore ett slag i luften. Slutligen finns det inte så få som tror, att ölrestriktioner endast skulle göra ont värre genom att framkalla en allmän övergång till starkare och farligare drycker. Det finns bara ett sätt att utröna vilken av dessa motstridiga åsikter som kommer sanningen närmast, och det är ett försök i full skala. Vi föreslår därför att mellanölet görs svårtillgängligt, särskilt för ungdom, genom att föras bort ur den allmänna handeln. Hur skall det ske? Enligt vår mening vore det en radikal och på många sätt tilltalande lösning eller åtminstone förenkling av det svenska ölproblemet att begränsa ölsortimentet till endast två klasser, lättöl och öl. Lättölet med samma högsta alkoholstyrka som , 1,8 viktprocent, skulle få säljas fritt, och genom låg beskattning gärna billigt. Ölet - för vilken någon bestämd övre styrkegräns då knappast behöver anges - skulle som andra rusdrycker endast få säljas genom Systembolaget. Vi anser att möjligheten och lämpligheten av en sådan radikal ölpolitik bör prövas under arbetet på en kommande större alkoholpolitisk reform. anser vi det dock inte möjligt att gå så långt. Vi nöjer oss därför nu med att föreslå att ansvaret för distribution av det nuvarande mellanölet överflyttas till Systembolaget. Detta kan ske antingen genom att den nedre styrkegränsen för det som rusdryck klassade starkölet sänks till 2,8 viktprocent eller genom att Systembolagets sortiment ökas med klassen mellanöl med mellan 2,8 och 3,6 viktprocents alkoholhalt. Motivet till detta förslag är att erfarenheten klart visat att den allmänna handeln inte går i land med att upprätthålla ens de enkla restriktioner för ölförsäljningen som gäller. Vi ifrågasätter inte handelns goda vilja. Vi har helt klart för oss att de allra flesta detaljhandelsföretag allvarligt försöker efterleva reglerna. Men de har helt enkelt inte klarat det. Ingen förnekar att i verkligheten vem som helst - även underåriga - när som helst kan komma över hur mycket mellanöl som helst. Den allmänna handeln är inte organiserad för restriktionsbelagd försäljning. Och dess personal har inte och kan sannolikt aldrig få den halvt myndighetsbetonade auktoritet som krävs för att upprätthålla reglerna gentemot dem som självfallet visar missnöje, inte sällan aggressivitet, då de nekas att köpa. Systembolaget är avsiktligt uppbyggt och dess personal utbildad för just restriktionsbelagd försäljning. Visst förekommer det att misstag begås även där, men det är undantagsfall. Vi har full tilltro till Systembolagets förmåga att tillse att underåriga inte får köpa öl. Naturligtvis kan inte en så drastisk omläggning av öldistributionen som den här föreslagna genomföras utan besvär och obehag för det stora flertalet konsumenter som varken har öl- eller andra alkoholproblem. Det måste också bli påfrestningar såväl för bryggeri näringen och handeln sorn för Systembolaget. Vi anser emellertid att uppoffringarna inte är större än att samhället har rätt att kräva dem, när syftet är att undanröja eller åtminstone minska den kanske allvarligaste fara som hotar stora delar av vår ungdom. Vi tror också att oron över alkoholbruket bland barn och ungdom är så utbredd och så djup, att de allra flesta är beredda att acceptera en lägre servicenivå och vissa inskränkningar i sin personliga frihet. Självfallet skall emellertid inte nackdelarna för vanliga konsumenter tilllåtas bli större än nödvändigt. På många håll i landet är det långt mellan systembutikerna, men det finns inget skäl för att vanliga konsumenter skall behöva resa flera mil för att köpa några flaskor av ett annat öl än det som finns att tillgå i den allmänna handeln. Det får ankomma på Systembolaget att ordna en acceptabel service i alla delar av landet. Det kan ske genom att antaga återförsäljare eller genom filialer för enbart öl eller, där de lokala förhållandena gör det lämpligt, genom ambulerande försäljning från bilar. Det viktiga är att ansvaret för att öl inte lämnas ut till underåriga åvilar Systembolaget. Erfarenheterna av den informationskampanj som föregick övergången till högertrafik visade att det är fullt möjligt att, med tillräckliga insatser av alla tillgängliga medel, ge ett budskap en sådan genomslagskraft att det når och påverkar hela folket. Den olyckliga och om stor omdömeslöshet vittnande reklamkampanj som ackompanjerade mellanölets introduktion visade också på ett skrämmande sätt kraften i en målmedvetet och skickligt genomförd reklamkampanj. Den gången lyckades man skapa något av en på öl baserad ny ungdomskultur. Det är hög tid att ta samma krafter i tjänst för positiva syften. Det är känt att bryggerinäringens företrädare själva är djupt bekymrade för att mellanölet, avsett som en välsmakande bords- och sällskapsdryck, för stora grupper i stället har kommit att spela rollen av i första hand berusningsmedel. Det är därför sannolikt att bryggerinäringen själv kan intresseras för medverkan i en kampanj mot ölet som rusdryck. Huvudansvaret vilar emellertid på samhället. Man kan utgå ifrån att vad det kommande förslaget om en ny alkoholpolitik än kan komma att innehålla i övrigt måste ett stort och viktigt inslag vara rejäla satsningar på information och progaganda. Det kan då inte vara ur vägen att redan nu göra ett stort försök, som kan ge viktiga erfarenheter för framtiden, med en kampanj avsedd att säkra och öka effekten av de föreslagna åtgärderna i fråga om mellanölet. En sådan kampanj bör utformas så, att den i första hand vänder sig till barn och ungdom. Den skall inte ha ambitioner att ge någon allsidig information om alkoholen och dess verkningar. Den bör tvärtom koncentreras till ett enda budskap, att få själva berusningen att framstå i tristaste möjliga dager. Det är inte manligt eller vuxet att vara full. Det är tvärtom barnsligt och osmakligt. Moderna människor och modern ungdom har så mycket annat, viktigare och intressantare att ägna sig åt, så de har inte tid att vara berusade. Kort sagt - en kampanj mot ruset. bör av regeringen begära förslag till innevarande om en sådan kampanj, som bör kunna igångsättas eller senast när de föreslagna nya reglerna för ölförsäljning börjar gälla, vilket enligt vår mening bör ske . Sammanfattningsvis föreslår vi att fr. o. m. i den allmänna handeln endast får säljas öl med en alkoholstyrka på högst 2,8 viktprocent samt att senast en kampanj mot ruset igångsätts med utnyttjande av alla tillgängliga media. Det torde få ankomma på vederbörande utskott att utforma erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att fr. o. m. i den allmänna handeln inte får försäljas annat öl än sådant med en alkoholstyrka på högst 2,8 viktprocent, 2. att hos regeringen begär förslag till innevarande angående en kampanj mot ruset enligt de riktlinjer som anförts i motionen. () () () () HANS NYHAGE (m) . NISSER (m) () i Agnäs () i Vrångebäck