mot · FZ02391 · 1976-01-19 00:00:00 — av m. fl. om begränsningar av svenska investeringar utomlands I den ekonomiska debatten myntas då och då begreppet det postindustriella samhället som en karakteristik av av . Som bevis på detta anförs att industrisysselsättningen i minskar, medan den i förvaltning, vård och övrig s. k. tjänstesektor ökar. Den svenska ekonomin skulle alltså vara efterindustriell - industrin skall ha nått sin höjdpunkt. Argumenteringen tycks bestickande. Men om man undersöker sysselsättningen i svenska industriföretag så är förhållandet något annorlunda. Den svenska industrin sysselsätter allt färre i - men allt fler utomlands. sjönk sysselsättningen i svensk industri med 33 800 personer. Mellan ökade den i svenska producerande dotterföretag med 34 800 personer. sjönk industrisysselsättningen i med 15 800 personer. Någon siffra för antalet sysselsatta inom producerande svenska dotterföretag i utlandet föreligger inte . Däremot föreligger en totalsiffra . 325 000 personer arbetade då i samtliga svenska företag utomlands. Om vi förutsätter att de producerande företagen har samma andel av de utlandssysselsatta som 1970 - ett antagande som torde leda till en underskattning av antalet anställda i producerande företag eftersom dessa enligt alla tillgängliga källor växer snabbare än övriga - leder detta till en sysselsättningsökning i de producerande dotterföretagen utomlands på minst 75 000 personer. Minskningen av industrisysselsättningen i mer än uppvägs av en kraftigare sysselsättningsökning i svenska producerande dotterföretag utomlands. Totalt har sysselsättningen inom svensk industri ökat med minst 60 000 personer . Eftersom det privata näringslivet som helhet svarar för en entydig sysselsättningsminskning blir slutsatsen att industrins betydelse för detta - sysselsättningsmässigt - ökar. Sysselsättningen i statsapparaten växer däremot betydligt snabbare än industrin. Detta är ett uttryck för att det kapitalistiska näringslivet fordrar en allt större apparat som döljer dess inneboende motsättningar, som förvaltar och administrerar för att stödja näringslivets utveckling, en växande armé av vårdarbetare som tar hand om de allt fler som slås ut av en ökad hets i arbetsliv och i samhället som helhet. Men näringslivet är statens grund. Industrin - varutillverkningen - spelar en växande roll för företagen om man räknar med deras växande verksamhet utomlands. Vad vi har att göra med är således inte ett efter-industriellt samhälle. Det handlar i stället om att svenska storföretagare sprider ut sin industri produktion till andra länder för att öka sina profiter eller i vissa fall undgå handelshinder. Häri avviker inte de svenska storkapitalisterna från andra imperialisters handlande. Det är en allt vanligare företeelse att man sprider producerande enheter till andra länder. Särskilt har många fått bli bas för sådana företagsenheter. Det har skapats ett nytt förlagssystem. De stora monopolen i de rika kapitalistiska länderna sprider ut särskilt arbetskraftskrävande produktioner - i synnerhet tillverkning av delar till slutprodukten - till främst . Detta tänks bilda basen i en ny arbetsdelning mellan länderna. En sådan arbetsdelning skapar en delvis ny form för beroende för uländerna. De imperialistiska koncernerna - de s. k. multinationella företagen - behöver nu inte bara som råvarukällor; de utnyttjar dem också som underleverantörer för att producera särskilt arbetsintensiva komponenter. I statisfken kan detta se ut som om industrialiseringen går framåt i - i verkligheten är det en förlängning av råvaruutvinningen och en fördjupning av deras beroendeförhållande till den utvecklade kapitalistiska världen. De svenska kapitalisternas ökade kapitalexport är således på en gång ett angrepp på arbetarklassens löner och sysselsättning i (som sägs ha brist på arbetskraft och ett högt kostnadsläge), ett sätt att utnyttja lägre löner i andra stater och ett led i den imperialistiska strategin att fördjupa beroende. Storkapitalisterna kan investera miljardbelopp utomlands som betalningsbalansen är negativ, valutareserven minskar, stat och kommun måste uppta lån utomlands. Storföretagen kan utöka produktion och sysselsättning i utlandet som den svenska ekonomin långsiktigt stagnerar och industrisysselsättningen minskar. Det är mot denna bakgrund nödvändigt att än en gång resa kraven om skärpt restriktivitet mot svenska kapitalisters investeringar i utlandet. Efter ändringen av valutalagstiftningen har regeringen möjlighet att förordna att industri- och sysselsättningspolitiska strävanden beaktas vid beviljande eller avslag på framställning om tillstånd för investering utomlands. Denna förändring skärper något lagen, men utgör ingen förändring mot praxis. lag förutsätter granskning från fall till fall. Det föreligger emellertid skäl för att ett generellt förbud mot kapitalexport skall kunna utfärdas. Valutalagens paragraf 2 a bör ändras i enlighet därmed. Kapitalexport bör endast kunna ske till progressiva som begär detta - och då äganderätten är avsedd att övergå till den mottagande staten. I sådana fall bör valutastyrelsens nuvarande praxis att höra de anställda vid ett kapitalexportansökande företag lagfästas så att de fackliga organisationerna skall höras och även ha vetorätt, detta för att företagen inte skall kunna använda kapitalexport som medel mot de arbetande i . En ny paragraf, 2 b, med detta innehåll bör tillföras valutalagen. Villkoren bör också skärpas på så sätt att kapitalexportören själv måste kunna visa att en begärd kapitalexport icke medför sysselsättningsproblem i , icke har som mål att sänka företagets lönekostnader eller på annat sätt är riktad mot de anställdas fackliga intressen, att den icke är led i någon form av kapitalflykt från , att den icke är skatteundanhållande eller föranledd av annan mot folkflertalets intressen stridande anledning. En kapitalexportör måste också kunna visa att hans kapitalexport icke är till men för det mottagande landet, snedvrider dess ekonomiska struktur eller är led i försök att understödja en regim som motsätter sig ekonomisk och social utveckling och utjämning. En ny paragraf 1 a med detta innehåll bör tillföras valutalagen. Försvararna av de svenska multinationella bolagens intresse av kapitalexport hänvisar ofta till kapitalliberaliseringsstadga i sin argumentation mot skärpt restriktivitet mot kapitalexport. Är anslutning till denna stadga ett hinder för en skärpt restriktivitet bör denna anslutning omprövas. Med hänvisning till ovanstående föreslås att beslutar att anta följande förslag till om ändring i valutalagen (1939:350) Nuvarande lydelse Motionärernas förslag Svenska och utländska betalningsmedel, fordringar och värdepapper må icke utföras ur riket eller pä annat sätt överföras till utlandet eller överlåtas på den som är bosatt i utlandet, för investeringar i områden under kolonialt förtryck, i stater som utövar sådant kolonialt förtryck eller har fascistisk eller rasistisk regim. För art utrikes investeringar eljest skall fä äga rum Jordras att den som skall göra investeringen nöjaktigt kan visa att investeringen icke är föranledd av strävan att sänka lönekostnader, icke medför sysselsättningsproblem i , icke är ted i någon av kapitalflykt eller skatteundanhållande eller följd av syften som i övrigt strider mot folkflertalets ekonomiska, sociala eller politiska intressen och rättigheter. Förordnande enligt denna lag skall av ianspråktagas för att främja penning- och valutapolitiken. Därvid får industri- och sysselsättningspolitiska strävanden beaktas. Hänsyn av sistnämnda slag får dock föranleda avslag på framställning endast då denna på grund av beloppets storlek eller andra faktorer skulle åsamka landets intressen utomordentlig skada. (vpk) i Den som ansöker om att få investera utomlands måste också kunna styrka att investeringen icke är till men för det mottagande landels ekonomi och arbetande befolkning eller utgör led i försök att vidmakthålla en regim som motsätter sig ekonomisk och social utveckling och utjämning. Förordnande enligt denna lag skall av ianspråktagas för att främja penning- och valutapolitiken. Därvid skall industri- och sysselsättningspolitiska strävanden beaktas. Framställning skall avslås om den strider mot de arbetandes intressen. Generellt förbud mot investeringar utomlands kan förordnas . Före behandlingen i valutastyrelsen av ansökan om tillstånd för företag att företaga direktinvestering utomlands bör yttrande inhämtas från de i företaget företrädda fackliga organisationerna. vilka skola äga vetorätt. (vpk) i