mot · FZ021979 · 1976-01-26 00:00:00 — AMS:s roll vid beviljandet av lokaliseringsbidrag, vid beslut om igångsättning av beredskapsarbeten i egen, eller kommunernas regi ger AMS ett betydande inflytande över utvecklingen inom olika regioner. AMS har också stort inflytande över de mycket stora belopp som disponeras efter avsättningar till investeringsfond för konjunkturutjämning och de nyinrättade särskilda investeringsfonderna. Tillväxten har varit så snabb och de nya uppgifterna så många att det nu ter sig angeläget att få till stånd en utvärdering av arbetsmarknadspolitiken. Utvärderingen bör också pröva gränsdragningen mellan AMS:s verksamhet och andra samhällsorgan. Utredningar gjorda av revisorer tyder på att effektiviteten inom arbetsmarknadsutbildningen borde kunna förbättras. Studier gjorda av expertgruppen för utredningsverksamhet i arbetsmarknadsfrågor (EFA) visar bl. a. att av antalet lediga platser besätts av sökande som kommer via arbetsförmedlingen, EFA hävdar också i samma rapport (SOU 1974: 29) att om man bortser från s. k. indirekta sysselsättningseffekter kan det ta innan den som genomgått viss arbetsmarknadsutbildning, genom ny anställning i mer välavlönade yrken täckt förlusten . De beräknade vinsterna vid geografisk flyttning påstås också vara i genomsnitt tämligen små. har till uppgift att utarbeta förslag till den framtida sysselsättningspolitiken. Det borde vara naturligt att utredningen gör en utvärdering av den hittillsvarande arbetsmarknadspolitikens resultat. Utredningen har framlagt sitt första delbetän kande utan att någon sådan utvärdering har gjorts. Det förefaller inte heller vara utredningens avsikt att i det fortsatta arbetet föranstalta om en sådan. bör därför hos regeringen hemställa om tilläggsdirektiv till sysselsättningsutredningen som ger utredningen i uppdrag att genomföra en sådan utvärdering. Det material och det kunnande i dessa frågor som finns hos revisorer och EFA bör därvid utnyttjas. har arbetslösheten varit betydande för ungdomar och kvinnor. Även den växande tjänstemannaarbetslösheten utgör ett allvarligt problem. Det kan ifrågasättas om de arbetsmarknadspolitiska medel som står till AMS förfogande är lämpliga och tillräckliga för att garantera dessa grupper en tryggad sysselsättning. bör därför också pröva i vilken mån inriktningen av AMS verksamhet behöver ändras. Moderata samlingspartiet vill att ett av målen för näringspolitiken skall vara bevarandet av en ickesocialistisk ekonomi, att nyföretagande skall stimuleras genom skattelättnader och andra åtgärder, att ändringar i företagens redovisningsregler som är motiverade av nuvarande höga inflationstakt, däribland införande av rätt till avskrivning på återbetalningsvärdet, bör ske, att en utredning tillsätts med uppgift att analysera de mindre och medelstora företagens problem och att framlägga förslag som är ägnade att skapa sådana villkor för dessa, att den nuvarande trenden till uppköp från storföretag bryts, att egenföretagare skall ges rätt att vid deklaration dra av ett belopp motsvarande av egenavgiften för allmän arbetsgivaravgift, att utredningen rörande översyn av konkurrensbegränsningslagen även skall beakta den roll statens växande engagemang i näringslivet och den selektiva näringspolitiken spelat för koncentrationsutvecklingen och föreslå åtgärder i syfte att avhjälpa därav föranledda olägenheter, att sysselsättningsutredningen skall studera arbetsmarknadspolitiken och göra en utvärdering av vunna erfarenheter och lämna förslag till den framtida inriktningen av AMS:s verksamhet samt särskilt studera de problem som skapats av den växande arbetslösheten bland ungdomar, kvinnor och tjänstemän, att AP-medel i ökad utsträckning skall utlånas via bankväsendet och särskilda mellanhandsinstitut, att kreditkapaciteten hos Industrikredit och Företagskredit skall ökas, att företag skall ges rätt att inrätta särskilda forsknings- och självfinansieringsfonder, att skall delta i det arbete som bedrivs inom FN, och EG för att pröva i vilken utsträckning och i vilka former en internationell kartläggning och kontroll av de s. k. multinationella företagen skall komma till stånd, att företagen skall få ersättning för det arbete som de åläggs genom sin uppgiftsskyldighet. MÄNNISKAN I ARBETSLIVET Allmänna utgångspunkter Arbetet intar en central plats i varje människas liv. tillbringar vi en mycket stor del av vår aktiva tid på arbetsplatsen. Det är därför naturligt att frågor rörande människans situation i arbetslivet är av stor vikt för den enskilde individen. Moderata samlingspartiet anser att frågor som rör villkoren i arbetslivet så långt som möjligt bör avgöras i samförstånd mellan arbetsmarknadens parter. Det är dessa som besitter sakkunskap och som har de största förutsättningarna att anpassa reglerna till de variationer som råder mellan olika branscher eller mellan stora och små företag. Att vi uppställer samverkan och förhandlingar som den lämpligaste vägen att nå ändamålsenliga lösningar innebär dock inte att vi kategoriskt avvisar lagstiftningsåtgärder. Sådana kan vara nödvändiga i speciella fall då det t. ex. inte varit möjligt att nå resultat genom frivilliga överenskommelser, då en fråga kräver en mycket snabb lösning liksom för att garantera en enhetlig tillämpning av en på frivilliga avtal grundad praxis. Moderata samlingspartiet förespråkar en politik, vars mål är att öka den enskildes rörelsefrihet och möjliggöra ett större personligt ansvarstagande. Rätten till inflytande och medansvar gäller också i arbetslivet. Moderata samlingspartiet strävar därför efter att bredda och fördjupa demokratin i arbetslivet och därigenom förbättra den enskildes möjlighet att överblicka och påverka sin arbetssituation. I debatten om företagsdemokrati och bättre arbetsmiljö har det understundom antytts, att dessa strävanden skulle stå i motsatsförhållande till företagsamhetens traditionella mål. Man har målat upp bilden av en konflikt mellan arbetstagare och arbetsgivare i dessa frågor. Moderata samlingspartiet kan inte dela ett sådant synsätt. En utveckling som leder till att den anställde får medinflytande, medansvar och ökad trivsel är en förutsättning för effektivitet i näringslivet. För den enskilde löntagaren är det angeläget att arbetssituationen är sådan att man får användning av sina kunskaper och fullt kan utnyttja sin arbetsförmåga och sina personliga erfarenheter. Därmed vidgas möjligheterna till personlig utveckling och tillfredsställelse i arbetet. De förändringar av arbetslivets beslutsformer som enligt moderata samlingspartiet bör ske måste respektera bibehållandet av ett fritt ekono Ett ökat deltagande i företagen från de anställdas sida är självfallet angeläget. Förslag om ägandespridning och sparstimulerande åtgärder har tidigare framlagts av moderata samlingspartiet och så sker även . I många företag stimuleras också medarbetarna att förvärva aktier eller andelar i det egna företaget. Löntagarstyre i bemärkelsen att den anställde förvärvar ett ägarintresse i sitt företag följer helt marknadsekonomins och demokratins idéer. Att vidareutveckla formerna för de anställdas medinflytande är en väsentlig uppgift för parterna på arbetsmarknaden, och dessa skall även i fortsättningen ta huvudansvaret för reformverksamheten inom detta område. Vårt arbetsliv företer väsentliga olikheter mellan skilda arbetsplatser inom såväl näringslivet som den offentliga sektorn. Varje arbetsplats har sina förutsättningar, som alla praktiska åtgärder måste anpassas till. De bästa resultaten torde nås, när de närmast berörda parterna själva diskuterar igenom problemen och fattar besluten. väntas en proposition angående ny arbetsrättslagstiftning, baserad på förslag från arbetsrättskommittén (den s. k. § 32-utredningen). Vi avser att i samband därmed mera utförligt redovisa våra synpunkter på hithörande frågor och nöjer oss i detta sammanhang med att ange vissa principiella uppfattningar. Arbetsrättslagstiftningen skall enligt vår uppfattning ha karaktären av en ramlagstiftning och utformas så att särskilda hänsyn kan tas till branschmässiga förhållanden, lokala förutsättningar samt de mindre företagens speciella problem. Då arbetsrättslagstiftningen påverkar villkoren för de anställda inom både den enskilda och den offentliga sektorn av arbetsmarknaden, är det nödvändigt att lagstiftningen ges en sådan utformning att den i princip kan gälla för alla landets löntagare, oavsett vem som är arbetsgivare. Inom den offentliga sektorn skall de politiskt valda förtroendemännen ha beslutanderätten över myndigheternas verksamhet. Reglerna för arbetsrätten får inte utformas så att de inkräktar på den representativa demokratin. Gränsen mellan den politiska demokratin och de anställdas inflytande måste vara helt klar. a. att i avtal skall kunna intagas regler om inflytande för arbetstagarsidan i frågor som rör arbetets ledning och fördelning, dvs. val av arbetsmetoder och arbetsutrustning, produktionsförändring, fördelning av arbetet inom en grupp, planering av arbetslokaler, rationaliseringsåtgärder, arbetstidens förläggning, personal utbildning, omplacering, befordran m. m. Däremot skulle utanför begreppet arbetets ledning och fördelning falla beslut rörande företagsledning, t. ex. produktionens inriktning, om omfattning, inköp, försäljning, reklam, driftsutvidgning och driftsinskränkning, investeringar, budget m. m. Beträffande dessa frågor har utredningsmajoriteten föreslagit en förhandlingsskyldighet av samrådskaraktär. Moderata samlingspartiet anser, att de frågor som rör arbetets ledning och fördelning bör göras till föremål för avtalsmässig reglering och att förhandlingar rörande detta skall föras på lokal nivå. Rätten till samråd mellan arbetstagare och arbetsgivare skall omfatta alla andra frågor som påverkar förhållandena på arbetsplatsen. Arbetsgivaren skall åläggas att fortlöpande lämna information till de lokala arbetstagarorganisationerna vad avser företagets/institutionens produktionsmässiga och ekonomiska utveckling samt riktlinjerna för personalpolitiken. Undantag från denna regel får medges endast i det fall det kan anses föreligga påtaglig risk för skada för arbetsgivaren själv eller för tredje man, om informationen lämnas ut. Informationsskyldigheten skall kompletteras med regler om tystnadsplikt och skadestånd vid brott mot denna. Den långtgående förhandlings- och informationsplikten liksom den omfattande dokumentationsplikten kommer att ställa stora anspråk på personella, administrativa och ekonomiska resurser. Dessa kommer att bli särskilt påtagliga för de små och medelstora företagen. Många mindre företag kommer att ställas inför betydande svårigheter, då det gäller att leva upp till de krav som den nya arbetsrätten föranleder. I många avseenden torde den nya arbetsrättslagstiftningen inte kunna tillämpas på småföretag, bl. a. därför att det där saknas en utbyggd fackföreningsorganisation. Det är därför synnerligen viktigt att lagens tillämpning anpassas till de lokala och branschmässiga förutsättningarna. Denna flexibilitet är en grundförutsättning för att lagen skall kunna tillämpas under de vitt skilda förhållanden som råder inom näringsliv och förvaltning. Det är angeläget att arbetsmarknadens parter vid genomförandet av den kommande arbetsrättsreformen beaktar vikten av att det inte skapas en omfattande byråkrati och parallellorganisation i företaget/institutionen, vilket skulle omöjliggöra effektivitet och snabbt beslutsfattande i brådskande situationer. I aktiebolag och ekonomiska föreningar med mer än 100 anställda pågår en omfattande försöksverksamhet med två representanter för de anställda i företagens styrelser. Eftersom den nuvarande försöksperioden avslutas , ankommer det vårriksdag att ta ställning till om denna verksamhet skall permanentas. Moderata samlingspartiet har vid ett flertal tillfällen föreslagit , att denna skall ge regeringen i uppdrag att tillsätta en kommitté med uppgift att utvärdera den nuvarande försöksverksamheten. Genom att låta statens industriverk göra denna utvärdering har regeringen undandragit de politiska partierna medverkan och insyn. När vårsession tar ställning till ett eventuellt permanentande av styrelserepresentation för de anställda, saknar därför ledamöter en del av det erforderliga beslutsunderlaget. Erfarenheterna från den nuvarande försöksperioden är som moderata samlingspartiet tidigare påpekat i många fall positiva. De är dock inte helt entydiga, och det är på nuvarande stadium svårt att uttala sig med bestämdhet bl. a. beroende på den korta försöksperioden. Med tanke på att reformeringen av arbetslivet sker i mycket rask takt och på ett flertal olika områden , med bristande inbördes samordning, är det omöjligt att uttala sig om hur frågan om styrelserepresentation för de anställda skall passas ihop med den nya och i vissa avseenden troligen mycket långtgående arbetsrättslagstiftningen. Moderata samlingspartiet har redan tidigare framfört kritiska åsikter på några enskilda punkter i den pågående försöksverksamheten. besätter en facklig organisation, som representerar av de anställda, bägge platserna i styrelsen. Detta inträffar t. ex. inom massaindustrin, där tjänstemännen är för få för att erhålla en representant, och på motsvarande sätt inom t. ex. dataindustrin vad gäller arbetarna. Denna ordning kan utestänga en grupp inom företaget från insyn och medinflytande, som styrelsen kan gå miste om värdefulla synpunkter. Därför bör en mer allsidig representation i företagens styrelser säkerställas. Moderata samlingspartiet avser att återkomma med ett mer detaljerat ställningstagande, när propositionen angående styrelserepresentation för de anställda har lämnats till . Vid sidan av den förändring av den formella arbetsrätten som förhandlingsskyldighet, styrelserepresentation m. m. utgör är det angeläget att betona vikten av att den enskilde medborgarens informella och dagliga inflytande över sin egen arbetssituation stärks. Här har en betydelsefull utveckling inletts inom arbetslivets olika sektorer. Genom en ökad delegering av beslut och arbetsuppgifter vidgas den enskildes medbestämmande. Om beslutsrätt och arbetsledning förs ned till en lägre nivå, stimuleras enskilt ansvarstagande som trivsel och arbetsmotivation förbättras. De nya formerna för medbestämmande i arbetslivet har inte vuxit fram utan konflikter. Det hastigt växande intresset från näringslivets sida att förbättra arbetsmiljö, anställningsförhållanden och inflytande former för medarbetarna har inte tillkommit enbart av idealism. Främst den tunga industrins problem att rekrytera personal har nödvändiggjort ett bättre beaktande av miljö- och personalpolitik. Lagstiftning och avtal mellan arbetsmarknadens parter har här gått hand i hand med den arbetsmarknadsekonomiska styrningen. Morgondagens arbetsliv som vi redan nu klart kan skönja kommer att präglas av ökad frihet för den enskilde medarbetaren i fråga om anställnings- och löneformer. Arbetstidens förläggning och längd blir mer flexibel, vilket är av betydelse inte minst från barnfamiljernas synpunkt. Miljö- och personalpolitik får större betydelse. Den framtida arbetsplatsen kommer om den skall motsvara medarbetarnas och samhällets krav att i viss utsträckning behöva skräddarsys. Begreppet arbetsmiljö har blivit omfattande och är svårt att avgränsa. Det är nödvändigt att anlägga en helhetssyn, där inte enbart utformningen av den tekniska miljön maskiner, lokaler, utrustning och inredning utan även faktorer som företagshälsovård, lönesystem, arbetstid, personalvård och möjligheterna till insyn och medinflytande beaktas. Under de senaste tre fyra åren har det gjorts mycket stora ansträngningar och betydande investeringar i näringslivet för att komma till rätta med dåliga arbetsmiljöer. Dessa insatser har resulterat i att en rad tunga, påfrestande och monotona arbeten försvunnit och ersatts med jobb, som varit bättre anpassade till arbetskraftens förutsättningar och önskemål. Förändringarna omfattar inte bara vad vi i dagligt tal menar med arbetsmiljö, dvs. buller, luftföroreningar etc., utan i lika hög grad arbetets uppläggning. Ökad frihet i arbetet har uppnåtts genom att rutinuppgifter med kortvariga, upprepade moment lagts om till en arbetscykel. Sidouppgifter t. ex. underhåll och transporter har förts samman med den egentliga produktionsuppgiften för att skapa variation i arbetet. En påtaglig decentralisering har skett till den enskilde medarbetaren eller arbetslaget av beslut och ansvar för arbetsplanering, kvalitetskontroll m. m. Inom arbetsmiljöns område finns det dock en rad stora problem kvar att lösa. Dessa kommer att ta betydande resurser i anspråk. Enbart kostnaderna för att förbättra arbetsmiljön inom tillverkningsindustrin med sammanlagt 600 000 arbetstagare så att rekommenderade gränsvärden för buller och luftföroreningar nås har uppskattats till . Moderata samlingspartiet påpekade i motion 1975:762 att den snabba tekniska utvecklingen har medfört ökad användning av främst kemiska produkter, om vilkas farlighet man i förväg vetat litet eller intet. Vi framhöll även, att man bör lägga större vikt vid att eliminera de speciella risker som kan uppkomma vid kombination av olika kemiska ämnen. Användningen av asbest och asbesthaltiga material i arbetslivet har exempelvis visat sig medföra allvarliga hälsorisker. Kraftfulla motåtgärder måste sättas in. Målet bör vara att asbest och asbestprodukter skall försvinna från arbetslivet. Det finns två alternativa tillvägagångssätt för att förebygga hälsoriskerna på grund av asbest. En möjlighet är att införa ett generellt lagförbud mot användning av asbest kombinerat med vissa dispensmöjligheter. En annan möjlighet är mycket stränga arbetarskyddsföreskrifter med anvisningar att asbest inte får användas då ersättningsmaterial finns i förening med omfattande kontroll från tillsynsorganen. Moderata samlingspartiet delar den uppfattning som förts fram av arbetarskyddsstyrelsen, medicinska experter samt TCO och LO, att den effektivaste vägen torde vara att vidta åtgärder inom ramen för gällande arbetarskyddslagstiftning. Den nu gällande arbetarskyddslagstiftningen gav arbetarskyddsstyrelsen möjlighet att utfärda nya, mer restriktiva anvisningar om asbest. Det torde emellertid vara motiverat att utfärda än mer restriktiva regler avseende inläggning av vissa asbesthaltiga golvmaterial samt begränsa användningen av asbestprodukter inom byggnads- och anläggningsindustrin. Gränsvärdena för asbest bör ytterligare sänkas i avvaktan på att ersättningsmaterial utexperimenteras. Det bör beaktas, att rökare löper en betydligt större risk att få lungcancer vid asbestarbete än icke-rökare. Arbetet inom arbetarskyddsstyrelsen intar en central roll i strävandena att åstadkomma en bättre arbetsmiljö. Verksamheten har genomgått kraftiga förändringar, och det är uppenbart att verket ännu inte till fullo hunnit anpassa sig till dessa nya förutsättningar. Arbetarskyddsstyrelsen består av den gamla tillsynsmyndigheten och det tidigare s. k. arbetsmedicinska institutet. Redan när institutet sammanfördes med styrelsen var en omorganisation motiverad. borde en förutsättningslös granskning av den nya myndighetens olika verksamhetsområden ha skett. Arbetarskyddsstyrelsen har ett otidsenligt beslutssystem. Graden av beslutsdelegering är mycket låg. Verkets otympliga beslutsfunktioner medför komplikationer och förseningar och torde även reducera arbetsglädjen för personalen. En delegering av besluten skulle effektivera verksamheten och reducera de flaskhalsar som uppenbarligen existerar. Arbetarskyddsstyrelsen bedriver utbildning av företagsläkare, skyddsingenjörer och företagssköterskor. Denna utbildning tar i anspråk en betydande del av verkets resurser. a. universitetskanslersämbetet har anförts att verket till betydande del bedriver sådan grundläggande utbildning som de vanliga lärosätena, framför allt universiteten, har till uppgift att svara för. Möjligheterna att överföra de grundläggande kurserna för företagsläkare, skyddsingenjörer och sköterskor till respektive läroanstalter bör utredas. Stort intresse har visats arbetsmiljön i de yrkena. Även på andra arbetsplatser förekommer det från arbetsmiljösynpunkt besvärliga problem. Stress i arbetet har blivit allt vanligare inom kontor och förvaltning. Stora tjänstemannagrupper upplever sin arbetsmiljö som påfrestande. En stressande arbetsmiljö ger upphov till främst psykosomatiska sjukdomar. En betydande del av sjukfrånvaron torde ha sin grund i stressjukdomar. Det finns starka skäl för att fortsättningsvis mera uppmärksamma tjänstemännens arbetsmiljöproblem. Vi vill erinra om vårt tidigare framförda krav att större intresse bör ägnas åt den höga sjukfrånvaron på arbetsmarknaden. Frånvarofrekvensen i arbetslivet har ökat till . Detta innebär att 300400 000 arbetstagare är sjukanmälda varje arbetsdag. De siffror som föreligger för visar en ökning av det s. k. sjuktalet per individ 1974 till ca . I samband med avtalsrörelsen tillsatte LO och SAF en gemensam arbetsgrupp med uppgift att studera frånvaroutvecklingen och dess orsaker samt att utarbeta förslag för att nedbringa frånvaron. I den rapport som gruppen lagt fram sägs bl. a. att vi saknar en samlad bild av frånvaron i arbetslivet. Gruppen betonar vikten av att en kartläggning genomförs, där man bl. a. registrerar antalet frånvarotillfällen, dessas längd, de huvudsakliga faktorerna bakom frånvaron samt frånvarons betydelse i en ev. utslagningsprocess. Rapporten visar, att forskningen är eftersatt på detta område, och anger flera angelägna forskningsprojekt. Vi föreslår, att en parlamentarisk kommitté tillsätts med uppgift att kartlägga orsakerna till den höga frånvaron samt föreslå åtgärder för att minska denna. Införande av flexibel arbetstid inom bl. a. statsförvaltningen har gett positiva erfarenheter. Mer individuellt anpassad arbetstid har ett flertal fördelar för den enskilde. För barnfamiljer, där bägge makarna förvärvsarbetar, ger flexibel arbetstid ökad möjlighet för barnen att vara tillsammans med någon av föräldrarna. För samhället som helhet minskar påfrestningarna på bl. a. de allmänna kommunikationerna under rusningstid. Det är natuligtvis nödvändigt att arbetstiderna anpassas till lokala förhållanden. Det ligger vidare i sakens natur att det finns många arbetsplatser, särskilt inom industrin, där flexibel arbetstid är omöjlig att genomföra utan mycket besvärliga störningar. Där förutsättningar finnes bör dock försök med flexibel arbetstid göras. En möjlighet, som också bör prövas, är s. k. partnersarbete. Detta innebär, att två eller i vissa fall flera personer gemensamt upprätthåller en tjänst och svarar för att den ständigt är besatt. Arbetstidens förläggning kan därigenom överenskommas och fördelas direkt mellan de anställda. En undersökning gjord av /SR visar, att av organisationens medlemmar arbetar deltid. av dessa uppger, att de vill fortsätta härmed, som av de heltidsarbetande också vill ha deltid. av de deltidsarbetande vill arbeta heltid. Mot denna bakgrund är det uppenbarligen angeläget, att man både inom den privata och offentliga sektorn skapar flera deltidstjänster. Dessa uppfattas av många föräldrar som den enda möjligheten att upprätthålla yrkeskunskaperna för den make som avstår från heltidsarbete för att t. ex. sköta hem och barn. Det finns också många andra skäl till deltidstjänster, t. ex. studier, hög ålder eller handikapp. Frågan om en generell förkortning av den dagliga arbetstiden har blivit ett spörsmål av stor vikt. Frågan bör prövas i förhandlingar mellan arbetsmarknadens parter. Ytterst rör det sig om i vilken form ett växande välstånd skall tas ut i form av ökad lön eller minskad arbetstid. På varje större arbetsplats bör det finnas ett skriftligt personalpolitiskt program. Både själva utarbetandet av programmet och dess existens hjälper till att ändra människans roll i arbetslivet. I programmet bör anges de arbetsledningsprinciper som skall gälla.