ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FZ021362 · 1976-01-27 00:00:00 — av m. fl. om den kyrkliga verksamheten bland landets finskspråkiga befolkning I torde finnas totalt ca 300 000 finska eller f. d. finska medborgare. Antalet tidigare finska medborgare som har svenskt medborgarskap är ungefär 100 000, och av de finska medborgarna torde ca 180 000 vara mantalsskrivna i vårt land. Av det totala antalet beräknas tillhöra . pågår ett intensivt församlingsarbete bland den finskspråkiga befolkningen i vårt land från såväl den svenska som den finska kyrkans sida. Detta arbete bedrivs i stor utsträckning av finskspråkiga präster. Verksamheten sker dels genom för svenska och finska kyrkan, dels genom församlingsarbete i . Denna verksamhet erhåller ekonomiskt stöd från finska kyrkan. har under hand byggt upp det finskspråkiga församlingsarbetet genom att öka antalet tjänster. F. n. finns dels sex stiftsadjunkter, som verkar inom ett eller två stift, dels totalt ett 20-tal präster, verksamma inom församlingar med finskspråkig befolkning. Därtill har allmänna kyrkomöte hos regeringen hemställt om inrättande av en särskild sekreterartjänst för det finskspråkiga församlingsarbetet inom med placering vid ärkebiskopens kansli. Det bedrivs alltså en omfattande verksamhet från såväl den svenska som den finska kyrkans sida bland den finskspråkiga befolkningen i vårt land. Någon kartläggning av den totala verksamheten har ej genomförts. Ej heller synes någon utvärdering av arbetet vara gjord. Åtskilligt torde stå att vinna genom en ökad samordning av de insatser som görs i skilda delar av vårt land. Behovet av såväl ekonomiska som personella resurser för en ytterligare intensifierad verksamhet bör kartläggas. Målsättningen för det fortsatta arbetet bör preciseras. De frågor som här berörs bör enligt vår mening bli föremål för en allsidig utredning. 1 1975/76. 1975/76: 1362 Med hänvisning till vad sorn anförts hemställs att hos regeringen anhåller att en utredning tillsätts med uppgift att kartlägga den kyrkliga verksamhet som bedrivs bland den finskspråkiga befolkningen i vårt land samt framlägga förslag om den framtida verksamheten i enlighet med vad som anförs i motionen. HANS NYHAGE (m) () i Vrångebäck L. () i . NISSER (m)
mot · FZ021365 · 1976-01-23 00:00:00 — av m. fl. om höjning av bidragen till ungdomsorganisationernas lokala verksamhet har kommunisterna motionsledes sökt att få uppfört anslaget B 38, Bidrag till ungdomsorganisationernas lokala verksamhet, som ett förslagsanslag, då det visat sig att den målsättning som gjordes , kr. 10: per bidragsberättigad sammankomst, tyvärr aldrig kunnat uppnås. Under alla år har ungdomsorganisationerna fått nöja sig med betydligt mindre bidrag per sammankomst än . på grund av ökad aktivitet, som avspeglat sig i stort antal sammankomster, och dessutom har anslaget utgått som reservationsanslag. I årets petita har anfört att det tidigare målet , kr. 10: , bör uppnås först /78 och att man för nästa budgetår föreslår att bidraget utgår med kr. 9: per bidragsberättigad sammankomst. Departementschefen instämmer i vad SÖ skriver om kr. 9: per sammankomst men nämner dock inte något om kr. 10: för /78. Departementschefen har dock satt upp detta anslag som ett förslagsanslag. kommunisterna kan inte acceptera att det uppsatta målet, kr. 10: per sammankomst, eventuellt skall kunna uppnås först under /78. Med tanke på de ökade kostnaderna betyder detta egentligen redan nu en avsevärd sänkning. Vi anser att ungdomsorganisationerna redan för länge sedan skulle ha haft de och att det inte är försvarligt att man nu ytterligare skall vänta på att uppnå målsättningen . Egentligen skulle på grund av inflationen beloppet ha varit betydligt högre. Vi kan därför inte godkänna Sö:s och departementschefens förslag om att stanna vid kr. 9: per sammanträde för nästa budgetår. Med hänvisning till vad vi ovan anfört yrkar vi att beslutar 1. fastslå att bidrag till ungdomsorganisationernas lokala verksamhet från och med /77 skall bestämmas till kr. 10: per bidragsberättigad sammankomst, samt 2. att för denna verksamhet anslå ytterligare , så att anslaget sammanlagt utgår som ett förslagsanslag på . (vpk) i INGA (vpk) (vpk) i
mot · FZ021366 · 1976-01-27 00:00:00 — av herrar Rämgård och i om det statliga bidraget till ungdomsorganisationernas lokala I budgetpropositionen föreslås inte någon ändring av nu gällande bestämmelser för bidrag till ungdomsorganisationernas lokala verksamhet. Detta är ytterst märkligt speciellt som den bidragsgrundande åldern för det centrala stödet sänkts till . påpekar föreningslivets stora betydelse för åldersgruppen samt vikten av en intim samverkan mellan fritidshemmen och föreningslivet, där det sistnämnda utgör basen. Det råder utan tvekan en stor inkonsekvens dels mellan det föreslagna, centrala stödet i förhållande till det lokala stödet, dels bristen på initiativ att ge föreningslivet förutsättningar att arbeta med denna åldersgrupp i förhållande till uttalade intentioner att ge barn omsorg och trygghet. Många ungdomsorganisationer har ökat sin verksamhet i de lägre åldersgrupperna. Detta har ställt större krav på den centrala administrationen, varför det är fullt motiverat med en sänkning av den nedre bidragsberättigade åldersgränsen till för stödet till ungdomsorganisationernas centrala verksamhet. Då många organisationer bedriver verksamhet i åldersgruppen , är det angeläget att sänkningen av åldersgränsen för det statliga centrala stödet får en uppföljning i bidragskonstruktionerna för det statliga lokala stödet. I den kommunala bidragsgivningen utgår ofta bidrag till aktiviteter i åldern . Det vore därför betydelsefullt med en samordning av den bidragsgrundande åldern för lokalt aktivitetsstöd. Ett annat viktigt motiv för en sänkning av åldersgränsen är att den verksamhet som bedrivs bland barn i åldersgruppen utgör en inkörsport till fortsatt föreningsengagemang. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att beslutar att den bidragsgrundande åldern för statligt lokalt aktivitetsstöd skall vara . () ()
mot · FZ021367 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76:1367 av m. O. om lokalradions utbyggnad i En ny inriktning av organisation skall nu ske i och med att lokalradion införes, vilket vi välkomnar. Radio är ett snabbt, personligt och lätthanterligt massmedium. Lokalradion kan på ett bra sätt informera människor inom de naturliga enheter som länen utgör. Den föreslagna uppläggningen vid införandet av lokalradion innehåller dock betydande svagheter. Vi skall i det följande ta upp problemen särskilt i . Det finns ingen möjlighet att kunna bevaka olika kommundelar i med den begränsade personaltillgång som föreslås för den nya lokalradion. har man kunnat placera frilansare som bevakat ytterdelarna av länet. I och med att man inför den nya reformen finns inget utrymme för en sådan lösning. Personalen blir med andra ord bunden vid stationeringsorten (), vilket gör att bevakningen ute i länet kommer att bli lidande. För föreslås att högst 15 personer i varje län under en arbetsvecka som omfattar alla veckodagar skall prestera 10 15 timmmar, dvs. (51 veckors arbetsår). Den nuvarande staben, inklusive tekniker, vid är på nyhetsområdet 18 personer av totalt 42. Den har sig ålagt ett prestationskrav regionalradio och riksradio . Dessa krav kan inte helt tillgodoses. Om sändningarna vore dagliga borde nyhetsstaben utökas med minst 5 personer, alltså till 23 för hela distriktet. Länsradion i de båda länen får maximalt 30 medarbetare och skall utöver skiftgången och den ökade sändningstiden klara bevakningen av . Enligt vår uppfattning kommer medarbetarna vid lokalradion att i huvudsak tvingas arbeta med telefon från redaktionen, medan reportage, direktsändningar m. m. från länets olika delar kommer att bli eftersatta. Det finns också ytterligare skäl att tvivla på möjligheterna att nyhetsmässigt kunna genomföra lokalradions uppgift i radio och TV beträflande riksbevakningen av och . Uppgiften kan med ovanstående organisation inte av lokalradion, vilket borde vara naturligt. utgör ett av landets fyra mest nyhetsintensiva områden. Den inom i distriktet placerade ny hetsstaben kommer att bli helt underdimensionerad för att sköta dessa viktiga uppgifter. Detta gäller också den övriga programverksamheten i distriktet, inom såväl radio som TV. Med stöd av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i mo tionen anförts om lokalradions utbyggnad och organisation i . H. () BO () ()
mot · FZ021368 · 1976-01-27 00:00:00 — av herrar Schött och om statsbidrag för restaurering av kyrkor kyrkor anses allmänt tillhöra våra verkligt värdefulla kulturskatter. Icke bara öns egna invånare utan också de många turisterna såväl svenskar som utlänningar imponeras av de gotländska kyrkornas stora skönhet, som gör ett besök i dem till en betydande konstupplevelse. Kostnaderna för underhåll och restaurering av kyrkorna, varav flertalet torde vara , är mycket stora. Då härtill kommer att de gotländska församlingarna, till antalet 92, är folkfattiga med ringa skattekraft, saknar gotlänningarna möjlighet att ensamma svara för kostnaden för erforderliga restaureringar. Då det måste bedömas som en riksangelägenhet att de gotländska kyrkorna icke får förfalla utan bevaras i gott skick, anser vi att statsbidrag för underhåll och restaurering av dem bör kunna utgå. Under åberopande av vad vi anfört får vi hemställa att beslutar att hos regeringen begära en skyndsam utredning om statsbidrag till underhåll och restaurering av kyrkor. () ()
mot · FZ021369 · 1976-01-26 00:00:00 — om inrättande av en arkivarietjänst vid dialekt- och ortnamnsarkivet i Utforskningen av samernas kultur tillhör de allra angelägnaste uppgifterna för universiteten i norr, framför allt i i , i i och i . har delvis uppbyggts med tanke på en sådan forskning. Både inom den samhällsvetenskapliga och den språkvetenskapliga sektionen finns där utbildning och organiserad forskning. har en professur i samisk kulturforskning. I inrättades en biträdande professur i samiska. I finns en professur i samiska. En viktig del av den samiska språk- och kulturforskningen utgör insamling av fältmaterial i vad gäller dialekter, folktraditioner, bebyggelse, ortnamn m. m. En del har gjorts av enskilda forskare, inte minst bandinspelningar, men mycket måste som sagt ännu göras, framför allt under samordnade former. Fältforskning har letts av dialekt- och folkminnesarkivet i . I är ett dialekt- och ortnamnsarkiv etablerat. För handläggning har arkivet två tjänster, en arkivchefs- och en arkivarietjänst. Det måste anses som självklart att arkivchefen skall ha kompetens i nordiska språk. Med tanke på materialets omfattning har också arkivarien kompetens i bl. a. detta ämne. Av personalen bör dessutom krävas kompetens i finska och samiska. Samiskan är inom området starkt heterogen, och man måste i varje fall räkna med två helt skilda språk. Det är givetvis orimligt att av en befattningshavare fordra full kompetens i fyra språk; dessutom upptas med nödvändighet arkivchefens tid till en del med att leda arkivets verksamhet. För att arkivet skall kunna fylla sina primära uppgifter krävs att det får ytterligare en arkivarietjänst, då med kompetens i samiska. Önskemålet om en särskild tjänst för att tillvarataga och ordna samiskt material har länge varit starkt. För att ett insamlat material skall komma till nytta för den fortsatta forskningen måste det ordnas på ett överskådligt sätt och bearbetas för att kunna bli tillgängligt. Statsmakterna har dock inte villfarit förslagen om en särskild arkivarietjänst för samiskt material. Det är nu enligt vår mening hög tid att en sådan tjänst inrättas. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen föreslår att en arkivarietjänst i Fe 12 med kompetens främst i samiska inrättas vid dialektoch ortnamnsarkivet i . () ()
mot · FZ021370 · 1976-01-26 00:00:00 — av m. fl. om statligt stöd till idrottsutövares resor De ständigt stigande kostnaderna för resor skapar ökade ekonomiska problem för idrottsrörelsen. Idrottsföreningarna landet runt får allt svårare att finansiera sina resor till olika tävlingsarrangemang. Störst är det här problemet givetvis för föreningar/klubbar som är beroende av långa resor för deltagande i tävlingar. De rabatter för gruppresor med vissa kommunikationsmedel som gäller löser inte idrottens problem. Föreningsungdom kan göra en endagsgruppresa med tåg (minst 10 deltagare) tur och retur i andra klass för en kostnad av per kilometer, räknat på den sammanlagda sträckan. Den minsta avgiften är dock . Om resan tar än erhåller gruppen rabatt på ordinarie pris för enkla och tur och returbiljetter. Biljetterna gäller emellertid inte och samt under vissa större . Vid övriga gruppresor med tåg erhålls med minst 10 resande rabatt och med minst 25 resande rabatt. Om antalet betalande är 15 eller fler, finns möjlighet för en i sällskapet att åka gratis. Biljetten gäller dock inte under vissa större . Här redovisade gruppresebiljetter gäller inte i något fall för resor med buss. Vid resa med inrikesflyget lämnas rabatt på baspriset till grupper om minst 10 personer, aktiva idrottsmän och ledare, vid resa till och från tävling eller träningsläger. Vid gemensam resa i grupp i övrigt gäller att gruppen måste bestå av minst 15 fullt betalande passagerare för att motsvarande rabatt skall erhållas. Som framgår av redovisningen ovan är möjligheterna att åtnjuta rabatter för gruppresor mycket begränsade. Ett nytt synsätt måste in i bilden för att hjälpa idrottsrörelsen att klara de ökade resekostnaderna. Enligt vår mening bör därför statligt stöd för resor till idrottstävlingar utgå, t. ex. genom någon form av periodkort. Till att börja med tills erfarenhet vunnits är det tänkbart med försöksverksamhet med resestödet begränsat till ungdomar som är kvalificerade att delta i mästerskapstävlingar av rikskaraktär. Lagsporterna och de individuella idrotterna skulle ges samma möjligheter. En minimigräns för avstånd vid resa med allmänna kommunikationsmedel mellan hemort och tävlingsort borde ingå som krav för erhållande av ett idrottens resestöd. 1 1975/76. 3 sami Nr 13701376 Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen ger till känna vad i motionen anförts angående frågan om statligt stöd till idrottsutövares resor. () ()
mot · FZ021371 · 1976-01-27 00:00:00 — 1975/76:1371 av m. fl. om ökat stöd till handikapprörelsens kurs- och studieverksamhet och har stora förändringar skett på utbildningens område. En ny grundskola har kommit, och gymnasieskolan har förändrats radikalt. vet vi att sjuttiotalets förändringar framför allt kommer att gälla vuxenutbildningen. Eftersom utbildningspolitiken är ett viktigt medel för att utjämna sociala och ekonomiska skillnader mellan människor har det därför varit naturligt att i reformarbetet ägna särskild uppmärksamhet åt personer med skiftarbete eller obekväm arbetstid, handikappade, personer bosatta i glesbygd och hemarbetande. För att målen med den vidgade vuxenutbildningen skall realiseras är det viktigt att handikapprörelsen får väsentligt ökade resurser för sin egen kurs- och studieverksamhet. Förslag om detta saknas i årets budgetproposition. Där föreslås endast en ökning med sammanlagt . för följande fem poster i anslaget Bidrag till de handikappades kulturella verksamhet: konsulentverksamheten, kurs- och studieverksamheten m. m., bidrag till tolkar för döva, framställning av lättläst litteratur samt utbildning av tolkar för döva. För samma ändamål föreslog i sin anslagsframställning en ökning med . Behov av höjda bidrag finns på samtliga poster i anslaget Bidrag till de handikappades kulturella verksamhet. Anslagen till handikapporganisationernas kurs- och studieverksamhet har dock en särskild betydelse för handikapprörelsen som folkrörelse. I motionen vill vi därför föreslå ökade resurser för detta ändamål. Den föreslagna höjningen med . är absolut nödvändig för övriga anslagsposter. För innevarande budgetår utgår . till handikapporganisationerna för kurs- och studieverksamhet. Ansökningarna till uppgick till 6,3 milj. kr. Av de redovisade beloppen framgår klart skillnaden mellan behov och tillgängliga medel. För att bättre tillgodose behovet föreslog för /77 en ökning av bidraget med 1,5 milj. kr. I propositionen har det gett ett mycket litet resultat. Mot bakgrund av de behov som redovisats av och handikapporganisationerna behövs en ytterligare förstärkning. Handikapporganisationerna har fått allt större uppgifter som samarbetspartner till olika samhällsorgan bl. a. i handikappråden som samhällsbevakare, påtryckningsorgan och opinionsbildare. I och med att antalet uppgifter växer och blir mer komplicerade ökar behovet av en lämplig utbildning för organisationernas medlemmar, anställda och förtroendevalda. Kurs- och studieverksamhet har även en stor betydelse för att öka medvetenheten och kunskapen bland handikappade, så att de bättre kan påverka sina egna organisationer och bryta isolering och passivitet. En ökad satsning på utbildning för handikappade kommer därför också att medföra att personer med handikapp i större utsträckning än nu får kraft att påverka och styra sina egna villkor och därmed samhället. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att ge regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av vidgat stöd till handikapporganisationernas kurs- och studieverksamhet. () ()
mot · FZ021373 · 1976-01-27 00:00:00 — om höjt anslag till Bidrag till vissa bilaterala nordiska projekt m. m. intar en särställning bland de nordiska länderna. Den första bosättningen ägde rum från . Öarna förhöll sig självständiga till dess de 1035 blev en norsk besittning. kom de tillsammans med under den danska kronan. 1816 blev ögruppen ett danskt arnt. har färingarna strävat efter självständighet. status av danskt arnt upphörde , och landet blev då et selvstyrende folkesamfund i det danske rige. har en egen parlamentarisk församling, lagtinget, och sitt eget landsstyre. Dessa handlägger de färiska s. k. särangelägenheterna som skatter, tullar, undervisning, socialvård, sjukvård m. m. Andra områden som t. ex. domstolsväsende och kyrkliga frågor är faellesanliggender och bekostas av danska staten och administreras genom en dansk rigsombudsmand. självständighet har undan för undan blivit tydligare markerad. Det kan nämnas att inte är medlem i EG, att de är representerade i och att man 1976 kommer att överta postväsendet som en särangelägenhet. På grund av ögruppens läge ute i , norr om , har färingarna ända in haft få och dåliga kontakter med det övriga . Landet har efter 1950 genomgått en snabb ekonomisk utveckling och detta i förening med den upprättade reguljära flygförbindelsen med har skapat nya förutsättningar för bättre kulturella kontakter med de nordiska grannländerna. Den ringa folkmängden, ca 40 000 invånare, till trots uppvisar det färiska samhället ett anmärkningsvärt rikt kulturliv. Detta beskrivs och dokumenteras i Nordisk utredningsserie nr 6/1974, Faerdyene i . Utredningen tillkom efter initiativ av , och den har resulterat i beslut om att till huvudstaden förlägga en nordisk institution av delvis samma art som hus i . Kontakterna mellan och de särpräglade hämmas främst av de dryga resekostnaderna. En flygbiljett StockholmTörshavn och åter kostar över 2 000 Skr. Möjligheter finns att få bidrag ur den dansk-svenska kulturfonden eller ur mera allmänt nordiska fonder; erfarenheten visar emellertid att dessa möjligheter är starkt begränsade. Intresset för är starkt stigande i . bildade Samfundet har redan 240 medlemmar och arrangerade bl. a. ett mycket uppmärksammat besök av en färisk grupp dansare och sångare. Svårigheterna att bekosta t. ex. färiska föredragshållares resa till och vistelse i har befunnits vara mycket stora. Enligt vår mening framstår det som angeläget att särskilda medel anvisas i budgeten för att underlätta det svensk-färiska kulturutbytet. I ett inledningsskede kan beloppet sättas så lågt som till . Enklast och lämpligast är att anslaget ställs till svenska förfogande att fördelas i samråd med dess systerorganisation på . Med hänvisning till det anförda hemställs att till Bidrag till vissa bilaterala nordiska projekt m. m. /77 anvisar ett reservationsanslag av . P. O. () C.-H.
mot · FZ021376 · 1976-01-27 00:00:00 — av i m. fl. har inneburit en höjd utbildningsnivå i vårt land genom att allt fler skaffat sig en kvalificerad utbildning efter . Detta har medfört ökade krav på omfattande utbildning för personer som på olika sätt har ledande och/eller opinionsbildande positioner. För folkrörelser med egna utbildningsprogram har denna situation lett till att stora resurser fått avsättas för att klara behovet av såväl grund- som fortbildning av hel- och deltidsanställda funktionärer. Denna generella bild gäller även i fråga om utbildningen av de fria trossamfundens pastorer, missionärer och ungdomsledare. Enligt det nya högskolebegreppet rör det sig om en yrkesinriktad högre utbildning bedriven vid samfundens egna seminarier, av vilka fem f. ö. redan står under statlig tillsyn genom universitetskanslersämbetet, vilket innebär att deras elever har rätt till statliga studiemedel. Detta gäller , (), , (), teologiska seminarium, Överås, , Svenska Missionsförbundets teologiska seminarium, och , (Örebromissionen). I fråga om ungdoms- och fritidsledarutbildningen finns redan en statlig stödform genom möjligheten att knyta denna utbildning till en folkhögskola med statsbidrag. Då det gäller samfundens övriga utbildning finns f. n. inte något sådant stöd, och den kostar de nämnda samfunden f. n. nära 3 milj. kr. I jämförelse med de teologiska fakulteterna täcker de teologiska seminarierna i stort sett samma ämnesområden men är mer yrkesinriktade och därmed även mer ämnesintegrerade. Denna utbildningsprofil ligger väl i linje med intentionerna i såväl RUMO:s förslag som högskolereformen. har statligt stöd utgått till både löntagarorganisationernas utbildningsprogram och viss intern företagsutbildning. Ett liknande stöd till de fria trossamfundens utbildningsinsatser kan därför motiveras på motsvarande sätt. kan noteras, att universiteten och högskolorna sträckt sig mycket långt för att tillmötesgå skilda företags utbildningsbehov. Frågan bör därför ställas, om inte de fria trossamfundens utbildningsbehov i högre grad än skulle kunna tillgodoses genom Dessa skulle kunna få formen av statligt stöd till samfundens seminarier. Man bör också pröva möjligheten av en samordning mellan de teologiska fakulteterna och de teologiska seminarierna, t. ex. genom att delar av de senares utbildning erkänns som (en del av) utbildningslinje inom den nya högskolan. Detta bör kunna lösas utan att samfundens integritet och självständighet träds för när. Med tanke på att högskolereformen förverkligas över hela linjen fr. o. m. och med hänsyn till de fördelar det kan innebära för de studerande att inordnas i högskoleutbildningen är det önskvärt att en utredning genomförs med uppgift att framlägga förslag om formerna för och omfattningen av samhälleliga insatser för att möta samfundens behov av utbildning. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en utredning av frågan om samhälleliga insatser för att möta samfundens utbildningsbehov. () () ()