mot · FZ022285 · 1976-03-22 00:00:00 — 1975/76: 2285 av herr med anledning av propositionen 1975/76:144 med förslag om beaktande av det s. k. ingångsvärdet i samband med statligt bostadslån för ombyggnad av flerfamiljshus I propositionen 1975/76:144 föreslås att den del av ingångsvärdet på fastigheter som svarar mot tomt- och exploateringskostnader vid sanering får belånas vid den statliga långivningen. För enskilda fastighetsägare föreslås dock att räntan sätts en procentenhet högre än för kommunala och kooperativa företag. Uppskattningsvis betyder detta förslag en merkostnad per m! och år för enskild fastighetsförvaltning på ca . vid en beräknad ombyggnadskostnad på . och ett belåningsbart ingångsvärde på ca . Till denna nackdel genom den föreslagna ränteskillnaden kommer naturligtvis den redan befintliga effekten av sämre lånegränser, dvs. gånger (skillnaden mellan marknadsränta och subventionerad ränta) ca . Totalt uppkommer således en skillnad i kapitalkostnader i inledningsskedet på ca . lägenhetsyta (ly) och år. Den nu föreslagna skillnaden i räntesatser har främst motiverats med den avdragsrätt för reparationskostnader vid beskattningen som existerar. Denna kan skattas till av ombyggnadskostnaden. Detta skatteavdrag balanserar dock skillnaderna i kapitalkostnad endast till viss del och endast under förutsättning att skattepliktig intäkt föreligger. Om skattepliktig intäkt föreligger och reparationsavdraget utnyttjas (rep. avdrag och marginalskatt) ger propositionens förslag en nackdel för det enskilda företaget i jämförelse med det kommunala företaget av storleksordningen /m2 ly vid förräntningskrav på eget kapital och /m! ly vid förräntningskrav på eget kapital. I propositionen föreslås att de konventionellt beskattade som så önskar skall kunna välja att använda nuvarande regler, dvs. få ombyggnadslån i ränta men inga lån och räntebidrag för ingångsvärdet. Den enskilde får då låna av /m\ Räntekostnaden på detta lån blir /m2. Hans egen insats blir - enligt boendeutredningarnas modell- /m\ Är hela beloppet egna pengar, kan han få dem förräntade med första året. Har han lånat hela beloppet till högre ränta än den garanterade räntan - - blir hans underskott 21:23/m!. Propositionen innebär således att kommunala företag får betydande kostnadsfavörer jämfört med enskilda företag. Beroende på i vilken utsträckning det enskilda företaget kan utnyttja reparationsavdraget blir konkurrensolik 1 1975/76. heten någonstans i latituden . Irn ly till de enskilda företagens nackdel. Kort sagt: de enskilda företagen utestängs på ett effektivt sätt från ombyggnadsmarknaden. Eftersom en olika behandling av räntesatserna vid ombyggnad enligt regeringens förslag inte kan anses vara förenlig med de höga ambitioner som finns när det gäller saneringsverksamhet, bör propositionen i denna del avslås. De olikheter i beskattningssituationen som finns bör ej lösas genom differentiering av räntesubventionerna. Frågan om skattefördelar resp. nackdelar för fastighetsförvaltande företag bör lösas i ett skattepolitiskt sammanhang. Departementschefens argument mot att även småhus skall innefattas i de nya reglerna vid ombyggnad är inte övertygande. måste det vara värdefullt att även sanering av småhus oavsett upplåtelseform stimuleras. Således bör småhus jämställas med flerfamiljshus i de nya reglerna om att den del av ingångsvärdet som svarar mot tomt- och exploateringskostnader vid sanering får belånas vid den statliga långivningen. Med stöd av vad som anförts hemställs 1. att avslår propositionen 1975/76:144 såvitt avser förslaget om höjning av den garanterade räntan till vid ombyggnad av flerfamiljshus, 2. att beslutar att de i propositionen föreslagna nya lånereglerna vid ombyggnad av flerfamiljshus även skall gälla småhus.