mot · FZ021456 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 1456 om resurser för forskning och forskarutbildning inom humanistisk och samhällsvetenskaplig fakultet I motionerna 1975:802 och 1975:1872 från analyserades utförligt den högre utbildningens och forskningens läge i . Det underströks att utvecklingen endast medfört en obetydlig och marginell ökning av resurserna för forskning och forskarutbildning vid universitet och högskolor. En aktiv kontakt mellan forskning och utbildning spelar en viktig roll för förnyelsen av dessa båda delar av verksamheten vid universitet och högskolor. Forskningskontakten förnyar och stimulerar undervisningen, tränar de studerandes intellektuella förmåga och ger dem kunskap om den vetenskapliga metodiken, och undervisningen påverkar forskningen och forskningsinsatserna. Det är viktigt att detta samband mellan forskning och utbildning, som ytterst gäller utbildningens vitalitet, bevaras och i vissa fall också förstärks. Kravet på forskningsanknytning gäller i princip all eftergymnasial utbildning. Naturligtvis måste man räkna med ganska stora skillnader i fråga om ambitionerna i forskningskontakten mellan olika utbildningar. Men det bör mer vara en gradskillnad än en artskillnad. Graden av forskningskontakt för olika utbildningar kan inte heller anses given en gång för alla. sker förändringar som skapar behov av en klarare och fördjupad forskningsanknytning. Utanför universitetssektorn finns det t. ex. en rad utbildningar till vilka det vore naturligt att knyta fasta forskningsresurser. En självklar förutsättning för utbildningens kontakt med forskningen är att forskningsorganisationen vid universiteten och högskolorna är väl utbyggd. Om forskningsinsatserna är blygsamma får det därför inte bara konsekvenser för landets forskningskapacitet. Det återfaller också på utbildningen. har forskningspolitiken präglats av en satsning på dels ökade anslag till olika slags uppdrags- och målbestämd forskning, dels ökade anslag via forskningsråden till olika forskningsobjekt. Däremot har den forskningsmässiga basorganisationen vid läroanstalterna i form av dels ökade anslag via forskningsråden till olika forskningsprojekt. Däremot gerar vi mot denna utveckling. 1 motionen 1974:1373 togs upp de enligt partiets mening otillräckliga basresurserna för forskningen vid framför allt de humanistiska och samhällsvetenskapliga fakulteterna. I motiveringen för kravet på kraftigt förstärkta insatser inom dessa fakulteter pekades bl. a. på vikten av en starkt obunden forskning. Den har sin givna betydelse för de ekonomiska framstegen, framhölls det i motionen, men än viktigare är att bara en obunden forskning kan ge oss den utkikspunkt,som vi behöver för att möta framtidens faror och problem. I motionen underströks även att de samhällsvetenskapliga fakulteterna i särskilt hög grad missgynnats av resurstilldelningen för den högre utbildningen. Antalet lärare har minskat kraftigt. Driftkostnadsanslagen har, räknat i fast penningvärde, endast ökat obetydligt, och dessutom har nya utgiftsslag tillkommit på driftkostnadsanslagen. Trots att resurserna för de samhällsvetenskapliga fakulteterna minskat påtagligt har den del av anslagen som går till forskning och forskarutbildning förblivit låg. Den uppgår, som framgår av budgetproposituonen(s. 311), till endast 35 "a, vilket är lägre än vid någon annan fakultet. De samhällsvetenskapliga fakulteterna är således relativt missgynnade. Detta sammanhänger uppenbarligen med att den samhällskritiska forskningens resultat kommit att upplevas som obekväma av dagens socialdemokratiska makthavare. Enligt min uppfattning är detta kortsynt. En livskraftig och fristående samhällsforskning är ett angeläget samhällsintresse. Med anledning av bl. a. detta motionsyrkande uttalade utbildningsutskottet i sitt betänkande 1975:9 att en förstärkning av forskningsorganisationen vid de humanistiska och samhällsvetenskapliga fakulteterna borde komma till stånd. Detta utskottets uttalande gav till känna för regeringen. I årets budgetproposition har dock ingen nämnvärd förstärkning av forskningsresurserna för de ifrågavarande fakulteterna föreslagits. Detta måste med hänsyn till vad utskottet föregående år anfört betraktas som anmärkningsvärt. Det är inte möjligt att i en motion precisera en fullständig plan för utbyggnad av den humanistiska och samhällsvetenskapliga forskningen. I avvaktan på att regeringen fullföljer uttalade mening inskränker jag mig därför till att nu föreslå vissa omedelbara förstärkningsåtgärder. Det gäller en ökning av antalet forskarassistenttjänster med 20 tjänster och en ökning av anslagen till de båda forskningsråden med 4 milj. kr. De sistnämnda anslagen kan i viss utsträckning användas för att inrätta särskilda forskartjänster placerade vid råden. Med anledning av vad som ovan anförts hemställer jag 1. att beslutar öka antalet forskarassistenttjänster vid de humanistiska och samhällsvetenskapliga fakulteterna i enlighet med vad i motionen anförts, 2. att under anslagsposten E 6 och E 7 till de humanistiska fakulteterna m. m. anvisar ett förslagsanslag om , 3. att under anslagsposten E 12 och E 13 till de samhällsvetenskapliga fakulteterna m. m. anvisar ett förslagsanslag om , 4. att under anslagsposten E 52 Humanistisk forskning anvisar ett förslagsanslag om , samt 5. att under anslagsposten E 53 Samhällsforskning anvisar ett förslagsanslag om .