mot · FZ02908 · 1976-01-27 00:00:00 — Motion 1975/76: 908 av i m. fl. om ersättning åt suppleant i regionalt statligt organ Suppleanter i statliga organ, t. ex. länsstyrelser och länsarbetsnämndern, blir enligt nu gällande regler ej kallade att delta i löpande sammanträden. Suppleant har visserligen rätt att närvara vid sammanträde även när ordinarie ledamot tjänstgör, men ekonomisk ersättning utgår ej till den närvarande suppleanten. Det torde vara av största betydelse att suppleant får insyn i styrelsearbetet och ges en mer kontinuerlig information, om vederbörande skall kunna sätta sig in i frågorna och fatta beslut när ordinarie ledamot har förhinder. De reformer som har beslutat om har inneburit ett ökat antal förtroendevalda i skilda sammanhang, bl. a. kan nämnas yrkesinspektionen med dess regionala betydelse för arbetarskyddet. De flesta människor har ett arbete som de måste ta ledigt från. Detta innebär för en suppleant som av intresse går till styrelsesammanträdena ett inkomstbortfall. Risken för utestängning av vissa grupper av människor från viktigt politiskt arbete är stor, och här bör statsmakterna gå före och visa väg för andra institutioner och liknande och se till att även suppleanter kallas. I detta sammanhang bör nämnas att i de kommunala styrelserna och nämnderna kallas även suppleanterna och erhåller arvode, oavsett om de tjänstgör eller ej. Dessutom finns en klar trend i många kommuner att ge lika arvode till ordinarie ledamot och suppleant. har många kommuner tillämpat det systemet att suppleant erhållit halvt sammanträdesarvode. Frågan om ersättning åt ledamöter i regionala statliga organ regleras genom regeringens beslutande föreskrifter, som gäller från . Enligt dessa utgår ersättning till suppleant då hon/han tjänstgör i stället för ledamot eller annars efter kallelse närvar vid sammanträde. Enligt 14 § länsstyrelseinstruktionen (SFS 1971:460) skall ledas av en styrelse, vilken består av landshövdingen, som är ordförande, och tio särskilt utsedda ledamöter. För var och en av de särskilt utsedda ledamöterna skall finnas en personlig suppleant. Styrelsen är beslutför när landshövdingen och minst sju andra ledamöter är närvarande. Några föreskrifter om kallelse till styrelsesammanträden ges inte i instruktionen. Enligt uppgift från har statsrådet i något sammanhang angivit följande riktlinjer för inkallande av suppleant till styrelsesammanträde i : Suppleant skall kallas när han behövs som ersättare för ordinarie ledamot. Har suppleant som ersättare deltagit i sammanträde varvid ärende bordlagts, 1 1975/76. 1975/76: 908 skall han jämte den ordinarie ledamoten kallas till senare sammanträde, under vilket det bordlagda ärendet ånyo skall behandlas. Suppleant skall också kallas (jämte ordinarie ledamot) om han är särskilt kunnig i ett visst ärende som skall behandlas. Vidare skall samtliga ledamöter och suppleanter kallas när sammanträdet rör ärende av stor vikt (bl. a. i informationssyfte)." Från har vidare anförts att kallelse av suppleanter till sammanträden bör undvikas i andra fall än som ovan sagts - praxis som också följs i övriga verksstyrelser bl. a. av praktiska skäl. Det anses ohanterligt med en alltför stor församling. De av statsrådet givna riktlinjerna torde ha följts av länsstyrelserna. Sammanträden med samtliga ledamöter och suppleanter har hållits bl. a. vid behandling av Länsprogram 70. Något hinder för suppleant att närvara vid styrelsesammanträde, varvid de enligt gängse föreningspraxis har yttranderätt men ej rätt att delta i beslut finns inte. Ersättning utbetalas endast till kallad suppleant. Vid förfrågan hos ett antal regionala organ synes närvaron ha varit ytterst sporadisk för suppleanterna. Som exempel kan nämnas att suppleanterna vid i endast kallats till ett sammanträde vardera året. har suppleanterna över huvud taget icke kallats, trots att den viktiga Länsplan 74 slutgiltigt behandlats. De suppleanter som närvarit utgjorde till övervägande del heltidsengagerade/anställda politiker och företagare, medan de som skulle ha fått löneavdrag ej hade kunnat närvara. Dessa uppgifter styrker vår uppfattig att en stor grupp människor utestängs från sammanträden på grund av ekonomiska skäl; de har helt enkelt inte råd att närvara. Antalet förtroendevalda inom den statliga förvaltningen har ökat rätt kraftigt. Även de anställda har i väsentligt ökad omfattning tillförsäkrats styrelseinfiytande inom statsförvaltningen. Det är viktigt att de förtroendevalda bereds goda arbetsmöjligheter. Frågan om ersättning åt ledamöter och suppleanter bör därför skyndsamt ses över. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att beslutar att hos regeringen anhålla om en översyn av nu gällande bestämmelser för ersättning åt suppleanter i regionala statliga organ. HANS () i