bet · G001KU39 · 1976-12-31 00:00:00 — 1sitt inledningsanförande vid kyrkomötet anförde sålunda ärkebiskopen följande: Frågan om del framtida förhållandet mellan stat ochkyrka kommer icke, såvitt nu kan bedömas, att bli någon huvudfråga vid dettakyrkomöte. Orsaken är givetvis det nu pågående utredningsarbetet meddeltagande från både statligt och kyrkligt håll. Avsikten med detta arbete äratt söka få fram förslag, som kan accepteras av båda parter, dvs. som ärförenliga med den principiella ställning som statsmakterna intagit och medkyrkans önskan om rimliga möjligheter att också i fortsättningen, under ändradeyttre förhållanden, arbeta som en öppen folkkyrka över hela vårt land. Somdeltagare i delta arbete hyser jag goda förhoppningar om att det skall krönasmed framgång inom överskådlig tid. Vad som är särskilt angeläget är att vi inomkyrkan kan nå någon enighet om de bärande grundlinjerna för en framtidakyrkoorganisalion och kring lösningar som är både rimliga och möjliga. Härföreligger på inomkyrkligt håll en stor och angelägen arbetsuppgift. Riksdagsbehandlingenav stat-kyrka-frågorna 1974, 1975 och 1976 Med anledning av motioner till riksdagavseende bl. a. stat-kyrkaproblematiken framhöll i sittbetänkande KU 1974:37 som angeläget all statsmakterna kunde ta ställning tillde frågor som aktualiserats genom kyrka-stat-beredningens förslag i en såvittmöjligt lugn och avspänd atmosfär. Detta förutsatte enligt utskottet bl. a. attförslaget och de åsikter därom som framkommit vid remissbehandlingen först noggrantstuderades och övervägdes av samtliga berörda parter. En fortsatt diskussion ifrågorna såväl inom varje berörd grupp som mellan dessa kunde enligt utskottetantas komma att ytteriigare klariägga de väsentliga frågeställningarna.Utskottet pekade i sammanhanget också på den av ärkebiskopen 1973 tillsattaarbetsgruppen som ägnade sig åt fortsatt arbete med önskvärda reformerbeträffande organisation. Utskottet var med hänvisning till detanförda inte berett att tillstyrka motionerna men förutsatte att arbetet medfrågorna fortsatte på det sätt utskottet förordat. Utskottetshemställan gick ut på att skulle förklara motionerna besvarade medvad utskottet anfört. Till betänkandet avgavs två reservationer. I den ena (m)förordades tillsättandet av en statlig utredning med företrädare för de politiskapartierna och med uppgift att utarbeta förslag till önskvärdareformer beträffande kyrkans organisation och arbetsformer. 1 den andrareservationen (vpk) framfördes krav på förslag från regeringen om kyrkansskiljande från staten. KU 1976/77:39 11 Konstitutionsutskottetåterkom till frågor om stat-kyrkaproblematiken i sitt betänkandeKU 1975/76:20. 1 betänkandet behandlades ett stort antal motioner i kyrkligafrågor, som väckts under den allmänna motionstiden . Utskottet uttalade bl.a.: Frågan om de framtida relationerna mellan stat ochkyrka, och där inbegripet inte bara utan även andratrossamfund, är en angelägenhet som djupt engagerar stora medborgargrupper.Som utskottet anfört i tidigare sammanhang i samband med behandlingen avmotioner i hithörande ämnen är det av största vikt att lösningen av frågornakan ske i en så långt möjligt lugn och avspänd atmosfär. En uppslitandepolitisk strid på detta område måste undvikas. Enligt utskottet bör de samtaloch expertöveriäggningar som kommit till stånd mellan staten och kyrkanhälsas med tillfredsställelse. Skulle dessa leda till positivt resultat tordedet kunna förutsättas att fortsatta överläggningar kommer att äga rum även iandra sammanhang, t. ex. under medverkan av de politiska partierna. Underden tid som förestår innan slutlig ställning kan tas till stat-kyrkaproblematikenkan självfallet behov uppstå av olika reformer inom , såsom vadgäller nya former för gudstjänstliv och annan kyrklig verksamhet. Det börenligt utskottet ankomma på kyrkan själv genom kyrkomötet att ta initiativtill genomförandet av sådana reformer. Utskottet vill i sammanhanget erinra omatt vid årets kyrkomöte fattats beslut om en rad sådana frågor bl. a.beträffande gudstjänstordningen, gemensamt nattvardsfirande med andratrossamfund och den svenska psalmboken. Däremot anser utskottet att de frågorsom direkt berör relationerna mellan samhälle och kyrka bör anstå i avvaktan påresultatet av de pågående överiäggningarna och statsmakternas överväganden medanledning därav. Enligt vad utskottet redan inledningsvis anfört får de ämnensom upptagits i nu förevarande motioner hänföras till sådana frågor. Utskottet hemställde om avslag på samtligabehandlade motioner. Till betänkandet fogades reservationer och särskildayttranden som avsåg statkyrka-problematiken. I en reservation (vpk) begärdesförslag till 1975/om kyrkans skiljande från staten. 1motiveringen uttalades följande: Stat-kyrka-beredningen tillsattes 1968 med uppgiftatt lägga fram förslag i frågan om förhållandet mellan stat och kyrka. Under1972 lade utredningen fram sitt betänkande Samhälle och trossamfund (SOU1972:36), vilket skulle ligga till grund för en proposition i ämnet. Så blevemellertid inte fallet. Regeringen retirerade i stället inför trycket frånvissa kyrkliga och borgerliga kretsar och lade inte fram några förslag tilllösning av kyrka-stat-frågan. Den linje regeringen valt innebär att lösningenav denna fråga skjuts till en avlägsen framtid. Utskottetvill understryka att de hittillsvarande relationerna mellan ochstaten inte är förenliga med den allmänt omfattade principen omreligionsfrihet. En bred majoritet av svenska folket torde ställa sig bakomåtgärden att klippa av de speciella och konstlade banden mellan staten och ettav flera trossamfund. Förslag om kyrkans skiljande från staten bör därförföreläggas innevarande . KU 1976/77:39 12 I en reservation (c) föreslogs att utskottetsyttrande rörande frågan om de framtida relationerna mellan stat och kyrka bordeha följande lydelse: Enligt utskottet är den självklara utgångspunktenför reformarbetet på det kyrkliga området att garantier skapas för den framtida verksamhet. Reformerna måste också syfta till att åstadkommalikvärdiga arbetsbetingelser för andra trossamfund. Enligt utskottetsuppfattning behöver emellertid den önskade jämlikheten inte innebära någon merdjupgående förändring av ställning. Utskottetanser det vara ett oeftergivligt krav att karaktär av öppenfolkkyrka bevaras. Väsentliga praktiska förutsättningar för den öppnafolkkyrkans bevarande är att det även finns en grundläggandelagstiftning om kyrkan av samma slag som församlingsstyrelse-lagen och attkyrkans beskattningsrätt bibehålls. Fråganom de framtida relationerna mellan stal och kyrka, och där inbegripet intebara den utan även andra trossamfund, är en angelägenhet somdjupt engagerar stora medborgargrupper. Som utskottet anfört i tidigaresammanhang i samband med behandlingen av motioner i hithörande ämnen är det avstörsta vikt att lösningen av frågorna kan ske i en så långt möjligt lugn ochavspänd atmosfär. En uppslitande politisk strid på detta område måste undvikas.Enligt utskottet måste därför de politiska partierna få möjlighet att medverkaså snart som möjligt i det reformarbete som återupptagits genom samtalen ochöverläggningarna mellan staten och kyrkan. Iett särskilt yttrande (m) uttalades följande: Moderata samlingspartiet beklagar att en lösning avfrågan om relationerna mellan kyrkan och staten ännu icke kunnat komma tillstånd. Om någon fråga bör lösas i samförstånd utan hårda politiskameningsbrytningar, är det kyrkans och samfundens ställning i förhållande tillstaten. Regeringendröjde länge med att ta något initiativ för att åstadkomma en samförståndslösningi stat-kyrka-frågan. Genom de överiäggningar som inleddes mellankyrkoministern och företrädare för har emellertid dödlägetbrutits. Liksom utskottet ser vi positivt på dessa kontakter och deexpertöveriäggningar som till följd därav kommit till stånd. Vi anser också atti kommande överiäggningar bör representanter för de politiska partiernadeltaga. Inomsvenska kyrkan pågår f n. utredningsarbete i syfte att åstadkomma vissa inrereformer bl. a. på det organisatoriska planet. Vårt ställningstagande till de idetta sammanhang aktuella motionerna 1975:688, 1975:990 och 1975:998 innebärinte att vi har frångått moderata samlingspartiets uppfattning attstatsmakterna måste medverka till en snar reformering av kyrkans organisations-och arbetsförhållanden. Iett annat särskilt yttrande (fp) anfördes följande: För står det klart att de nuvarandebanden mellan staten och måste upplösas. verkar förkyrkans frihet, jämställdhet mellan trossamfunden i förhållande till statenoch den enskildes rätt att själv avgöra medlemskap och ekonomiskt engagemang itrossamfund. bör garanteras goda möjligheter att också i fortsättningenverka som en öppen folkkyrka och att bedriva sitt arbete i hela landet. KU 1976/77:39 13 Detta uttalande, gjort vid landsmöte,klargör principiella inställning till frågan om det framtidaförhållandet mellan stat och kyrka. I avvaktan på resultatet av de samråd somnu pågår mellan företrädare för och företrädare för regeringenhar jag dock avstått från att nu kräva ett ställningstagande från riksdagenssida. Stat-kyrka-frågan behandlades av ånyo ibörjan av . Utskottets majoritet (KU 1975/76:38) hänvisade därvid tillsina uttalanden i det framlagda betänkandet. Vissa reservationeroch särskilda yttranden förelåg (se betänkandet s. 23 ff). I motionen 48 (vpk) anförs att förhållandet mellanstaten och kyrkan bör regleras i enlighet med demokratins ochreligionsfrihetens principer. Enligt motionen utgjorde stat-kyrka-beredningensförslag en tillräcklig grund för att lösa förhållandet mellan staten ochkyrkan. Motståndet mot beredningens förslag från vissa kyrkliga och borgeriigakretsar fick till följd att frågan ännu inte kommit till avgörande. Enligtmotionen bör frågan om kyrkans skiljande från staten lösas utan ytteriigaredröjsmål, Imotionen 436 (s) sammanfattas syftet sålunda. Religionen och härmedtrossamfunden har en mycket stor betydelse i vårt samhälle. Staten har sedanlångt tillbaka givit sitt stöd. har detta vidgatstill att omfatta också övriga trossamfund, vilket utgör ett uttryck försträvan att skapa rättvisa och jämställdhet mellan de skilda trossamfunden.Denna strävan utgör den grundläggande utgångspunkten också för arbetet med attsöka lösningar på frågan om de framtida relationerna mellan staten och . Därvid gäller det att finna sädana lösningar som främjar och inteförsvårar möjligheter att som ett fritt trossamfund verka i detsvenska samhället. Syftet med motionen är att säkerställa att detta synsättblir vägledande i de pågående överiäggningarna mellan företrädare för statenoch om relationerna . I motionen anförs att det äroklart huruvida den nuvarande regeringen är beredd att lägga 1968 årsberednings principer till grund för en överenskommelse med kyrkan om förändraderelationer till staten. Om detta inte sker förlorar samtalen mellanföreträdarna för staten och för kyrkan sin mening. Det är inte principerna somöverläggningarna skall avse utan de praktiska möjligheterna att förverkligadem. För att ingen oklarhet härom skall råda bör som sin meninguttala att detta är överiäggningarnas syfte. Att vid utformningen av depraktiska lösningarna de synpunkter som förts fram i remissyttrandena överberedningens betänkande skall beaktas är enligt motionen en självklarhet. Efteren ändring av relationerna mellan stat och kyrka bör kyrkans organisationliksom kompetensfördelningen mellan olika kyrkliga organ i princip varakyrkans angelägenhet. KU 1976/77:39 14 lertidinte hindra att staten hjälper till med organisatoriska frågor i samband medövergången. I fråga om kyrkans framtida organisation bör förutsättas att kyrkanblir demokratiskt uppbyggd, behåller sin folkkyrkostruktur, i den meningen attdess tjänster skall stå öppna för alla, och upprätthåller en riksomfattandeverksamhet. Imotionen behandlas härefter avsnittsvis frågor om kyrkans ekonomi, uppbörd avkyrkoavgifter, den kyrkliga egendomen, begravningsväsendet, personalfrågor samtbehovet av statlig reglering. I dessa delar hänvisas till motionen. Lägetbeträffande de pågående överläggningarna mellan staten och kyrkan Inför utskottet har statssekreteraren ikommundepartementet i sin egenskap av ordförande i kyrkoministernsstat-kyrka-grupp (se kommittéberättelsen 1977 U 66) redogjort för läget i deolika arbetsgrupperna rörande stat-kyrka-frågan. Under överläggningarna mellanstaten och kyrkan har som tidigare framgått överenskommits att det gemensammaarbetet skall bedrivas i en särskild samrådsgrupp i vilken ingår företrädareför staten, å ena sidan, samt ärkebiskopen och en av honom tillsatt arbetsgruppmed företrädare för biskopsmötet. församlings- och pastoratsförbund.Rikskommittén för stiftsting och , å den andra.Vidare har som också tidigare nämtns överenskommits att fyra särskildaarbetsutskott skall behandla olika delområden inom arbetet med stal-kyrka-frågan.Dessa utgörs av begravningsutskottet, ekonomiutskottet, egendomsutskottet samtutskottet angående kyrkans framtida ställning - övergångsfrågor ocherforderlig lagstiftning. Utredningsmässigt är arbetet i de olika utskotteninriktat på att slutföras under innevarande år. Parallellt med dessa utskottarbetar den inom tillsatta organisationsgruppen som har tilluppgift att undersöka frågor om kyrkans framtida organisation i ett ändrat lägegentemot staten. 2.Tillfällig upplåtelse av kyrkorum I motionen 1976/77:1002 av i (c) och () yrkas att hos regeringen begär en översynav bestämmelserna om tillfällig upplåtelse av kyrkorum för kyrkligt ändamål. Motionärernaerinrar om att det saknas bestämmelser i lag rörande kyrkas upplåtelse förgudstjänst eller därmed jämföriig förrättning. Av hävd och sedvänja gäller attbeslutanderätten i dessa angelägenheter tillkommer kyrkoherden. Sedankvinnorna 1958 fick rätt att bli prästvigda samt inneha prästeriig tjänst haruppmärksammade fall förekommit där manlig kyrkoherde vägrat upplåta"sin" kyrka till kvinnlig präst för gudstjänst eller annan KU 1976/77:39 15 Detta är enligt motionen otillfredsställande mot bakgrund av attkvinnan har lagfäst rätt till likabehandling både som präst och i övrigt. Detfinns därför anledning att se över reglerna om tillfällig upplåtelse avkyrkorum för kyrklig förrättning. Beslutanderätten skulle i dessa fall, liksomi vad gäller upplåtelse för annat än kyrkligt ändamål, kunna överföras påkyrkorådet med rätt för rådet att delegera beslutanderätten till kyrkoherdenmen med skyldighet för denne att, därest han vill vägra upplåtelse för förrättningav annan präst, ta upp ärendet i kyrkorådet. Beträffande upplåtande av kyrkorum för annatändamål än gudstjänst sWtv därmed jämföriig förrättning finns bestämmelser ilagen (1963:501) om upplåtande av kyrkorum i vissa fall. Beslut om sådanupplåtelse fattas av kyrkorådet med delegationsrätt till kyrkoherden elleravdelning inom kyrkorådet i vilken kyrkoherden ingår. Beslut i upplåtelsefrågankan överklagas till som är slutinstans. Upplåtandetav kyrkorum för gudstjänst eller liknande ändamål är däremot inteförfattningsreglerat. Som anförs i motionen har sådan upplåtelse enligthävdvunnen praxis ansetts tilllkomma vederbörande pastor (kyrkoherde). Sålundagav regeringsrätten uttryck för denna uppfattning i ett rättsfall (regeringsrättens årsbok 1937 E 16). Fråganom möjligheten att överklaga pastors beslut rörande upplåtelse av kyrkorum harbehandlats av riksdag och regering . I anledning avmotioner till riksdag rörande upplåtande av kyrkorummet för olikaändamål åberopade första lagutskottet i sitt av godkända utlåtande(1950:16) ett av besvärssakkunniga avgivet yttrande i ämnet. Enligt detta tordehuvudregeln att varje av statlig myndighet fattat beslut kunde överklagas gällaäven för kyrkliga organ. Utskottet utgick därför från att talerätt mot pastorsbeslut redan förelåg. Det låg enligt utskottet närmast till hands attdomkapitlet var rätt besvärsmyndighet. Samma uppfattning kom till uttryck ipropositionen 1963:149 med förslag till lag om upplåtande av kyrkorum i vissafall, där föredragande statsrådet under hänvisning till första lagutskottetsutlåtande uttalade att pastors beslut i ärende om upplåtande av kyrkorum förden av prästerskapet utövade religionsverksamheten torde kunna överklagas tilldomkapitlet. Första lagutskottets yttrande beträffande besvärsrätten åberopadesäven av kommunministern i ett frågesvar vid 1975/riksdag, dock med detförbehållet att rättsläget på den punkten inte var helt klart (riksdagsprot. 1975/76 nr 113 s. 15). Detkan tilläggas att prövade ett domkapitel besvär med anledning avpastors vägran att upplåta kyrkorummet för viss gudstjänst. beslutöverklagades till kammarrätten, som emellertid förklarade att besvär KU 1976/77:39 16 skulleföras hos regeringen jämlikt 18 § allmänna verksstadgan. Kammarrätten avvisadedärför besvären men överiämnade handlingarna till regeringen(). Besvären återkallades sedermera. 3.Konungens underskrift av vissa kyrkliga expeditioner 1 motionen 1976/77:583 av i Agnas (m)yrkas att hos regeringen anhåller om utarbetande av en proposition omen grundlagsändring med innebörd 1. att av regeringen utnämndakyrkliga befattningshavare måtte erhålla särskild av konungen undertecknadfullmakt, 2. att av regeringen fastställdakyrkliga böcker eller i dessa beslutade ändringar, ävensom andra förordningar ikyrkliga ärenden, måtte anbefallas till församlingarnas bruk (motsv.) genom ettsärskilt, av konungen undertecknat brev eller cirkulär, samt 3. att av konungen undertecknadsärskild kallelse måtte utgå i samband med regeringens beslut om hållande avallmänt kyrkomöte. Enligtmotionären måste det betraktas som anmärkningsvärt att intet kyrkligt organanmodades inkomma med remissyttrande över det slutligt antagnaförslaget till ny regeringsform, trots den principiellt betydelsefullaförändring detta innebar med avseende på kyrkostyrelsen. Det synes angelägetatt kyrkan i minsta möjliga utsträckning framstår såsom direkt underställdstatsorgan, vilkas ställning och status icke i något avseende regleras avkyrkans bekännelse. Med nuvarande relationer mellan stat och kyrka måste detfrån kyrkans sida vara ett önskemål att konungen-statschefen i enlighet medden honom av ålder tillkommande ställningen som kyrkans främste medlem ochtillsyningsman, om än endast symboliskt, likväl framstår som statsmaktensegentlige företrädare vid statsorganens handläggning av de kyrkliga ärendena.Mot angivna bakgrund föreslås i motionen att konungens ställning i berörtavseende markeras på det sättet att vissa viktiga expeditioner i kyrkligafrågor undertecknas av konungen. Fråganstidigare behandling m. m. Motionsyrkanden i samma syfte som de nu aktuellaförekom även vid 1975/(KU 1975/76:20 s. 2). I utskottetsbetänkande erinrades om att frågan om konungens ställning i kyrkliga sammanhangaktualiserats även vid kyrkomöte. I en motion hade yrkats att konungenskulle underskriva vissa expeditioner i kyrkliga frågor.Kyrkolagsutskottet(I975:16) avstyrkte motionen med följande motivering. Konungen är enligt 1 kap 4 S regeringsformen riketsstatschef styrs enligt 5 § samma kapitel av regeringen. Denna består avstatsministern och KU 1976/77:39 17 Regeringsärenden avgörs av regeringen efter föredragning av statsråd.Författningar och andra expeditioner av regeringens beslut skall för att bligällande skrivas under av statsministern eller annat statsråd på regeringensvägnar. Regeringen kan genom förordning föreskriva att tjänsteman i särskildafall får skriva under expedition. Bestämmelsernainnebär att konungen inte längre äger att ta befattning med kyrkostyrelseneller att skriva under expeditioner i kyrkliga frågor. Utskottet finner därföratt de i motionen framförda förslagen är oförenliga med regeringsformen. Till betänkandet hade fogats en blank reservation.Kyrkomötet ställde sig bakom utskottet. Isitt av godkända yttrande över motionsyrkandena i fråga vid 1975/76års hänvisade utskottet till kyrkolagsutskottets uttalanden vidkyrkomötet, vilka hade godkänts av mötet och innefattade ett konstaterande attden nya grundlagen innebär att konungen inte längre har befattning medkyrkostyrelsen. I sin hemställan avstyrkte utskottet motionsyrkandena. 4.Andrad tidpunkt för val till kyrkofullmäktige 1 motionen 1976/77:999 av () yrkas attriksdagen hos regeringen begär utredning av frågan om omläggning av valen tillkyrkofullmäktige i enlighet med vad som föreslås i denna motion. Imotionen anförs att ett helt annat och mer normalt intresse för kyrkofullmäktigeskulle kunna uppbådas om valen föriades på annan tidpunkt än den nuvarande. Mankunde därvid tänka sig olika alternativ. Den radikalaste och ur flerasynvinklar bästa lösningen vore att kyrkofullmäktigevalen ägde rum i septemberåret efter riksdags-, landstings- och kommunalvalen. En annan lösning är attkyrkofullmäktigeval sker på som övriga allmänna val. Det skulleinnebära att det för de flesta människor blir fyra val på , men detkan inte vara någon större svårighet att välja till fyra institutioner än tilltre. Ett annat alternativ och ur även andra aspekter väsentligt vore att återgåtill fyraåriga mandatperioder och som tidigare ha val . Ena gångenkunde man då välja kommun- och kyrkofullmäktige, nästa gång riksdags- och landstingsledamöter. Gällandereg/er m. m. Enligt 3 § första stycket lagen (1972:704) omkyrkofullmäktigeval är vid val i hela riket av kyrkofullmäktige tredje söndageni oktober valdag. hålles som ordinarie val till samt vali hela riket av landstingsmän och kommunfullmäktige. KU 1976/77:39 18 Tredje söndagen som övrigakommunala val förrättats har varit valdag för val till kyrkofullmäktige sedan1942. Denna ordning bekräftades i samband med den partiellaförfattningsreformen 1968, vid övergången till treåriga mandatperioder 1970 ochvid antagande av lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigeval (prop. 1972:105, KU1972:57, rskr 322). Vidkyrkomötet väcktes en motion med hemställan att kyrkomötet skulle iskrivelse till regeringen tillkännage sin önskan om ändrad tidpunkt förkyrkofullmäktigevalen. Motionen behandlades av kyrkolagsutskottet 1975:6) somavstyrkte den med följande motivering: Såsom motionärerna framhåller är valdeltagandet ide kyrkliga valen påfallande lågt, och tendensen har snarastvarit en ytterligare försämring. Den i motionen framförda uppfattningen atttidpunkten för kyrkofullmäktigevalen, omkring efter övriga allmännaval, inverkar negativt på valdeltagandet är plausibel, men att detta skullevara den viktigaste orsaken förefaller tvivelaktigt. En flyttning till annat årskulle kunna ha viss effekt på valdeltagandet. Så länge ävenkyrkofullmäktigevalen handhas av de kommunala valnämnderna synes emellertidredan den ökning av kostnader och arbete för valförrättarna som flyttningenskulle medföra göra förslag i den riktningen orealistiska. En gemensam valdagför alla fyra valen förefaller ha större utsikter att ge en märkbar effekt påvaldeltagandet i de kyrkliga valen men skulle förutsätta en grundligomarbetning av den ,antagna lagstiftningen. Utskottet anservisseriigen att en ändring ägnad att gynna ett högre valdeltagande är önskvärd.Då framtida organisation och förhållande till samhället ärföremål för överiäggningar, synes det emellertid uteslutet att en framställningnu från kyrkomötets sida i enlighet med motionärernas förslag skulle ha någrautsikter att vinna framgång. Tre reservanter i utskottet stödde motionen.Kyrkomötet följde utskottet och avslog motionen. Fråganom ändrad tidpunkt för kyrkofullmäktigvalen togs även upp med anledning avmotionsyrkande i ämnet vid förra (KU 1975/76:38 s. 19). godkända yttrande hänvisade utskottet till kyrkomötetsställningstagande i frågan samt sin egen allmänna inställning tillstat-kyrka-frågan och avstyrkte motionen. I motionerna 48 av m. fl. (vpk) och 436av m. fl. (s) behandlas frågan om de framtida relationerna mellanstaten och . Somkänt har på detta område pågått ett mycket omfattandeutredningsarbete, bl. a. genom pariamentariskt sammansatta kommittéer med bredpolitisk förankring.