bet · G001SfU10 · 1976-12-31 00:00:00 — medanledning av motioner om obligatorisk begravningsförsäkring m. m. 1975/76:354 av herrar i (c) ochHörberg (fp) vari hemställs att i skrivelse till regeringen begärförslag om allmän obligatorisk begravningsförsäkring inom ramen för lagen omallmän försäkring, 1975/76:356 av i (m) varihemställs alt hos regeringen begär förslag till obligatoriskbegravningsförsäkring inom den allmänna försäkringen, 1975/76:1179 av () vari hemställs attriksdagen hos regeringen begär utredning och förslag om införande av en allmänlivförsäkring av det slag som anges i motionen. I motionen 354 framhålls alt en betydande gruppmänniskor, speciellt äldre saml barn och ungdom, står utanför det skydd somgrupplivförsäkringarna ger. För många blir - menar motionärerna -begravningskostnaderna i samband med en anhörigs död myckel betungande fördödsboet. Därför bör en försäkring införas för att täcka begravningskostnadertill ett belopp av förslagsvis . Liknandesynpunkter framförs i motionerna 356 och 1179. Motionären i den första motionenmenaratt försäkringsbeloppet lämpligen kan bestämmas till ett beloppmotsvarande två folkpensioner, medan i motionen 1179 anser att manbör införa en obligatorisk livförsäkring av grupplivförsäkringskaraktär föratt skapa en viss ekonomisk trygghet för efterlevande vid dödsfall ochtillförsäkra varje medborgare ekonomiska förutsättningar att täcka rimligabegravningskostnader. Till utskottet har inkommit en skrivelse frånStockholms centrala socialnämnd, vari nämnden med åberopande av ettijänsteutlåiande av hemställer alt frågan om enobligatorisk begravningsförsäkring inom ramen för den allmännabegravningsförsäkringen får en välvillig behandling. 1 1976/77. SfU 1976/77:10 2 Gällandebestämmelser m. m. 1 flera utländska lagstiftningar ingårbegravningshjälp som ett led i sjukförsäkringen. I vårt land inrymmer denallmänna sjukförsäkringen emellertid inte någon sådan hjälp. Bestämmelser omobligatorisk begravningshjälp finns däremot i yrkesskadeförsäkringslagen (fr.o. m. lagen om arbetsskadeförsäkring) med avseende på dödsfall vidyrkesskada. Den obligatoriska yrkesskadeförsäkringen omfattar i princip varjearbetstagare i allmän eller enskild tjänst. Begravningshjälpen vid dödsfall pågrund av yrkesskada utgörs av ett belopp motsvarande av basbeloppetenligt lagen om allmän försäkring vid ingången av det år då dödsfalletinträffade. uppgår således ersättningen till . Det är av intresse i sammanhanget att med någrasiffror belysa omfattningen av den rörelse som bedrivs av begravningskassorsamt av sjuk- och begravningskassor. Båda slagen är föreningar som fallerunder1972 års lagom understödsföreningar. Med en understödsförening förstås en sådanförening för inbördes bistånd som har till ändamål att, utan affärsmässigtdrivande av försäkringsrörelse, meddela annan personförsäkring änarbetslöshetsförsäkring. Medlemsantaleti de båda typerna av kassor har gått ned betydligt. År 1955utgjorde medlemsantalet i begravningskassorna ca 828 000 och i sjuk- ochbegravningskassorna ca 153 000, medan motsvarande siffror för uppgicktill ca 488 000 resp. 72 000. Det långt övervägande antalet personer ärförsäkrade i föreningar, som kan utge kapitalunderstöd till högre belopp än . Medelförsäkringssumman i detta slag av föreningar uppgick till675 kr. På såväl den offentliga som den privataarbetsmarknaden har under 1960-lalet tillkommit olikatjänslegrupplivförsäkringar med i allt väsentligt likartade bestämmelser. Sålundafinns efter avtal mellan () ochLandsorganisationen (LO) en försäkring för såväl organiserade som oorganiseradearbetare vilken meddelas av Arbetsmarknadens försäkringsaktiebolag ().Liknande grupplivförsäkringar finns för arbetstagare hos stat, kommun ellerkooperation samt för värnpliktiga. Försäkringsavgifterna eriäggs avarbetsgivarna. I allmänhet berättigar försäkringen till följande förmåner.DåenarbeTatagare,som fyllt 18 men ej , avlider utgår i regel ettgrundbelopp motsvarande sex basbelopp. SfU 1976/77:10 3 Omarbetstagaren är eller äldre och inte har barn reducerasbeloppet. Tillägg med högst två basbelopp utgår för barn , som denavlidne eftertämnar. Med vissa undantag utgår samma förmån även förarbetstagare som är . För arbetstagare som saknar närståendeutgår begravningshjälp med 0,5 basbelopp. Försäkringsbelopp utfaller med vissaundantag även vid arbetstagarens makes frånfalle under förutsättning attmakarna har gemensamt, hemmaboende barn . Därvid gäller, attbegravningshjälp utgår med 0,5 basbelopp. För varje barn utgår ett tilläggmotsvarande ett basbelopp för varje barn. Även arbetsgivare och dennes makeeller maka har i vissa fall möjlighet aU ansluta sig till den försäkring somgäller för de anställda i företaget. - Tjänstegrupplivförsäkringarna omfattar ca 3,3 miljoner personer. Vidsidan om tjänstegrupplivförsäkringar har utvecklats en vidsträckt verksamhetmed frivilliga grupplivförsäkringar omfattande olika kategorier människor.Försäkringarna lämnar regelmässigt utrymme för medinträde för den försäkradesmaka eller make. De frivilliga grupplivförsäkringarna omfattar f n. ca 3,8miljoner direkt försäkrade. I de fall då medel saknas till begravningskostnadenkan ekonomisk hjälp till denna utgå i form av socialhjälp. Sådanasocialhjälpsärenden har såvitt tillgängliga uppgifter visar varit sparsamt förekommande. Begravningsförsäkring i vissa andra länder Utskottet har i sitt betänkande SfU 1974:2 lämnaten utförlig redogörelse för begravningsförsäkringen i och vissa andraeuropeiska länder. Frågan om en obligatorisk begravningsförsäkring ochom en ekonomisk trygghet för efterievande vid dödsfall har aktualiseratsupprepade gånger. försäkringsutredning framförde i sitt betänkande SOU1946:34 tanken på en obligatorisk dödsfallsförsäkring, som närmast var avsedd atttäcka begravningskostnaderna men till sin storlek var så avvägd att den ävenskulle bli till viss hjälp när del gällde att övervinna de första anpassningssvårigheternaefter framför allt familjeförsörjarens frånfalle. ladesedermera fram ett betänkande med utredning och förslag angåendebegravningshjälp (SOU 1951:23). Förslaget innebar en allmänbegravningshjälpsförsäkring med dödsfallsbeloppet begränsat lill vad som ivarje enskilt fall kunde anses behövligt för täckande av skäliga utgifter isamband med dödsfallet. Kommitténs förslag ledde inte till lagstiftning. Vid riksdagväcktes motionerom utredning angående införande SfU 1976/77:10 4 aven obligatorisk dödsfallsförsäkring. (2LU 1956:57) biföll motionerna.Utredningsuppdraget överlämnades lill yrkesskadeutredningen. 1 siu år 1966avlämnade betänkande (SOU 1966:54) ifrågasatte utredningen behovet av enallmän reglering av frågan om en allmän dödsfallsförsäkring. Utredningenhänvisade därvid till den utveckling grupplivförsäkringen erhållit. Vid1970 års riksdag väcktes motioner av innebörd att hustru skulle erhålla lagligrätt att mot avgift träda in i makens grupplivförsäkring. Andra lagutskottetavstyrkte bifall till motionerna i sitt av godkända utlåtande nr 10och framhöll därvid följande. Enligt utskottets bedömning har praktiskt tagetalla som önskar tillhöra en grupplivförsäkring möjlighet därtill.Tjänstegrupplivförsäkringar inkluderar makar och även de flesta frivilligagrupplivförsäkringar innebär möjlighet till makeanslutning. Något behov avlagstiftning av den art motionärerna syftar till kan inte anses föreligga ochutskottet avstyrker därför motionsyrkandet. De problem som kan ligga bakom motionentorde främst hänga samman med bristande kunskap bland medborgarna om olikaförsäkringsmöjligheter. Det finns anledning räkna med att försäkringsbolagenliksom kommer att vara aktiva när det gäller upplysningsverksamhet pådet aktuella området. Frågan om trygghet för dem som inte kan erhållaersättningar genom existerande grupplivförsäkringar har, som tidigare nämnts,även diskuterats i samband med frågor om förbättrat eftertevandeskydd i form avbl. a. försörjarpension. Sålunda ställde sig andra lagutskottet i siuutlåtande nr 62 avvisande lill tanken på att lagstiftningsvägen tillskapa någonform av försäkring för hemmafruar och andra som inte blev anslutna till degrupplivförsäkringar som tillkommit avtalsvägen på arbetsmarknaden. Utskottethänvisade i sammanhanget till att frågan om en förbättring och en utvidgning avdet sociala trygghetssystemet för dessa grupper var föremål för utredning iolika avseenden, bl. a. inom pensionsförsäkringskommiitén. Isitt slutbetänkande (SOU 1971:19) tog pensionsförsäkringskommittén bl. a. uppfrågan om en allmän försäkring för begravningshjälp (s. 89-97). Kommitténredovisade viss statistik över antalet avlidna personer, av vilken framgår bl.a. att omkring 80 000 personer avlider i . var siftran83 352. Av dessa var drygt 65 000 folkpensionärer (59 000 ålderspensionärersamt 6 000 änke- och förtidspensionärer), medan ca 2 000 av de avlidna var barnunder . 1 anslutning till dessa siffror uttalade kommittén med hänvisningtill tjänstegrupplivförsäkringarnas nuvarande utformning alt frågan om behovetav en särskild försäkring för begravningshjälp i stort sett kunde begränsastill gruppen ålderspensionärer samt lill barn och ungdomar, som ännu inteinträtt i förvärvslivet och fåll del skydd som grupplivförsäkringarna erbjuder. Kommitténhänvisade härefter lill omfattningen av den socialhjälp som utgick förbegravningsändamål och framhöll att någon exakt kartläggning av dennaverksamhet inte varit möjlig. Tillgängligt malerialgav emellertid vid SfU 1976/77:10 5 handenatt socialhjälp för begravningskostnader ulgetts i förvånansvärt få fall. Ävenom man därför inte fick dra den slutsatsen att hjälpbehov inte förelegat närsocialhjälp inte anlitats hade de inhämtade upplysningarna gett kommittén denuppfattningen, att behovet av en särskild försäkring inte var alltförframträdande. Det fanns vidare all anledning anta att det behov av hjälp som nukunde finnas blev mindre allteftersom fler och fler pensionärer fick störrebelopp från den allmänna pensioneringen genom tilläggspensioneringens lillväxt, och kommittén erinrade om att allmän pension utgår även för den månad dådödsfallet inträffat. Ibetänkandet uppgavs vidare att av de ca 80 000 bouppteckningar sominregistrerades mindre än 10 000 inte utvisade någon behållning,medan omkring 50 000 upptog en behållning på mer än . I de fall då ingen nära anhörig lever efter den avlidnekan det inte riktas någon bärande invändning mot att behållningen elleråtminstone en del därav i första hand tas i anspråk för att täckabegravningskostnaderna. I viss mån andra synpunkter träder i förgrunden närmake eller annan anhörig, som delat bostad med den avlidne och även i övrigtlevt i ekonomisk gemenskap med denne, lever efter. I sådana fall kanbegravningskostnaderna när behållningen i boet är liten framstå som en börda. har (SfU 1971:20,1972:27, 1973:11, 1974:2 och 1975:2) avslagit motioner om en allmänbegravningsförsäkring under åberopande av i allt väsentligt de skäl mot ensådan försäkring som redovisats av pensionsförsäkringskommiitén. De motioner utskottet behandlar i detta betänkandeinnehåller alla yrkanden om rätt lill ersättning för kostnader i samband meddödsfall. 1 motionerna 1975/76:354 av herrar i och Hörbergochl975/76:356 av i begärs sålunda förslag om en obligatoriskbegravningsförsäkring inom den allmänna försäkringens ram, medan imotionen 1975/76:1179 begär utredning och förslagom en allmän livförsäkring avgrupplivförsäkringskaraktär i syfte att bereda efterlevande viss ekonomisktrygghet vid dödsfall och att för varje medborgare skapa ekonomiskaförutsättningar för att täcka rimliga begravningskostnader. Fråganom en allmän obligatorisk begravningsförsäkring har under en följd av årprövats av socialförsäkringsulskottet. Utskottet har därvid enhälligt Ofr SfU1971:20, 1972:27, 1973:11, 1974:2 och 1975:2) anslutit sig till pensionskommitténsbedömning i dess slutbetänkande Familjepensionsfrågor m. m. (SOU 1971:19),nämligen au en sådan försäkring - med tanke på den nödvändiga prioriteringen avolika reformer inom den allmänna försäkringen - inte motiverar den kostnad denkan väntas föranleda. Dessa och andra av SfU 1976/77:10 6 utskottetåberopade skäl mot en allmän obligatorisk begravningsförsäkring inom denallmänna försäkringens ram äger enligt utskottets mening alltjämt giltighet. Detav motionärerna akutaliserade problemet torde med hänsyn bl. a. till denutveckling verksamheten med tjänstegruppliv- och frivilliga grupplivförsäkringarhaft vara av begränsad betydelse. Utskottet vill intebestrida att begravningskostnader undantagsvis kan bli betungande för deefterievande då ett skydd mot sådana kostnader saknas. Avden inledningvis lämnade redogörelsen framgår att på förslagav (KU 1975/76:38) avstyrkt bifall till en motion medyrkande om utvidgning av församlings kompetens till att avse även ombesörjandeav begravningar. åberopade i samband därmed att fråganom begravningsväsendets framtida utformning hade samband med reformarbetetbeträffande förhållandet kyrka-stat och att frågor gällande begravningsväsendetingick i det arbete som bedrevs inom en av ärkebiskopen tillsattarbetsgrupp beträffande framtida organisation. Enligtvad socialförsäkringsutskottet inhämtat undersöker denna arbetsgruppförutsättningarna för att överföra huvudmannaskapet för begravningsväsendettill de borgertiga kommunerna men fortfarande låta församlingarna handhauppgiften på uppdrag av dessa kommuner, vilka då skulle ersätta församlingarnaskostnader enligt en särskild taxa. Enligt vad utskottet erfarit hararbetsgruppen kommit långt i sina överväganden i dessa frågor. Ianslutning till arbetsgruppens slutliga redovisning aktualiseras också fråganom sådana förändringar i kompetensreglerna att det kan bli möjligt för kommunoch/eller församling att ikläda sig kostnader som avser den enskildes utgifterför begravningar. Utskottetanser att den i motionerna aktualiserade frågan om en grundtrygghet viddödsfall bör bli föremål för en allsidig och förutsättningslös översyn. Dennabör emellertid ske i samband med prövningen av den övergripande frågan ombegravningsväsendets framtida utformning. anfört bör ges regeringen till känna. Härigenom får motionerna ansesbesvarade. SfU 1976/77:10 7 att med anledning av motionerna1975/76:354, 1975/76:356 och 1975/76:1179 ger regeringen till känna vad utskottetanfört. Närvarande:herrar Aspling (s), Ringaby (m), * (s), i Nennesholm (c),Karisson i (s), fröken (), fröken (), herrarMarcusson (s), (), i (s), (),i (c), i (s), () och (). *EJ närvarande vid betänkandets justering.