bet · G001KU27 · 1976-12-31 00:00:00 — medanledning av motioner om grundlagsskydd för näringsfrihet m. m. I motionen 1976/77:565 av i Örebrom. (fp, m, c) yrkas att hos regeringen anhåller om förslag tillgrundlagsskyddad näringsfrihet. 1motionen 1976/77:588 av m. fl. (m) yrkas att 1.anhåller att regeringen ger den tillsatta utredningen rörande vissagrundlagsfrågor i uppdrag att även framlägga förslag om ett förbud motkollektivanslutning till politiskt parti; 2. anhåller att regeringen i avvaktanpå grundlagsändring enligt punkt 1 underställer ett förslag om . lagmot kollektivanslutning lill politiskt parti. Imotionen 1976/77:1333 av m. fl. (vpk) yrkas att hosregeringen begär förslag lill åtgärder för kamp mot kvinnodiskriminering inomlagstiftningen främst genom 1) förbud i grundlagen mot spridande avdiskriminerande uppfattningar om kvinnor samt 2) särskild lag med förbud motkvinnodiskriminerande text och bilder, även i reklam. I motionen 565 påtalas att antalet nystartadeföretag sjunkit markant jämfört med tidigare - från omkring 3000 till omkring 2 000 . Som orsaker till nedgången pekas i motionen påhöga kapitalskatter, en ökande byråkrati, diskriminerande lagstiftning ochbristande förståelse för företagarnas problem frän det allmännas sida. Att genäringsfriheten grundlagsskydd skulle enligt motionen vara en av de åtgärdersom behövs för att vända den negativa trenden. Det föreslås att bestämmelser omnäringsfriheten tas in i grundlagens mälsättningsstadgande, dvs. 1 kap 2 Sregeringsformen (RF). Gällandesvensk rätl får anses utgå från att del i råder full frihet för svenskamedborgare att driva näring och utöva yrke. Friheten är dock i olika hänseendenbegränsad med hänsyn till såväl allmänna som enskilda intressen, t. ex.säkerhets-, hälsovårds-, arbetarskydds- och andra ordningsintressen. 3 S RF skall sådana föreskrifter meddelas genom lag, men efter riksdagensbemyndigande kan enligt 8 kap. 7 S RF regeringen genom förordning meddelaföreskrifter om bl. a. näringsverksamhet. Regeringen kan i sin tur delegerabeslutanderätten till förvaltningsmyndighet eller kommun (8 kap. 11 S RF). Såväl den som författningsutredningen föreslog 1Riksdagen 1976/77. 4 saml Nr 27 KU 1976/77:27 2 förslag gick ut på all svenskmedborgare skulle äga rätt alt driva näring och utöva yrke såvitt annat inlevar särskill stadgat. Under remissbehandlingen kritiserades förslaget för altskyddet skulle bli alltför urholkat eller rentav meningslöst. Fri-och rätlighetsutredningen stannade för att inte föreslå någol grundlagsskyddför näringsfriheten därför att den inte ansåg det möjligt att i RF införa ettstarkare skydd än författningsutredningen föreslagit. Följaktligen skulle ettsådant skydd inte nå upp till den nivå som i övrigt föreskrivs beträffande degrundlagsskyddade rättigheterna. Ipropositionen 1975/76:209 med förslag till fri- och rättigheter i grundlaganslöt sig departementschefen till fri- och rältighetsulredningens ståndpunktsamt framhöll med anledning av all under remissbehandlingen framställts krav påett mälsättningsstadgande i RF om närings- och yrkesfrihet att elt sådantstadgande knappast skulle ha någon självständig betydelse vid sidan av debeslämmelser om den enskildes frihet och ekonomiska välfärd som han avsäg attföreslå. Propositionen antogs i förevarande hänseende av utan attsärskill kommenteras (KU 1975/76:56). 1januari 1977 tillkallade regeringen en ny utredning med uppgift att ytterligaresäkra de medborgeriiga fri- och rättigheterna. Kommittén skall särskill inriktasig på frågorna om vilka beslutsformer skall använda vidrättighetsbegränsande lagstiftning, lagprövningsrätlens roll och lagrådetsframtida ställning. Därutöver skall kommittén också kunna ta upp andra frågor,bl. a. regler till skydd för näringsfrihet. Arbetet i kommittén förutsättsbedrivas så att proposition kan föreläggas års val. Förbudmot kollektivanslutning till politiskt parti Enligt motionen 588 borde det i 2 kap. 2 S RFstadgade skyddet att tillhöra politisk sammanslutning, trossamfund eller vissa andrasammanslulningar för åskådning ha utformats på ett sätt som gett den allmängiltighet i stället för att som avse endast den enskildes förhållande lilldet allmänna. Motionen tar i första hand sikte på kollektivanslutningen avfackföreningsmedlemmar till det socialdemokratiska partiet. Det hävdas imotionen att denna inle är reglerad i fackliga bestämmelser utan endast istadgarna för arbetarkommunerna. I moiionen lämnas vissa statistiska uppgifterom kollektivanslutningens omfattning. Fråganom kollektivanslutningen av fackföreningsmedlemmar lill det socialdemokratiskapartiet har behandlats av , bl. a. i samband medantagandet av författning. Grundlagberedningens majoritet tog avståndfrän tanken att i grundlagen införa förbud mot kollektivanslutning lillpolitiskt parti. Samma ståndpunkt intogs i proposiiionen samt avkonstitutionsutskottets majoritet (KU 1973:26). I en reservation (2 m)föreslogs ett grundlagsstadgande om förbud mot kollektivanslutning. KU 1976/77:27 3 annan reservation (3 c, 2 fp) förordades elt uttalande av avinnebörd att kollektivanslutning inte borde förekomma men all frågan bordelösas inte i första hand genom lagstiftning ulan genom åtgärder från partiernassida i form av opinionsbildning mot kollektivanslutning. Även vid riksdag bifölls ell motionsyrkande avmotsvarande innebörd (KU 1974:54). Fri-och rätlighelsutredningen föreslog inle något grundlagsförbud motkollektivanslutning. I en reservation (1 m) yrkades pä en sådan bestämmelsemedan en annan reservation (1 fp och 1 c) gav uttryck för samma uppfattning somriksdagen tidigare ställt sig bakom. Proposiiionenom fri- och rättigheter i grundlag (1975/76:209) anslöt sig till fri- ochrältighetsulredningens ståndpunkt, och det gjorde också konstitutionsutskottetsmajoritet (KU 1975/76:56). biföll en reservation (c och fp) av sammainnebörd som tidigare och anlog således elt yrkande om alt frågan borde lösas iförsta hand genom åtgärder från de politiska partiernas sida. I en annanreservalion (m) hade yrkals lagsliftning mot kollektivanslutning. Förbudtnot spridande av kvinnodiskriminerande uppgifter m. m. I moiionen 1976/77:1332, till vilken motionen 1333hänvisar, tas främst sikte på kvinnans ställning på arbetsmarknaden samlpåtalas i della sammanhang bl. a. vikten av att stävja den fördomsfyllda synpä kvinnan som kommer lill uttryck i massmedia, särskill i de s. k. dam- ochherrtidningarna och i de pornografiska alstren. Regeringsformeninnehåller dels i 1 kap. 2 S ett målsättningsstadgande om att det allmänna bl.a. skall verka för att tillförsäkra män och kvinnor lika rättigheter, dels i 2kap. 16 S ett rättsligt bindande förbud mot att lag eller annan föreskriftinnebär alt någon missgynnas på grund av sitt kön. Undantag härifrån får görasendasi om föreskriften utgör led i strävanden att åsiadkomma jämställdhetmellan män och kvinnor eller avser värnplikt eller motsvarande tjänsteplikt. Ipropositionen om fri- och rättigheter i grundlag anförde departementschefen ianslutning till reglerna om förbud mot kvinnodiskriminering bl. a. följande(prop. 1975/76:209 s. 101): Gällande rätt innehållereil stort antalförfattningar som i olika hänseenden särbehandlar könen och som inte nu kanändras eller upphävas. Denna omständighet har föranlell ulredningen atibegränsa silt förslag till förbud mot könsdiskriminerande normgivning lill attgälla det framtida lagstiftningsarbetet. Del kan emellertid inte med foghävdas au den föreslagna regleringen av denna anledning skulle varainnehållslös. I likhel med ulredningen anser jag att det ligger ett väsentligtvärde i att ny könsdiskriminerande normgivning i huvudsak hindras. Enförbudsregel kommer vidare att få betydelse som elt incitament till utgallringav nu föreliggande regler om särbehandling. Med hänsyn härtill och till detangelägna i alt ge siarkasle I*1976/77. KU 1976/77:27 4 möjligagrundlagsförankring ål slrävandena att tillförsäkra män och kvinnor jämbördigalevnadsvillkor vill jag förorda alt ell rättsligt bindande förbud motkönsdiskriminering tas in i RF. Vid riksdagsbehandlingen av proposiiionen väcktesen motion (vpk) med samma syfte som den nu aktuella. Utskottet avstyrktemotionen med följande motivering (KU 1975/76:56 s. 43) "Som utskottetanfört i det föregående kommer arbetet pä en ny ytlrandefrihetsgrundlag attfortsätta. Därvid kommer också frågan om yttrandefrihetens gränser altbehandlas. En kommande utredning på området bör inle bindas genom all riksdagennu tar ställning i sak i den av motionärerna aktualiserade frågan." Tryckfrihetsförordningenhar till syfte att värna om yttrandefriheten och fri åsiktsbildning. Varjemedborgare är därför tillförsäkrad rätten all i tryckt skrift uttrycka åsikteri vilket ämne som helst. I denna räll får inte förekomma andra inskränkningarän sädana som särskill anges i TF och som avser all slå vakt om enskilds rättoch allmän säkerhet. Fråganom den kommersiella reklamen omfattas av TF har varit omdiskuterad. a. vid tillkomsten av marknadsföringslagen. I sambandhärmed (prop. 1970:57) gavs uttryck för den uppfattningen alt ingripandenutanför TF:s ram mot reklamätgärder i vidare mån än marknadsföringslagenmedgav fick ske endast när frågan var av utpräglat kommersiell natur och haderent kommersiella förhållanden till föremål och sålunda inle avsägnyhetsförmedling och åsiktsbildning av del slag som ligger i TF:s syfte altvärna. 1samband med att del genom ändring i TF gavs möjlighet att lagstifta mot reklamför alkohol och tobak (prop. 1973:123, KU 1973:23) anförde departemenlschefenbl. a. följande som motivering lill alt en sådan lagstiftning föranleddeändring av TF: De möjligheter till ingripanden mot reklam i trycktskrift i allmänhet som marknadsföringslagen redan erbjuder och som i övrigt kananses föreligga står givelvis öppna också när del gäller reklam för varor somär skadliga eller olämpliga. Del kan emellertid sättas i fråga om del ärmöjligt att ulan direki slöd i TF ingripa med generella ålgärder mot reklamenbart av del skälet alt den avser vissa slag av varor vars bruk av socialaeller liknande skäl inte bör främjas, såsom alkoholhaliiga drycker ochtobaksvaror. Det kan sålunda hävdas att en åtgärd som innebär att reklamförbjuds eller inskränks av den anledningen att den avser viss vara skulleinnebära ett angrepp mol den yttrande- och informationsfrihet, som TF är sattatt värna. Massmedieulredningen gav klart uttryck föruppfattningen alt den kommersiella reklamen åtnjöt tryckfrihetsrättsligt skyddi väsentliga avseenden och föreslog därför ett sladgande som medgav generellaingripanden mol reklam men samlidigl innebar att åtskilliga vikliga principer igrundlagen fortfarande skulle gälla på della område (SOU 1975:49). Massmedieulredningensförslag har endast delvis föranlett lagsliftning. KU 1976/77:27 5 Förnärvarande pågår inom förberedelser för tillsättandet aven ny utredning som skall få lill uppgift att utarbeta förslag lill en nyytlrandefrihetsgrundlag, avsedd alt ersätta tryckfrihetsförordningen. Enligtvad som anges i direktiven till den nytillsatta fri- och rättighets-utredningenskall yiirandefrihetsgrundlagen innehålla nya regler om yttrandefriheten itryckt och därmed jämställd skrift, i film, radio och TV samt i de ytteriigaremedier som lämpligen kan bli föremål för sådan reglering. Arbetet förutsättsbli sä omfattande alt det inte kan leda till någol riks--dagsbeslut före 1979års val. Idetta sammanhang kan vidare erinras om justitieministerns uttalande i enfrågedebatt i (prot. 1976/77:43 s. 38 f), attregeringen överväger möjligheterna att tillskapa en lagstiftning som i förstahand tar sikte på förbud mot sadistiska framställningar och barnpornografi,vilket i fråga om tryckta skrifter krävde en ändring i tryckfrihetsförordningen. Islutet av 1972 tillkallade dåvarande statsministern fem ledamöler att ingå i endelegation för all bevaka och utreda frågan om jämställdhet mellan män ochkvinnor. Delegationen förstärktes senare med företrädare för arbetsmarknadensparter och olika kvinnoorganisationer. Vid1975/uttalade sig (JuU 1975/76:9) för enpariamentarisk medverkan i jämställdhetsarbetet, vilket ledde till att regeringeni tillsatte en särskild kommitté som skulle inrikta sig på meralångsiktiga projekt inom jämställdhetsområdet och på frågor av störreprincipiell räckvidd. I direktiven uttalades bl.a.: I samband med behandlingen i avregeringens prop. 1975/76:173, med redogörelse för och förslag lill åtgärderför all främja kvinnans ställning på den statliga arbetsmarknaden, väcktesmolionsvis förslag bl. a. att frågan om lagsliftning borde utredas. godkända betänkande (1975/76:42) anförde inrikesulskotlet bl. a.följande: Svårigheterna att åstadkomma och i praktiken upprätthålla eneffektiv lagstiftning mot könsdiskriminering är uppenbara. Detta böremellertid inle hindra att man utreder frågan. Utredningsarbetet bör anförtrosden pariamentariska utredning för jämställdhelsfrågor som lidigarehar ullalat sig för. Ienlighet med beslut bör frågan om en lagstiftning mot könsdiskrimineringnu göras till föremål för en allsidig och förutsättningslös utredning. Somriksdagen har uttalat, bör uppgiften att göra denna utredning lämnas lill denkommitté som jag lidigare har föreslagit skall tillsättas. 1en skrivelse har konsumentombudsmannen (KO) pekat pä att det fn. saknas lagliga möjligheter alt - annat än i mycket begränsad utsträckning -ingripa mot reklam och annan marknadsföring som är diskriminerande med hänsynlill ras, kön, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung. KO har därförföreslagit att man utreder möjligheten all utvidga marknadsföringslagen sä aUingripande kan ske mol diskriminerande marknadsföring. Fråganom könsdiskriminerande reklam har behandlats även i . I sittbetänkande (1975/76:61) föreslog sålunda näringsulskottet - med an- KU 1976/77:27 6 ledningav två motioner- att hos regeringen skulle begära förslag lilllagstiftning mol sådan reklam. Utskottet framhöll alt även om strävandena attmotverka könsdiskriminering i reklam lill väsentlig del måste la sig uttryck iinformation och opinionsbildning, så är del önskvärt all del skapasförutsättningar för ingripanden av KO och på området.Riksdagen godtog utskottets förslag (rskr 1975/76:343). Somriksdagen har uttalat, är det önskvärt alt - som ett led i de allmännasträvandena att motarbeta könsdiskriminering - skapa förutsättningar föringripanden även mot könsdiskriminerande reklam. En väg är den som KO haranvisat. En annan väg är att inrymma bestämmelser i ämnet i en allmän lag motkönsdiskriminering. Frågan bör utredas närmare. Uppdraget alt göra denutredningen bör lämnas åt den kommillé som jag lidigare har föreslagit skalltillsättas. Vid utredningsarbetet måste självfallet de tryckfrihetsrättsligakonsekvenserna uppmärksammas. Kommittén fick tilläggsdirektiv, sombl. a. gav den i uppdrag att utarbeta en lag mol könsdiskriminering. Idirektiven förordades vidare att kommittén fick hela ansvaret förjämslälldheisarbelet. Enligtvad som anges i direktiven till den nytillsatta fri- och rättighets-utredningenskall tillkallas en utredning som skall fä till uppgift att utarbetaförslag till en ny ytlrandefrihetsgrundlag, avsedd att ersättatryckfrihetsförordningen. Yttrandefrihetsgrundlagen skall, enligt vad som idetta sammanhang uttalas, innehålla nya reglerom yttrandefriheten i tryckt ochdärmed jämställd skrift, i film, radio och TV samt i de ytteriigare medier somlämpligen kan bli föremål för sådan reglering. Arbetet förutsätts bli såomfattande att del inle kan leda lill något riksdagsbeslut års val. 1 motionerna behandlas yrkanden om att i grundlagenskall införas skydd för näringsfriheten samt förbud mol kollektivanslutningtill politiskt parti och mol spridande av kvinnodiskriminerande uppfattningar.Beiräffande de båda sistnämnda frågorna yrkas däoämte att dessa skall reglerasockså i vanlig lag. Beiräffandenäringsfriheten utgår svensk rätt från principen att varje medborgare har fullfrihet att driva näring och utöva yrke. Friheten är dock begränsad i olikahänseenden, t. ex. på grund av säkerhets-, hälsovårds-, arbetarskydds- ochandra ordningsinlressen. Iskilda sammanhang har frågan om införande av ett grundlagsskydd förnäringsfriheten diskuterats, men omfattningen av de inskränkningar i skyddetsom i så fall måste göras har i allmänhet ansetts utgöra ett hinder mot ensådan grundlagsbestämmelse. Senast intogs denna ståndpunkt i förarbetena lill1976 års fri- och rällighetsreform. Den tillsatta utredningen omförstärkt skydd i regeringsformen för medborgerliga fri- och rättigheter äremellertid enligt vad som uttalas i direktiven oförhindrad att KU 1976/77:27 7 a. frågor om grundlagsregler till skydd för näringsfriheten. Det finnsdärför enligt utskottets mening inte skäl all, som yrkas i moiionen 565, tainitiativ till en särskild utredning. Frågan om kollektivanslutning till politiskt partihar behandlats av . Åren 1973, 1974 och1976 har ställt sig bakom uttalanden av innebörd attkollektivanslutning till politiskt parti inle borde förekomma. Frågan bordeemellertid inle i första hand lösas genom lagstiftning utan genom åtgärder fränpartiernas sida i form av opinionsbildning mot kollektivanslutning. uttalade i 1975/betänkande bl. Individens rält att fritt och självständigt väljapolitiskt parti är grundläggande för demokratin. Utskottet kan därför avprincipiella skäl inte acceptera kollektiv anslutning av människor lillpolitiskt parti. Ett sådant system strider mot den åsiktsfrihet som nugällande grundlag utgår ifrån och som ytterligare befästes i det nuföreliggande förslaget till förstärkning av de medborgeriiga fri- ochrättigheterna. Reservationsrättenför den enskilde förändrar ingenting i denna demokratiskt grundläggande fråga.Den tvingar den enskilde att offentligt avslöja vilket parti vederbörande intevill tillhöra. Detfinns anledning att understryka att elt uttalande mot kollektivanslutningpå intet sätt riktar sig mot fackliga föreningars rätt att själva besluta omegna angelägenheter. Denna rätt skall självklart vara orubbad. Däremol riktasuttalandet till det parti-socialdemokraterna-som registrerar som medlemmarandra än dem som individuellt sökt medlemskap i partiet. Nuvarandemissförhållanden bör icke i första hand förändras genom lagstiftning utangenom åtgärder från partiernas egen sida. Utskottet ansluter sig till tidigare av riksdagengjorda uttalanden i denna fråga. Den debatt om kollektivanslutningensberättigande som förekommit, bl. a. inom det socialdemokratiskapartiet och den fackliga rörelsen, gör att utskottet hyser starka förhoppningaratt frågan kan komma att lösas . Utskottet avstyrker därförmotionen 588. De i motionen 1333 upptagna yrkandena berörtryckfrihetens grundvalar - rätlen att i tryckt skrift uttrycka åsikter ivilket ämne som helst. Utskottet vill understryka alt inskränkningar i dennaräll är tillåtna endast i de fall som särskill anges i iryckfrihelsförordningenoch som alla har lill ändamål att skydda det allmänna eller enskilda personerfrån allvarliga skador. Detär angeläget att könsdiskriminering på olika sätt bekämpas, främst genom enaktiv opinionsbildning. Utskottet erinrar om de åtgärder som från samhälletssida vidtagits samt om pågående och aviserat utredningsarbete.I detta sammanhang kan nämnas regeringsformens förbud mot kvinnodiskriminerandelagstiftning och målsättningsstadgandet i RF att det allmänna skall verka bl.a. för att tillförsäkra män och kvinnor lika rättigheter. Ägnat att motverkakönsfördomar är vidare del inom jämställd-hetskommittén pågående arbetet medbevakning och utredning av frågorna KU 1976/77:27 8 omjämställdhet mellan kvinnor och män, bl. a. med sikte på att införa en särskildlag mot könsdiskriminering. Fråganom kommersiell reklam åtnjuter tryckfrihetsrättsligt skydd behandlades avmassmedieutredningen, som klart gav uttryck för uppfattningen att sä iväsenlliga avseenden var fallet. Samma principiella inställning redovisades avstatsmakterna i samband med de ändringar som gjordes i tryckfrihetsförordningen1973-1974 för att möjliggöra lagstiftning om förbud mot reklam för alkohol ochtobak. En lag med förbud mot kvinnodiskriminerande reklam synes därför fordraslöd i tryckfrihetsförordningen. Det kan förmodas att frågan om reklamenstryckfrihetsrättsliga skydd kommer alt övervägas av den aviseradeulredningen om en ny ytlrandefrihetsgrundlag. Med det anförda avstyrkerutskottet motionen 1333. 1. beträffande grundlagsskyddad näringsfrihet avslår moiionen 1976/77:565, 2. beträffande kollektivanslutning till politisktparti avslår motionen 1976/77:588, 3. belräffande,/ö/ft(/rf mot spridande avkyinnodiskrimlnerande uppgifter m. m. avslår motionen 1976/77:1333. Näiyarande:herrar (), i (s), i (m). ().Fiskesjö (c), i (fp), i (s), (), Karisson i (s), Schött (m), i (s). Kindbom (c),(), () och (). avherrar i (s). (), i (s),i (s), Gustfsson i (s), () och (), vilka beträffande kollektivanslutning till politiskt parti ansett att dendel av utskottets yttrande på s. 7 som börjar "Utskottet ansluter"och slutar "motionen 588" bort ha följande lydelse: Utskottet har inte funnit anledning att frångå sintidigare intagna ståndpunkt i kollektivanslutningsfrågan, nämligen att detmåste tillkomma fackliga organisationer all fatta beslut i egnaangelägenheter. Utskottet avstyrker därför de motionsyrkanden som väckts ifrågan. KU 1976/77:27 9 beträffandekollektivanslutning till politiskt parti av herrar i (m) ochSchött (m): uttalade uppmaning attupphöra med kollektivanslutningen till politiskt parti har inte respekteratsav socialdemokraterna. Moderata samlingspartiet har krävtatt lagstiftning bör användas för att få ett slut på detta antidemokratiskasystem. Denopinion mot kollektivanslutning som allt starkare förmärktsinom såväl del socialdemokratiska partiet som den fackliga rörelsen geranledning till vissa förhoppningar om att de gjorda riksdagsuttalandenaäntligen skall respekteras av det parti som tillämpar kollektivanslutning. Vihar därför denna gäng avstått från att kräva förbud i lag molkollektivanslutning till politiskt parti. Vårprincipiella uppfattning i frågan står emellertid fast. Kollektivanslutningenkan omöjligen förenas med principen i vårt demokratiska system att var och enskall ha rätt att fritt och självständigt välja åskådning och därmedpartitillhörighet. Skulle ej kollektivanslutningen genom beslut av dem sombegagnar sig av detta system bringas att upphöra , börfrågan om lagstiftning ånyo övervägas.