bet · G001AU32 · 1976-12-31 00:00:00 — Ytterligarefall som kan föranleda befrielse från skadeståndsskyldighet i vissa lägen äratt bolagsledningen nödgas bryta mot medbestämmandeavtalet för att uppfyllakontraktsenliga förpliktelser mot utomstående. Så är fallet om avtalet medtredje man kan sägas vara en av förutsäitningarna för medbestämmandeavtalet.Självfallet kan däremot en bolagsledning inte undgå skadeståndsansvar, om mani efterhand ingår ett avtal med utomstående i medvetande om att det avtaletinte kan uppfyllas utan att medbestämmandeavtalet åsidosätts. Desvåraste gränsdragningsproblemen torde gälla i vilka fall styrelsen eller denverkställande ledningen med åberopande av sitt allmänna ansvar för bolagelsskötsel utan skadeståndspåföljd kan inskrida mot beslut avmedbeslämmandeorgan. Allmänt sett måste möjligheterna i detta hanseende bedömasrestriktivt med hänsyn lill intresset att medbestämmandeavtal liksom andraavtal bör upprätthållas. I vissa undantagsfall då det föreligger risk att detav medbestämmandeorganet fattade beslutet kommer att medföra omfattande skadorför bolaget bör ledningen dock ha möjlighet att stoppa verkställigheten avbeslutet. I sådana fall liksom när det gäller inskridanden med åberopande av enlagregel som obligatoriskt föreskriver visst handlande, t. ex. inbetalning avskattemedel, måste emellertid arbetsgivaren visa all han haft mycket goda skälför sin bedömning. I57 § föreslås en komplettering för att lösa vissa ansvarsfrågor när det gällerbeslut som fattas av representanter för arbetstagarna i part-sammansatta organeller i övrigt. I sådana fall skall vederbörande arbetstagarorganisation svaraför skada som organisationens företrädare tillfogar arbetsgivare genom missbrukav sin ställning eller genom grov vårdslöshet. Utskottet godtar medhänvisning lill det anförda de resonemang som AU1976/77: 32 12 departementschefen för i proposilionen. Den iproposilionen gjorda analysen visar att den associationsrätlsligalagstiftningen inte är något hinder mot omfattande avtal påförelagsledningsområdet. Att det finns vissa gränser för medbestämmandeavtallill följd av bl. a. regler i den associationsrältsliga lagstiftningen stodklart redan förra årel då propositionen om medbestämmandelagen lades fram.Genom den förevarande propositionen klargörs var problemen ligger och gesanvisningar till framgångsvägar för avtal även på företagsledningsområdet. Såsom tidigare framhållits är en grad av rättsligosäkerhet på det ifrågavarande området förbunden med den teknik som valts ilagstiftningsarbetet och som bygger på dels alt den associationsrättsliga lagstiftningent. v. inle skall förändras, dels att parterna själva genont avtal skall avgörahur medbestämmandet skall förverkligas i praktiken. Utskottet delar departementschefens uppfattning att detinot bakgrund av vad soin förekommit i lagstiftningsärendet är lämpligt medett tillägg till 32 § för all markera au medbestämmandeavtal kan träffas omöverlämnande av beslutanderätt till arbelstagarförelrädare eller särskiltinrättade partssammansatla organ. I vpk:s partimotion 1610 yrkas avslag på proposilionen.Motionärerna föreslår att 32 § medbestämmandelagen får en utformning somstämmer med den principiella uppfattning om arbetsrätten som vpk har och sominledningsvis redovisats. Vpk-motionen 906 innehåller ett liknande yrkande.Med hänvisning lill vad utskottet tidigare anfört om förslagen från vpk:s sidapå det arbetsräilsliga området avstyrks motionsyrkandena. I den med anledning av proposilionen väcktasocialdemokratiska parti-motionen 1609 yrkas atl tillägget till 32 § skall gesföljande lydelse: I kollektivavtal ommedbestämmanderätt kan parterna, utan hinder av vad som föreskrives iaktiebolagslagen, lagen om ekonomiska föreningar eller annanassociationsrältslig lagstiftning, bestämma att beslut i viss fråga eller ivisst slag av frågor, som annars skulle fattas av styrelsen ellerverkställande direktören, skall fattas av företrädare för arbetstagarna ellerav särskilt inrättat parissammansatt organ. Ett liknande yrkande har herrLidbom (s) framställt i den väckta molionen 540. Enligth&.ns uppfattning bör dock den nya bestämmelsen tillföras 3 §. Ulskottet kan inte förorda att bestämmelsen får en sådanutformning som föreslås i motionerna. Formuleringarna kan, som anförs i propositionen,ge intryck av att avtal kan träffas i strid med uttryckligt tvingandebestämmelser i den associationsrätlsliga lagstiftningen, vilket i och för siginte är syftet med motionsförslagen. När det gäller den i propositionen föreslagna utformningenav tillägget till 32 § kan det diskuteras om hänvisningen till 3 § bör las med.Frågan är närmast av redaktionell nalur. 3 § ger utiryck för principen attspecial- AU1976/77: 32 13 lag går före medbestämmandelagen. Lagrummet gällergenerellt och är alltså tillämpligt oavsett den föreslagna hänvisningen. Äandra sidan kan det hävdas alt hänvisningen bör vara med i tydlighetensintresse och för alt göra reglerna mera lättillgängliga. Med beaktande häravoch då lagrådet inle haft någon erinran mot lagtexten godtar utskottet alttillägget till 32 § får den lydelse som föreslås i propositionen. Övriga i propositionen framlagda lagförslag godtas av utskottet.Ulskottet har heller inte något att erinra mot vad som i propositionen anförsom medbestämmandeavtal på den offentliga sektorn. Sist i detta avsnitt tar utskottetupp en motion som rör aktiebolagslagens framtida utformning. i m. fl. (fp) yrkar i motionen 335att skall begära en parlamentarisk utredning av frågan om en ny aktiebolagslag.Motionärerna anser att en ny lag är nödvändig om man skall kunna förverkligamålet alt ge de anställda en med kapitalägaren likvärdig ställning. Enligt utskottets mening står del klart altaktiebolagslagsliftningen måste reformeras som en följd av övrigareformer på medbeslämmandeområdel. Man bör emellertid avvakta den utvecklingsom nu kan väntas genom bl. a. medbestämmandeavtal innan ställning tas lillinriktningen av utredningsarbetet. Utskottet utgår från att frågan följs meduppmärksamhet i regeringens kansli. Med hänsyn till del anförda bör motionen inte föranledanågon ål-gärd. Utredning om vissa föreningsrällsliga frågor De tidigare reglerna omföreningsrätt överfördes i allt väsentligt oförändrade från lagen omförenings- och förhandlingsrätt till medbestämmandelagen. Reglerna avser altgarantera rätten för arbetsgivare och arbelstagare att utan ingrepp frånmotsidan fritt organisera sig och bedriva verksamhet i bildade organisationer.De gällande reglerna har lill syfte att skydda ratten att organisera sig menger inle något skydd för anspråk på att få vara oorganiserad (negativföreningsrätt). Reglerna ger endast skydd i förhållandet mellan arbelsgivareoch arbetstagare. De skyddar därför inte den som saknar anställningsavtal.Lagsladgat föreningsrättsskydd för arbetssökande saknas alltså. I anslutning till motioner om skydd för anspråk alt slåutanför organisationer och föreningsrättsskydd för arbetssökande förordadeinrikesutskottet (InU 1975/76: 45, s. 2829) att dessa frågor skulle utredasav den nya arbetsrättskommittén, i vars uppdrag det skulle ingå att undersökavissa föreningsrällsliga spörsmål. Socialdemokraterna motsatte sig i en reservation ettsådant utredningsuppdrag, och i motionen 544 yrkas nu att uppdraget skallåterkallas. Motionärerna anser atl en utvidgning av föreningsrätlsskyddel pådel AU1976/77: 32 ,4 sätt som begärs skulle inskränka organisationernas frihetatt själva bestämma om sina inre angelägenheter m. m. Som inrikesutskottet framhöll är frågan omföreningsrätts-skyddets utsträckning av. komplicerad natur och innefattarkänsliga avvägningar mellan olika intressen. Delta förhållande gör det enligtarbetsmarknadsutskottets uppfattning angeläget . även om frågorna inle fulltut kan lösas som motionärerna tänkte sig alt man genom utredningsarbeteytterligare belyser problemen. Utskottet finner därför inte skäl att biträdayrkandet att skall begära atl utredningsuppdraget återkallas. Uppskovsreglernas tillämpning vid central förhandling Reglerna om primärförhandlingsskyldighet vid viktigare förändring av verksamheten (11 § MBL)innebär alt arbetsgivaren inte får fatta beslut förrän förhandlingargenomförts. Uppskovsskyldighelen gäller under hela förhandlingsskedet, dvs.både när fråga behandlas på lokal och central nivå. Undantag föruppskovsskyldighelen medges dock om det föreligger "synnerliga skäl".Därmed avses situationer som arbetsgivaren inte rimligen kunnat förutse.Exempel härpå är situationer som innebär risk för säkerheten på arbetsplatsen.Detsamma gäller om viktiga samhällsfunktioner eller därmed jämförligaintressen står på spel. Departementschefen tog i proposilionen ommedbestämmandelagen även fram begreppet skyddsarbete som en parallell isammanhanget. Del framhölls också att det kan tänkas även andra undanlagssitualionerdär en arbetsgivare oförutsett försätts i elt läge där det slår klart attbeslut måste fattas . Det betonades dock att undantagsregeln skalltolkas restriktivt. När förhandling las upp på arbetstagarpartens initiativenligt 12 § MBL har arbetsgivaren inle samma möjligheter att planera in en förhandlingföre beslutet och kan diiirför ha svårare att iaktta uppskovsregeln.Arbetstagarsidan har generellt sett heller inte samma intresse av uppskov i detenskilda fall som föranlett begäran om förhandling. Mot denna bakgrund harmöjligheterna lill undantag från uppskovsskyldigheten ansetts böra vara meraomfattande vid förhandling enligt 12 §. 1 lagtexten anges detta genom uttrycket"särskilda skäl". Det bör tilläggas att den omständigheten att enarbelsgivare är befriad från uppskovsskyldighet inle befriar honom från att iefterhand fullgöra förhandlingsskyldigheten. Arbetsgivaren är ocksåskadestånds-skyldig om han utnyttjar undantagsreglerna på ett felaktigt sätt. Vid riksdagsbehandlingen väcktes motioner somspeglade en oro för att uppskovsskyldigheten skulle vara till men föreffektiviteten i företagen. Inrikesulskottet avstyrkte motionsyrkandena menuttalade i fråga om tolkningen av begreppen synnerliga och särskilda skäl i sambandmed central förhandling all det med hänsyn till tidsfaktorn ter AU1976/77: 32 15 sig rimligt att arbetsgivaren får en något störremöjlighet att utnyttja undanlagsreglerna från uppskovsskyldigheten då en frågagår lill central förhandling. Avgörande härvidlag blir frågans karaktär ochförhandlingarnas längd. Utskottet betonade dock alt bestämmelserna omsynnerliga och särskilda skäl utgjorde undantag från den normala uppskovsskyldigheten,som alltså i princip gäller även i samband med central förhandling. Socialdemokraterna i inrikesutskottet reserverade sig ochville inle atl utskottet skulle göra något uttalande om uppskovsreglernastillämpning i samband med central förhandling. Ställningstagandet i reservationen följs nu upp avsocialdemokraterna i molionen 544. Man begär åtgärder för att effekterna avriksdagsuttalandet skall undanröjas. Utskottet finner inte skäl att bifalla moiionsyrkandei.Det förefaller rimligt att avvakta hur praxis på det ifrågavarande områdetutfaller innan ändring i lagen aktualiseras. Det bör f. ö. anmärkas att det uttalandeinrikesulskottet gjorde har en begränsad betydelse, som på intet sätt rubbarprinciperna för uppskovsskyldighelen. Regler om information och tystnadsplikt Arbetsgivarens informationspliktenligt medbestämmandelagen gäller uppgifter som arbetstagarparten"behöver" för den fackliga verksamheten på arbetsplatsen. Vidtolkning av detta uttryck får man, som framgår av departementschefens ochlagrådets yttranden, på objektiva grunder göra en avvägning av olika intressen.Utanför informationsskyldigheten faller privata förhållanden, dispositioner ianslutning till konfliktsituationer, vissa situationer där jävsaspekter gör siggällande, utvecklings- och forskningsarbete av synnerligen hemlig natur samtuppgifter i samband med anbudsgivning i konkurrens med andra företag. Dengjorda uppräkningen fick enligt inrikesutskottets uppfattning inte ansesuttömmande men visade vilka slags fall som kan föranleda försiktighet vidinformationen. De angivna fallen visade enligt utskottet också att risken förskada kommer med vid bedömning av huruvida viss uppgift skall lämnas ut. Vid behandlingen av detta avsnitt i propositionen gjorderiksdagen det uttalandet att undantagen från informationsskyldigheten inte börvara alltför begränsade med hänsyn till de stora värden som kan stå på spel. Mot detta sista uttalande opponerar sig socialdemokraternai motionen 544 och begär att det skall undanröjas. Enligt utskottets uppfattning lägger motionärerna inalltför mycket i det refererade utskottsutlalandel. Den omständigheten atl enviss åtgärd rör stora värden är inte något självständigt skäl alt begränsa informationen.Begränsningsrätten gäller fall av den typ som anges i propositionen. Vidbedömningen av de enskilda fallen är skaderisken en AU1976/77: 32 16 faktor som bör vägas in. Delta fiamgår f. ö. redan avpropositionen. Det är givet att skaderisken får sin särskilda betydelse närstora värden står på spel. Med hänvisning till det anförda och till vad ulskottettidigare sagt om att praxis bör avvaktas avstyrks molionen i den aktuelladelen. Socialdemokraterna tar också upp en fråga som rörtystnadspliktens omfattning. Sekretessreglerna bygger på principen att parternaefter förhandling skall söka fastställa om informationen skall behövabegränsas i fråga om personkretsen. Kan överenskommelse inte uppnås avgörs fråganav arbetsdomstolen. Till dess frågan avgjorts gäller i princip tystnadsplikt.Tystnadsplikten gäller emellertid inte inom de fackliga organisationernasstyrelser. Styrelseledamot som mottagit information under tystnadsplikt haralltså rätt atl föra informationen vidare lill annan styrelseledamot. De redovisade reglerna, som föreslogs i propositionen,antogs i oförändrat skick av . Inrikesulskottet gjorde emellertid detuttalandet alt det i vissa situationer kan finnas anledning att begränsa informationentill en mindre krets än lagen förutsätter. Utskottet räknade med att parternaskall kunna lösa sådana speciella fall genom överenskommelser och påpekade attde berörda informations- och tystnads-pliktsreglerna i lagen i sin helhet ärdisposiliva. Socialdemokraterna reserverade sig mot utskottetsuttalande, och i molionen 544 yrkas nu att skall begära lagstiftningför att undanröja effekterna av del tidigare riksdagsuttalandet. Utskottet vill framhålla att det berördariksdagsuttalandet inte rubbar lagens innebörd utan lar sikte på dekompletterande avtal som kan komma till stånd i anslutning till reglerna omtystnadsplikt. Det förutsätter alltså en överenskommelse mellan parterna omman för visst fall vill begränsa informationen till en mindre krets av fackligaföreträdare än vad lagens regler automatiskt leder lill, t. ex. vid informationpå koncernnivå. Om man som motionärerna begär vill inskrida mot det berördauttalandet kan det knappast ske på annat sätt än att avtalsfriheten beskärs.Del har inte framkommit något skäl för alt man bör gå fram på detta sätt, ochmotionen avstyrks därför även i denna del. Skadeståndsreglernas utformningtilldrog sig en hel del uppmärksamhet vid behandlingen av medbestämmandelagenförra året i . Beträffande reglernas tillämpning anfördeinrikesulskottet i sitt i denna del godkända belänkande (InU 1975/76: 45 s.49): I anslutning till motionsyrkandenavill utskottet vidare framhålla, att det för utskottet ter sig naturligt attarbetsdomstolen i lagstiftningens inledningsskede ser relativt milt på lag-och avtalsbrott. Detla är befogat med hänsyn till att reglerna i många fall ärallmänt hållna och därför AU1976/77: 32 17 kan vara svåra atl tillämpa innan vägledande praxisutformats. Till detta kommer det allmänna skälet att lagstiftningen innebär enmängd nyheter som det kommer att ta tid att sprida kännedom om. Vad här anförtsfår emellertid inte skymma det faktum att skadeståndssanktionen är ett oumbärligthjälpmedel om lagstiftningen skall bli effektiv. Detta förutsätter attarbetsdomstolen, oavsett vilken part som felat, kan döma ut verksammaskadestånd om det bedöms viktigt för att främja att lag eller avtal efterlevs.Utskottet utgår från att arbetsdomstolen lar hänsyn till faktorer av ovan nämntslag vid tillämpningen av skadeståndsreglerna. Socialdemokraterna reserverade sigtill förmån för en mer kortfattad skrivning i vilken det anfördes: Det får ankomma på arbetsdomstolenatt med beaktande av de motiv som anförts i propositionen utforma tillämpningenav skadeståndsreglerna. Den omständigheten att en lag endast varit i kraft enkort tid är en faktor som kan ha belydelse vid tillämpningen avjäirikningsregeln i 60 §. I molionen 544 vidgår man atl denomständigheten att lagen varit i kraft en kort lid naturligtvis kan vara enfaktor som kan ha betydelse vid tillämpningen av jämkningsregeln i 60 § menhävdar atl anvisningar därutöver från sida i sak är onödiga och frånkonstitutionell synpunkt tvivelaktiga. Motionärerna begär en formell lagändringför att skall få tillfälle att ändra sitt tidigare uttalande. Utskottet, som utgår från att motionärerna inte vänder sigmot den delen av inrikesutskottets uttalande som gäller betydelsen avskade-slåndssanktionen som sådan, har svårt att förstå yrkandet. Motionärer nasynes vara ense med inrikesulskottet att den omständigheten atl lagen varit ikraft kan vara ett skäl att jämka skadestånd. Att inrikesutskolleinågot utvecklat varför det sagda förhållandet kan vara en jämkningsgrund tordeinte innebära någon nämnvärd skillnad i sak och är i vart fall intekonstitutionellt tvivelaktigt. Under alla omständigheter kan det inte ansespåkallat alt tillgripa ny lagstiftning för den marginella åsiktsskillnad somkan finnas på denna punkt. I två paragrafer på skadeståndsområdet ändradeinrikesutskollei i anslulning till motioner propositionens förslag förra året.I 58 § föreslogs den ändringen att det av lagtexten skulle framgå att arbetsgivareinte var skadeståndsskyldig om han mot en organisations vilja utkrävt arbeteunder åberopande av synnerliga skäl och det i efterhand visat sig atl han gjorten felbedömning, som dock var ursäktlig. Motionärerna åberopade att enmotsvarande regel fanns i 57 §, nämligen för det fall enarbetstagarorganisation gjort en felbedömning vid användandet av reglerna omtolkningsföreträde. Skadestånd skall då inte utgå om organisationen haft fogför sin ståndpunkt. föreslog att den begärda justeringen av58 § skulle genomföras även om den i propositionen föreslagna lydelsen i kombinationmed den allmänna jämkningsregeln i 60 § i och för sig kunde AU1976/77: 32 18 leda till samma praktiska resultat som motionärernaåsyftade. I reservation motsatte sig socialdemokraterna ändring avpropositionens lagtext. De hävdade att den begärda ändringen var av formelltslag och saknade praktisk betydelse med hänsyn till jämkningsregeln i 60 §. I motionen 544 begär nu socialdemokraterna att 58 § skalländras så att den får den lydelse den hade i propositionens förslag tillmedbestämmandelagen. Utskottet finner inte anledning alt bifalla yrkandet utanhänvisar till vad socialdemokraterna anförde i reservationen ,nämligen att frågan saknar praktisk betydelse. Slutligen i detla avsnitt lar utskottet upp frågan om dens. Denna regel, som fanns i den tidigare kollektivavtals-lagen,bibehölls i propositionsförslaget. Regeln, som hade praktisk betydelse isamband med olovliga konflikter, innebar alt enskild arbelstagare aldrig kundeådömas högre skadestånd än . På inrikesutskottets förslag avskaffades denna regel.Delta innebär inte alt skadestånd kan utdömas med obegränsade belopp. Tvärtomunderströk utskottet på flera ställen i betänkandet att skadeståndsbeloppenbör hållas på en måttlig nivå. Utskottet uttalade också alt skadeståndetsuppgift i huvudsak skall vara att stryka under principen att avtal skallhållas. Skadeståndet är alltså av ideellt slag och kan liksom tidigare iallmänhet inte väntas ge annat än begränsad ekonomisk gottgörelse för uppkomnaskador. I motionen544 yrkas alt 200-kronorsregeln skall återinföras. Utskottet avstyrker motionsyrkandet. Det är för tidigt attdra några slutsatser om effekten av avskaffandet av 200-kronorsregeln, då arbetsdomstolenännu inte avgjort något mål där reglerna i sin nya lydelse prövats. Förhandling vid överlåtelse av aktier Överlåtelse av företag ärotvivelaktigt en fråga av sådan dignitet att den bör omfattas av primärförhandlingsskyldighet. Så är emellertid inte alltid fallet. Om företaget ärett aktiebolag kan överlåtelse ske genom atl hela eller viss del av aktiestockenöverlåts. I detla fall gäller inte medbestämmandelagens regler oiu primärförhandlingsskyldighet, om parterna i överlåtelsen inle har ställning somarbetsgivare. Denna svaghet i systemet påtalas i den socialdemokratiskamotionen 544. Motionärerna vill att förslag om lagstiftning i ämnet skallläggas fram. Moiionsyrkandei tar i första hand sikte på mindre ochmedelstora förelag. När det gäller större företag hänvisar motionärerna lillmotionen 1327 som remitterats till näringsulskoltet. I sitt i denna delenhälliga betänkande (NU 1976/77: 30) anför näringsutskottet i den aktuella frågan: AU1976/77: 32 19 Vad gäller frågor om insyn ochinflytande för samhället och de anställda vid fusioner och företagsförvärvvill utskottet till en början fraiu-hålla, att staten och de anställda redangenom de senaste årens lagstiftning om medbestämmande i arbetslivet och omstyrelserepresentation för samhället och de anställda i vissa förelag harerhållit en jämfört med tidigare betydligt utökad möjlighet till infiylandeäven i sådana situationer som avses i motionerna. Vad beträffarfusionskontroll i allmänhet bör framhållas att de rent konkurrensrättsligaaspekterna på fusioner och förelagsförvärv kommer att behandlas avkonkurrensulredning-en, varför någon åtgärd från sida i detlahänseende nu inle synes påkallad. Uppenbart är emellertid, att fusioner ochföretagsförvärv ofta får andra och för samhället och de anställda mer ödesdigrakonsekvenser än de som betingas av att konkurrensen minskar eller upphör påmarknaden. Delta gäller självfallet främst i fråga om sysselsättningen,särskilt på små orter. De negativa verkningarna för sysselsättningen avföretagsförvärv och företagsnedläggelser måste på allt vis motverkas. En vägtill lösning kan vara en lagstiftning i linje med den som skisseras i molionen1976/77: 1327. Utskottet räknar med att frågan om åtgärder för kontroll avförelagsfusioner etc. tas upp till samlad bedömning så snart resultatet avkonkurrensutredningens arbete föreligger. harinhämtat att konkurrensutredningen beräknas slutföra sitt arbete i höst.Utredningen kan emellertid inte väntas gå in på de renodlat arbetsrättsligaaspekterna på frågan. Utskottet förutsätter att de överväganden som skallfölja sedan utredningen presenterat sina förslag kommer att omfattaarbetsrättsliga frågeställningar av det slag som tagits upp i molionen 544 ochatt regeringen vid behov föranstaltar om kompletterande utredning. Vad utskottetanfört i denna fråga bör regeringen underrättas om. Medbestämmande inom de allmänna försäkringskassorna Fröken () tar i motionen223 upp frågan om anpassning av lagen om allmän försäkring tillmedbestämmandelagen för att möjliggöra medbestämmandeavtal på de allmännaförsäkringskassornas område. En av de frågor som berörs är möjligheten attdelegera beslutanderätt till medbestämmandeorgan. Utskottet har inhämtat alt vissa överväganden pågår ominnebörden och utformningen av de aktuella reglerna i lagen om allmän försäkring.Enligt utskottets uppfattning bör de anställda i försäkringskassorna ha sammamöjligheter som andra offenlliganställdä att få inflytande genommedbestämmandeavtal. Om de ovan nämnda övervägandena ger vid handen atl detla inleär möjligt utan ändring i lagen, förutsätter ulskottet att förslag om sådanändring förelägges . Med det anförda får motionens syfte ansestillgodosett. Någon ytterligare åtgärd frän sida på grund avmotionen synes inte påkallad. AU1976/77: 32 20 Företagsdemokrati i statliga företag