bet · G001LU2 · 1976-12-31 00:00:00 — med anledning av motion om högsta tillåtna blodalkoholhalt vid trafiktill sjöss 1 motionen 1975/76:2101 av fruSwartz m. fl. (fp) yrkas au ger regeringen till känna att förslagtill åtgärder för ökad trafiksäkerhet föreläggsriksdagen, innefattande bl. a. införandeav reglerom högsta tillåtna blodalkoholhalt vid trafik till sjöss. Motiveringen till yrkandet finns i motionen 1975/76:2099,där det framhålls all de resirikiioner som finns beträffande alkoholförtäring i samband med trafik till lands saknarmotsvarighet när del gäller sjötrafiken.Motionärerna anser att det - efier mönster av vad som stadgas i vägtrafiklag-stifiningen - bör vara förbjudetall framföra motor- och segelbåt om alkoholhallen i blodet överstiger . Vidare anförs all tidigare åberopadeskäl mot en sådan ordning - nämligensvårigheten all kontrolleraefterlevnaden av bestämmelsen - i viss mån förlorar sinstyrka om rutinmässiga uiandningsprov kommer till ökad användning. Enligt irafikbrotlslagen (1951:649)skall ansvar för rattfylleri ådömas den somvid förande av motordrivet fordon ellerspårvagn varit så påverkad avsiarka drycker alt del kan anias alt han inte på betryggande sätt kunnat föra fordonet eller spårvagnen. Straffskalan upptar fängelsei högst eti år eller, däromständigheterna är mildrande, böier,dock lägst 25 dagsböter. Till samma straff skall dömas den föraresom av annat berusningsmedel varil såpåverkad som sagts. Ansvar för rattfylleri inträder vidare när någon fört motorfordon m. m. efter att ha förtärt siarkadrycker i sådan mängd ati alkoholkoncentrationen i hans blod under eller efter färden uppgick till eller mer. Uppgickblodalkoholhalien inte till men översteg den dömsföraren för rattonykterhet till böter, dock lägst10 dagsböter, eller fängelse . I fråga om ansvar för onykterhet påfartyg gäller 325 § sjölagen(1899:35 s. 1). I lagrummet stadgas straff förden som på fartyg fullgör uppgift av väsentligbetydelse för säkerheten till sjöss och därvid är så påverkad avalkoholhaltiga drycker eller annat berusningmedel att det måste antas att han inte på betryggande sättkan utföra vad som därvid åliggerhonom. Straffskalan upptar böter eller fängelse . Stadgandet är tillämpligtpå all sjöfart. I Riiisdagen 1976/77. LU1976/77: 2 LU 1976/77:2 2 Under förarbetena till den nuvarande bestämmelsen i325 S sjölagen diskuterades frågan om införande av en promillegräns försjötrafikens del. Sjö-lagskommillén föreslog i sill betänkande (SOU 1965:18)Fartygs befälhavare. Gemensamt haveri och dispasch. Ansvarsbestämmelser m. m.bl. a. en bestämmelse om straff för onykterhei som i huvudsak överensstämdemed nu gällande regel. Kommittén avvisade tanken på att införa en promilleregeloch hävdade all en .sådan regel inte skulle vara generellt genomförbar försjöfartens del på grund av de särpräglade forhållandena lill sjöss. Redan valetav promillegräns skulle bli ett problem, eftersom till sjö.ss starkt skiftandetrafikförhållanden saml skilda slag av fartyg och sysslor ombord rimligenställde olika siarka krav i nykierhetshänseende. Pågrundval av kommitténs förslag framlades i propositionen 1966:145 förslag till ändringari bl. a. sjölagen. Belräffande frågan om ansvar föronyk-lerhel till sjössanslöt sig föredragande statsrådet till kommitténs uppfattning attansvarsbestämmelsen inle borde innehålla någon promilleregel. Han ansåg alldet fanns siarka skäl för all avslå från en sådan regel. Han pekade på bl. a.all en ändamålsenlig blodprovslagning ingalunda alllid kan äga rum samt all delinte kunde bortses från att handelsfloiians och i viss mån även fiskeflollanspersonal inte bara tjänstgör ombord utan också bor och tillbringar del mesta avsin fritid där. 1 sill av godkända betänkande med anledning avpropositionen (ILU 1967:3) godtog första lagutskottet de redovisade skälen moten promilleregel men underströk sam-lidigl vikten av all ulredning om alkoholkoncentrationeni gärningsmannens blod användes som ett led i bevisningen om berusningsgraden.Utskottet påpekade dock all del inle ansåg frågan om en promilleregel varaslutligt löst ulan all saken kunde komma i ett annat läge när uiredningsieknikenutvecklats mer och övervakning genom sjöpolis förstärkis. Spörsmålelblev ånyo föremål för prövning med anledning avmoiioner. avslogs motionsyrkandena under hänvisning tillriksdagsbehandlingen (ILU 1970:7). I sill av godkända betänkandemed anledning av motion (LU 1971:17) framhöll lagutskottet att engenerell promilleregel inte var genomförbar då men att frågan kundekomma i ett annat läge. För fritidsbåtarnas del ansåg lagutskottet lämpligt attden tillsatta fritidsbåtsutredningen övervägde frågan om införande avsärskilda promilleregler vid trafik med fritidsbåtar. Motionen överiämnadesdärför till utredningen för övervägande. Som framgår av redogörelsen i föregående avsnittbehandlades frågan om införande av en proniilleregel lill sjöss avfriiidsbåisutredningen. LU 1976/77:2 3 redningenslutförde sill uppdrag genom avlämnande av betänkandet (SOU 1974:95)Båtliv, Samhället och fritidsbåtarna. I betänkandet redovisas viss statistikbeträffande fritidsbåtsolyckor. Antalet dödsolyckor var 1971 84, 1972 100 och1973 89. Antalet drunknade var 104, 114 resp. 106. Av de som drunknat var 197134, 1972 47 och 1973 53 alkoholpåverkade. Utredningen föreslog bl. a.obligatorisk registrering av fritidsbåtar samt flera andra åtgärder betäffandesådana båtar. I fråga om en promilleregel anförde utredningen flera skäl motlagstiftning. Utredningen framhöll bl. a. att kontrollen och övervakningen avregelns efterievnad skulle hämmas av betydande praktiska svårigheter. var det mycket tveksamt om införandet av en promilleregel skulle fånykterhetsfrämjande effekt utan en mycket omfattande och kostnadskrävandeutbyggnad av bevakningsresurserna och en väsentligt utökad information.Speciellt svårlöst föreföll bevakningsproblemet vara beträffande landets mångainsjöar, där en mycket stor del av de mindre fritidsbåtarna finns. Det varenligt kommittén också i denna båtmiljö och bland dessa båtkategorier som ettstort antal olyckor enligt tillgänglig statistik inträffat. Kommittén ansågvidare att statistiken avseende frilidsbåtsolyckorna ej kunde sägas utgöra etttillfredsställande underiag för en skärpning av lagstiftningen eller för att gedenna en annan inriktning, t. ex. genom en promilleregel. Kommittén anfördevidare följande. Vad beträffar vägtrafiken uigör den fara enalkoholpåverkad förare innebär för andra trafikanter och för den allmänna säkerhetenett starkt motiv för gällande lagstiftning. Förhållandena måste i de flestafall anses vara annorlunda för friiidsbålstrafikens del. Olycksstalislikenvisar t. ex. att antalet kollisioner med dödlig utgång mellan båtar 1971 var O,1972 var 3 och 1973 var 0. Den överväldigande delen av fritidsbåtbeståndet - ca75 % -är också enligt fritidsbåtundersökningen av den storleksordning ochkaraktär att båtarna knappast med fog kan hävdas utgöra någon störresjösäkerhetsrisk för andra sjötrafikanter, även om de skulle framföras av enalkoholpåverkad förare. Båtlivetsspeciella villkor kan kapa särskilda problem vad gäller efterlevnaden av enpromilleregel. Del finns en stort antal bålar som används för övernatining vidkortare eller längre färder. De ersäiier i många fall fritidshuset och nyiljasöver veckoslut, .semestrar och annan ledighet för fisketurer och annanrekreation. Gemensami för skilda användningsområden är emellertid aii deanvänds som boslad, vilket kan vålla gränsdragningsproblem vid rätislillämpningen.Även vid alkoholförläring i en förtöjd bål - vilket rimligtvis inte kanförbjudas - kan väderieksförhållanden etc. nödvändiggöra förflyiining ochförande av bålen, vilkei således skulle medföra bron moi beslämmcisen ompromillegräns. Dethar i sammanhang, då promilleregler på sjön diskuterats, framförts argument moipromillcrogler för yrkessjöfarlcns del med hänsyn lill de speciellaförhållanden de ombordansiällda lever under. Man har emellertid därvid gjorigällande all del vore annorlunda med friiidsbåtarna och all det vore lämpligtmed promillcreglcr för dessa bålar. Utredningen finner del emellertid svåri allargumcniera lor en slrängare beslämmclse för friiidsbåtarna. Skälet förinförande av en sådan bestämmelse är säkerhetsaspekten. LU 1976/77:2 4 Denskada en berusad person i ansvarig ställning ombord kan vålla lorde vara såmyckel mindre i en fritidsbåt än i ett fartyg. Det skulle sannolikt också varanödvändigt all knyta promillebestämmelser u\\ föraren vilket säkert skullekomma att vålla problem ur bevissynpunkt. Avslutningsvis framhöll utredningen all siarka skällalade moi en lagstiftning men att ställningstagandet ej skulle ses som ettslutligt ställningslagande från samhällets sida. Den ibetänkande föreslagna förbättrade rapporteringen av fritidsbålsolyckorna ochden intensifierade bearbetningen av materialet från denna tillsammans medmaterialet från den likaledes föreslagna registreringen av vissa frilidsbålarborde vä-seniligl kunna bidra till all bäitre klariägga alkoholens roll iolyckorna och även ange vägar till framtida åigärder för alt lösa dettaproblem. Det borde ankomma på bålmyndighelen all noga följa utvecklingen pådeila område och att föreslå eventuella åigärder. Iavvaktan på resultatet av denna verksamhet föreslog utredningen en starktintensifierad och utbyggd information till båtägama dels om gällandebestämmelse i 325 § sjölagen, dels om de allmänna risker som är förenade medalkoholförtäring inle bara i samband med forande av fritidsbål även vidvistelse ombord. Den föreslagna båtregistreringen torde enligt Utredningen ävenskapa en ny och viktig möjlighet lill direktkontakt med båtägarna - ellergrupper av dessa - som bör kunna öka effekten av sådan information. Del bordeankomma på bålmyndigheten all närmare utforma denna informationsverksamhet. Utredningensbetänkande har remissbehandlats. Vid remissbehandlingen har ,sjösäkerhetsrådet och uttalat sig i frågan om införande av enpromilleregel. och sjösäkerhetsrådet har anslutit sig tillutredningens synpunkter. däremot har ansett att övertygandeskäl föreligger för en promilleregel men alt lagstiftning bör anstå i avvaktanpå en informationskampanj för all öka allmänhetens förståelse för faran av attanvända alkohol lill sjöss. Efterregeringens bemyndigande är 1975 har en särskild sakkunnig tillkallats för attyiieriigare pröva frågan om regisirering av frilidsbålar. Ipropositionen 1975/76:162 med förslag till lag om alkoholutandnings-prov harregeringen föreslagit all ania en lag som ger polisen befogenhei auföreta sådana prov dels på förare som ärskäligen misstänkta för brott, delsrutinmässigt ulan au misstanke om trafiknykierheisbrou föreligger. 1propositionen framhåller föredragande siaisrådel all den föreslagnalagstiftningen bör avse även uiandningsprov som las vid misstanke om annaibroil än irafiknykierheisbroli, exempelvis onyklerhel till sjöss. Genom allalkoholulandningsprov regleras i en särskild lag blir besiämmelserna omkroppsbesikining i Ibrisäilningen inte lillämpliga på sådana prov. Rutinmässigaalkoholulandningsprov avses dock få förekomma endast beträffandemotorfordonsförare. Propositionen harhänvisats till justitieulskottei. LU 1976/77:2 I motionen yrkas att skall föreläggasförslag om införande av regler om högsta tillåtna blodalkoholhalt vid trafiktill sjöss. Motionärerna anser att det - efter mönster av vad som stadgas ivägtrafiklagstiftningen - bör vara förbjudet att framföra motor- och segelbåtom alkoholhalten i blodet överstiger . Ifråga om ansvar för onykterhet på fartyg gäller 325 § sjölagen. I lagrummetstadgas straff för den som på fartyg fullgör uppgift av väsentlig betydelse försäkerheten till sjöss och därvid är så påverkad av alkoholhaltiga drycker ellerannat berusningsmedel att det måste antas att han inte på betryggande sätt kanutföra vad som därvid åligger honom. Straffskalan upptar böter eller fängelse ihögst . Stadgandet är tillämpligt på all sjöfart. Såsom motionärernaframhåller finns i sjölagen inte någon motsvarighet till bestämmelserna itrafikbrottslagen om ansvar för rattfylleri och rattonykterhet, närblodalkoholhalien i förarens blod överskridit vissa gränser. Utskottetvill inledningsvis framhålla att särskilda risker kan vara förenade medalkoholförtäring ombord på fritidsbåtar. Enligt tillgänglig statistik inträffarårligen ett antal fritidsbåtsolyckor, vid vilka personer i alkoholpåverkattillstånd drunknar. Utskottet anser att det därför finns skäl att överväga omstraffbestämmelsen i 325 § sjölagen bör skärpas eller om andra åtgärder börvidtas för att motverka sådana olycksrisker. Somframgår av redogörelsen på s. 2-4 har frågan om införande av promillereglervid trafik med fritidsbåtar utretts av fritidsbåtsutredningen. Utredningen hardärvid funnit att flera skäl talar mot att promilleregler införs beträffandetrafik med fritidsbålar. Utredningen har bl. pekat på att övervakningen avsjötrafiken är förenad med praktiska svårigheter samt att införandet av enpromilleregel knappast torde fl någon nykterhelsfrämjande effekt utan en mycketomfattande och kostnadskrävande utbyggnad av bevakningsresurserna. Utredningenhar vidare framhållit att det ej är klarlagt i vilken mån båtföramas onykterhetvarit orsaken till inträffade dödsolyckor, varför det saknas etttillfredsställande underiag för en skärpning av lagstiftningen. skiljer sig förhållandena i vägtrafiken och fritidsbålstrafiken åt.Utredningen pekar härvid på att antalet bålkollisioner med dödlig utgång ärmycket obetydligt och på att de flesta fritidsbåtarna är av den storieksordningoch karaktär att det knappast med fog kan hävdas att de utgör någon störresäkerhetsrisk för andra sjötrafikanter ens om de framförs av alkoholpåverkadeförare. Också båtlivets speciella villkor, särskilt det förhållandet attbåtarna används som bostad, kan enligt utredningen skapa särskilda problem vidtillämpningen av promilleregler. Deav utredningen anförda skälen mot införandet av promilleregler förfritidsbåttrafikens del finner utskoliei i och för sig tungt vägande. Somframgår av det föregående (s. 4) är utredningens betänkande efter remiss- LU 1976/77:2 6 behandlingenföremål för överväganden inom regeringens kansli. Enligt utskottets mening börregeringens ställningstagande avvaktas, innan frågan slutligen prövas avriksdagen. Utskottet vill härutöver framhålla att problemet medalkoholförtäring i samband med sjötrafik måste ses mot bakgrund av detförhållandet att allmänheten inte kan antas ha full förståelse för faran av attanvända alkohol till sjöss. Detta förhållande leder utskottet till denuppfattningen att man bör vidta åtgärder för att informera båtägarna omgällande bestämmelser och om de risker som är förenade med alkoholförtäringombord. Förslag om en starkt intensifierad och utbyggd information i dettaavseende har också framlagts av fritidsbåtsutredningen. Med hänsyn till frågansvikt vill utskottet understryka betydelsen av att en sådan informationskampanjkommer till stånd. Pågrund av det anförda anser utskottet att motionsförslaget inte bör föranledanågon åtgärd från sida. att avslårmotionen 1975/76:2101. Närvarande:hertar ()*, i (s), i (s),i (c), i (s), herrar Ekinge (fp)*,i (s), i (c), (), ()*, herrar ()*, (), (), ()och (). ' Ej närvarande vid betänkandets justering.