bet · G001AU7 · 1976-12-31 00:00:00 — I proposilionen påpekas att miljö-och markanvändningsfrågorna inte har behandlats enhetligt i de olika länen.Emellertid finns påtagliga samband mellan den regionalpoliiiska planeringen ochmiljö- och markanvändningsfrågorna. Den nu genomförda länsplaneringen ger dockenligt föredraganden vikliga utgångspunkter för den fysiska planeringen påskilda administrativa nivåer. De av statsmakterna fastlagda riktlinjerna förhushållningen med mark och geri sin lur förutsättningar för denregionala ulvecklingsplaneringen. Föredraganden framhåller att en rad konkretaplaneringsproblem måste lösas med utgångspunkt i både den fysiska och denregionalpoliiiska planeringen. Det gäller vid överväganden om t. ex.utbyggnaden av tätorterna eller nyttiggörandet av naturresurser förindustriella ändamål. Mot denna bakgruntl är del enligt propositionen angelägetatt miljöaspekterna i högre grad än beaktas på ell tidigt stadium iplaneringsprocessen. Del framhålls alt bättre underlag och metoder behövs föratt miljöfrågorna skall kunna integreras med den regionalpoliiiska planeringen. Propositionen berör även yttranden från bl. a.länsstyrelserna i saml som behandlar den fysiskariksplaneringens inverkan på möjligheterna all lokalisera industri till dessaområden. Föredraganden hänvisar härvid till att den fysiska riksplaneringensriktlinjer när del gäller miljöförstörande industrier inle utesluterindustriell verksamhet av annat slag i dessa områden. AU 1976/77:7 40 Avslutningsvis påpekar föredraganden att ellgodtagande av del förslag lill uppläggning av den fortsatta länsplaneringen,som presenteras i del följande, skapar förutsättningar för länsstyrelserna attge uttryck för en samlad syn på inle bara de regionalpolitiska ochsysselsällningspolitiska frågorna utan också på t. ex. miljöpolitiska ochtrafikpolitiska frågor. Inteheller avsnittet om rniljöfrågor motsvaras av någon punkt i hemställan.Ulskollel instämmer för sin del i vad som uttalas om vikten av altmiljöaspekterna i det fortsatta länsplaneringsarbelei beaktas på ett tidigtsladiuiTi. Utskottet utgår, i likhet med proposilionen, från att bättre möjligheterhärför skapas genom en delvis ny uppläggning av länsplaneringsarbetet. I den regionala utvecklingsplaneringen ingår allsom underlag för den långsiktiga planeringen med vissa tidsmellanrum fastställaramar i form av befolkningstal. Tillsammans med orlsplanen harbefolkningsramarna ansetts utgöra vikliga utgångspunkter för den regionalautvecklingen och målen för denna. Ipropositionen framhålls att de principer för planeringsnivåer med ramar ochderas innebörd som lades fast fortfarande bör gälla. Dessa principerinnebär all befolkningsramarna skall utformas med beaktande av utvecklingsmöjligheteroch utvecklingstendenser i de skilda regionerna och med hänsyn lilltillgängliga regionalpoliiiska medel saml alt i ramarna bör finnas en inbyggdflexibilitet som medger en planeringsberedskap för att möta de problem somuppstår om utvecklingen går åt annat håll än man räknat med. Län.sstyrelsernahar i Länsplanering lagt fram förslag till planeringsnivåer för åren 1980och 1990. I för regional balanskonstaleras all den slutliga utvärderingen av planeringsnivåerna måste görasmot en tidshorisont som kan betraktas som långsiktig även vid lidpunkten förriksdagsbeslutet. I rapporten föreslogs därför att ramarna skulle fastställasför . Länsstyrelser,landsting och åtskilliga kommuner har i remissbehandlingen av rapportenframfört synpunkter på förslagen. Ett genomgående drag är alt man anser deföreslagna nivåerna för låga. Ipropositionen betonas all en utgångspunkt för planeringen bör vara attulvecklingsambitionerna för län och kommuner skall ansluta till de för landetsom helhet gällande förutsättningarna. Detta betyder att planeringen försysselsättning och serviceförsörjning måste utgå från vad som resp. år är enrimlig befolkning även på riksnivå. Iproposilionen framhålls vidare att faktorn invandring är särskilt svårbedömbarvid upprättande av befolkningsprognoser. under 1970-talel harinvandringsöverskotiet stannat vid totalt ca 15 000 personer. AU 1976/77:7 41 skotthänför sig i huvudsak . Föredraganden utgår från en förhållandevismåttlig invandring till under den planeringsperiod som kanöverblickas. Han räknar inte med all invandringen från övriga nordiska länderblir av någon större omfattning. Den i proposilionen presenteradebefolkningsprognosen förutsätter en nettoinvandring på i runt tal 10 000 perår. Somutgångspunkter för fördelningen av befolkningen föreslås i propositionen anutvecklingen i siorstad.sområdena bör hällas på en fortsatt ba-lan.serad nivå,att huvudalternaiivei för planeringen i län med uttalade regionalaobalansproblem bör varti en i stort sett oföriindratl befolkning sami anplaneringen utanför stödområdet skall inriktas på vad en rimlig prognos förutvecklingen kan innebära ulan insats av speciella lillväxlfrämjande åtgärder. Propositionensförslag till planeringsramar för redovisas i följande sammanställning.I sammanställningen presenteras även faktisk befolkning i de olika länen åren1970 och 1975 samt befolkningsramar för enligt beslut år1972. Bejölkningsramar fÖr planeringen i länen Invånare itusenial 1 600- 1 675 1 530- 1 590 Ulskollel konsiaieraratlutvecklingen under 1970-talel har medfört en förbättrad regionalbalans mellan länen. Expansionen i storstadslänen har dämpats och skogslänenhar kunnat hålla befolkningsnivåh och i en del fall t. o. m. redovisabefolkningsökning. Utskottet vill betona vikten av att politiken fåren sådaninriktning att denna utveckling fortsätter. Då befolkningsramarna för år 1980faslsiälldes uitalade att del var önskvärt att planering ochambitioner i skogslänen primärt inriktades på de högre talen i de då redovisadeplaneringsramarna. Detia fick anses som en hög ambitionsnivå med hänsyn lilldåvarande utvecklingstendenser och förutsättningar i övrigt. Som tidigare redovisats innebär tekniken medbefolkningsramar att man har möjligheter att planera för skildautvecklingsalternativ. Delta är i sig en fördel men innebär attramarna inte ger tillräcklig vägledning för samhällsplaneringen. Mot bakgrundhärav föreslår ulskollel all planeringen i resp. län i (brsta hand inriktas päviss del av ramen. AU 1976/77:7 43 Det nu föreliggande förslaget till planeringsramarför avspeglar den hittillsvarande utvecklingen under 1970-ialel. Förstorstadslänen utgår man sålunda från en viisentligt mer dämpad utveckling ijämförelse med vad som förmodades . För gjordes då enpåtaglig felbedömning. Den antagna ramen för ligger väsentligtöver vad som föreslås för . Bedömningarnaav den framlida utvecklingen i storstadslänen är osäkra. Utskottet anser sigdock kunna godta att de föreslagna befolkningsramarna för storstadslänen läggslill grund för planeringen under förutsättning all denna primärt inriktas på deundre delarna av ramarna. En sådan inriktning stämmer för länöverens med de utgångspunkter i länet använder i sin planering. Somtidigare nämnts har utvecklingen i skogslänen vänts i positiv riktning under1970-talel i jämförelse med utvecklingen under 1960-lalet. Del är önskvärt alt1970-lalels utveckling fortsätter och förstärks . Planeringeni skogslänen bör därför även i fortsättningen primärt inriktiis på de övredelarna av planeringsramarna. Förövriga län utgår utskottet från all planeringen i första hand inriktas motmellandelen av resp. befolkningsram. Utskottetgodkänner med de ovan angivna preciseringarna de ramar för planeringen avverksamheten i de olika länen t. o. m. som presenteras i propositionen.Ulskollel vill dock betona att del i samband med fastställandet av deregionalpolitiska medel som skall gälla efter kan bli aktuelltatt justera planeringsialen för länen. Utvecklingen av våra liitorter har i huvudsak skettspontant med hänsyn lill geografisk belägenhet och andra naturligaförutsiittningar. Orterna erbjuder service på olika nivåer beroende påstorlek. En hög servicegrad, t. ex. i fråga om transporter, ger i sin lur godabetingelser för lokalisering av industrier. Sysselsättningsiillfällena ökar ocharbetsmarknaden blir mer varierad. Koncentrationenav verksamheten till tätorter har efter hand ökal och är avbefolkningen bo.satl i liitorter. Den spontana utvecklingen har efter handlett lill välfärtlsförluster för en del människor, och en mera medvetenplanering av orisstrukturen har ansetts nödvändig. antog enplan Ibr utveckling av'den regionala strukturen (prop. Ill, inU 28).Planeringen utgår från de olika orternas skilda förutsättningar när dei gälltau fullgöra funktioner av olika slag och från behovet av stödjepunkter för altarbele och service skall kunna nås av alla. Iplanen för den regionala sirukiuren definieras fem lyper av orter, nämligenstorstadsområden, primära centra, regionala centra, kommuncentra ochkommundelscentra. AU1976/77:7 44 Med storstadsområden avsesStockholms-, Göteborgs- och /Lundregionerna. En tredjedel av landelsbefolkning är bosatt i dessa områden. De flesta primära centra är centralorterIbr helt län. Antalet primära centra är 23. Orter som har betydelse försysselsättning och service, både Ibr sin egen del och för omgivande kommuner,betecknas som regionala cenira. uppgår antalet regionala ceniralill ca 70. Centralorter, vilkas funktioner i huvudsak gäller invånarna i denegna k(Mnmunen, hör hemma i gruppen kommuncenira, vilken omfattar alla övrigakommuner. I kommunerna kan förutom centralorterna flnnas andra orter somfyller viktiga funktioner för invånarna. Beträffande des.sa orter Ibreslogsinga särskilda åtgärder. Unilantag ansågs ilock kunna bli nödväiuliga för orteri vissa till ytvidden stora kommuner, framförallt i inre stödområdet, diiråtgärder skulle kunna behöva knytas till kommundelscentra. För urvalet avsådana orter behövdes enligt proposilionen 1972:111 fortsatt planering inomkommuner och liinssiyrelser. Beträffande orlsplanens utseende hänvisas till kartor .somåterges i bilaga till detta betänkande. De olika orlstyperna kompletterar varandra inom denregionala strukturen. Positiva åtgärder i en ort kan få goda effekter på andrahåll. Avgörande härvidlag är kommunikationerna. I den nu aktuella propositionen framhålls att ortsplanenär en konkretisering av den långsikliga inriktningen av regionalix)liliken.Något alternativ som skulle fylla den funktionen bättre har enligtföredraganden inie förts fram. Vidare anförs att principerna för ortsplanen ochmålen för den nu har vunnit allmänt erkännande varför dess principer och målkan ligga fast. I propositionen föreslås viss ändring betriiffandeavgränsningen av sior-siadsområdcna. Föredraganden anför alt den nuvarandeavgränsningen är knuten till det område som skall omfattas avlokaliseringssamrådel. Restriktiva regionalpoliiiska åtgärder riktade motstorstadsområdena är emellertid till följd av den bättre regionala balans .somuppnåtts mellan olika delar av landet inie längre lika aktuella som tidigare.Avgränsningen av storstadsområdena i orlsplanen föreslås därför utgå. I ställetför en sådan avgränsning bör man enligt proposilionen i fortsättningen ägnauppmärksamhet åt de lokala arbetsmarknaderna och möjligheten att sälla inpositiva åtgärder Ibr att öka sysselsättningen och valmöjligheterna. Hursamverkan skall organiseras mellan länsstyrelserna i den fortsallalänsplaneringen i de fall då lokala arbetsmarknader berör flera län kräverfortsatta överväganden. Den flerkärniga strukturen pä områdena bör komma lilluttryck bl. a. genom alt , och Sienungsund ui.ses lillregionala cetit-ra. I proposilionen anförs vidare au en Ibrutsiitining för ökadbevakning av de skiftande sysselsättningsproblemen inom storstadsområdena iir enplanering som beaktar strukturen inom dessa områden. I ilel sammanhangetansluter sig föredraganden till i förslag om enplanering meil fyra arbeisplaisområtlen utanför tiei centrala kiirnområdel. AU1976/77:7 45 En motsvarande planering bör genomföras i Malmöregionenoch . I den sistnämnda har vissa lörskig i den riktningenredan lagts fram. I propositionen föreslås vidare all man nu bör gepraktiskt ullryck åt de fastlagda principerna i fråga omkommundelsceniro. Dessa centra är, som sagts, avsedtla att tjänstgörasom stödjepunkter för serviccförsörjningen i till ytan stora kommuner iglesbygderna. De'bör vara komplement lill kommunens huvudort. För att fullgöraen sådan funktion bör ett kommundelscentrum enligt propositionen uppfyllaföljande krav: Orten bör ha en storlek och ell befolkningsomland som gerunderlag för ell serviceutbud som i stort svarar mot normalkoinmuncentrumservice eller lokal service. Orten bör även vara enkommunikalionsknutpunkt och ha betydelse i persontrafikhän.seende på dennaortsnivå. Orten bör vidare ha ell sådant geografiskt läge att den svarar förmänniskornas serviceförsörjning inte bara på orten i fråga ulan även för ellbetydande omland. De avstånd iTiellan serviceorter del här kan bli fråga omoch de vidsträckta kommuner som här åsyftas återfinns enligt proposilionen medmyckel fö undanlag enbart i skogslänens inre delar. Trots en positivbefolkningsutveckling i skogslänen som helhet uppvisar kommunerna i inredelarna av dessa län en negativ befolkningsutveckling. Bedömningar avutvecklingen i framliden pekar även på en ogynnsam utveckling i vissakommuncenira framför allt i inre stödområdet. Följandekommundelscentra utses i proposilionen: Norrbottenslän: Voullerim, , , . Västerbottenslän: , /, . Jämllandslän: Holing, , , , , . Väsiernorrlandslän: , . Gävleborgslän: Los. Kopparbeigslän: , , Salen. Gotlandslän: , . Samtligaorter utom Hem.seoch ingår i inrestödområdet. Förutom här förordade kommundelscentra finns ett antalorter i inre slöd-områdel som har belydelse för serviceförsörjningen. Dessa börenligi proposilionen särskill beaktas i den kommunala serviceplaneringen. Förslaget om kommundelscentra innebär alt sådana ortertillsammans med kommunens huvudort skall vara stödjepunkter för försörjningenmed lokal service. Åtkomligheten av service spelar därvid stor roll. Entillfredsställande trafikförsörjning till kommundelscentra måste därföreftersträvas. Samhälleliga insaiser bör sättas in för alt underiätla persontrafikentill dessa Orter. 1 planeringen av persontrafiken föreslås att del regionalastomliiijenätei utvidgas.med kommundelscentra som persontralikierminaler. ' I propositionen framhålls vidare att de åtgärder somstatsmakterna kan vidta för att trygga serviceförsörjningen i angivnakommundelscentra i inre AU1976/77:7 46 stödområdet och på rör stöd åt trafikförsörjningsamt stärkandet och bevarandet av skilda samhiilleliga servicefunktioner. Självfalletmåste, anför föredraganden, samhälleliga raiionalLseringsåtgärder vidtas även iframliden i skilda orter. Del aren uppgift för länsstyrelserna att i denlöpande planeringen bevaka all sådana åtgärder inte vidtas som strider mot deregionalpoliiiska målen. När del gl\\\cr gleshygdspolitiken anförs bl. a. attspeciella ekonomiska och organisatoriska insatser görs för glesbygdernabeträflande dagligvaruförsörjning, samhällelig service och sysselsättning.Stora avstånd i kombination med en successiv minskning av befolkningen i mångaav skogslänens inlandskommuner medför särskilda problem närdet gällerserviceförsörjningen i kommunernas perifcra delar. 1 en del områden - renglesbygd och mindre tätorter- har del sålunda varii svårt all upprätthålla tillfredsställandekommersiell och samhällelig service med rimlig åtkomlighet. Enligt föredragandenkan dessa problem väntas uppstå även . Insatserna för au tryggaserviceförsörjningen föreslås därför liksom bli koncentrerade lilldel inre stödområdet. Propositionen innehåller utöver del sagda intenågra'förslag om lindring i orlsplanen. Del framhålls all relativt kort tidförflutit sedan planen aniogs och att utvecklingen bör följas ännu någon lidinnan egentliga ändringar övervägs. Innan ulskollel går närmare in på bedömningen avorlsplanen vill utskottet redovisa statistiskt material från folk- ochbostadsräkningen 1975 som tagits fram under uiskoitsbehandlingen och sombelyser den aktuella utvecklingen i olika ortstyper. Figuren 3 visar all befolkningsutvecklingen under1970-talel i de olika ortslyiierna totalt .scu varit mer balanserad än vadlänsstyrelsernas prognoser loruisagi. Storstadsområden och primära ceniraberäknas få re-hiiivi hög lill växt fram lill 1980. Prognosen om tillväxt harhittills visat sig riktig, dock - med ett undantag - på en lägre nivå änberäknat. För regionala centras del stämmer i stort den faktiska utvecklingenmed den förutsagda. Del bör dock noteras alt för regionala centra istödområdena väntas befolkningsminskning. Befolkningsutvecklingen ikommuncenira har varit överraskande positiv och ligger genomgående överprognoserna. För kommuncentra i inre stödområdet är utvecklingen dock något mernegativ än vad som befarats. Ooi kan tilläggas au länssiv iciserna i uei längreperspekiivei - - räknar med all storstadsområdena ochprimära centra skall öka mest. Regionala cenira och kommuncenira i inrestödområdet väntas däremot minska i folkmängd. AV 1916/11:1 Fig. 3 Den årliga befolkningsförändringen i ortstyper och områden enligt prognos i länsplaneringen 1970-1980 samlfaktisk utveckling % år -f-16-- -1-14 -1-12 -1-10-- '-11,3 -12,8 SS PT Pl PA PU RT Rl RA RU KT Kl KA KU TI TA TU P = Primära centra den årliga genomsnittliga utvecklingen den ärliga genomsnittliga utvecklingen1970-1980 enligt prognos (LP 741 AU1976/77:7 48 Den positiva utvecklingen ikommuncentra och den på .sentire år mera dämpade i större orter har sinmotsvarighet i folkmängdsutvecklingen i lätorierna åren 1960-1975, vilketframgår av följande tabell. Med tätort av.ses hussamling med minst 200 invånare,såvida avståndet mellan husen normall inte överstiger . Folkmängdsutvecklingen 1960-1965,1965-1970 och 1970-1975 i storleksgrupperade tätorter. Tälorlssiorlek Folkniängdsulvcckling 'V, 200- 499 - 0,4 + 1.1 + 12 .500- 999 -I- 6.6 -i- 9.6 + 13 1 000- I 999 -1-11.7 +13.4 + 16 2 000- 4 999 +11,6 +12.9 + 14 5 000- 9 999 +12.6 ' + 12.5 +6 10000-19999 + 13.5 +8.4 +4 20 000-49999 +12.5 +10.3 + 2 50 000-99999 + 9,4 + 10.4 - 1 10t)000- + 8.9 + 7.6 - 5 Tolall +10.2 + 9.4 + 3 Hiiruiöver kan tilläggas altantalet bosatta i glesbygd lill 1975 minskat med 5.1"<.. I följande figur belysesbelblkningsuivecklingen i tätorterna i olika delar av landet. Fig.4 Befolkningsutvecklingen med fördelning på tätorter i storlek;»-ordningi inre stödområdet, allmänna stödområdet (utom inre) och riket i övrigt. +20-!-+ 19 + 18 +16 + + 14 + 12 + 10 - O -2 -A -13,7 I 23 456 7 2 345 67 8 9 Tälorler i slorleksordning (antal invånare): Denna bild bekräftar tillbakagångenför de minsta orterna i inre stödområdet. I övrigt bör noteras den svagabefolkningsutvecklingen i de största tätorterna i hela landet. Förutomstorstäderna ingår i denna grupp de flesta primära centra. 4 1976/77. Fig. 5 Utvecklingen 1965-1975 av antalet förvärvsarbetandei olika ortstyper i de fyra nordligaste länen(BD, AC, Z och Y). PC= Primära centraRC= Regionala centra KC = Kommuncentra Diagrammet belyser den förbättraderegionala balans som tidigare talats om. De fyra länen har ökatsin sysselsättning påtagligt till skillnad mot föregående femårsperiod dåutvecklingen var negativ. Den inomregionala balansen har förbäiirats även om del är så all sysselsättningen ökarkraftigt i primära cenira medan kommuncentra visarpå viss negativ utveckling. Av del ovan redovisade framgår att utvecklingen av befolkning och sysselsättning under 1970-ialel har varit merbalanserad för de olika ortstyperna än vad utvecklingen på många håll under slutet av 1960-ialct gav anledning att förmoda. utgår man emellertid i planeringen frånen ökad koncentration inom länen till primäracentra och större regionala cenira. Proposilionenförutsätter således en fortsatt lillviixt iprimiira centra. Som skäl härför framhålls bl. a. att det blir nödvändigt allskapa minsl AV 1916/11:1 51 enväldiffereniierad arbetsmarknad i varje län till vilken de ofrånkomligaflyttningarna kan gå i stället för lill storstadsområdena om nuvarande befolkningstali stort sett skall kunna bibehållas i de olika länen. Alt försöka motverkatillväxten i primära cenira och vjssa större regionala cenira skulle enligtproposilionen antagligen leda till flyttning till storstadsområdena. Delframhålls emellertid all det förhållandel att vissa orter utses lill kommunceniraeller regionala centra inte innebär all åtgärder för all lösa aktuella problemskall slå tillbaka för insaiser i primära cenira. Självklart finns det problemi mindre orter som kan kräva snabbare åtgärder, fortsätter föredraganden. Avden anledningen bör påpekas alt det till alla kommuntyper kan knytas t. ex. deåtgärder som visar sig motiverade för alt mildra akuta problem. Detta synsättär enligt propositionen en naluriig följd av den väl utvecklade problem- ochåtgärdsdiskussion som förs i länsplaneringen. uppfattning är en av regionalpolitikens viktigaste uppgifter dekommande åren att förbättra den inomregionala balansen. Del är visserligenriktigt att varje län bör ha minsl en väldiffereniierad arbels-markntid av delslag som i allmänhel finns i primära centra, men del får inte leda lill all detillgängliga resurserna fördelas på ell sådant sätt all utvecklingen i mindreoch medelstora orter hämmas. En fortsall koncentration kommer all medföra ökadeproblem all upprätthålla en rimlig service i framför allt glesbygderna.Levnadsvillkoren för den kvarvarande befolkningen i de allt mindre orternaförsämras successivt. Den hittillsvarande utvecklingen i kommuncenira i inrestödområdet inger oro härvidlag. Enavgörande fråga är om orlsplanen i sin nuvarande utformning är ettändamålsenligt instrument för att nå de allmänna målen för regionalpolitiken,nämligen all alki människor skall ha tillgång till arbete, service och godmiljö. Vid bedömningen av orlsplanen inom en region är det viktigt attklarlägga en orts funktion för sitt område beträffande sysselsättning, serviceoch god miljö. Enligt utskottets mening har orlsplanen sin största belydelsenär det gäller planeringen av skilda servicefunktioner. Planen bör omfatta allaorter som har belydelse för den regionalpoliiiska målsättningen. Ambitionernaför den regionala spridningen av servicen bör bestämmas i län.sdemokratiskordning. En viklig fråga är den uppgift en ort har för sitt omland. Hittillsvarandeerfarenheter talar vidare enligt utskottels uppfattning för att man vidtillämpning av orlsplanen i planeringen av servicefunktioner m. m. väljerlösningar som är så decentraliserade som är praktiskt och ekonomiskt möjligt.Utpekandet av kommundelscentra kan ses som ett första steg mot ytterligaredecentraliseringar under fullföljandet av länsplanering 1974. Ytterligare stegbör, som tidigare utvecklats, las genom införande av någon form ;ivservicegaranti. Ifråga om arbetsmarknaden ger de nuvarande principerna förortsplanen inietillräcklig vägledning vid fördelning av de sysselsättningspolitiska in- AV 1916/11:1 52 satsernai förhållande lill behovet på olika orter. Dessa behov bedöms biisi pålänsnivå. Utskottet anser att planeringen på detta område bör utgå från redanexisterande och förväntade problem inom länen. Det börsirykas under all denformella indelningen i olika ortstyper inte får vara ensami avgörande förbeslut om insaiser. En sådan ordning som här angivits ökar möjligheterna altgöra avvägningar mellan ell läns olika delar. uppfattning är del nödvändigt alt en grundläggande bedömning avorlsplanens framlida roll kommer lill stånd. Ulskotict förordar därför auregeringen pålämpligi sätt föranstaltar om utvärdering av systemet. Självfalletmåste regionala och kommunala insatser kopplas in i ell sådant arbete. Detfinns, som sagts, starka skäl för ;tli ge landstingen ettavgörande inflytande över den regionala samhällsplaneringen. Medhänsynstagande lill vad ulskollel anfört kan den nuvarande orlsplanen med dekompletteringar som föreslås i proposilionen t. v. följas. Utskottet godtaralltså förslagen om kommundelscentra och om förändring av gränsdragningen förstorstadsområdena m. m.