bet · G001LU24 · 1976-12-31 00:00:00 — I propositionen läggs fram förslag till nylagsliftning om preskription av fordringar. Förslaget har inte föranlett någramotioner, I skrivelser lill utskottet har emellertid olika organisationerframfört viss kriiik av förslaget. Med anledning härav har utskottet hållit enhearing i ärendet, varvid företrädare för juslitiedepartemenlei, vissamyndigheter och organisationer anfört synpunkter på de föreliggandelagförslagen. Beträffande deltagande myndigheter och organisationer hänvisarutskottet till förteckningen på s. 1. Propositionenhar sin grund i ett långvarigt nordiskt lagstiftningssamarbete. För all fåfrågan, om behovet av en enhetlig nordisk lagsliftning på området närmarebelyst har en delegation frän utskottet besökt , och Oslooch därvid sammanträffat med företrädare för resp, lands justitiedepartement,näringsliv och konsumentintressen, Utskolieilämnar i del följande först en kortfattad översikt över gällande rätt i denordiska länderna och en redogörelse för del nordiska lagstiftningsarbetet päområdet varefter utskottet behandlar de föreliggande lagförslagen. Gällande bestämmelserom preskription av fordranåterfinns i förordningen (1862:10 s, l)om tioårig preskription och om kallelseå okända borgenärer (preskriptionsförordningen). Även om bestämmelserna underårens lopp genomgått vissa ändringar är de grundläggande principernaoförändrade sedan förordningens tillkomst. Preskriptionstiden är tio är. Tidenräknas från fordringens tillkomst. Förfallodagen saknar således betydelse förpreskriptionstidens beräkning. För preskriptionsavbrott räcker det med ettformlöst krav eller en muntlig påminnelse. Efter varje preskriptionsavbrottbörjar en ny tioårig preskriptionstid löpa. Försummelse alt bryta preskriptionmedför all borgenären i princip föriorar sin rätt alt få betalt för fordringenav gäldenären. Det bör nämnas att domstol inte ex officio beaktar frågan ompreskription, Gäldenären måste göra preskriptionsinvändning för all fåpre-skriplionsfrågan prövad. Vidsidan av de allmänna reglerna om preskription finns särskilda regler ompreskription av fordringar i olika specialförfattningar. Dessa regler avvikeri fiera hänseenden från bestämmelserna i preskriptionsförordningen, I allmänhetföreskriver de en kortare preskriptionstid. Utgångspunkten förpreskriptionstiden är ofta en annan än fordringens tillkomst. Även reglerna ompreskriplionsavbrotl och om verkan av preskription skiljer sig i många fallfrån de allmänna bestämmelserna,- LU 1976/77:24 16 Gällanderätt i övriga nordiska länder I dansk rätt finns allmänna bestämmelser omfordringspreskriplion i Danske , Enligt huvudregeln är från fordringens tillkomst, Preskriplionsavbrotl kan ske helt formlöstgenom att borgenären erinrar gäldenären om sitt krav och visar att han hällerfast vid detta, I en lag om forsldelse (preskription) av vissefordringer föreskrivs en kortare preskriptionstid beträffande vissa särskiltangivna typer av fordringar, framför allt sådana som är au hänföra till dendagliga hushållningen. Preskriptionstiden enligt lag är . Harskuldebrev utfärdats gäller dock den allmänna preskriptionstiden. Den femårigapreskriptions-liden löper från den dag borgenären kan kräva betalning.Preskriptionsavbrott kan ske genom gäldenärens erkännande av skulden. Dettabehöver inte ske uttryckligen, utan det räcker med att amortering ellerränteinbetalning görs av gäldenären. Förutom genom gäldenärens erkännande kanpreskription avbrytas endast genom att borgenären vidtar processuella åtgärderoch utan onödigt uppehåll fullföljer dessa till föriikning, dom eller annaträttsligt avgörande. Det bör anmärkas att den tjugoåriga preskriptionstidengäller vid sidan av den femåriga och således fungerar som en yttersta preskriptionstid. Dennorska rätlens allmänna preskriptionsregler finns lag om foraeldelse(preskription) av fordringar. Enligt huvudregeln är preskriptionstiden tio år.För vissa särskilt uppräknade fordringar, vilka torde kunna betecknas somvardagslivets fordringar, föreskrivs en treårig preskriptionstid. Harskuldebrev utfärdats för en sådan fordran gäller dock den tioåriga preskriptionstiden.För vissa slag av fordringar, bl. a. fordringar på medel insatta i bank, gälleren tjugoårig preskriptionstid. Preskriptionstiden räknas i allmänhet frånförfallodagen. 1 samtliga fall gäller att preskription kan avbrytas, förutomgenom gäldenärens erkännande av skulden, endast genom att borgenären vidtarprocessuella åtgärder. 1Finland finns allmänna regler om preskription i en förordning från år 1868.Bestämmelserna om preskription överensstämmer med de ovan redovisade svenskareglerna. Med anledning av vad som anförs i propositionen (s, 131) om attfordran på grund av bankinsättning inte kan bli preskriberad på annat sätt ängenom ett kungörelseförfarande när tio är förfiutit från det bankräkningensenast användes, vill utskottet framhålla att 1969 gällernumera att sådan fordran är preskriberad utan kungörande när förfiutitefter utgången av det kalenderår under vilket bankräkningen senast begagnats. PåIsland gäller som huvudregel en tioårig preskriptionstid. I fråga om vissafordringar är preskriptionstiden dock . För vardagslivets fordringargäller en preskriptionstid . Preskriplionsavbrotl kan ske endastgenom att gäldenären erkänner skulden eller borgenären vidtar processuellaåtgärder. LU 1976/77:24 17 Tilläggas bör all liksom i finns i deövriga nordiska länderna särskilda preskriptionsregler i olikaspecialförfattningar. Utskottetvill också peka på att i del ovan använda begreppet vardagslivels fordringarinryms inle endasl konsumenlfordringar ulan även fordringar utanförkonsumenlområdel. Arbetetpå en reformering av preskriptionslagstiftningen Under en följd av år har man inom ramen för detnordiska lagstiftningssamarbetet sökt utarbeta moderna och enhetliga regler ompreskription. Redan är 1951 tillkallades sakkunniga i , , Norgeoch med uppdrag att se över bestämmelserna om fordringspreskriplion. Desakkunniga lade fram betänkanden med i allt väsenlligt överensstämmandeförslag till ny preskriptionslagsliftning. Förslagen byggde i slor utsträckningpå gällande norsk rätt. Remisskritiken blev negativ. Framför alll ansågsbestämmelserna invecklade och svårtillgängliga. Förslagen ledde inle lilllagstiftning i något av de nordiska länderna. Tankenpä en enhetlig nordisk lagsliftning pä området gavs emellertid inte upp. År1965 antog en rekommendation lill de nordiska regeringarna altgenomföra en gemensam lagstiftning som skulle baseras på en preskriptionslid omtio är i allmänhet och en kortare preskriptionstid för fordringar i det dagligalivet. Sedan man påföljande år enats om principerna fördel fortsattalagstiftningsarbetet kom detta att avbrytas i avvaktan påresultatet av pågående lagstiftningsarbete inom och FN, Arbetetinom FN ledde till antagandet av en konvention angående preskription iinternationella köpförhållanden. Av de nordiska länderna har endast Norgeanslutit sig till FN-konvenlionen, Detnordiska samarbetet på ifrågavarande område återupptogs , och år1972 uppnåddes principiell enighet om huvuddragen i ett förslag tillsamnordiska regler om preskription. På grundval av denna överenskommelse ladesför svenskt vidkommande fram förslag till ny preskriptionslag ipromemorian (Ds Ju 1975:11) Preskription, Enligt huvudregeln ipromemorieförslaget skulle en fordran preskriberas efter förfallodagen.Den skulle dock alllid preskriberas efter tillkomsten, om den inteförfallit till betalning eller om inle preskriplionsavbrotlskett. För preskriplionsavbrotl krävdes enligl förslaget i princip altgäldenären erkände skulden eller att borgenären inledde rättsligt förfarande.När det var fråga om ännu inte förfallen fordran gav förslaget dock borgenärenräll alt avbryta preskription genom en skriftlig erinran. Departementspromemorianhar lagts lill grund för ifrågavarande proposition. Till följd av del i vissahänseenden negativa remissutfallet har promemorieförslaget dock, såsom kommeralt framgå av del följande, blivit föremål tor en betydande omarbetning. LU 1976/77:24 18 I propositionen föresläs att bestämmelserna ompreskription preskriptionsförordning upphävs och ersätts av en nypreskriptionslag. Etthuvudsyfte med förslaget är alt åstadkomma all fordringar avvecklas snabbare änf n. Detta kommer till uttryck på tvä sätt. Dels föreslås en förkortning av denallmänna preskriptionstiden. Dels föreslås en skärpning av reglerna ompreskriplionsavbrotl. Enliglhuvudregeln skall en fordran preskriberas tre är efter den dag den tidigast kangöras gällande. Tiden skall dock vara för fordran som grundar sig påskuldebrev eller annat skriftligt fordringsbevis, såvida inte fordringen av.serell konsumeniköp eller en konsumenttjänst. En tioårig preskriptionstid skallgälla också för fordran som har fastställts genom dom e, d. Lagen gäller ejfordran på medel som innestär hos bank. Preskriptionskall liksom f n, kunna avbrytas av både gäldenären och borgenären. I fråga ompreskriplionsavbrotl från gäldenärens sida behälls nuvarande regler.Preskriptionen skall således anses avbruten om gäldenären erkänner skulden. Detbehöver inte ske uttryckligen utan kan också ske genom att han betalaramortering eller ränta eller på annat sätt. Närdet gäller preskriptionsavbrytande åtgärder från borgenärens sida krävs enliglförslaget i princip all borgenären väcker lalan mot gäldenären eller pä annatsätt inleder rättsligt förfarande. Liksom f, n, skall preskriptions-avbrottnormalt medföra att ny preskriptionstid börjar löpa. Har preskription avbrutitsgenom väckande av talan, räknas dock ny preskriptionstid endast om fordringenblir fastställd genom dom e, d, I annat fall löper en kortare tilläggsfrislfrån det förfarandet avslutas. Harpreskription inträtt, innebär del liksom nu att borgenären i princip föriorarrätten att kräva ut sin fordran. Preskription av huvudfordran omfattar enliglförslaget också fordran på ränta o, d, och fordran på grund av borgen. Liksomhittills skall en preskriberad fordran under vissa förutsättningar få användaslill kvittning. Deföreslagna bestämmelserna är i väsentliga avseenden tvingande. Avtal om attfordran inte skall preskriberas eller att preskription skall avbrytas på annatsätt än det föreskrivna skall sålunda vara ogiltigt. Vidare skall avtal omförlängning av preskriptionstiden vara giltigt endasl om det har ingåtls efterfordringens tillkomst. Sådant avtal får gälla bara . Dennya lagen föreslås träda i kraft . Enligl förslaget skall de nyabestämmelserna tillämpas även på fordran som har kommit lill föreikraftträdandet, under förutsättning att fordringen inle har preskriberatsdessförinnan. För att inte rättsförluster skall uppstå på grund av förkortningenav preskriptionstiden föreslås en treårig övergångstid beträffande äldrefordringar. LU 1976/77:24 19 Förslaget har kritiserats vid den hearing utskottethållit i ärendet. Företagarorganisationernas företrädare har sålunda vänt sigmot att muntliga och skriftliga fordringar i förslaget getts olika länga preskriptionstider.Vidare har kritiserats den kortare preskriptionstidens längd, reglerna förpreskriplionsavbrotl samt avsaknaden av en yttersta preskriptionslid. Enligtföretagarorganisationerna kommer förslaget, sett som en helhet, att medförabetydande olägenheter för näringslivet. Företagarorganisationerna avstyrkerdärför bifall till propositionen. Även (), som representerarsåväl näringslivs- som konsumentintressen, har avstyrkt förslaget.Konsumentverket däremot har framhållit att förslaget om en kortpreskriptionstid i konsumentförhållanden innebär betydande fördelar förkonsumenterna och ansluter sig lill förslaget. Möjligen skulle det enligtverkels mening kunna vara av visst intresse för konsumenterna att en ytterstapreskriptionstid införs. Utskottetvill till en början framhålla all frågorna om preskriptionstidens längd,utgångspunkten för preskriptionstiden och preskriplionsavbrotl har sådantinbördes samband alt de inle bör prövas var för sig. I det följande kommer utskottetdärför att se dessa delar av förslaget som en enhet när utskottet prövar omförslaget till ny lagstiftning kan tillstyrkas. Somframgår av redogörelsen i det föregående för gällande rätt är de nuvarandepreskriptionsbestämmelserna gamla. Med hänsyn härtill kan detsjälvfallet finnas behov av en modernisering av bestämmelserna. Utskottet villemellertid understryka att den omständigheten all bestämmelserna är gamla intekan ensam utgöra tillräckligt skäl för en mer genomgripande omarbetning. Äveni de övriga nordiska länderna gäller gamla preskriptionsregler. Detförhållandel alt de nordiska preskriptionsreglerna förblivitoförändrade lyder på all de - även om de skiljer sig betydligt från varandra -fungerat tillfredsställande. Alt sä är fallet har också bekräftats vid de besöksom ulskotlsdelegationen gjorde i , och , Någranackdelar med gällande lagsliftning har inle kunnal påvisas vare sig i ,eller . I har del visseriigen förekommitpressuppgifter om all gäldenärer, som betalt sina skulder, läng tid därefterutsatts för nya krav. Även har fått vissa anmälningar därom.Något uttalat missnöje med nu gällande preskriptionsregler har dock inteförekommit. Företagarorganisationernahar bestritt rikligheten i departementschefens påslående all de föreslagnareglerna skulle kunna vara lill fördel för näringsidkarna. Visserligen har manäven inom näringslivet intresse av att fordringsförhållanden avvecklas snabbt.Av många olika skäl kan fordrings-förhållanden dock komma alt bestå underlängre tid än tre är. Gäller det ell fortlöpande affärsförhållande ärborgenären enligl organisationerna ofta mer angelägen om affärsförhållandets beståndän att utkräva skulden. LU 1976/77:24 20 ganisationernahar framhållit att det ter sig hell orealistiskt att en borgenär vid långvarigtaffärsförhållande skulle dra gäldenären inför domstol för att göra upp omkanske en enda tvistig fordran. För näringslivets del skulle införandet av enså kort preskriptionstid som i förening med en skärpning av reglerna ompreskriplionsavbrotl ställa lill slora problem med risk för rättsförluster.Särskilt gäller detta i fråga om de små förelagen, som saknar juridisk ochekonomisk expertis. Vadföretagarorganisationerna sålunda anfört kan enligt utskottets mening intefrånkännas betydelse. Det kan visseriigen sägas att om både det norska och detdanska näringslivet kunnat utan svårighet leva med betydligt kortarepreskriptionstider än också del svenska näringslivet borde kunna göradelta. Man bortser emellertid då ifrån alt preskriptionsreglerna är gamla ochatt de i princip förblivit oförändrade under större delen av den tid somhandeln och industrin utvecklats och expanderat. En väsentlig förändring avpreskriptionsreglerna måste därför föra med sig kraftiga ingrepp i affärsseder,administrativa rutiner m, m. Vid utskottsdelegationens besök i framhöllockså företrädare för det danska näringslivet att redan en sänkning avpreskriptionstiden frän fem lill tre är skulle för danskt näringsliv medföraavsevärda problem. För svenskt vidkommande innebär de föreslagnapreskriptionsreglerna en väsentligt större omställning än ett liknande förslagskulle göra i . Utskottet vill också erinra om att den lättnad, som engäldenär får genom all han inle behöver spara kvitton m. m,, inte kommernäringsidkarna lill del. Enligt den nya bokföringslag, som trädde i kraft den 1januari 1977, måste de nämligen spara verifikationer . Utskottetvill också peka på att den föreslagna lagregleringen ler sig komplicerad ochsvårtillämpad. Såsom framhållits av flera av dellagarna i den ovannämndahearingen kan svårigheter uppstå när det gäller att avgöra vad som är ettskriftligt fordringsbevis och vad som är en konsumentfordran. Ävenutgångspunkten för preskriptionstiden "den dag fordringen tidigast kangöras gällande" kan i vissa situationer vara svår att bestämma. Särskiltför småföretagare kan dessa tolkningssvårigheter innebära risk för rättsförluster. Idetta sammanhang vill utskottet erinra om att de föreslagnapreskrip-tionsbeslämmelserna även blir tillämpliga på fordringar mellanprivatpersoner. Enligt utskottets mening kan en förkortning avpreskriptionstiden till medföra olägenheter i fråga om sådanafordringar. Även om också i privata förhållanden reverser vanligen utfärdas isamband med lån förekommer det dock ofta handlån till betydande belopp utanskuldebrev. Med hänsyn till släkt- och vänskapsförhållanden torde det mångagånger komma att te sig mindre tilltalande för en borgenär all inom en sårelativt som behöva vända sig till domstol för att undvika allfordringen blir preskriberad. Ett viktigt motiv förförslaget lill ny lagstiftning har enligl departements- LU 1976/77:24 21 chefenvarit alt den nuvarande lioårspreskriplionen är alltför läng när det gällerfordringar som regelmässigt förekommer i del dagliga livet och som rörförhällandet mellan näringsidkare och konsumenter. Hit hör fordringar på köp avhushållsartiklar och annan lös egendom som är avsedd för enskilt bruk,fordringar på ersättning för reparationsarbeten, transporter m. m, Ipropositionen framhålls att det också är belräffande fordringar på konsumenlområdelsom risken är störst för alt en gäldenär, som har betalat sin skuld, blirnödsakad att belala på nytt. Föratt få en uppfattning om hur pass frekvenl det är alt en gäldenär utsätts fördubbelkrav har utskottet från inhämtat upplysningar om verketserfarenheter. Av den sammanställning som överlämnats till utskottet framgårall verket kommit i kontakt fined problemet genom skriftliga anmälningar frånenskilda konsumenter och genom verkels te-lefonrädgivning. Antalet klagomål harav verket beräknats till något mer än ett tiotal . Klagomålen synesframför allt röra sig om konsumenttjänster i form av reparationer och annatarbete på fast egendom. Vadsålunda framkommit ger enligt utskottets mening inle belägg för att dubbelkravskulle utgöra något större problem. Det kan för övrigt anmärkas all i två avde i sammanställningen särskilt redovisade tre fallen fordringen inle hellerskulle ha varit preskriberad om de föreslagna nya preskriptionsreglernti hadegällt, Utskoliei vill också tillägga alt del lorde förhålla sig sä all mångakonsumenter inte sparar kvitton ens i tre är. För all preskriptionstiden skallfå någon verklig effekt borde den följaktligen sällas betydligt kortare än treår. Mot en så snäv tidsgräns talar emellertid det förhållandet att det inte ärosannolikt att konsumenterna då skulle efter myckel kort lid kunna bli utsattaför hårdhänta inkassokrav även i sädana fall där de är beredda all betalafrivilligt. Det kan i sammanhanget anmärkas all företrädaren för de finskakonsumentintressena uttijyckt farhågor för att redan en preskriptionstid om treär skulle kunna innebära ett ökat be-lalningstryck på konsumenterna och följaktligenvara lill nackdel för dessa. Utskottet vill också tillägga all del förhållandelatt en fordran är preskriberad inle innebär att konsumenten alltid kan göra sigav med sina kvitton. På grund av annan lagsliftning, t, ex, i fråga omrealisationsvinstbeskattning, inkomstbeskattning, fastighetstaxering m, m,, i vissa fall finnas skäl alt spara kvitton längre än i tre är. Motbakgrund av del anförda anser utskottet all den nuvarande preskriptionstidenknappast inneburit några mer märkbara ölägenheter när del gällerkonsumenlfordringar. Allmänt sett måste det dock vara ett konsumentintresseatt fordringar inom konsumenlområdel avvecklas inom en rimlig tid. Enförkortning av den allmänna preskriptionstiden inom detta område ler sig därförprincipiellt motiverad. Sammanfattningsviskonstaterar utskottet sålunda att de föreslagna preskriptionsreglerna innebärnackdelar när del gäller fordringar inom affiirs-livet. Motsvarande torde iviss mån gälla privatlivets fordringar, Enligl ul- LU 1976/77:24 22 skottetsmening är del endast inom konsumentområdet som del kan finnas anledning allförkorta preskriptionstiderna. Ensamt kan detta dock inle utgöra tillräckligtskäl för att införa nya generella preskriptionsregler. Återstår då fråganhuruvida det med hänsyn till intresset av nordisk enhetlighet pä området finnsskäl att generellt ändra preskriptionsreglerna. Somframgår av vad utskottet tidigare anfört har propositionen tillkommit motbakgrund av ett långvarigt nordiskt lagstiftningsarbete. Den omständighetenatt arbetet pågått utan att några nämnvärda resultat uppnåttslyder dock på att intresset för och behovet av enhetliga nordiska regler påområdet inle varit särskilt stort. Lägel är nu det att i har utarbetatsen departementspromemoria som har remissbehandlats. Propositionen i ämnetväntas föreläggas , 1 och i har någralagförslag inle framlagts. Detnorska depariementsförslagei innebär alt den treåriga preskriptionstiden, somi praktiken varil den mest tillämpade, nu även formellt görs till huvudregel.En preskriptionstid skall finnas endast i fråga om skuldebrev ochhandlån. Den tjugoåriga preskriptionstiden bibehålls i fråga om bankfordringar.Någon motsvarighet lill den svenska uppdelningen i skriftliga och muntligafordringar och i konsumentfordringar och andra fordringar finns inte. På frågaav utskottsdelegationen har företrädare för del norska justitiedepartementetförklarat att man inle funnit den svenska lösningen lämplig för norsktvidkommande, IDanmark och har vederbörande justitiedepartement upplyst att man intehar några principiella invändningar mot förkortade preskriptionstider men attfrågan inte beöms ha någon prioritet. Företrädare för resp, lands näringslivhar förklarat sig inle önska någon ändring i gällande bestämmelser. Man harvidare uppgeti att den bristande överensstämmelsen mellan lagstiftningen i deolika länderna på ifrågavarande område inte synes ha medfört någrakomplikationer. Även om del skulle kunna vara en fördel all enhetliga reglertillskapades är behovet därav inle särskilt stort. Viktigare för näringslivetär alt t, ex, köplagsreglerna är enhetliga. Delanförda visar enligt utskottets mening all del inte torde föreligga någotsådant behov av en nordisk enhetlighet på detta område som kan motivera enomfattande ändring av gällande rätt. Intresset för enhetliga nordiska reglerhar också visal sig svagt. Påanförda skäl kan utskottet inle ställa sig bakom förslaget till en nypreskripilonslag. Konsumenternas intresse av kortare preskriptionstider bör istället kunna tillgodoses genom särskilda preskriptionsbestämmelser i fråga omkonsumentfordringar. Hur sådana bestämmelser skall utformas behöver emellertidnärmare utredas. Det bör ankomma på regeringen att göra delta. Reglerna böremellertid enligl utskottets mening bygga pä en treårig preskriptionstid.Förslag om särskilda preskriptionsregler i konsumentlörhål- LU 1976/77:24 23 landenbör föreläggas senast i samband med alt förslag till lagstiftning pågrundval av konsumenltjänslutredningens arbete föreläggs . sålunda anfört bör ges regeringen till känna. Förslagen utgör följdändringar tillpreskriptionslagsförslaget och bör följaktligen avslås. alt med avslag på propositionen 1976/77:5ger regeringen lill känna vad utskottet anfört om all förslag lill särskildapreskriptionsregler i konsumentförhållanden bör föreläggas . Näivarande:herrar (), i (s), i (s), fruNilsson i (s), herrar Ekinge (fp), i (s), iSundsvall (c), (), (), (), herrAndréasson (s), (), i (c), herrar Ollen (m)och i (m). i , i , herrarAndersson i , , och (samtliga s) somanser dels alt den del av ulskottels yttrande som börjarpä s, 19 med orden "Som framgår" och slutar pä s, 23 med orden"följaktligen avslås" bort ha följande lydelse: Somframgår av redogörelsen i det föregående för gällande rätt är de nuvarandepreskriptionsbesiämmelserna gamla. Sedan deras tillkomst haremellertid produktionsförhållanden och konsumtionsvanor radikalt förändrats.De allmänna preskriptionsbesiämmelserna har därför kommit att framstå somföråldrade och i behov av modernisering. Den länga preskriptionstiden, ,i förening med det myckel formlösa sätt LU 1976/77:24 24 påvilket preskriptionstiden kan avbrytas har föranlett alt del i praktiken endaslundantagsvis blir aktuellt all vid krav åberopa preskription.