bet · G001AU7 · 1976-12-31 00:00:00 — De regionala skillnaderna isysselsättningsmöjligheter är alltjämt betydande. Arbetslösheten är högre iskogslänen än i övriga län och i synnerhet kvinnorna har sämre möjligheter attfå förvärvsarbete. Motdenna bakgrund anges i proposilionen följande här i sammandrag återgivnautgångspunkter för sysselsättnings- och regi o n a 1 [i o I i t i k e n : Arbetet är av grundläggande betydelse för individoch samhälle. Det ger medel för en god försörjning och är en väg till socialgemenskap. Ekonomisk tillväxt är en förutsättning för ökningav sysselsättningen. Det krävs en Ibnsaii snabb utbyggnad av vår industriellakapacitet, specialisering, utnyttjande av stordriftsfördelar, ökad användningav teknisk utrustning m. m. Delta lörutsälter bl. a. fortsattstrukturomvandling inom näringslivet. Balansen i utrikesbeialningarna bör varaåterställd . Den förda invesieringsfrämjande politiken måstefullföljas med kraft. När del gäller fördelningen av uiryniniei för konsumtionmåsie framhållas au en snabb ökning av offentlig konsiimiion inte kanåstadkommas . För au komma lill räiia med dci nuvarande underskoliei ibytesbalansen måsic s|iaranclei öka och cleiia måsie ske inom den offentligasektorn. fXi 1916/11:1 13 gelägnareformönskemål och siandardförbäiiringar kan endast förverkligas i lakl med vadde samlade resurserna medger. Produktionen skall inriktas på att tillgodosemedborgarnas behov av varor och tjänster. De varuproducerande näringarna harkraftigt ökat produktionen med oförändrad eller minskad sysselsättning. Itjänslenäringarna har efterfrågan på social omsorg, sjuk- och hälsovård,utbildning samt annan gemensam personalkrävande service varit stor. En relativförskjutning av sysselsättningen till de tjänsteproducerande områdena kanväntas fortsätta. En utbyggnad av samhällets verksamhet inom vård- ochulbildningssek-torerna kräver att resurser skapas genom industriell förnyelse.Samtidigt medför en framgångsrik industri behov av väl utbyggd samhällsservice. Arbetsmarknaden är begränsad i olika hänseenden förden enskilde. Del finns lokala avgränsningar som hänger samman medresemöjligheler och det finns ytterligare begränsande faktorer som bestäms avden enskildes yrkeskunskaper. Till detta kommer andra förvärvshinder t. ex. ifråga om barnomsorg. Del finns inga automatiskt verkande krafter som skaparrätt typ av arbete på rätt plats och . I stället krävs politiskabeslut och samhälleliga insatser av varierande slag, dvs. riktade åtgärder.Detta understryks ytteriigare av de internationella konjunkturrörelserna. Generellamedel har visat sig otillräckliga för att lösa uppkommande problem med stigandepriser och ökad arbetslöshet. Del har sålunda visat sig nödvändigt medåtgärder som är inriktade på att stödja sysselsättningen i utsatta regioner,branscher eller företag samt all stödja de personer som, har en svag ställningpå arbetsmarknaden. Frånde redovisade utgångspunkterna anges i proposilionen sysselsättningspolitikensuppgift vara alt undanröja förvärvshinder för dem som vill förvärvsarbeta ochatt öka sysselsättningen så alt arbele kan erbjudas alla som vill delta iarbetslivet. Strävan all ge arbele ål alla innebär alt bestämda krav måsteställas på politikens inriktning och på insatser av skilda slag. De krav somredovisas i proposilionen kan sammanfattas på följande sätt: - Varoch en skall ha möjlighet att medverka i arbetslivet efter sin förmåga. Sysselsättningspolitiken måste förenas med en social förnyelse av arbetslivet. Arbetsmiljön måste förbättras och anpassas så att fysiska, psykiska eller sociala handikapp inle utgör hinder för förvärvsarbete. - Jämställdhetmellan män och kvinnor i förvärvslivet måste förverkligas. 'Förvärvshinder såsom brister i kommunikationer eller barnomsorg måste undanröjas, ett könsbundetyrkesval motarbetas, varjämte en fortsatt utjämning av löne- ochanställningsvillkoren bör komma till stånd. - Tryggheten i anställningen måste garanteras. Detkan ske genom lagstiftningen om anställningsskydd och genom insättande avstödåtgärder i lägen då sysselsättningen i förelagen är hotad. - Upprätthållande av de regionalpoliiiska målen attmänniskorna i olika regionerskall erbjudas likvärdigasysselsäliningsmöjligheier.och en likvärdig AU 1976/77:7 14 tillgånglill social, kommersiell och kulturell service saml god miljö. Regionalutjämning av sysselsättningsgraden för kvinnor bör vara ett av riktmärkena förregionalpolitiken. De regionalpoliiiska stödåtgärderna kommer även fortsättningsvisall behöva koncentreras till skogslänen och i synnerhet då lill de inredelarna. I takt med att balansen mellan olika län blivit bättre har problemeninom länen tilldragit sig ökad uppmärksamhet. Härtill kommer problem ochbrister på arbetsmarknaden även i regioner med hög syssel-sällningsnivå och iövrigt bra arbetsmarknad. Denangivna inriktningen av politiken får enligt proposilionen konsekvenser församhällsplaneringen. Denna måste inriktas på ett samhälle där allt fler vuxnahar anknytning till arbetslivet och där del finns en större flexibilitet mellanarbele, fritid och utbildning. Planeringen måste också ge möjlighet tillsamverkan mellan olika områden och mellan lokala, regionala och centralaorgan. Detovan refererade avsnittet i propositionen om riktlinjer för politiken mynnar uti följande deklaration: blir en huvuduppgift attundanröja hinder som slår i vägen för dem som vill förvärvsarbeta. I lakl medframgångarna i förverkligandet av den uppgiften måste arbetstillfällen kunnaerbjudas dem som vill delta i arbetslivet. Ett sådant program får inle upplevassom ett tvång för dem som på grund av utbildning, familjeskäl eller annat, förkortare eller längre lid inte önskar förvärvsarbeta. Ett program för att brytaned förvärvshinder och öka arbetstillfällena bör inte låsas fast i form av ettvisst antal arbetstillfällen. Människornas önskemål förändras hela liden i taktmed samhällets förändringar. Del grundläggande för sysselsättningspolitiken ärall samhället ständigt söker tillgodose den enskildes rätt lill arbele på sammasätt som samhället pä andra områden har åtagit sig alt skydda och stödja denenskilde medborgaren. Ulskollel vill först framhålla allsysselsäiiningsulredningen visat, all del finns ett stort behov av nyaarbetstillfällen. Om man antar all kvinnorna skulle ha sammasysselsättningsgrad som männen hade fordras ytterligare 600 000 nya arbetstillfällen.Om man i stället utgår från att förvärvsfrekvensen i hela landet skulle uppgålill vad som gäller för män i och kvinnor i länskulle detta innebära 380 000 arbeisiillfallen utöver dem vi har. Orsakenlill all och valls som riklpunkier är att dessa länuppvisar den högsta syssclsäuningsgraden bland rikets län för män resp.kvinnor. En annan siffra som belyser behovet av nya arbetstillfällen har kommitfram genom en intervjuundersökning som genomförde imars-april 1975. Enligt denna skulle 250 000 kvinnor i åldern 25'-önskafå förvärvsarbeta eller efter en viss väntetid. Deredovisade siffrorna, som bekräftas av material framtaget under liinsplaneringen,visar hur angelägel det är all sysselsättningspolitiken förs med kraft. Ianslutning lill de i proposilionen redovisade riktlinjerna vill Ulskollel försin del framhålla följande. AU1976/77:7 15 Grunden för en framgångsriksysselsättningspolitik är en god ekonomi. Förutsäitningarna försysselsäiiningspolitiken bestäms av konjunkturutvecklingen och uppläggningenav den allmänna ekonomiska politiken. För au klara sysselsättningsproblemen ]iålängre sikl fordras au samhällsekonomin är i balans. Detta innebär bl. a. måsie komma lill rätia med del nuvarande underskoliei i våra utrikesbeuilningar, vilket i sin tur förutsätter ökal sparande. Sparandel bör ske inomsåväl den privata som den offentliga sektorn. Del måste skapas förulsäiiningarför expansion av näringslivei. En avgörande faktor är alt svenska företag fårarbeta under sådana villkor all deras iniernalionella konkurrenskraftupprätthålls och förstärks. Del relativa kostnadsläget gentemot utlandet måsteförbättras och prisstegringar inom landet hållas tillbaka. Endast härigenom kanvår export hävda sig på världsmarknaden. En expansion av näringslivet är också nödvändig om delskall bli möjligt alt klara av de allt vanligare problemen med strukturomvandlingen.En utbyggnad av industrisektorn är vidare en förutsättning för all resurser skapasför den önskvärda utbyggnaden av samhällets service bl. a. inom vård-ochulbildningssekiorerna. Inom dessa områden finns stora behov all fylla, vilket isin lur kan ge ett stort antal nya arbetstillfällen. Industri- och näringspolitiken måste få en inriktning somfrämjar investeringar och lar vara på utvecklingskraften i företagen. Del ärviktigt all gynnsamma förulsäiiningar skapas för igångsältning av nya förelagoch för tillvaratagande av utvecklingsbara idéer. Del sagda gäller inle minslde mindre förelagen som har en betydelsefull roll att spela bl. a. när detgäller all upprätthålla sysselsättningen i mindre tältbefolkade områden. Isådana bygder - siirskili i norra - bör även jordbrukspolitikenanväntlas mera aktivt Ibr att uppriitihålla syssel.säliningen. Sysselsällningsulredningens och länsplaneringensredovisning visar också klart all under överskådlig framlid stora skillnaderkommer att beslå mellan män och kvinnor när det gäller att hävda sig påarbetsmarknaden, om inle kraftfulla och målmedvetna åtgärder sätts in. Särskiltogynnsamt är lägel för kvinnor som är bosatta i skogslänen. Del är som framgårav det anförda nödvändigt all det inledda arbetet på jämsiälldhei mellan mänoch kvinnor påskyndas och effektiviseras. Insatser måste göras inom bredasektorer av samhällslivet, främsi inom arbetsmarknads-, social- ochutbildningspolitiken. Regionalpolitiken börja en mer decentralisiisk inriktning.Politiken bör förstärkas så att människor i olika landsdelar ges allsidigsyssel.sätining och service samt en god miljö. Bebyggelsen i glesbygden ochmindre tätorter bör underlättas. Strävan bör vara all med olikaregionalpoliiiska åtgärder inom länen tillgodose bygder och orter med ennegativ utveckling så all del skapas en bättre inomregional balans. Detregionalpoliiiska stödet bör utformas så alt del i ökad grad lar hänsyn lillsys.selsältningselTekien. Geografiskt indelade stödområden har visat sig varaen otillräcklig metod för AU1976/77:7 16 att slyra del regionalpoliiiska stödet. Ett mera flexibeltsystem som knyter an till även andra kriterier bör utredas. Nya överväganden bör göras om principerna för ochutformningen av den regionala strukturen. Orlsklassificeringssystemet börutvärderas och alternativa möjligheter för ett orlssystem prövas. Centralauppgifter beträffande den regionala planeringen bör föras över pä landslingen.Del kan bl. a. gälla regionala beslut om orlssystem och liknande. Redovisningoch förslag om den regionala strukturen bör läggas fram för så att ommöjligt ställning kan las senast i samband med beslut om det regionalpolitiskastödet för tiden efter . Därvid måste dock beaktas att samordningbör ske med sysselsällningsulredningens arbete. Utöver vad här anförts har utskottet inle funnit anledningau anlägga några ytterligare synpunkter på de allmänna riktlinjerna för denframlida sysselsättnings- och regionalpolitiken. Utskottet kommer i delföljande alt utveckla sin uppfattning på särskilda områden. När del gällerpropositionens förslag om riktlinjer godtar utskottet dem i de delar de inlebehandlats eller strider mot de synpunkter som ulskollel anlagt. I delta sammanhang lar utskottetupp två vpk-moiioner: 1975/76:2141, som väcktes under allmänna motionstidenförra året, och 1976/77:10. I motionerna finns en kritisk syn påsysselsättningsfrågornas behandling. I motionen 2141 vänder man sig mot denförda politiken från teoretiska och ideologiska utgångspunkter. Del hävdas attden politiken gynnat "kapitalet" och medverkat lill en uppdelning avarbetsmarknaden i A- och B-lag. Motionärerna anser alt politiken varitantisocialistisk och anlisocial. I molionen görs en beräkning för all påvisasysselsättningsproblemels storleksordning. Om alla personer i åldern 20-64 årskulle tillförsäkras arbete fordras med 90 /n förvärvsfrekvens för både män ochkvinnor ett tillskott med 760 000-865 000 heltidsarbeten beroende påinvandringens storlek. Motionärerna redovisar även omständigheter som kan ökaeller minska dessa tal, t. ex. höjd förvärvsfrekvens och kortare arbetstid.Molionen mynnar ut i ell yrkande att skall deklarera att fullsys.selsättning och allas rätt lill arbele skall realiseras inom ramen för ett15-årsprogram. För alt genomföra ell sådant program fordras enligt molionen ensocialistisk planekonomi. Tre basområden anges därvid som särskilt vikliga:statliga industrier uppbyggda med offentligt kapital, omorganisation ochleknisk cffekiivisering av transporisysiemei saml en kraftig utbyggnad av densociala sektorn. I den andra vpk-motionen, som alltså väckts med anledningav proposilionen, finns liknande tankegångar. Motionen innehåller förslag tillnya riktlinjer för sysselsättnings- och regionalpolitiken vilka sammanfattas iföljande punkter: 1. ell tidsbestämt mål sätts upp försysselsättningspolitiken, 2. kvinnornasfullständiga ekonomiska frigörelse ingår i målsättningen. AU 1976/77:7 17 3. barntillsynen utbyggs för alt täcka del fullabehovet, 4. en allmän investeringsplanering genomförs, 5. förbud utfärdas för kapitalexport ochinduslriulflyttning, 6. ett statligt industriprogram utarbetas, 7. ett program för utveckling av den kollektivairaflkapparaten utarbetas, 8. ett program för bekämpande av bristerna inom vård-och miljösek-lorerna utarbetas, 9. som målsättning ställs att höja den svenskaekonomins förädlingsgrad och alt gradvis minska rovdrift av energi och råvaror. Det bör noteras att en del av de i motionernaföreslagna åtgärderna t. ex. utbyggnad av barnom.sorgen och ökad satsning påden sociala sektorn, ligger i linje med de allmänna riktlinjer som utskottetovan uttalat sig för. Utskottet avvisar emellertid den allmänna grundsyn somligger bakom molionen, nämligen att en socialistisk planekonomi är den rättametoden att lösa sysselsättningsfrågorna. När del gäller yrkandena omytteriigare planer och program vill utskottet peka på allsysselsäiiningsulredningen fortsätter sill arbele vilket beräknas bli slutförtunder . Länsplaneringen som blivit ett viktigt instrument för samhälletssysselsättnings- och regionalpolitik kommer att fortgå och fö en delvis nyuppläggning, såsom redovisas längre fram i belänkandet. Med hänvisning tillvad sålunda anförts avstyrker utskottet de båda vpk-molionerna. Åtgärderför att undanröja förvärvshinder Med utgångspunkt i de faktiska förhållandena påarbetsmarknaden och de förut angivna riktlinjerna blir enligt propositionenhuvuduppgiften för sysselsättningspolitiken alt medverkatill att systematiskt bryta ned en lång rad hinder som slänger ute människorfrån arbetslivet. Dessa hinder finns såväl på som utanför arbetsplatserna. Villkoreni arbetslivet har förbättrats. har arbetstiden förkortals,semestern förlängts, villkoren i sjuk- och pensionsförsäkringarna blivitförmånligare, anställningsskydd och medbestämmande för de anställda införts.Reformeringen av arbetsmarknadspolitiken har inneburit ett vidgat samarbete medförelagen, bl. a. via anpassningsgrupper och nya former av statligt stöddpersonalutbildning. Utvecklingen av lönerelationerna mellan olika grupperanställda har inneburit förbättringar för lågavlönade. Genom att de sämstbetalda yrkena sysselsätter en hög andel kvinnor har förändringarna särskiltgynnat kvinnliga arbetstagare. Löneförbättringarna har i sin lur bidragit tillökad förvärvsfrekvens bland kvinnor. Dentillströmning till arbetsmarknaden som ägt rum har, sägsdel i propositionen, varit beroende av en i ökad grad individuell anpassning avarbetena till den enskildes önskemål. Ju högre upp vi kommer iförvärvsfrekvens, understryks det vidare, desto nödvändigare är del med 2 1976/77. AU 1976/77:7 18 ettflexibelt arbetsliv som tar hänsyn till den enskildes behov och förutsättningar.Detta gäller inte minst om ell arbetsliv där kvinnornas förvärvsfrekvenskommer mera i nivå med männens, där pensionärer bereds möjligheter lillförvärvsarbete långt upp och där även relativt svårt handikappadeförvärvsarbetar på den ordinarie arbetsmarknaden. Fören långsiktig ökning av sysselsättningen och av de sysselsattas utbyte avarbetet anses del viktigt alt grundläggande kunskaper om arbetsmarknadensprids. Arbetsförmedlingens roll i sammanhanget framhävs, och del erinras omden personella upprustning samt organisatoriska och tekniska förnyelse somförmedlingen undergått under 1970-talei. Insatserna syftar ytterst till alt gede arbetssökande överblick över i princip alla lediga platser och förbättradinformation om arbets- och anställningsförhållanden på arbetsplatser somefterfrågar arbetskraft. Ianslutning härtill tar ulskollel upp ett yrkande i molionen 9 av m. fl. (s). Motionärerna vill att utbyggnaden av arbetsförmedlingenockså skall la sig uttryck i personalförstärkningar vid de små.förmedlingskontoren, särskilt i glesbygden. Trotsden starka upprustning av arbetsförmedlingen som ägt rum under 1970-talel finnsbehov av fortsatt utbyggnad av förmedlingens service. I propositionen anförsatt starka skäl talar för all förmedlingsinsatser för ungdom prioriteras vidförstärkning av arbetsmarknadsverkets resurser. Utskottet delar denuppfattningen. I den mån arbetsförmedlingen tilldelas ytterligare personal somallmän förstärkning bör del, som statsmakterna fastslagit i tidigaresammanhang, i första hand ankomma på AMS att anpassa för-medlingsorganisaiionentill förhållandena på arbetsmarknaden i olika delar av landet. Medhänvisning.till del anförda avstyrker utskottet del aktuella moiionsyrkandei. Åtgärderför att underlätta övergången frän skola till arbetsliv De ungas sysselsättningsproblem har väckt särskilduppmärksamhet . Arbetslösheten bland ungdom har oavsettkonjunkturläget under hela 1970-talel legal avsevärt högre än bland andraarbetstagare. Särskilt gäller det om den yngsta gruppen i åldern 16-19 år.Detta uppmärksammades i betänkandet InU 1975:3. Inrikesulskottet slog där fastalt rätten lill arbele är en central utgångspunkt för det politiskareformarbetet och all detta gäller för ungdomar lika väl som för andra grupperi samhället. För ungdomar finns del särskilda problem som hänger samman medövergången mellan skola och arbetsliv. En viklig fråga, fortsatte utskottet, ärkontakten med ungdomar som har lämnat skolan. Ungdomar som vid dessa kontaktervisar sig sakna arbele eller inte delta i utbildning borde få stöd av samhälletavpassat till .vederbörandes situation. Detta stöd skulle vara inriktat på allerbjuda ungdomar arbete (eventuellt såsom praktik) eller utbildning eller varaav annat slag som ungdomarna kunde vara i behov av. AU 1976/77:7 19 teradeatt den skisserade ordningen förutsatte alt organisatoriska och ekonomiskafrågor klariades, bl. a. frågan om inrättande av samrådsorgan mellan skola ocharbetsliv. Sysselsäiiningsulredningen borde därför få i uppdrag att la uppfrågorna med förtur. Riksdagenbeslöt i enlighet med inrikesulskottels förslag all ge regeringen till kännavad utskottet anfört om uppsökande verksamhet, samrådsorgan mellan skola ocharbetsliv och utredningsarbetets bedrivande. Underdel förra budgetåret vidtog den dåvarande regeringen - delvis på förslag avsysselsäiiningsulredningen - en rad åtgärder för att temporärt förbättrasituationen för unga arbetslösa. I propositionen 1975/76:39 om skolans inrearbele föreslogs som mera långsiktiga åtgärder bl. a. en systematiskuppföljning av ungdomar som inle går vidare lill gymnasieskolan eller som avbryterstudierna i gymnasieskolan. Syftet med uppföljningen skulle vara all ge allaungdomar möjligheter till arbete eller utbildning. Problemenför ungdomar vid inträdet på arbetsmarknaden diskuterades vidare i betänkandetInU 1975/76:33. Utskotlsmajoriteten (c, m, fp) anförde i ell uttalande, somefter loilning vann kammarens bifall, att del självfallet är anledning att sepositivt på de steg som har tagits men att fortsatta kraftfulla åtgärder ärnödvändiga för all stödja ungdomen vid övergången mellan skolan och arbetsliv.Konkreta handlingslinjer måste utformas i samverkan mellan staten, kommunernaoch den enskilda sektorn. Den självklara utgångspunkten för arbetet ärsamhällets ansvar för att de unga för en meningsfull sysselsättning genomarbele eller utbildning. För att nå det målet förordades att den uppsökandeverksamheten byggs ut, så att den når alla ungdomar. Vidare förutsattes att detpå den offentliga och enskilda sektorn skulle finnas ett rikt utbud avpraklikplatser som kan underiälta för ungdomar som är tveksamma inför sittyrkesval all välja rätt yrke och ut-bildningsväg. En sådan inriktning avåtgärderna, anfördes det slutligen, innebär all samhället tillförsäkrar allaungdomar möjlighet till arbete, utbildning eller praktik. föreliggande proposilionen följs de tidigare i framfördatankegångarna upp. Föredragande statsrådet uttalar att samhället också ifortsättningen med kraft måste stödja de unga genom all erbjuda utbildning,praktik och arbete. Skolan, kommunerna, arbetsförmedlingarna, arbetsgivar- ocharbetstagarorganisationerna måste var och en ta sin del av ansvaret. Förslageni del följande utgår härifrån. Det framhålls i sammanhanget att arbetet redaninletts på all uppnå målet att alla ungdomar som slutar grund-ellergymnasieskolan skall erbjudas arbele, praktik eller utbildning. Ifråga om åtgärder för an underlätta övergången från skola till arbetslivbetonas i propositionen vikten av alt eleverna i för en väl tilllagenstudie- och yrkesorientering (syo) sammanvävd med en praktiskarbetslivsorientering. Arbetsmarknadsdagar av den typ som genomfördes undervåren 1976 bör vara ett bestående inslag i delta arbele. Grundskoleelevernabör vidare fö förstärkt information om gymnasieskolans olika AU 1976/77:7 20 Medhänsyn till den nyckelroll som skolpersonalen har när det gällerarbelslivskonlaklerna finner föredragande statsrådet motiverat att man på siktställer kravet alt alla lärare skall ha arbetslivserfarenhet också utanförskolans ram. Del kan också visa sig behövligt all stärka syo-konsuleniernaskontakt med arbetslivet. Korta, yrkesinriktade kurser kan vara lämpliga förungdomar som inte ser längre gymnasieskolulbildning som ettförsla-handsallernativ men del anses viktigt att dessa ungdomar stimuleras attfullfölja sina gymnasiestudier i någon form. Utskottethar inga invändningar mot de redovisade synpunkterna, som kommeratt utvecklasvidare i pågående utredningsarbete, exempelvis 1974 årslärarutbildningsulredning och den tillsalla gymnasieutredningen.Utskottet kan också som en allmän riktpunkt ansluta sig lill att en vissanpassning av utbildningsmöjligheterna sker till den regionalaarbetsm'arknådens efterfrågan på arbetskraft. Utskottet vill dock i likhet medföredragande statsrådet stryka underart individens rätt att välja utbildningsinriktningpå allt sätt bör värnas. I propositionen betonas i anslutning härtillangelägenheten av att individens utbildningsval sker mot bakgrund av enrealistisk uppfattning om de regionala sysselsättningsmöjligheterna efterfullgjord utbildning. Någon erinran kan givetvis inte resas mot ett uttalandeav del slaget. ovan nämnda proposilionen om skolans inre arbele föreslogs inrättande avregionala och lokala planeringsråd som samverkansorgan för skola,arbetsförmedling, arbetsgivare och fackföreningar. Till frågor som skall tasupp i planeringsråden hör fackligt deltagande i skolornas undervisning,praklikfrågor, studie- och yrkesvägledningsfrågor saml arbeislivsorieniering.Propositionens förslag bifölls av (UbU 1975/76:30, rskr 1975/76:367). Planeringsrådenskall inrättas fr. o. m. /78. Likartade sam-arbelsorgan harredan kommit lill i flera kommuner. Sysselsäiiningsulredningen vill all organav delta slag inrättas i hela landet.