bet · G001LU3 · 1976-12-31 00:00:00 — a. upptas regler om krav på ansvarigarbetsledare och dennes kvalifikationer. Vissaförsäkringsformer som har betydelse inom skadeståndsrätten Försäkringpå den skadelidandes sida Socialförsäkringen omfattar den allmännaförsäkringen (sjukförsäkringen, folkpensioneringen och tilläggspensioneringen)samt yrkesskadeförsäkringen. Yrkesskadeförsäkringen gäller vid olycksfall iarbetet samt vid vissa särskilt angivna sjukdomar som skall anses somyrkessjukdomar. Socialförsäkringen ger ett ekonomiskt grtindskydd vidskadefall. Ideell skada (sveda och värk, lyte eller annat men) ersätts inte.Under akut sjukdomstid efter en skada utgår sjukpenning som ersättning förinkomstföriust. Vidare ersätts helt eller delvis all läkarvård och sjukhusvårdsamt mediciner etc. Vid långvarig arbetsoförmåga kan en skadad fåförtidspension eller sjukbidrag från den allmänna försäkringen och - vidyrkesskada - yrkesskadelivränta från yrkesskadeförsäkringen. Pension ellersjukbidrag förutsätter nedsättning av arbetsoförmågan med ,livränta nedsättning med . Till efterievande utgårfamiljepension från den allmänna försäkringen och - vid yrkesskada -efterievandelivränta från yrkesskadeförsäkringen. Invaliditets- ocheftedevandeförmånerna kan kompletteras med vissa tillägg. Om en skadad personflr ersättning från socialförsäkringen och har rätt lill skadeståndenligt skadeståndsreglerna, skall försäkringsersättningen reduceraskadeståndet. Den1 ersätts den nuvarande lagen om yrkesskadeförsäkring av en lag omarbetsskadeförsäkring. Den nya lagen ger i princip rätt till LU 1976/77:3 10 fullersättning för inkomstbortfall lill den som drabbas av arbetsskada. Liksomtidigare skall sjukpenning utgå under akut sjukdomstid. Livränta utgår förinkomstföriust upp till samma tak som gäller för ATP, dvs. Enannan nyhet är att alla skador och sjukdomar som har uppstått på grund avolycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet skall anses som arbetsskador. Detfinns dessutom ett stort antal försäkringslyper som ger skydd mot förluster isamband med personskada. 1 första hand kan nämnas liv-, olycks-.falls- ochsjukförsäkringar. Sådana försäkringar gäller kollektivt - gruppförsäkringar -eller enskilt. Tjänstegrupplivförsäkringen (TGL) är exempel på ett skydd avdetta slag som arbetsgivaren bekostar. Ett annat exempel är den allmännagruppsjukförsäkringen (AGS), som infördes på arbetsmarknaden år 1972.Personförsäkringar inom denna kategori är för del mesta s. k.summaförsäkringar. Därmed menades ursprungligen alt ett visst på förhandöverenskommet belopp utbetalas (på en gång eller i periodiska poster) dåskadefallet inträffar. Men en försäkring av detta slag kan också vara anpassadtill den konkreta skadan (t. ex. inkomstföriust lill en viss nivå).FörsäkringsersäUningar av de former som har angetts räknas normall inte avpå skadestånd som utgår . Vidsakskada finns i många fall sakförsäkring som skyddar den skadade egendomen, t.ex. brandförsäkring för byggnad och kaskoförsäkring för bil. Mera vardagligaskador är ofta skyddade genom moment i kombinerade försäkringar. Den vanligahem- eller villahemförsäkringen skyddar personlig lösegendom mot skador genombrand, explosion, oberäknad ulströmning av vätska eller annan plötslig ochoförutsedd händelse. Försäkrirg på den skadeståndsskyldiges sida Ansvarsförsäkringen täcker i princip denskadeståndsskyldiges ansvar enligt skadeståndsreglerna. Frivilligansvarsförsäkring ingår i de flesta fall i en paketförsäkring (hem- ellervillahemförsäkring) eller annan kombinerad försäkring (t. ex.fdretagsansvarsförsäkring). Ensärskild form av ansvarsförsäkring är den s. k. trygghetsförsäkringen. somgenom kollektivavtal infördes fr. o. m. för anställda påvissa områden (plåtslagare, sluvare m. fl.). 1974 träfl\ide SAF, LO och PTKöverenskommelse om definitiva försäkringsvillkor. Överenskommelsen hardärefter antagits som kollektivavtal av de till organisationerna anslutnaförbunden. Försäkringen gäller personskada som drabbar arbelstagare genomolycksfall i arbetet. Den praktiska innebörden av försäkringen är attarbetstagaren garanteras ersättning enligt skadeståndsrällsliga regler vidolycksfall i arbetet oavsett vem som är vållande, Såväl ekonomisk som ideellskada kan ersättas. Statstjänstemannen har genom avtal den 14 december 1972mellan avtalsverket och de statsanställdas fyra huvudorganisationer fåttmotsvarande trygghetsförmån sedan den (sia- LU1976/77:3 11 tens personskadefdrsäkring). Beträffande ansvarsförsäkring vid sprängningsarbetengäller i allmänhet särskilda försäkringsvillkor. Sålunda är sprängaresansvarsförsäkring förknippad med vissa säkerhetsbestämmelser, enligl vilka detåligger den sprängande att i de fall sprängning skall utföras i närheten avbyggnad eller annan egendom som kan skadas vidta närmare angivna åigärder. Sompåföljd om sprängaren inle följer försäkringsbolagens föreskrifter gäller attförsäkringstagaren får skyldigheten bevisa all sprängsskada föreligger om hanunderiålit att förbesiktiga byggnaden. Eftersätter han i övrigt givnaföreskrifter kommer försäkringsavtalslagens begränsningsregler i tillämpning.För förelag som regelbundet spränger och som anmält till sill försäkringsbolagall de önskar försäkring för sprängrisken gäller alt premien beräknas efter enhögre faktor än för andra, Sprängförelagen måste sålunda ha särskilt avtal medförsäkringsbolaget om sprängrisken för att över huvud tagel ha någotspräng-skadeskydd. För försäkringen gäller särskild självrisk. De företag somspe-cialbehandlas är sprängförelag, grävmaskinsförelag och förelag som sysslarmed vägbyggen, byggenskap och röriäggningar. Delsamma gäller företag som låterutföra sprängning, men dessa faren fördelaktigare tariff, eftersom skaderiskenför dessa far bedömas som mindre. För båda angivna kategorier förelag gällersärskilda självriskbestämmelser vid egendomsskada genom sprängning. Entreprenören kan också teckna s. k. allriskförsäkring. Iförsäkringen ingår i allmänhet sprängning. Försäkringens självrisk utgör 5 000kronor för varje skada. Även för denna försäkring gäller de särskildaföreskrifterna för sprängning. Enligt allriskförsäkring med villkor av år 1974är självrisken vid skada i samband med grundläggningsarbete av det sammanlagdaskade-beloppel för samtliga sådana skador som är att hänföra till en och sammaentreprenad, dock lägst . I vanlig ansvarsförsäkring finns undanlag för skada genomras, sättning eller förskjutning i mark. Vid större byggnadsförelag, eller därvederbörande byggherre bedömer att risken iör skada på grannskapet genompianeraa byggnation blir stor, förekommer att byggherren tecknar s. k.byggherreförsäkring, där då undanlaget för egendomsskada genom ras m. m.med-försäkras. I dylik försäkring ingår sprängrisken. Försäkringarna anpassastill de enskilda fiillen och förenas med säkerhetsbestämmelser. Självrisken anpassastill vad som man på förhand kan bedöma som minsta sannolika skada.Byggherreförsäkringen läcker lika litet som vanlig ansvarsförsäkring skada sompå förhand kan förutses. I fråga om ansvarsförsäkring för fastighetsägare kan deolika försäkringsbolagens bestämmelser variera. Generellt gäller att skada isamband med byggnadsarbeten av någon omfattning är undantagen. Likaså är fastighetsägarensansvar såsom byggherre alllid undantaget. Också beträffande ansvarsförsäkringar i form av villa-tWtx fritidshusför-säkring varierar försäkringsbolagens åtaganden, I principgäller emellertid LU 1976/77:3 12 attvillaägaren eller fritidshusägaren efter anmälan har sitt byggherreansvarmedförsäkrat . Många bolag har, sedan villan eller fritidshusetfärdigställts, undanlag för skada som uppkommer genom nybyggnads-ellerombyggnadsarbeten, som under försäkringsåret dragit en kostnad. Förbegränsad lid och för visst slags arbete kan en fastighetsägare eller villa-eller fritidshusägare försäkra sin byggnad mot risken för sprängskada. Sådanförsäkring kan tecknas vare sig skadan beror på förhållanden som ligger utomägarens kontroll eller gäller arbeten på den egna lorhten. Efter besiktning ochbedömning i varje enskilt fall ger försäkringsbolaget och villkor iövrigt. Självrisken anpassas bl. a. till förutsebar risk för skada. Vadslutligen gäWer privat ansvarsförsäkring ingår sådan i hem-, villa- ochfritidshusförsäkringar. Försäkringarnas omfattning i vad gäller sprängning ärinte lika i alla bolag. Vissa bolag ersätter sprängskador påprivat-ansvars-försäkringen, medan däremot andra anser att sprängning är en såovanlig verksamhet för en privatperson att densamma inte bör ingå i försäkringsskyddet. De i motionen 1975/76:1116 upptagna frågorna ominförande av strikt skadeståndsansvar för arbetsgivare och omvänd bevisbördahar prövats av tidigare, (LU 1972:10, LU1973:24 och LU 1975:16). Vadförst gäller frågan om införande av strikt skadeståndsansvar för allaarbetsgivare erinrade utskottet är 1975 om alt man just pä yrkesskadornasområde övergått från ett ersättningssystem, byggt på strikt ansvar för arbetsgivare,till ett av arbetsgivarna bekostat försäkringssystem, som successivt byggts utoch förstärkts. Det borde enligt utskottets mening i detta sammanhang understrykasatt skyldigheten att belala lill yrkesskadeförsäkringen är ett sätt påvilket arbetsgivarna lämnar ersättningar för olycksfall i arbete. Därjämtelämnade arbetsgivarna betydande bidrag till den allmänna sjukförsäkringen ocheriade avgifterna för allmän tilläggspension, vilken bl. a. inkluderar s. k.förtidspension till den som blivit varaktig arbetsoförmögen, t. ex. genomolycksfall i arbete. Utskottet ville vidare framhålla att det skulle varaonödigt dyrbart och innebära slöseri med tillgängliga resurser att förreglering av ersättning för olycksfall i arbetet ha två system, ettskadeslåndsrättsligt byggt på strikt ansvar och ett syslem byggt påyrkesskadeförsäkringen. Utskottet påpekade i sammanhanget att den senare lagentäcker också vissa yrkessjukdomar, vilka ej kan rubriceras som olycksfall ochsom således ej skulle kunna ersättas, om man enbart hade att lita tillskadeståndsregler för att lösa ersättningsfrågan. Uppenbarligen är det i motionen aktualiserade problemetom den fortsatta utbyggnaden av del ekonomiska olycksfallsskyddel vidyrkesskadefall en LU 1976/77:3 13 viktigsocial fråga, som tillmäts hög prioritet av arbetsmarknadens parter. När detgäller all la ställning till vilka metoder man bör välja för all lösa dettaproblem vill utskottet till en början erinra om att yrkesskadeförsäkringen fn. är föremål för översyn av yrkesskadeförsäkringskommiltén. Utskottet villvidare hänvisa till att i samband med skadeståndslagens tillkomst år 1972framhölls det från statsmakternas sida att i den mån föreliggande önskemål omförbättringar av det ekonomiska olycksfallsskyddet inle kunde tillgodoses genomen fortsatt utbyggnad av yrkesskadeförsäkringen borde behoven täckas genom attarbelsmarknadsparterna gemensamt inrättar kollektiva försäkringssystem tillarbetstagarnas förmån. Sådana gruppförsäkringsanordningar kan i fråga omgrunderna för beräkning av ersättningarna delvis anpassas till vad som gällerinom skadeståndsrätlen,och arbetstagarna kan därigenom beredas eU skydd som äri stort sett likvärdigt med det skydd som regler om strikt skadeståndsansvarskulle ge. Vidare kan skaderegleringen göras avsevärt billigare och snabbareän i ell skadeslåndsrättsligt system genom alt vissa ersättningar, bl. a. försveda och värk o. d., särskilt i mindre komplicerade fall, fastställs att utgåenligt på förhand bestämda schabloner. Slutligen bör också erinras om demöjligheter lill en differentiering av ersättningsnivån efter skiftande behovoch resurser som försäkringsanordningar av detta slag inrymmer ochsom saknarmotsvarighet i ett skadeslåndsrättsligt system. Efteren redogörelse för vissa försäkringssystem anförde utskoliei vidare: Den kraftiga expansion av olika kollektivaförsäkringssystem, som ägt rum på arbelsmarknaden , bekräftarenligl ulskottels mening det rikliga i den målsättning för det fortsattareformarbetet på yrkesska-deområdel, som statsmakterna gav uttryck för isamband med antagandet av skadeståndslagen. Enligt utskottets uppfattning börönskemålen om förbättringar av det ekonomiska skyddet vid yrkesskadefall äveni fortsättningen tillgodoses genom en successiv ulbyggnad avyrkesskadeförsäkringen och av kompletterande ersätiningsanordningar i form avkollekliva försäkringar Ett bifall till motionärernas förslag om införande avstrikt skadeståndsansvar för arbetsgivarna skulle emellertid rycka undangrunden för de redan existerande kolleklivavialsreglerade försäkringarna ochskulle även omöjliggöra en önskvärd ytterligare expansion av sådanaersättningssystem. Utskottet avstyrker därför bifall till förevarandemotionsyrkande. Vadslutligen gäller förslaget om omvänd bevisbörda bör det framhållas alt mandärigenom i realiteten uppnår samma skadeståndsansvar som o:n ett striktskadeståndsansvar gällde. De invändningar som kan riktas mot ell strikt ansvaräger följaktligen giltighet också belräffande ett ansvar ned omvänd bevisbörda(s. k. presumtionsansvar). Belräffande de nuvarande bevisnormerna villutskottet dock fästa uppmärksamheten på att vållandet i själva verket ärsammansatt av så många olika faktorer, att del är svårt att tala om någonenhetlig bevisbörda rörande dem. Del ankommer i praxis säkerligen på denskadelidande all visa alt någon felaktighet ligger den till last som påståsvara oaktsam, men belräffande tänkbara ursäkler lorde bevisbördan snarare åviladen som gör gällande ati de varit för handen i del särskilda fallet. 1 denpraktiska rättstillämpningen uppkommer i sådana fall ofta ett slagsexculperingssiluation för svaranden. Man kan också peka på all derättstillämpande organen ibland godtar all endasl slor sannolikhei kan påvisasbeträffande orsakssambandet mellan skadan och den händelse som påslås varaansvarsgrundande. LU1976/77:3 14 För att ge en mera rättvisande bildav de nuvarande reglerna om bevisbördans placering vill utskottet också pekapå att talan om skadeslånd enligt skadeståndslagen kan grundas på anonyma fel -skadevållaren kan inte utpekas - eller kumulerade fel - flera mindre fel sominle vart för sig uppfyller kravet på culpa. Med hänsyn härtill hargenomskadeslåndslagen uppkommit ell i förhållande till äldre rätt gynnsammarebevisläge för den skadelidande. Den skadelidandes bevisskyldighei bör vidaresältas i relation till den skadeståndsgrundande handlingsföreskrift somåterfinns i 7 vj första stycket arbelarskyddslagen (1949:1) och som åläggerarbetsgivare att "iakttaga allt som med hänsyn lill arbetets natur och deförhållanden, under vilka arbetet bedrives, samt arbetstagarens ålder,yrkesvana och övriga förutsättningar förarbetet skäligen kan erfordras för altförebygga all hos honom sysselsatt arbetstagare ådrager sig ohälsa i följd avarbetet eller drabbas av olycksfall däri". Utskottet vill dock avslutningsvis erinra om den debattsom förekommit beträffande svårigheterna att fa vissasjukdomstillstånd au bli klassificerade som yrkesjukdomar enliglyrkesskadeförsäkringen, Svå-righelerna har i dessa fall beroll på den osäkerhetsom från vetenskaplig synpunkt förelegat i fråga om eventuellasjukdomsalslrande egenskaper hos vissa kemiska ämnen. Detta har i sin lurmedfört problem angående orsakssamband och orsakskonkurrens. Såsom tidigare nämntsär yrkesskadeförsäkringen f n, föremål för översyn avyrkesskadeförsäkringskommiltén. Självfallet kan resultatet av kommitténsställningstaganden till frågeställningar av detta slag komma att fååterverkningar även på de allmänna skadeståndsrättsliga bevisbördereglerna,åtminstone inom yrkesskadeområdet, F, n, finns del emellertid enliglutskottets mening ej anledning alt frångå den ståndpunkt som tidigareintagit med avseende på motionsyrkanden angående omvänd bevisbörda. Den tillkalladeskadeståndskommiitén slutförde sill uppdrag genom avlämnande avdelbelänkandel (SOU 1975:103) Skadeslånd VI. Försäkringsgivares regressräit m. m. I betänkandetbehandlas bl. a. frågan om obligatorisk ansvarsförsäkring för arbetsgivare.Kommittén framhåller härvid att den sedan skadeslåndslagens tillkomstfortlöpande följt ulveck-lingen på försäkringsområdet. harenligt kommittén särskilt utvecklingen inom tryggheisförsäkringen gåtl myckelsnabbt. Det övervägande antalet arbetstagare är skyddade genomtryggheisförsäkring och saknar därför behov av ett skydd genom obligatoriskansvarsförsäkring. Visseriigen beräknar kommittén all alltjämt mellan 5 000 och7 000 förelag saknar trygghetsförsäkring, men flertalet av dem lär varaansvarsförsäkrade. De som saknar både trygghels- och ansvarsförsäkring torde,framhålls del vidare, i regel vara småföretagare med inga eller bara några fåanställda. Den oväntat snabba utvecklingen av tryggheisförsäkringenhar medfört ati några särskilda ulredningsåigärder rörande behovet avobligatorisk ansvarsförsäkring inte len sig angelägna. Kommiilén har funniidel betydelsefullt i sammanhanget att se vilka förbättringar som kanåstadkommas LU 1976/77:3 ~ 15 Enligl kommitténs mening kan man knappast bedömabehovet av en obligatorisk ansvarsförsäkring, som skulle främst sikta till atttillgodose de anställdas irygghel. innan slalsmakierna har lagit ställning tillyrkesskadeförsäkringskommilléns förslag. uppfattning framstår del som föga sannolikt att något behov av enobligatorisk ansvarsförsäkring för arbetsgivare i allmänhet föreligger förnärvarande, och än mindre torde något sådant behov vara för handen sedan deavsedda ändringarna i yrkesskadeförsäkringslagstiftningen trätt i kraft.Arbetstagarnas skydd far numera anses i stort sett tillfredsställande. Denomfattande administrativa apparat som ett obligatoriskt försäkringssystemskulle medföra innebär nackdelar, vilka knappast vägs upp av de begränsadefördelar som systemet kan väntas få. Avnu anförda skäl har kommittén inte ansett anledning föreligga alt företa någonnärmare undersökning av frågan. Betänkandetär efter remissbehandling föremål för regeringens överväganden.Yrkesskadeförsäkringskommitléns arbete har numera slutförts och resulterat iden nya lagen om arbelsskadeförsäkring. Avbetydelse för frågan om arbetsgivares ansvar for olycksfall i arbetet är ocksåde åigärder som vidtagits av statsmakterna för att förbättraarbetarskyddet. ,som tillsattes 1970 för att verkställa en översyn avarbetarskyddslagstiftningen, avgav ett delbetänkande (SOU 1972:86)Bättre arbetsmiljö med förslag om bl. a. det offentliga arbetarskyddetsorganisation. Förslaget ledde till en kraftig utbyggnad av arbetarskyddsstyrelsensoch yrkesinspektionens resurser. 4-1976 har dessa myndighetersresurser ytterligare förstärkts. Arbetsmiljöulredningen avgav sittslutbetänkande (SOU 1976:1) Arbelsmiljölag med förslag lill en ramlagstiftningom de grundläggande krav som skall kunna ställas på förhållandena iarbetslivet i syfte att skydda mot hälsofaror och olycksrisker. Den nya lagenkommer att ställa anspråk på betydligt ökade resurser förarbetarskyddsmyndigheterna, och utredningen uttalar sig för en Ibrlsall ulbyggnadav resurserna, Belänkandel är efter remissbehandling föremål för regeringensöverväganden. Som en följd av ulredningens förslag har ar-betarskyddssiyrelseni sin budgeiframställning för nästa budgetår begärt bl. a, en förstärkning avstyrelsen och yrkesinspektionen med totalt 221 nya tjänster. Ocksåde förslag som framlagts av yrkesskadestatisiikkommitlén i betänkandet (SOU1976:17) Skador i arbetet utgör ell bidrag till insatserna för all förbättraarbetsmiljön. Förslagen syftar lill alt åstadkomma en ar-betarskyddsanpassadyrkesskadeslalislik som kan användas som underlag i del förebyggande arbetetinom arbetarskyddet. Milföskvddslagen är f n. föremål för översyn av.särskilda sakkunniga som tillkallats , Enligl direktiven skall utredningenbl, a, överväga vilka för- LU 1976/77:3 16 ändringarsom behöver göras för att förbättra samhällets möjligheter att ingripa mot ochkontrollera miljöfarlig verksamhet samt undersöka vissa problem såvitt gällersamordningen mellan miljöskyddslagen och viss annan lagstiftning. Remissyttrandenöver motionen 1975/76:1109 Yttranden över motionen 1975/76:1109 har inhämtatsfrån och statens industriverk, vilket bifogat ett yttrandefrån sprängämnesinspektionen. På utskottets begäran har . Försäkringsbranschens service AB, som överiämnatlill att avge yttrande i ärendet,, Svenska byggnadsindustriförbundel.Svenska väg-och vatlenbyggarnas arbetsgivareförbund. , och inkommit medyttranden över motionen. Motionsyrkandettillstyrks eller lämnas utan erinran av , industriverket.Svenska försäkringsbolags riksförbund och fastighetsägareförbund.Svenska kommunförbundet vill inle motsätta sig motionsförslaget om fråganvisar sig ha en högre angelägenhetsgrad än vad förbundet förutsätter. - med instämmande av och - anser att en ulredning på området i första hand bör avseskadefrekvensen vid sprängningsarbeten och huruvida ersältningsberätligadedrabbas, därför att den ansvarige saknar ekonomiska möjligheter att fullgörasin ersälthingsskyldighet. avstyrkermotionsförslaget, och LO avstår från yttrande med hänvisning till vadByggnadsarbetareförbundet anför. Rikspolisstyrelsenframhåller au sprängning med visst fog kan anses böra jämställas med s, k,farlig verksamhet. Sprängningsarbeten kan enligl styrelsen utföras av enskildapersoner, som måhända ej anser del erforderligt alt för enstaka tillfällenteckna ansvarsförsäkring. Styrelsen har därför ingen erinran mot all frågan omobligatorisk försäkring närmare utreds. Vid en sådan utredning, fortsätterstyrelsen, måste beaktas, om polisen anses böra utföra kontroll all försäkringfinns, alt alla sprängningsarbeten ej kommer till polisens kännedom samt attpolisens kontroll av att en eventuell försäkring är gällande med nuvaranderutiner endasl kan ske i samband med au tillstånd till sprängning prövas ochsåledes inte under arbetets gäng, Sprängäninesitispektionenpåpekar all del inle åligger sprängämnesinspektionen all övervakasprängningsarbele. Inspektionen får dock ofta telefonsamtal från allmänhetenoch handels- eller industriföretag i ärendet. Sprängningar har då utförtseller skall utföras i grannskapet, och man vill veta vilka möjligheter delfinns all la ersättning för skador, som sprängningen kan orsaka eller redanorsakat vederbörandes egendom. Inspektionen uppger all man i många fall försöktfä ersällning från sprängningsföreiagel, som LU 1976/77:3 17 visatsig ha små eller inga tillgångar och sakna försäkring. Enligtspräng-ämnesinspeklionens erfarenhet borde försäkringsplikt finnas förentreprenör som utför sprängningsarbele. Kommunförbundetsstyrelse framhåller att ett försäkringsobligalorium av åsyftat slag medför mednödvändighet en utökad offentlig administration. En förutsällning förinförandet anser förbundet därför vara, alt fall där skadelidande av olikaskäl ej erhåller ersättning för skador förorsakade av sprängningsarbetenförekommer i sådan omfattning eller på annat sätt är av sådan betydelse attförhållandena framstår som otillfredsställande. Såvitt styrelsen har sig bekantär så ej fallet. Styrelsen vill emellertid ej motsätta sig motionen, om fråganvisar sig ha en högre angelägenhetsgrad än vad styrelsen med sin kännedomförutsätter. anser ati nuvarande förhållanden inte är helt tillfredsställande.Vid de större sprängningsarbelen som är i fråga hör det enligt förbundetvisseriigen till ovanligheten att sprängningsenlre-prenören saknar en ansvarsförsäkring.Men problemet är inte löst även om man ser till att sådan försäkring alltidfinns. På försäkringen kan ersättas endasl sådan skada för vilken sprängaren ärjuridiskt ansvarig. För försäkringen gäller vidare i allmänhet vissasäkerhetsbestämmelser. Följer inte sprängaren dessa föreskrifter, medför dettaatt ersättningen från försäkringsbolaget inskränkes eller t. o. m. bortfaller.Problemen kan svårligen lösas med endast sprängarnas ansvarsförsäkring i sikte. Förbundetanser därför att en utredning även bör uppmärksamma byggherrens roll isammanhanget.