bet · G001JuU20 · 1976-12-31 00:00:00 — Härigenom föreskrives i fråga om lagen (1957:132) medsärskilda bestämmelser ang.ående domstolarna och rättegången vid krig ellerkrigsfara m. m. delsau i 1-3,9, 10, 16 och 18 S ordet "Konungen"skall bylas ul mol "regeringen", delsalt 13,»iskall ha nedan angivna lydelse. Härigenom föreskrives i fråga om lagen (1957:132) medsärskilda bestämmelser angående domslolarna och rättegången vid krig ellerkrigsfara m. m. dels att i 1-3, 9, 10, 16 och 18 ! ;S ordel"Konungen" skall bylas ut mol "regeringen", dels att 12 och \3 §§ skall ha nedan angivna lydelse, delsatt 14 i) skall upphöra att gälla. Kan rättens beslut enligl 27 kap. 9§ om kvarhållande av jörsändelse ej avvaktas ulan risk för attutredningen allvariigt skadas, jår undersökningsledaren eller åklagarenjörordna om åtgärden. I sådant fall äga nämnda paragra/s tredje stycke andraoch iredje meningarna saml ./järde stycke andra och tredje meningarnamotsvarande tillämpning. Kan rättens tillslånd till telefonavlyssningeller åtgärd enligl 27 kap. 22 ej avvaktas utan allvariigskada jÖr ulredningen, äga bestämmelserna i 27 kap. 18 S andra stycketrättegångsbalken tillämpning, även om misstanken ej avser brott som anges där. Kan rätlens tillslånd till lelefonavlyssning eller ålgärdenligt 27 kap. 22 .s'' ej avvaktas utan risk jör attutredningen allvariigt skadas, äger 18 § andra slyckel i samma kapiteltillämpning, om misstanken avser brott som om/äiias av kapitlets 16 if Denna lag träder i kraft den //;/// 1976. 3 Riksdagen1976/77. Denna lag träder i kraft den I januari1977. Lagrådets./örslag Lag omändring i lagen (1975:1360) om tvångsåtgärder i spaningssyfte i Härigenom föreskrives an 2-4 .W Härigenom föreskrives i .fråga om lagen(1975:1360) om tvångsåtgärder lagen (1975:1360) om tvångsåtgärder i spaningssyfte i vissa fall skall ha i spaningssyfte i vissa fall nedan angivna lydelse. d e Is an lagen, vilken gäller till och inedden , skall äga jbrisaii gillighei till utgången av , dels all 2-4 §§ skall/rån och med hanedan angivna lydelse. Finnes det--------------------------- ochfotografi. Förordnandeom-------------------------- tillämpliga delar. Beiräffande ullänning som avses Beiräffandeullänning som avses i 1 §får lillslånd all avlyssna tele- i 1 S för tillstånd all avlyssna tele fonsamtal meddelas av rätlen för än- fonsamtal meddelas av rätlen för än damål som avses i 2 § första stycket, damål som avses i 2 S första slyckel, om synneriiga skäl föreligger. om synneriiga skäl föreligger. omsådan lelefonavlyssning äger 27 kap. 16 .s'> andra stycket, 17 förstastycket, 20 samt 21 ./örsia och tredje styckena motsvarandetillämpning. Om.förutsättningar för tele/önavlyssning ej längre ./öreligger,skall åtgärden hävas. Rällen kan-------------------------- annanbefordringsanslall. 1tillstånd--------------------------- eller annan. Tillslåndsom--------------------------- för beslutet. Fråga om tillstånd upptages av Fråga om tillstånd upptagesav på framställ- på framställning avrikspolisslyrelsen. Rällens ning av rikspolisslyrelsen. Rättens avgörande skergenom slutligt be- avgörande sker genom slutligt beslut. Sådanl beslui gåromedelbait i slut. Sådanl beslut går i verkslällighel. Vid prövningav fråga verkslällighei. 1.fråga om JÖrfarandet om tillstånd tilltele/önavlyssning gäller äger i övrigt bestämmelserna I rätte-1 övrigtbeslämmelserna i 27 kap. 16 gångsbalken om förfarandet vid rät- Regeringens./örslag s'> andra stycket, 17, 19 och 20 .s,'> samt 21Jörsta stycket i tillämpliga delar. tens prövning av fråga som under förundersökning ibrottmål uppkommit om åtgärd enligl 27 kap. 16 nämnda balk motsvarandetillämpning. Detta kapitels 19'} tillämpas dock endast när fråga är omtelefonavlyssning. Denna lag Iräder i kraft den 1 juli1976. JuU1976/77:20 36 Remiss rörande proposition 1975/76:202 och lagrådetsyttrande över proposilionen . såvitt avser /öreslagenlydelse av 27 kap: 21 § Remissen gäller ivå frågor: - bör man reglerafrågan om och i vad mån malerial, som framkommer vid lelefonavlyssning, fårulnylljas i fråga om annan broilslighel än den som har föranleu lillslåndellill avlyssning? - är en sådanreglering nödvändig av hänsyn lill RF, för all malerial som nämnls överhuvud laget skall fö upptecknas och ulnyltjas? Den förra frågan har redan före tillkomsten av ulredningenom telefonavlyssning aktualiserats för mig vid samtal som jag fört medföreträdare för i samband med all jag gjort mig underrättadom erfarenheterna av utnyttjandet av institutet telefonavlyssning. Mot dennabakgrund var del naturligt för mig att vid remissbehandlingen noga övervägautredningens uttalanden i frågan. Jag fann mig därvid kunna godtaga uttalandenasåsom en i slorl sett rimlig avvägning mellan motstående intressen.Departementschefen har sedermera gjort i slorl sell samma bedömning. Vid remissbehandlingen övervägde jag också frågan huruvidagränserna för rätten alt ulnyllja material av här avsett slag borde anges ilagtexten. Jag kom därvid till den uppfattningen alt det var svårt all finna enjuridiskl-lekniskl lillfredsslällande lösning och avslod därför från att framföranågol krav på en formell reglering. Diirvid förbisåg jag hell denkonstitutionella fråga som lagrådet nu har uppmärksammat. Ullryckt i klartextfann jag det tveksamt om en paragraf - hur bra den än formuleras - skulleutgöra någol effektivt hinder mot alt uinyttja malerialei även för ändamål somlåg uianför paragrafens räckvidd. Hur hindrar man t. ex. en polisman all i sillarbele utnyttja en information som han erhållit vid legal telefonavlyssning? Av det nu anförda framgår all det enligl min mening arendelvis orealistisk tanke lagrådel framför. Motsvaiande kan emellerlid sägas omsåväl ulredningens som departementschefens uttalanden. Om man över huvud kanräkna med all begränsningar i rällen all ulnyllja malerialei blir effektiva -något som givetvis lill viss del är fallel - kan del emellerlid vara en fördelall begränsningarna kommer lill direkl uttryck i lagtexten. JuU 1976/77:20 37 Innan jag går över lill den senare av de tvåinledningsvis nämnda frågorna vill jag gärna ansluta mig till den av lagrådetföreslagna lagtexten men jag vill betona att värdet av regleringen iväsentlig mån reduceras genom den mycket vaga bestämmelsen i p. En sådanbestämmelse är ofrånkomlig om man iaie i betydande grad vill avvika från vadsom f n. anses tillålel men följden blir läil all fördelen med en ullryckligreglering i lag går förlorad. 1den konslilutionella fråga lagrådel har dragit upp synes lagrådet ha uttömmanderedovisat de synpunkter som kan anläggas. Enligl min mening är del lämligenmeningslöst att försöka bilda sig en uppfattning om vad RF kräver i denna del.Redan osäkerheten om dess innebörd bör föranleda att lagtexten kompletteras medbestämmelser av del innehåll lagrådet föreslagit. En sådan lösning kan - ävenom den inle är nödvändig av konstitutionella skäl - aldrig vara lill någonnackdel. Tvärtom har den som jag förut framhållit vissa, låt vara begränsade,fördelar. Omjuslilieutskottel inte vill anlägga samma prakliska synsätt, som jag gjortmig till talesman för, utan önskar lämna ett bidrag till tolkningen av RF, bördenna enligl min mening utgå från all RF reglerar endasl anskaffandet avinformationen. Uinylljandei av information kan som jag redan betonat knappastpå ett meningsfullt säll regleras. Man kan hindra all informationen åberopassom bevis i en räliegång men man kan inle hindra polismannen all ulnylljainformalionen 1. ex. för alt inleda spaning. Även om jag i princip delarlagrådets uppfattning om att "intensiteten i del intrång som genomtelefonavlyssning sker i den avlyssnades integritet i väsenilig mån beror justpå hur det avlyssnade materialet får utnyttjas lill den avlyssnadesnackdel" blir min slulsals alliså molsalsen lill lagrådets. Jagär inle övertygad om att lagstiftaren övervägt den här diskuterade frågan.Avfatlningen av 2 kap. 3 § RF (både i dess nu gällande lydelse och den nya)lyder emellertid enligl min mening närmast på att man velat ge etl skydd molanskaffning av malerial genom metoder av typen telefonavlyssning. Ettfulländat sådant skydd innebär all endasl sådan information erhålls sommoitagaren tveklöst bör fö ulnyllja. Under idealiska förhållanden uppkommeralltså aldrig frågan huruvida utnyttjandet omfattas av paragrafen. Dessaförhållanden kan - i förening med insikten om svårigheterna all förbjuda någonall ulnyllja sin information dvs. sin kunskap - ha föranlelt lagstiftaren atibegränsa paragrafen på sätt jag här antytt men huruvida detta varit avsikten ärtveksamt. Jagkan i detta sammanhang inle underiåta att återkomma lill en fråga som jag logupp i milt remissyiirande över belänkandei Telefonavlyssning men som inlebehandlats i propositionen. Vad jag syftar på är all uttrycken avlyssning,uppleckning och upplagning används i lagtexten ulan någon klar markering av vadsom avses och på ett säll som inte stämmer överens med hur det i verklighetengår till vid telefonavlyssning. Om man nu -på säll jag tidigare förordat -inför uttryckliga regler om hanteringen av 4Riksdagen 1976/77. JuU 1976/77:20 38 materialsom gäller "annan" brottslighet, bör regleringen enligt min mening lasikte enbart på uppteckningen. Huruvida materialet får "läggas lill grundför ålgärd i brottsutredande eller brollsförebyggande syfte" är med miltsynsätt någol som ligger utanför det som lagstiftaren bör reglera. Oavsett vadsom sägs i den delen kan materialet utnyttjas utan all JK eller annanövervakare har nämnvärda möjligheter alt beivra ålgärden. Tillslut vill jag göra en anmärkning i anledning av den av lagrådel framkastadetanken på en särskild priivning av riksåklagaren i de fall som anges i 21 !jiredje stycket 2 och 3 i lagrådets utkast till lagtext. Jag är tveksam lillvärdet av en sådan ordning. Vad som främst kan bli effekten av en sådan regelaren viss byråkratiseiingav beslutsordningen och de ölägenheter somsammanhänger därmed utan att några vinster i rätlssäkerhetsavseende ernås. Omriksåklagaren får den föreslagna uppgiften bör den dessutom inte gälla allafall av lelefonavlyssning. För det fall all fråga är om broll som fallerutanför riksåklagarens kompetens, 1. ex. 1 ryck fri helsbroil, bör uppgiftenanförtros vederbörande specialåklagare. I varje fall bör del inte föreskrivasall JK, som har all utöva tillsyn över riksåklagaren, skall inhämla tillståndav denne. Fallel är inte opraktiskt. JK kan som tryckfrihelsåklagare mycket välfö alt handlägga exempelvis mål angående broll mot rikels säkerhet. JK:suppgift som specialåklagare kommer f ö. fr. o. m. den altytterligare vidgas då även meddelares m. fi. ansvar kommer all prövas i denordning som gäller för tryckfrihetsmål. JuU 1976/77:20 39 Yltrandeöver proposilionen 1975/76:202 och lagrådels yltrande .såvitt avser 27 kap. 21 räilegångsbalken När del gäller alt la slällning lill den medremissen avsedda frågan bör man som en ulgångspunkl hålla i minnel alltelefonavlyssningen i praktiken inle fungerar som ett bevismedel. Dess storavärde ligger i att ålgärden utgör en effektiv spaningsmetod. Även om det inteföreligger något hinder mot att använda materialet som bevisning, sker dettayllersl sällan. Materialet-eller snarare kunskap om vad som erfarits vidavlyssningen-används i stället för spaning och som underlag för att fö framannan bindande utredning (jfr prop. 1975:69 s. 6). Av sekrelesshänsynantecknas ålgärden regelmässigt ej heller i förundersökningsprotokollel, eltförhållande som jag hade anledning all beröra i mill yllrande över detbelänkande som ligger lill grund för lagförslagel. leder lill all denmissiänkie sällan känner till att åtgärden vidtagits. Delär vidare ovanligl all vid avlyssningen avslöjas annan broilslighel än den somföranlelt avlyssningen. Någon enstaka gång kan dock den situationen inträffa.De fö fall som förekommit har gällt brottslighet som inle stall i någolsamband med den avlyssnade. Fallen har diskussionsvis underslällsriksåklagarens bedömning och prövningen av om materialet skulle fö utnyttjas ibrottsutredande syfte har varil resirikliv. Lagrådethar lagil upp frågan om del utifrån statsrättsliga synpunkter behövs enlagreglering i fråga om uinylljandei av avlyssnat material. Av den diskussionsom förts på denna punkt för jag närmast intrycket att lagrådet utgår från allmaterialet brukar användas som bevis. Som jag inledningsvis nämnt förhåller delsig inle så ulan man ulnylijar den kännedom man får genom avlyssningen för allbedriva spaning. Att begagna telefonavlyssningen på della säll som ell medel idet brollsulredande arbetet kan enligt min mening inle innebära all maninkräklar på någons integritet. här sammanhanget kan det också vara anledning alt understryka attintensiteten i del inlräng som sker genom avlyssningen kan variera. Anlag vid avlyssning i narkolikasammanhang får kännedom om broilslighel som intehar någol samband med den avlyssnade narkolika-kriminaliteten. Även om manskulle utnyttja det avlyssnade materialet som bevis för den andrabrottsligheten, synes man knappast kunna tala om något iniegritetsinirång,omdel är den vars förhållanden var under rältsl ig prövning när tillsiåndei gavstill avlyssning som misstänks för den nya brottsligheten. JuU1976/77:20 40 Detsamma synes mig gälla om misstanken riktar sig motnågon som ej avlyssnats utan blott omnämnts vid etl avlyssnat samtal.Annorlunda blir förhållandet om det är någon helt utomstående som vid eltavlyssnal samtal avslöjar att han begått brott som inle har samband med denbrottslighet som föranleu lillslåndel. Här kan det med större fog sägasföreligga ett intrång i hans integritet all åberopa avlyssningen som bevis. Främst med tanke på det sätt avlyssnat material användssynes mig regeringsformen inte göra det nödvändig! med någon sådanlagreglering som lagrådet förordar. En lagstiftning skulle naluriigtvis å andrasidan kunna tänkas vara till ledning och stöd för de rättstillämpandemyndigheterna. Det är dock inte problemfritt med en reglering. Lagstiftningenlår inle vara så snäv alt vissa fall opåkallal lämnas utanför. Den får hellerinle bli så vid att det föreligger risk för en mindre resirikliv tillämpning änsom förekommil. Del förslag lagrådet lagt fram illustrerar enligl minmening de svårigheter man möter när det gäller alt i författning dra uppgränserna. I propositionen och lagrådets ylirande diskuteras olikasituationer då frågan kan uppkomma om avlyssnal iriaterial skall få användas.Del rör sig om dels brottslighet som har direkt samband med den förundersökningsom föranlelt tillståndet, dels annan brottslighet än den som tillståndet avseroch dels planerad brottslighet. 1 fråga om den första kategorin torde - somframhålls i proposilionen (s. 35) - situationen vara vanlig vid organiseradnarkolikabrotlslighet. Principen bör här vara alt uppsamlat material får användaspå samma sätt som kan ske beträffande den med tillståndet avseddakriminaliteten. 1 praktiken torde del oftast fungera så att avlyssningen utvidgasefter tillstånd av domstol till den ytterligare personkrets som kan misstänkasför brottsligheten. Av större inlresse för den aktuella avgränsningsfrågan ärde båda andra kategorierna, annan förekommen broilslighel och brottslighet somär föreslående eller planerad. Under dessa båda uttryck ryms dels broilslighelsom är fullbordad, dels broilslighel som inte fullbordats men är siraflbar somförsök, förberedelse eller stämpling och dels förfaranden som ännu inte uppnåttstraffbarheissladiel. Exempel pä annan förekommen brottslighet - antingenfullbordad eller slrafföar på ell lidigare stadium - kan vara att del vidavlyssning beträffande misstänkt narkotikabrottslighet, för att la etl ipraktiken förekommet fall, avslöjas organiserade biliillgrepp och olovliguiförsel av bilarna. annat exempel är all man får kännedom omnarkolikabroit vid avlyssning i anledning av spioneriutredning. En lämpligriktpunkt för frågan om materialet i dylika situationer skall lä utnyttjas äralt anknyta lill reglerna oni telefonavlyssning. 1 den mån förutsättningar fören sådan åtgärd föreligger beträffande den andra brottsligheten bör materialetkunna fö användas. Med en sådan lösning finns möjligheter att ingripa motformer av allvarlig kriminalitet som det ur allmän synpunkt är angeläget attbekämpa. Överfört på de båda nyssnämnda exemplen innebär en sådan regel attingripanden JuU1976/77:20 41 kan ske mot narkotikabrotisligheien men inte beträffandebiliillgreppen och smugglingen. En sådan tillämpning står i överensstämmelsemed hillills-varande praxis. Enligl lagrådels förslag skulle materialet även kunna föanviindas i vissa andra situationer. Det gäller dels då brottet är av det slagsom avses i 23 kap. 6 S broilsbalken, dels då del framstår som oförsvariigt attvara passiv med hänsyn till väsentligt allmänt eller enskilt inlresse.Förslaget innebär här en betydande utvidgning av den hittillsvarande striktalillämpningen. Det kan i och för sig te sig naluriigt all anknyta till 23 kap.6 ! Hänvisningen kan emellertid leda lill en godlyckligavgränsning. Man ställer sig sålunda frågan varför materialet skulle läutnyttjas när del gäller stöld men inle grovt bedrägeri eller grovtskallebrotl. 1 dessa och liknande si-lualioner skulle man få falla tillbaka påen inlresseavvägning. En bestämmelse med en så allmän innebörd ger emellertidinle nämnvärd vägledning för den prakliska tillämpningen. Som exempel kannämnas alt man vid avlyssning får kännedom om annan pågående broilslighel, sominnefaltar såväl fullbordad som planerad broilslighel, och broltsligheten inteär av det slaget att den kan avlyssnas eller förhindras med slöd av 23 kap. 6i; broilsbalken. Del skulle i vissa lägen kunna te sig stötande om man inteingrep för att förhindra den ännu inle fullbordade brottsligheten. Om mansålunda anser sig böra ulnyllja materialet för all beivra den fortsalla brottsligheten,uppkommer problemet hur man skall förfara beträffande den redan begångnakriminaliteten. Än vidare aktualiseras frågan om del skulle bli en annanbedömning, om brottsligheten är sådan som avses i 23 kap. 6 S . Jag ställer mig tveksam till den föreslagna utvidgningen.Som lagrådel framhållit är materien av sådanl slag alt lagregler borde arbetasfram under förhållanden som ger större rådrum än vad som stått till buds ilagstiftningsärendet. Utan ytterligare ulredning ärjag f n. inle beredd atttillstyrka lagrådets förslag. När det gäller att agera mot förfaranden som kan leda tillbrottslighet uppkommer aldrig frågan om del avlyssnade materialet kan användassom bevis. En allmän utgångspunkt är au man inte stillatigande låter saken hasin gång och därmed får brottet att uppnå straffbarhetsstadiel. Antag att manvid telefonavlyssning får reda på all någon överväger att begå mened i en redananhängig rättegång. Del kan uppenbarligen inle komma i fråga all inle ingripaför all sedan ålala den som begåll meneden och som bevis åberopa vad manerfarit vid telefonavlyssningen. Självfallet måste man förhindra meneden.Detta torde prakliskl gå lill så all man lar konlakl med anlingen viiinel ellerden lilllalade eller hans ombud i rättegången och påpekar all man känner lillatt del kan bli fråga om mened. Som ell allmänt omdöme om den föreslagna regeln kan sägasall man kommil in på etl område som föga lämpar sig lor lagstiftning. När delgäller all avväga olika inlressesynpunkler lorde man med den föreslagna JuU 1976/77:20 42 beslämmelseninle skapa någon större klarhet när elt ingripande skall få ske. Vad gäller dei 23 kap. 6 i; broilsbalken avsedda gärningarna lorde någon lagreglering inlevara behövlig. Jag vill i det här sammanhanget även framhålla alt deaktualiserade problemen inte är begränsade till telefonavlyssning. Sammasvårigheler kan uppkomma vid andra tvångsmedel såsom brevkontroll,husrannsakan eller ingripande enligt den s. k. bevissäkringslagen. Jag ansersåledes inle alt del föreligger lillräckliga skäl för en rällslig reglering avfrågan när avlyssnal material skall få utnyttjas. 1 vart fall bör enlagsliflning föregås av noggranna överväganden som bör syfta lill en generelllösning för olika lyperav tvångsmedel. kan förslagsvis ske i samband medden aviserade översynen av rällegångsbalkens regler, där tvångsmedelsfrågorlorde bli aktuella. 1den mån en rällslig reglering kommer lill slånd har jag ingen erinran mollagrådels förslag om riksåklagarens befallning med hithörande ärenden. Som jagredan nämnl har de hiltillsvarande fallen underställts riksåklagarens prövning. Denav lagrådel föreslagna regeln skulle enligl min mening vinna på all närmareanknyta lill förulsätiningarna för inledande av förundersökning. Regeln skulledärmed ange alt inaierialei för utnyttjas när anledning förekommer att brottsom hör under allmänt åtal förövats eller är förestående. JuU1976/77:20 43 Tele/önavlyssning; regler angående användning av uppsamlatmaterial Ulskottel har hemställt omrikspolisstyrelsens yttrande över proposilionen 1975/76:202 och lagrådetsytlrande över propositionen i vad avser användningen av material somuppsamlats vid lelefonavlyssning. Med anledning härav får styrelsen anföraföljande. Brottslighet som har direkl samband i7ied denjörundersökning som har föranleu tillståndet Del råder fullständig enighet omtolkningen i della hänseende. Den hittillsvarande tillämpningen står också iöverensstämmelse med denna tolkning. Styrelsen reste ingen invändningmol utredningens uppfattning att vad som framkommer vid lelefonavlyssning inleför användas för ulredning av annan broilslighel än den .som omfallas avtillståndet. Till grund härför låg det förhållandet att det eftertvångsmedelslagens tillkomst 1952, såvitt är känt för styrelsen, aldrigförekommit att upplysningar från telefonavlyssning använts för ulredning avannal broll än del lillståndsbärande. Såväl deparlementschefen som lagrådet föreslår nu allupplysningar om annal brott skall fö användas för utredning i de fallbrottsligheten är av sådan art att den kan läggas lill grund för en ansökan omtelefonavlyssning. Lagrådel anser dessutom att dylik informaiion bör föanvändas när det eljesi med hänsyn till väsentligt allmänt eller enskiltinlresse framstår som oförsvariigt all underlåla ålgärd. Slyrelsen biträderlagrådels förslag. Även när det gäller planeradbrottslighet anser departementschefen all gränsdragningen bör ansluta tilltillämpningsområdet för telefonavlyssning. Styrelsen anser att en relativ handlingsfrihet börbibehållas i delta sammanhang. Det kan nämligen inte uteslutas att ett broll,som inte berättigar lill telefonavlyssning, har planerats all bli utfört undersådana omsiändig-heler, all ell ingripande måsle anses befogal. Del kan t. ex.röra sig om ell inbrott i en lokal där det förvaras handlingar av synnerligbelydelse för rikels säkerhet. Även om vederbörandes avsikt är all lillgripavärde- JuU 1976/77:20 44 föremålkan man inle uleslula risken all handlingarna kommer på avvägar. Man kan vidarelänka sig ell inbroli, som kan befaras bli uivecklat till ett våldsbrott pågrund av den kunskap man har om den presumtive gärningsmannens hänsynslöshetoch eventuella beväpning. Del skulle i sådana fall le sig orimligt au polisennödgas avslå från ingripande på grund av alllför snäva och slriklabefogenhetsgränser. Lagrådelföreslår all gränsen för ulnylljande av malerial skall dras vid kriminaliseringav underlåtenhet all avslöja broll. Liksom när del gäller förekommenbroilslighel anser lagrådel vidare all avlyssnal malerial bör få ulnylljas närdet eljest med hänsyn lill väsentligt allmänt eller enskilt inlresse framslårsom oförsvarligt all underlåla åtgärd. Styrelsen ansluter sig till lagrådetsförslag. Lagrådets./Örslag till lagreglering Lagrådet motiverar utförligt sin uppfattning altberörda bestämmelser skall lagbindas i stället för att kvarstå sommolivuttalanden. Styrelsen delar lagrådets uppfattning. Det är väsentligtsåväl ur principiell synpunki som ur rättssäkerhelssynpunkt au så viktigaregler är fastlagda i själva lagbestämmelserna.