bet · G001TU25 · 1976-12-31 00:00:00 — 2. att hos regeringenanhåller om att åtgärder skyndsamt vidtas för att den av fjolårets riksdagförutsatta lämplighetsprövningen av körkortssökande kan komma till stånd samtatt erforderliga ändringar i körkortsförordningen genomförs. Under föregående föreslogs i propositionen1975/76: 155 om vissa körkortsfrågor reformering av de delar avkörkortslagsdftningen som berör rätten att inneha körkort, dvs. de personligalämplighetskrav som bör ställas på en körkortshavare. Dessa frågor aktualiserassåväl i samband med att körkort utfärdas körkortsgivningen som i sambandmed återkallelse, varning och andra slag av körkortsingripanden. Ipropositionen behandlades däremot inte frågor om körskickligheten dvs.förarutbildning, förarprov och liknande. En del frågor hänsköts för ytterligareöverväganden till en särskilt tillsatt utredning (K 1976: 02) om vissakörkortsfrågor. (/76: 28, rskr 1975/76: 390) biträdde de lösningar som i angivna delarförordades i propositionen men uttalade att de för den enskilde och från rätts-och trafiksäkerhetssynpunkt mest betydelsefulla bestämmelserna borde tas in ien lag. Tillämpnings- och verkställighetsföreskrifter till lagen borde däremotfinnas i en regeringsförfattning. Förslagtill körkortslag borde enligt riksdagsbeslutet framläggas . Isamband därmed borde informationsvis kunna redovisas även denregeringsförfattning som skall finnas jämte lagen. Beträffandefrågan om vilken domstol allmän domstol eller länsrätt soin skall handläggafrågor om körkortsingripanden beslöt att allmän domstol bör beslutaom körkortsåterkallelse vid sådana trafikbrott, beträffande vilka domstolensamtidigt dömer i saken. Vissa problem i sammanhanget skulle bli föremål försärskild utredning. Inomkommunikationsdepartementet har mot bakgrund av beslut utarbetatspromemorian (Ds K 1976: 7) Körkortslag. Departementschefen behandlar iförevarande proposition promemorian och remissyttranden över denna. Därjämtetas några frågor upp som inte omfattas av riksdagsbeslutet. Detta gäller ettförslag från motorredskaps-utredningen (K 1968: 53) i betänkandet (SOU 1974:26) Motorredskap /77: 25 13 beträffandekompetens att föra sådant. Vidare tås i propositionen för riksdagensinformation upp en framställning från statenstrafiksäkerhetsverk om förarprov på automatväxlad bil. Även dessa förslag harremissbehandlats. Utskottetbehandlar i det följande de olika delarna av departementschefens framställningoch i anslutning härtill ett antal motioner som väckts med anledning avpropositionen samt under den allmänna motionstiden. Förslagtill ny körkortslag (KKL) Departementschefen redogör inledningsvis såvittgäller förslaget till körkortslag för frågan om förutsättningen för endelreform och tar därvid upp de problem som hänger samman med en överflyttningav vissa körkortsmål från länsrätt till tingsrätt. Denna forumfråga, som f. n.övervägs av körkortsutredningen, sägs vara komplicerad och kräva noggrannaöverväganden. Även om utredningen bedrivs med skyndsamhet måste man med hänsynhärtill enligt departementschefen räkna med att det återstår ett omfattande ochtidskrävande arbete innan tillräckligt beslutsunderlag föreligger. Propositioni frågan anses därför kunna framläggas tidigast . I motionen 1976/77: 1557 yrkas att regeringen böruppmana körkortsutredningen att arbeta så skyndsamt med forumfrågan attproposition kan föreläggas senast . Vidden ovannämnda behandlingen av propositionen 1975/76: 155 om vissakörkortsfrågor ansåg att förslag i forumfrågan borde framläggas isamband med propositionen beträffande körkortslagen. Förslag härom borde somovan nämnts framläggas . Med hänsyn härtill och till frågansvikt för ifrågavarande reformarbete förutsätter utskottet att utredningsarbeteti forumfrågan bedrivs med största skyndsamhet och att förslag i ämnet snarastmöjligt framläggs. Då syftet med motionärernas yrkande härigenom synes kommaatt väsentligen tillgodoses finner utskottet någon särskild åtgärd från riksdagenssida med anledning av motionen ej vara påkallad. Departementschefens förslag beträffandeuppdelningen av körkorts-bestämmelserna mellan körkortslagen (KKL) ochkörkortsförordningen (KKF) torde även enligt utskottets mening stå iöverensstämmelse med ovannämnda riksdagsbeslut. föreslagna körkortslagen har till följd av misskrivning vissa paragraferfått en utformning som ej varit avsedd. På grund härav föreslår utskottetredaktionella ändringar i 2, 17, 21 och 22 §§ KKL. Beträffande utformningen av och innehållet ilagbestämmelserna i övrigt har utskottet behandlat motioner som aktualiserarfrågan om kör- kortsspärr.Förslaget i denna del innebär bl. a. att nuvarande system, i vilket helt saknasmöjlighet att gé den enskilde besked om återkallelse-tidens längd, ersätts medett förfarande av innebörd att föraren redan i återkallelsebeslutet fårspärrtid fastställd och att han därefter kan erhålla prövning av nyaomständigheters inverkan . Dess längd skall enligt förslagetbestämmas till högst och lägst en månad. Imotionen 1976/77: 1567 yrkas att första stycket i 21 § KKL kompletteras enligtföljande. Vid återkallelse av körkort jämlikt 16 § 16 KKL skall spärrtidbestämmas om lägst och högst ; dock må om synnerliga skälföreligger spärrtid i undantagsfall sättas till lägst en månad. Näråterkallelse grundas på förhållanden, som bör föranleda ny prövning enligt 7 §andra stycket KKL av körkortshavares lämplighet som förare av körkortspliktigtfordon skall spärrtiden tillmätas så att den innefattar tillräcklig prövotidför bedömande av lämpligheten. Vidare yrkas att spärrtiden bestämmes tilllägst vid brott enligt 4 § 2 mom. lagen (1951:649) om straff förvissa trafikbrott (rattonykterhet) om alkoholhalten uppgått till 0,8 promilleeller mer, och lägst vid brott enligt 5 § samma lag (s. k.smitning), om personskada uppkommit. Spärrtid bör vidare då hinderföreligger på grund av personliga förhållanden meddelas endast vid ansökan omförhandsbesked. Motionsyrkande med sammasyfte finns i motionen 1976/77: 1586. Enligtuttalande av dåvarande departementschefen i propositionen 1975/76: 155 kundedet ifrågasättas om en så kort återkallelsetid som en månad inte kunde kommaatt undergräva respekten för körkortsingripandena och leda till en sådanförkortning av återkallelsetiderna att reaktionssystemet mister mycket av sinbetydelse för trafiksäkerhetsarbetet. De föreslagna minimi- och maximitidernafick emellertid enligt propositionen ses mot bakgrund av behovet av nyansering.Det ansågs angeläget att körkortsmyndigheterna även om det rör sig om undantagsfall intebinds av föreskrifter som hindrar en lämplig avvägning; Vad gällde minimitidenborde dock så kort spärrtid som en månad höra till undantagen. Schablonerför körkortsspärrens längd ansågs vara nödvändiga för vissaåterkallelsegrunder. När det gällde de grövre trafikbrotten grov vårdslösheti trafik och rattfylleri borde sålunda relativt långa spärrlider tillämpas,varför en minimigräns föreslogs beträffande, dessa brott. I fråga omrattonykterhetsbrotten alltså fall där alkoholkoncentrationen i förarensblod har varit mellan 0,5 och ansågs omständigheternaemellertid så starkt växlande att det inte fanns fog för en förhöjd minimigränspå samma sätt som vid rattfylleri. Det kunde i dessa fall -särskilt dåalkoholkoncentirationen närmat sig ofta vara fråga omomständigheter som ter sig Detta ansågs medföra att' det i praktiken inte sällan bordefinnas skäl att tillämpa ungefär lika långa spärrtider för dessarattonykterhetsbrott som för rattfylleribrotteh. Undéfstigei: alkoholhalten åandra sidan borde spärrtiden kunna sättas lägre med en avvägningmellan sex och . T vissa fall då alkoholhalten endast obetydligtöverstigit vid körningen borde endast varning kunna meddelas.Propositionen föranledde i dessa delar ej någon erinran från sida. Utskottethar vid sin förevarande prövning av ärendet ej funnit anledning att frångåriksdagens tidigare ställningstagande i dessa frågor. Härav följer attutskottet ej anser sig kunna biträda motionsyrkandena om en generell höjning avspärrtidens minimum eller en höjning därav för rattonykterhetsbrotten och förs. Utskottet vill dock ånyo framhålla att en mera nyanseradbedömning inte får leda till att det utvecklas en oenhetlig praxis som av deenskilda förarna uppfattas som inkonsekvent. Liksom tidigare vill utskottetockså kraftigt understryka att förkortningen av minimitiderna inte får tastill intäkt för en allmän sänkning av spärrtiderna för mindre svåratrafikbrott. Beträffandefrågan om spärrtidens längd vid prövning enligt 7 § andra stycket KKL villutskottet erinra om att längden av spärrtiden vid exempelvis opålitlighet inykterhetshänseende självfallet avpassas i samband med beslutet om återkallelseså att vederbörandens skötsamhet skall kunna bedömas . Enallmän riktlinje i lagtexten av det slag motionärerna aktualiserar synes medhänsyn bl. a. härtill ej erforderlig varför motionen avstyrks i denna del. Ejheller har utskottet funnit skäl biträda yrkandet att spärrtid vid avslag pågrund av personliga förhållanden endast skall bestämmas vid förhandsbesked (s.k. negativt förhandsbesked) och inte vid ansökan om körkortstillstånd. I motionen 1976/77: 1586 hemställs att riksdagenvid prövningen av förslaget till körkortslag beaktar av motionärerna angivna synpunkter på innehållet i 24 och % KKL. Motionärerna anser att det i 24 och 25 §§ KKL använda uttrycket "synnerliga skäl" är en term som inte lämparsig som förbehåll för de sällsynta undantagsfall när myndigheten bör få av vika från allmän lag. Motionärerna förordar ett bemyndigande för rege ringen att pröva de undantagsfall, där avvikelse från körkortslagen i be rörda hänseenden är påkallad. Det i 25 § KKL föreslagna allmänna be myndigandet att återbryta dom vid nya ofnständigheter, dvs. att få ändra lagakraftvunna beslut öm spärrtider och körkortsingripanden vid nya omständigheter synes enligt motionärerna' böra kringgärdas med för behåll. Avpropositionen 1975/76: 155 framgår att vid .det praktiska arbetet medkörkortsåterkallelser furmits behov av en allmän regel som medger attåterkallelse underlåts eller spärrtid nedsätts i vissa fall. Den möjlighet att vid synnerliga skäl underlåtaåterkallelse eller ned-sätta spärrtid som föreslås genom bestäiimelsen i 24 §KKL avses gälla endast om det kan ske utan fara för trafiksäkerheten. Enavvikelse från lagen som kan vara motiverad av personliga hänsyn får alltsåenligt propositionen inte ske om vedrbprandp bedönfis utgöra påtaghgt riskmomenti trafiken. Underspärrtiden kan qmstäidghfiter inträffa som 37 om de förelegat vidspärrbeslutet skulle ha beaktats vid prövningeri. I sådana och liknande falldå förhållandena ändras så att ett nytt ställningsta-gande är motiverat medgesgetci (e slagn 25 § i KKL ei rimlighet att ompröva ett lagakraftyiet b,eslut ijnilrajide rikti]ipg. I be; greppet synnerliga skäl ligger enligt förslaget attipjjjligjieten kall ii vändas restriktivt. Vid p-pyipgen gäller även iQvrigabestänimelser i lagen. finner de jj föreslagna bestnimelsefna rnptiyerade. Såvitt gällermöjligheten att pmpröya lagakrafvunr}a beslut yill utskottet erinra om attkörkortsipgripanden ej utgör straffsaitktioner. Med Ijeak-tande av det ovananförda anser sig utskottet kunna godta den iitform-ning bestämmelserna fåttfnligt förslaget. E)et torde också lämpligen få ankomma på vederböraiidenyndiletr ajt tillämpa dessa bestär][imelser. Underhänvisning härtill ystyrkpr utskottet mp.tionei 19,76/77: 1586 i förevarandedel. I motionen 1976/77: 1586 yrlcas att hpsregeringen anhåller att åtgärder skyndsamt vidtas för att dep av föregåenderiksdag förutsatta lämplighetsprövningen av körkortssökande kan komma tillstånd samt att därav föranledda erforderliga ändringar i körkortsförordningengenomförs. Motionärerna pekar därvid på att avkall enligt propositiotien1975/76: 155 inte fick göras på skötsamhet i nykterhetsliänseende bland kravenför innehav av körkort. Varje omhändertagande på grund av berusning borde föraqjedpröynirig från kprkptsmyndiglieterna. Med de nu föreslagna reglerna pch vssaipnspkvgispr gy hl. |ylleristraf-fets bortfallande är denna prpiing ictej|lfredsstäjlpde garnferad enligt motionärerna. Riksgens ,esli(t at| slppa ens. presumtjpiis-regeln vid fylleri borde därjän[if prijPIPYs. Medanledning häray yill its|[p|t erjir pnfi t def eijigt prpppsj-tionen 1975/76:155 är helhetsh|ilP p Pfrsqnei i fråga pch: 4ei sijua-. tion som denne befimiersig i son(i iflste edörns. Förfaftpingsmässjgt borde enligt departernentsc|efed fpp-ade rjk|lir(jepa med ay-seende på nykterhetskrayet lunja uttryckas så attdet vid pröyniiigen av frågan om körkortstillståi säslcilt sliall b,ekts cisölapden är känd för nyktert levnadssätt och att körkortet skall återkallas omkörkortshavaren på grund av ppåljtligiigt i Dyiftprhetshänseende inXp böp hakörkort. Bestämmelser i enlighet härmed har intagits i 7 § andra Stycket och 16§ punkten 5 KKL. Beträffande frågan pm lärnplighetsutredjiingenförelåg enighet qn] behovet av nyansering yid bedpmningen i körkprtsir(ål.Cvervägande skäl ansågs därvid tala för att polisrrjyndigletens utredniii|gskulle innehålla endast redogörelse för de personliga förhållandena och intenågot omdöme om lämpligheten. De olika vårdorganen, såsom sociala centralnämndereller nykterhetsnämnder, borde liksom höras av polisen. För attlämplighetsutredningen skall kunna tjäna sitt syfte framhölls det somväsentligt att formerna för utredningsarbetet görs enhetliga. Endast genomdetaljanvisningar kunde nödvändig stadga ges åt verksamheten. Både polisens,vårdorganens och körkortsmyndigheternas arbete underlättas enligt nyssnämndaproposition genom att det finns normer för i vilka fall utredning skall ske ochhur den skall läggas upp. Rättssäkerheten sades för den enskilde därigenom bliförbättrad. , och socialstyrelsenangavs som de myndigheter som borde samverka vid utarbetande av föreskrifter iämnet. Sammanfattningsvis ansågs det sagda bl. a. innebära att polisen skulle ivarje enskilt fall höra vederbörande sociala organ. Riksdagendelade vid sin behandling av propositionen uppfattningen attnykterhetsförhållandena måste särskilt uppmärksammas när det gäller prövningav förare. Det ansågs emellertid också att det mera differentierade synsättsom i sammanhanget förordades i förslaget borde komma till stånd. I syfte attkunna göra en lämpHg avvägning i det enskilda fallet borde bl. a. de nuvarandepresumtions- och spärreglerna upphävas. Utskottethar vid sin förevarande prövning ej funnit skäl frångå tidigaredeklarerade principiella inställning i sammanhanget. Vidare förutsätterutskottet att vad tidigare anförts av om betydelsen av skötsamhet inykterhetshänseende för innehav av körkort också iakttas vid utformningen av dedetaljföreskrifter om lämplighetsutredningen som eftersamråd med trafiksäkerhetsverket och enligt 96 § 2 stycket KKFföreslås meddela. Vissa svårigheter föreligger enligt vad utskottet inhämtatoch som motionärerna också framhåller vid fastställandet av den personligaidentiteten vid ingripanden enligt lagen (1976: 511) om omhändertagande avberusade personer. Frågan har emellertid uppmärksammats inom regeringenskansli. Ytterligare erfarenhet av lagstiftningen anses böra erhållas innan enlösning på problemet kan åstadkommas. Medhänsyn till det sålunda anförda finner utskottet att motionen såvitt nu är ifråga ej bör föranleda någon särskilda åtgärd. Beträffande rätten att föra motorredskap finns f.n. inte några särskilda kompetenskrav. För att föra gummihjulsförsedd tralctorpå väg krävs däremot körkort (för bil eller motorcykel) eller traktorkort.Trak- torfår dock föras tillfälligt utan körkort eller traktorkort kortare sträcka påväg vid färd till eller från arbetsplats eller mellan en gårds ägor eller förliknande ändamål. Kravet på körkort eller traktorkort gäller inte heller vidfärd i terräng eller inom inhägnade eller eljest avskärmade områden. Departementschefen anser en allvarlig brist idagens system vara att man saknar möjlighet att hindra sådana personer från attföra motorredskap som har visat personlig olämplighet att föra motorfordon ochdärför har vägrats körkort eller fått körkortet återkallat. Någon prövning avden medicinska lämpligheten av motorredskapsförare sker inte heller. Enligtförslaget är det därför rimligt att av sådan förare kräva åtminstone vissakunskaper om trafikregler, vägmärken etc. Däremot anses det inte meningsfulltatt f. n. införa regler om praktiska förarprov på motorredskap. De angivnaproblemen sägs emellertid delvis kunna lösas genom krav på att förare avmotorredskap skall inneha behörighet att föra traktor. Härigenom får man enprövning av förarens personliga lämplighet och uppnår också garantier för atthan har grundläggande trafikkunskaper. Utskottetanser att den föreslagna lagstiftningen utgör ett viktigt tillskott tilltrafiksäkerhetsarbetet och tillstyrker därför regeringens förslag i denna del.Härav följer att utskottet ej anser sig kunna biträda yrkandena i motionen1976/77: 1565 att för vissa arbeten undantag av sociala skäl skall medges frånifrågavarande kompetenskrav, att i samband med körkortsindragning speciellställning skall tas till frågan om rätten att framföra motorredskap och attövergångsbestämmelserna utformas så att personer under enövergångstid undantas från kravet på traktorkörkort för att i sinyrkesutövning kunna framföra motorredskap. Dei och för sig beaktansvärda frågor som motionärerna aktualiserar torde kunnatillgodoses på annat sätt. Utskottet anser därvid att de av motionärernaanförda omständigheterna beträffande undantag av sociala skäl för vissaarbeten och ifråga om övergångsbestämmelser för personer borde kunnautgöra motiv för sådan dispens från kompetenskravet i fråga som föreslås ibestämmelsen i 101 § KKF. Utskottet förutsätter att vad nu anförts irillämplig del även beaktas vid dispensprövning efter återkallelse av körkort.Utskottet vill i sammanhanget också erinra om att krav liksom i fråga omtraktorkörning inte gäller körning inom exempelvis inhägnat område. För attett område i detta sammanhang skall betecknas som inhägnat torde det varaväsentligt att obehöriga genom en avspärrning görs uppmärksamma på att områdetinte får beträdas efter gottfirmande. Inhägnaden synes därför inteovillkorligen behöva utgöra ett fysiskt hinder för tillträde till området. Detsagda torde kunna få betydelse för. rätten att föra exempelvis motorredskap isamband med vägarbete. Av utskottets ställningstagande följer också attutskottet inte anser det vara meningsfullt att f. n. införa regler om praktiskaförarprov på motorredskap. De olika motorredskapens skilda funktioner och egenskaperfordrar enligt propositionen bl. a. att klassificerings- och utbildningsfrågornaförst blir lösta, vilket sägs vara en uppgift i det fortsatta reformarbetet. Iavvaktan på resultatet härav avstyrks därför yrkandet i motionen 1976/77: 1584om praktiska förarprov på motorredskap. Vad propositionen i övrigt innehåller beträffandeförslaget till körkortslag innefattande jämväl frågan om ikraftträdande m. m.föranleder ej någon erinran eller särskilt uttalande från utskottets sida.Förslaget tillstyrks följaktligen av utskottet. Som följd av förslaget beträffande förarkompetensför att köra motorredskap föreslås tillägg till bestämmelserna i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott beträffande olovlig körning såvitt gällermotorredskap. Utskottet tillstyrker lagändringen i fråga. Med stöd av gällande körkortskungörelse (1972: 592,KKK) och de närmare föreskrifter i medicinskt hänseende sorti socialstyrelsenmeddelar ges vissa handikappade personer körkortstillständ för körkort som ärbegränsat att gälla endast automatväxlad bil. Förarprovet får i sådant fallavläggas på automatväxlad bil. har hemställt att KKK ändras så att körkort kan begränsasalt gälla automatväxlad bil även i fråga om person som inte är fysiskthandikappad. Därvid har verket anfört att en del personer har svårt för althantera koppling och växling och att samordna dessa moment med manövreringen iövrigt. För sådana personer innebär automatväxling ökad säkerhet i trafiken. Departementschefenanser för sin del de skäl beaktansvärda som trafiksäkerhetsverket anfört föratt personer med särskilda svårigheter att hantera växling och koppling skallfå avlägga prov på automatväxlad bil. Så länge endast personer med angivnasvårigheter utnyttjar sig av den föreslagna möjligheten anses heller inte riskföreligga för att denna skall missbrukas som en genväg till ett billigt körkortför manuellt växlad bil. Mankan emellertid enligt departementschefen inte bortse från att även personer sominte har påtagliga svårigheter alt köra en manuellt växlad bil i betydandeomfattning kommer' att vilja utnyttja det föreslagna systemet. Risken förmissbruk anses uppenbar särskilt som efterlevnaden påslås vara svår attkontrollera. Erfarenheter från en tidigare period i och frånVästtyskland sägs tala för att én sådan utveckling måste befaras. Dennaskiillé enligt departementschefen innebära en allvarlig försämring avtrafiksäkerheten som inte uppvägs av I sammanhanget framhålls att f. n. endast avde nyregistrerade personbilarna i är auto-matväxlade. Enligtpropositionen bör därför förarprov på automatväxlad bil få avläggas även av densom inte har fysiskt handikapp under förutsättning att den erbjudnamöjligheten öppnas endast för personer med påtagliga svårigheter att handhaväxling och koppling. Undervisningen anses böra inledas på samma sätt som förandra körkortselever, och det bör ankomma på den för utbildningen ansvarige attavgöra om eleven har sådana svårigheter att han bör övergå från en manuelltväxlad bil till en automatväxlad. Ilikhet med departementschefen anser utskottet att möjligheterna att avläggaförarprov på automatväxlad bil bör införas även för icke fysiskt handikappad.Av skäl som departementschefen anför anser emellertid även utskottet att dessamöjligheter bör tillåtas endast i viss utsträckning. Utskottet vill härviderinra om att i förarprov på automatväxladbil tilläts även för personer som inte var handikappade, varefter körkort sominte var begränsade till sådan bil utfärdades. Av propositionen framgår attsystemet ledde till att det blev allt vanligare med prov på automatväxlad bil.Enligt trafiksäkerhetsverkets uppfattning var det uppenbart att syftet härmedi stor utsträckning var att erhålla körkort på ett enklare sätt. Detföreligger följaktligen risk för att personer som har avlagt prov påautomatväxlad bit och fått körkort som är begränsat att gälla sådan bil likvälkör manuellt växlat fordon. Detta måste även enligt utskottets uppfattninginnebära påtagliga risker ur trafiksäkerhetssynpunkt. Utskottet tillstyrkerdärför att reformen i vart fall tills vidare endast skall omfatta personer medpåtagliga svårigheter att handha växling och koppling. I den mån bilar utrustademed automatväxel skulle visa sig bli alltmer förekommande och anledningarnatill missbruk därmed färre torde emellertid enligt utskottets uppfattningfrågan om en generell möjlighet att avlägga prov med sådan bil böra upptas tillförnyad prövning. Utskottet förutsätter därför att utvecklingen på området avregeringen och berörda myndigheter uppmärksamt följs samt ätt därav föranleddaåtgärder vidtas. Med beaktande av det anförda tillstyrker utskottet vaddepartementschefen i förevarande sammanhang anfört. Häravföljer att utskottet inte nu anser sig kunna biträda yrkandet i motionen1976/77: 1585 att beslutar att möjligheter att ta körkort iautomatväxlad hil inskrivs i körkortslagen utan någon inskränkning och utankrav från trafiklärarens sida. I sammanhanget bör framhållas att frågan ommöjligheterna att avlägga körkortsprov i automatväxlad bil ej regleras genombestämmelserna i körkortslagen. Närmare föreskrifter i ämnet utfäirdas enligtKKK av trafiksäkerhetsverket; Någon ändring härvidlag avses ej med förslagettill körkortslåg. TU1976/77:25 21 Förslag till körkortsförordning (KKF) Utskottet behandlar i det följande ett antal motioner somnärmast berör de bestämmelser som enligt propositionen kommer att intagas iKKF.