bet · G001JuU29 · 1976-12-31 00:00:00 — JuU 1976/77: 29 betänkande 1976/77: 29 medanledning av propositionen 1976/77:100 såvitt gäller anslag till kriminalvårdenjämte motioner Regeringen har i propositionen 1976/77: 100 bilaga 5() under punkten (s. 76 och 77) föreslagit riksdagenatt till för /78 anvisa ettförslagsanslag av . I motionen 1976/77: 331 av m. fl. (m)hemställs a« hos regeringen begär dels en utvärdering av 1974 årskriminalvårdsreform i enlighet med vad i motionen anförts, varvid särskiltbehovet av ökad differentiering vid behandlingen av de intagna uppmärksammas(yrkande 1), dels tillsättande av en arbetsgrupp med uppgift att framläggaförslag om åtgärder mot narkotikamissbruket på olika kriminalvårdsanstalter(yrkande 2). Under ifrågavarande punkt föreslås att riksdagenanvisar ett förslagsanslag av . Utskottethar ingen erinran mot regeringens förslag till medelsberäkning. Imotionen 331 yrkas att hos regeringen begär dels en utvärdering av1974 års kriminalvårdsreform, dels tillsättande av en arbetsgrupp med uppgiftatt framlägga förslag till åtgärder mot narkotikamissbruket på olikakriminalvårdsanstalter. Motionärernaframhåller att lagen (1974: 203) om kriminalvård i anstalt (KL) i åtskilligaavseenden inneburit förbättringar i förhållande till tidigare men att lagen iandra avseenden tillämpats på ett sätt som inte uppfyller de krav som bör kunnaställas på en väl fungerande kriminalvård. Enligt motionärerna har i vissafall möjligheterna för en intagens rehabilitering försvårats. Motionärernauppger vidare att grova yrkesförbrytare f. n. blandas med mindre avanceradebrottslingar och att antalet rymningar är stort. Kriminalvårdsanstalterna synesenligt motionärerna ha blivit platser för dold brottslig verksamhet, och narkotikaförekommer allmänt på anstalterna. Med hänsyn till det sagda bör enligtmotionärerna kriminalvårdsreformen utvärderas, varvid bl. 1 1976/77. JuU 1976/77: 29 2 minalvårdenspersonal bör få komma till tals. Vidare bör åtgärder vidtas som gör detmöjligt att bättre kontrollera och förhindra förekomsten av vapen, narkotikaoch annat dylikt på anstalterna. Ettmotionsyrkande angående utvärdering av kriminalvårdsreformen framställdes ocksåvid föregående . Vid prövning av yrkandet uttalade utskottet i sitt avriksdagen godkända betänkande (JuU 1975/ 76: 28 p. 1) att det måste beaktas attkriminalvårdsreformen ännu inte genomförts fullt ut och att förutsättningarnadärför saknades för en utvärdering av det slag som motionärerna begärde.Utskottet hänvisade också till pågående mer begränsade undersökningar rörandereformens verkningar som pågick inom och brottsförebygganderådet. Ävenett yrkande motsvarande det som framförs i motionen 331 angående tillsättandeav en arbetsgrupp med uppgift att framlägga förslag till åtgärder motnarkotikamissbruket på kriminalvårdsanstalterna prövades vid föregåenderiksmöte. I det ovannämnda betänkandet (p. 2) uttalades att utskottet deladeuppfattningen att narkotikamissbruket på anstalterna utgör ett allvarligtproblem och att narkotika förekom på anstalterna i en utsträckning som intekunde anses acceptabel. Utskottet uttalade vidare bl. a. att den totalaavskärmning från yttervärlden som skulle fordras för att helt komma till rättamed problemet i praktiken var oförenlig med den större öppenhet gentemotsamhället i övrigt som utgjorde en av grundvalarna för kriminalvårdsreformen.Med hänvisning främst till den verksamhet som bedrivs av visitations-patrullervid vissa anstalter och till de s. k. narkomanvärdsteamen ansåg sig utskottetkunna förutsätta att kontinuerligt skulle ägnahithörande frågor uppmärksamhet och vidta åtgärder för att försvåra införselnav narkotika till anstalterna och för att komma till rätta med missbruket.Någon arbetsgrupp av det slag som motionärerna förordade ansågs ejerforderlig. Närmotionsyrkandena nu återkommer fiimer utskottet med hänsyn till den allmännadebatten rörande vissa delar av kriminalvården anledning att mer ingåendebehandla de problem som tas upp i motionen. Principbeslutom kriminalvårdsreformen fattades av . Beslutet innebar bl. a.att anstaltsvården redan från början skulle inriktas på konkreta åtgärder somförberedde den intagne på tillvaron utanför anstalten och att frivårdsorganisationenskulle förstärkas. En ny regionindelning skulle genomföras., ochanstaltssystemet skulle enligt reformen bestå av riksanstalter ochlokalanstalter av sluten eller öppen typ. Nya anstalter skulle byggas under Genomförandetav reformen pågår alltjämt. Frivården har ännu inte fått sin fulla bemanning.Tidsplanen för anstaltsbyggandet har som närmare berörs nedan inte kunnatfullföljas. I anslagsframställning för budgetåret1977/78 uppgavs att de betydande JuU 1976/77: 29 3 ändringari arbetsformerna som betingats av reformen på sina håll medfört disciplinäraproblem som försvårat anstaltsarbetet och personalens arbetsförhållanden.Under ett inledningsskede hade det enligt styrelsen rapporterats flera problemfrån lokalanstalterna, vilka fått en ökad beläggning och ett mera belastatklientel. Sedan förhållandena på dessa anstalter stabiliserats, hade problemenökat på riksanstalterna där ökad insmuggling av narkotika lett till konflikteroch våldshandlingar mellan de intagna inbördes. mening får det konstateras att principerna för kriminalvårdsreformenhitrills endast delvis kunnat förverkligas i den praktiska kriminalvården.Anledningen torde på anstaltssidan i huvudsak vara bristen på lokalanstaltersamt förekomsten av narkotika inom anstalterna. Bristen på lokalanstalter harmedfört allvarliga problem också för frivården, eftersom frivårdsarbetet intekunnat bedrivas framgångsrikt utan det mellanled mellan institutions- ochfrivård som lokalanstalterna skall utgöra. På frivårdssidan hänför sigsvårigheterna också bl. a. till den av utskottet under en följd av år påtaladebristen på samordning mellan kriminalvårdsmyndigheterna och andra samhällsorgannär det gäller förverkligandet av den grundtanke i kriminalvårdsreformen sominnebär att kriminalvårdens klienter skall ha samma rätt till samhälletsstödåtgärder och vårdinsatser som andra människor i samhället (se JuU 1975/76:28 s. 1113). Närdet gäller anstaltssidan, som motionärerna främst uppehåller sig vid, kannämnas att under tidigare budgetår medel har anvisats för uppförande avlokalanstalter i , och . Dessutom har regeringen ijanuari uppdragit åt att i samråd medkriminalvårdsstyrelsen projektera en ny lokalanstalt i (jfr JuU 1975/76:33 och 1976/77: 33). Pågrund av svårigheter att på en del håll anskaffa lämpliga markområden förlokalanstalter har tidsprogrammet för anstaltsbyggandet försenats. Sålunda ärtomtfrågan ännu inte löst i och . Utskottetanser det vara mycket olyckligt att lokalanstalter ej kunnat byggas i enlighetmed vad som förutsattes vid kriminalvårdsreformens beslutande. Bristen på sådanaanstalter har, som närmare har utvecklats av Frivårdens storstadsutredning ibetänkandet (Ds Ju 1976: 9) Frivård i storstad, varit särskilt besvärande iStorstockholmsområdet. Departementschefen uttalar i samband med förslaget tillkapitalbudget (prop. 1976/77:100 bil. 5 s. 94) att han ämnar föreslå regeringenatt uppdra åt att skyndsamt utarbeta en plan föranstaltsbeståndet i och har vid besvarande av en fråga i kammareni tillagt att kommer att få det nämndauppdraget så snart behandlat regeringens förslag till anslag tillkriminalvården (protokoll 1976/77: 86 s. 162 f.). Enligtdepartementschefen har redan på- JuU1976/77: 29 4 börjat viss insamling av material för planeringsarbetetoch räknar med att kunna lämna en redovisning av arbetet omkring efterdet att styrelsen formellt erhållit uppdraget. Vidare undersöker styrelsen f.n. möjligheterna att provisoriskt förbättra förhållandena. Utskottet vill understryka vikten av att all möda läggsned på att påskynda utbyggnaden av lokalanstaltsbeståndet, framför allt i Stockholmmen även i övriga delar av landet. Utskottet vill erinra om att den nyssnämndastorstadsutredningen föreslagit att den av statsmakterna beslutadeutbyggnadstiden för lokalanstalterna skall förkortas till sju år.En snabb utbyggnad utgör enligt utskottets mening en nödvändig förutsättningför genomförandet av principerna i kriminalvårdsreformen. Verkningarna av kriminalvårdsreformen är f. n. föremål förmyndigheternas och statsmakternas intresse i flera avseenden. Kriminalvårdsstyrelsensutvecklingsenhet har sålunda lagt fram en undersökning"Gripna i en studie av brott i samband med rymning ochpermissionsmissbruk". Inom enheten pågår också andra undersökningar inomramen för kriminalvårdsreformen. Bland dessa kan här nämnas en undersökning av1976 års klientel, avseende placeringspraxis, genomströmning, närhetsprincipenoch permissionspraxis samt undersökningar rörande tillämpning av bestämmelsernaom frigång och vistelse utanför anstalt enligt 34 § KL. Vidare undersöksavslutade frigångspermissioner under del av . I fråga om personalenundersöks sjukskrivningsfrekvens bland vård- och tillsynspersonalen under ensexmånadersperiod och avgången från samtliga anstalter under samma period.Inom frivården har gjorts tidsstudier av frivårdsexpeditioner ochundersökningar rörande internernas arbetsinsatser. Även i övrigt är verksamheten inom kriminalvården föremålför utredning eller överväganden. Såvitt gäller den av motionärerna upptagnafrågan angående differentiering och permissionsmissbruk må särskilt nämnas atten arbetsgrupp inom med representanter för departementet,kriminalvård:istyrelsen och arbetar medfrågor som bl. a. rör rymningar i samband med permissioner från anstalterna.Arbetsgruppen skall kartlägga rymningar och permissionsmissbruk och sedanundersöka i vad mån till-lämpad praxis gett anledning till någramissförhåflanden och vad som i så fall närmast orsakat dessa eller medverkatdärtill. Särskild uppmärksamhet skall ägnas gruppen av svårare brottslingarför vilken gäller strängare bestämmelser om permissioner m. m. (se riksdagensprotokoll 1976/77: 58 s. 125 f.). När det gäller frivården förbereds på sätt som kommer altnärmare redovisas i det följande betydande förändringar inomfrivårdsorganisa-tionerna i , och . Anstaltspersonalensarbetsförhållanden utreds f. n. av den JuU1976/77: 29 5 tillsatta utredningen rörande, personalens arbetsuppgiftervid kriminalvårdens anstalter (Ju 1973: 20). Utredningen beräknas slutförasitt arbete . Med hänsyn till det utrednings- och utvecklingsarbete somsålunda pågår inom ramen för kriminalvårdsreformen och till vad som ovan anförtsom att reformen endast delvis kunnat genomföras saknas det enligt utskottetsmening anledning att nu föranstalta om en utvärdering av det slag som förordatsi motionen 331. Motionen bör därför avslås i denna del. Enligt utskottets mening utgörförekomsten av narkotika inom kriminalvårdsanstalterna ett stort hinder mot eneffektiv kriminalvård i enlighet med de principer som fastslagits genomkriminalvårdsrefprmen. Den ger som ovan antytts också upphov till särskildaproblem på vissa anstalter i form av konflikter och våldshandlingar mellan deintagna. Risk föreligger också att narkotikafria intagna under anstaltstidenblir beroende av narkotika. Den beskrivna situationen är självfalletoacceptabel. Samhället har vidtagit en hel del åtgärder ikampen mot det ökande narkotikamissbruket, främst heroinmissbruket (se häromJuU 1976/77: 27 s. 7). Enligt interpellationssvar av justitieministern och socialministerni skall den av regeringen särskilt tillsatta arbetsgruppen församordning av samhällets insatser mot narkotikamissbruket ägna särskilduppmärksamhet åt narkotikaförekomsten på kriminalvårdsanstalterna. Utskottetvill understryka vikten av att detta arbete påbörjas. Goda erfarenheter har vunnits av den ovan berördaverksamheten med s. k. visitationspatruller som förekommit vid framför alltKumla-anstalten. Utskottet förordar därför nedan att medel utöver vad somföreslås av regeringen anvisas för inrättande av ytterligare två sådana,patruller, en på vardera av kriminalvårdsanstalterna och . Ehuru situationen måste bedömas som. allvarlig ochytteriigare åtgärder erfordras, finnei: utskottet med hänsyn till direktivenför den nyssnämnda ledningsgruppen éj anledning föreslå inrättande av en särskildarbetsgrupp mot narkotikamissbruket på kriminalyårdsanstalterna, enligt vad somföreslås i rhotibnen 331. Motionen bör därför avslås även i denna del. UtskoUethemställer ' ' . 1. att riksdagenbeträffande' medelsberäkningen till Kriminal-, vårdsstyrelsen för budgetåret1977/78 anvisar ett förslagsanslag av ,"' 2. att riksdagenbeträffande utvärdering av kriminalvårdsreformen avslår motionen 1976/77: 331i denna del (yrkande 1), 3. att beträffande narkotikamissbruket på kriminal-.-vårdsanstalteriia avslårmotionen 1976/77: 331 i denna del (yrkande 2). It 1976/77. JuU 1916/77: 29 6 Regeringen har under punkten (s. 77 81)föreslagit att bemyndiga regeringen att inrätta två tjänster somkriminalvårdsdirektör i Fe 23/24 samt att till Kriminalvårdsanstalterna /78 anvisa ett förslagsanslag av . I motionen 1976/77: 88 av i Östersundm. (s) hemställs alt begär att regeringen omprövar beslutet attnedlägga allmänna häktet i . Imotionen 1976/77: 633 av () yrkas att hos regeringenbegär utredning om kvinnliga interners sociala situation och om möjligheternaatt placera män och kvinnor på samma anstalt. Imotionen 1976/77: 634 av () hemställs att hosregeringen begär förslag till lagändring som fastställer fångars fackligarättigheter. Imotionen 1976/77: 640 av i m. fl. (fp) hemställs attriksdagen ger regeringen till känna vad i motionen anförts i fråga omkriminalvårdsanstalten i . Imotionen 1976/77: 1047 av m. fl. (vpk) hemställs att riksdagenuttalar att Förenade fångars centralorganisation (FFCO) erkänns som enförhandlingspart. Imotionen 1976/77: 1048 av () och i Ulvsbyn (c)hemställs att till Kriminalvårdsanstalterna anvisar eU iförhållande till regeringens förslag med . förhöjt förslagsanslag av548 . Under ifrågavarande punkt föreslås att riksdagenanvisar ett förslagsanslag av , vilket innebär en höjning ijämförelse med innevarande budgetår med . Departementschefenanför att den sjunkande beläggningen på anstalterna gör det nödvändigt med enförsatt reducering av anstaltbeståndet och att reduceringen bör i huvudsakberöra vissa riksanstalter. Enligt regeringens beslut skall anstalternaUlriksfors och , som är öppna riksanstalter, samt Ljustadalen ochSjöboda, som är öppna lokalanstalter, läggas ned helt. På den öppnariksanstalten Skenas skall 24 platser dras in. Dessutom skall enligt sammaregeringsbeslut allmänna häktet i läggas ned helt. Nedläggningarnaskall ske , beträffande Ulriksfors och senast den30 och beträffande övriga anstalter och häktet senast den 30 juni1978. Imolionen 88 yrkas att skall begära att regeringen omprövar beslutetatt nedlägga allmänna häktet i . I motionen 640 uttalas att det medhänsyn till bl. a. arbetsmarknadsläget är angeläget att ej nu bindersig vid ett slutligt beslut i fråga om Lärbroanstal- JuU 1976/77: 29 7 tenoch att frågan om hedläggning av den anstalten skjuts . Dennauppfattning bör enligt motionärerna ge regeringen till känna. Iskrivelser till utskottet och vid uppvaktningar inför utskottet har invändningarrests mot samtliga beslutade nedläggningar. Utskottetdelar departementschefens uppfattning att den sjunkande beläggningen påkriminalvårdsanstalterna gör det nödvändigt med en fortsatt reducering avanstaltsbeståndet. Enav avlämnad revisionsrapport (1977: 718)tyder på att ytterhgare nedläggningar utöver dem som är aktuella kan blinödvändiga. Erforderligt underlag för ett mer långsiktigt ställningstagandefrån statsmakternas sida bör enligt utskottets mening tas fram i god tid.Viktigt är också att personalen på ett tidigt stadium blir informerad.Utskottet ser därför med tillfredsställelse att en särskild arbetsgrupptillsatts för att mer övergripande bedöma frågan om kriminalvårdens platsbehovoch behovet av ytterligare anstaltsnedläggningar. Sedan en kartläggning gjortsav företrädare för och , kommerenligt vad utskottet erfarit gruppen att kompletteras med företrädare för, personalorganisationerna. Beträffandede nu ifrågavarande indragningarna har vid utskottsbehandlingen anförts starkainvändningar mot nedläggningen av allmänna häktet i . Detta häkte ärinrymt i polishuset i och har hela som upptagningsområde.Närmaste allmänna häkten är häktena i och . Polisensarrestavdelning är ansluten till häktet. är huvudman förverksamheten vid häktet och svarar för tillsynen av alla personer som tas indär på grund av häktnings- eller anhållningsbeslut eller eljest. Häktet har 19platser och en fast personal på 14 personer, vartill kan komma några vikarier.Häktet togs 1970. Lokalerna är i gott skick. Beläggningenpå häktet har varit låg; endast undantagsvis har hälften avplatserna varit besatta. Totalt har drygt 425 personer intagits i häktet perår . Av de intagna 1975 och 1976 var 49 respektive45 häktade. Häktethar som departementschefen anför haft en låg beläggning.Detta kan i och för sig tala för att häktet bör läggas ned. En nedläggning avhäktet skulle emellertid irmebära att personer som häktats vid tingsrätterna iÖstersund och måste transporteras till och förvaras i , belägetdrygt från och ännu längre från . Nedläggningen skulledärför också avsevärt.försvåra och fördyra kontakterna med de häktade förpolis, åklagare och advokater. Tidsödande och kostsamma. transportresor mellanhäktet i och de nämnda tingsrätterna skulle också bli ofrånkomliga.För de häktade skulle en nedläggning innebära minskade möjligheter till kontaktmed försvarare och anhöriga i strid med de principer som JuU 1976/77: 29 8 lågtill grund för den antagna reformen beträffande behandlingen avhäktade och anhållna m. fl. 1975/76: 90, JuU 31). Vidare skullehuvudmannaskapet för arrestavdelningen och en rad resurs-krävandearbetsuppgifter få överläs av polisen. Från polisens sida har av såvälpraktiska som principiella skäl rests bestämda invändningar mot enöverflyttning av de ifrågavarande arbetsuppgifterna på polisen. Detanförda har övertygat utskottet om att övervägande skäl talar för att allmännahäktet i inte bör läggas ned. En viss reducering av antalet platsersynes emellertid motiverad med hänsyn till den låga beläggningen. De närmareövervägandena härvidlag bör ankomma på regeringen. Vad utskottet sålunda anförtmed anledning av motionen bör ges regeringen till känna. Beträffande indragningen av den av motionen 640omfattade kriminalvårdsanstalten vill utskottet erinra om att dennaanstalt varit föremål för utskottets särskilda uppmärksamhet i samband medtidigare beslut om reducering av platsantalet vid anstalten (se JuU 1975: 11).Utskottet framhöll då att man, även om arbetsmarknadsmässiga och regionalpolitiskasynpunkter inte kan tillmätas någon egentlig betydelse när det gällerkriminalvårdens organisation, inte kan bortse från att en minskning avplatsantalet med 60 platser som då aktualiserats av regeringen stod i stridmed de regionalpolitiska strävandena att genom sys-selsättningsskapandeåtgärder stödja arbetsmarknaden på norra . Utskottetframhöll också i anslutning till sitt tillstyrkande av nedläggning av 40platser på och av 33 platser på anstalten Ulriksfors att det varnödvändigt att arbetsmarknadsmyndigheterna och regeringen beaktadekonsekvenserna från sysselsättningssynpunkt av besluten och förutsatte attmöjligheterna noga övervägdes att kompensera de aktuella regionerna för denförlust av arbetstillfällen som besluten innebar. Vad departementschefen i dennu föreliggande propositionen uttalar om att, såvitt gäller nedläggningen avLärbro och Ulriksfors, situationen på arbetsmarknaden kan ställa speciella kravoch att nedläggningarna av dessa anstalter bör ske i samråd med arbetsmarknadsstyrelsenligger i linje med dessa utskottets uttalanden, vilka äger sin giltighet ävennu då en nedläggning av anstalterna bedömts ofrånkomlig. Utskottet villtillägga att uttalandet i propositionen följts av ett regeringsbeslut den 20januari 1977, i vilket regeringen uppdragit åt att, isamråd med och statens personalnämnd, medverka vidgenomförandet av nedläggningen av och Ulriksfors i syfte att beredaannan anställning åt de anställda som berörs av nedläggningarna.Arbetsmarknadsstyrelsen skall vidare enligt beslutet verka för att ytterligarearbetstillfällen tillförs de berörda kommunerna. Medhänsyn till situationen på arbetsmarknaden i dessa kommuner kan det enligtutskottets mening visa sig svårt för angivna myndigheter JuU 1976/77: 29 9 attpå ett tillfredsställande sätt fullgöra det sålunda lämnade uppdraget inom dennärmaste tiden. Anledning kan också föreligga att i tiden anpassanedläggningarna till den fortsatta reducering av anstaltsplatser som kan bliföljden av arbetet inom den nyssnämnda arbetsgruppen. Med hänsyn härtill ochtill angelägenheten av att personalens intressen blir tillgodosedda i störstamöjliga utsträckning bör det enligt utskottets mening vara möjligt att dröjamed nedläggningarna av och Ulriksfors utöver den frist som regeringenbestämt. I avvaktan på nedläggningarna bör också undersökas om det kan varamöjligt att utnyttja anstalterna eller delar av dem för annan verksamhet. Utskottetvill här erinra om att motionen 163 upptar yrkande om att skallbegära att regeringen skapar alternativ sysselsättning i den eller dekommuner i som drabbas av nedläggningen av Ulriksfors ochallmänna häktet i . Motionen har hänvisats tillarbetsmarknadsutskottet och behandlats i betänkandet AU 1976/77: 23. anfört om nedläggningen av och Ulriksfors bör ges regeringentill känna. Beträffande anstalten Sjöboda har företrädare förKatrineholms kommun och anstalten inför utskottet upplyst att anstalten ihuvudsak befinner sig i ett mycket gott skick. Vissa brister föreligger dock,i huvudsak beträffande administrationslokalerna, och har föranlett föreläggandeenligt arbetarskyddslagen. De oundgängligen erforderliga förändringarna påanstalten har av kostnadsberäknats till . Medhänsyn främst till de ombyggnadsbehov som sålunda föreligger anser utskottetsig inte böra framföra någon erinran mot den beslutade nedläggningen avSjöboda. Utskottet vill emellertid framhålla att anstaltens centrala läge nära och relativt nära bör ge goda förutsättningar föratt använda ändamål. Utskottet vill också understrykaangelägenheten av att möjligheterna att erbjuda personalen anställning pånärliggande anstalter tillvaratas. I fråga om anstalten Ljustadalen, som är en öppenlokalanstalt i , har inför utskottet upplysts att de lågabeläggningssiffrorna på anstalten alltsedan den togs i bruk den 1 april 1975framför allt har sin grund i att behovet av lokalanstaltsplatser i området kantillgodoses genom den i samma kommun belägna anstalten . Vid dennaanstalt kan de intagna beredas sysselsättning, vilket inte är möjligt påLjustadalen som är frigångsanstalt. Utskottet har också erfarit att ett s. k.AMU-center upprättats i anstaltens omedelbara närhet och attarbetsmarknadsstyrelsen har behov av av elevernavid denna institution. Med hänsyn till det anförda har utskottet ingen erinranmot att anstalten läggs ned i enlighet med regeringens beslut. JuU 1976/77: 29 10 Utskottet har inte heller, med hänsyn till den lågabeläggningen på kriminalvårdsanstalten , någon erinran mot att 24 platserpå den anstalten läggs ned. Nedläggningen innebär att en av anstaltens tre paviljongerom 24 platser stängs. Vid uppvaktning inför utskottet har representanter föranstalten framställt önskemål om att, även om indragningen av 24 platserfullföljs, anstalten får behålla samtliga tre paviljonger och hela personalen.Vårdarbetet och den mycket framgångsrika yrkesutbildningen skulle då kunnabedrivas i mindre grupper. Utskottet anser det inte möjligt att i det nuvarandeekonomiska läget tillstyrka en sådan lösning som innebär en avsevärt störrepersonaltäthet än den som finns på andra anstalter.