bet · G001JuU8 · 1976-12-31 00:00:00 — med anledning av motionom auktorisation av advokater 1 molionen 1975/76:713 av ()hemställs alt hos regeringen begär utredning och förslag beiräffandeöverförande av auklorisalionen av advokater till lämplig statlig myndighet. Sommotivering för yrkandet anför motionären huvudsakligen att all auktorisation,legitimation och motsvarande prövning blivit överförd till statlig myndighetmed undantag för auktorisation av advokater samt all del med nuvarande ordningfinns risk för att kollegiala förvecklingar och liknande kan medföra attopartiskhet och objektivitet kommer i kläm vid behandlingen av medlemsärenden.Ett överförande till statlig myndighet skulle enligt motionären skapa garantierför offentlig insyn i och offentligt inflytandeöverauktorisationsregleringen.Motionären gör bl. a. en jämförelse med lagstiftning om auktorisationav revisorer, varigenom kom-petensprövningen beiräffande denna yrkesgruppöverflyttades från handelskamrarna till kommerskollegium. De grundläggande bestämmelserna om det svenskaadvokalväsendet ges i 8 kap. (RB). Enligt 1 § skall det finnasett allmänt advokatsamfund med stadgar som fastställs av regeringen.Benämningen advokat får användas endast av den som är ledamot av samfundet. Tillledamot av får enligt 2 § antas endast den som är svenskmedborgare, äger hemvist inom riket och fyllt samt avlagt förbehörighet till domarämbete föreskrivna kunskapsprov (juris kandidatexamen) ochförvärvat sådan praktisk utbildning, som föreskrivs i samfundets stadgar.Stadgarna innebär i detta hänseende att den sökande efter examen skall underminst på tillfredsställande sätt ha utövat praktisk juridisk verksamhet,varvid han under skall ha ägnat sig åt att yrkesmässigttillhandagå allmänheten antingen som biträde hos advokat eller pårättshjälpsanstalt eller för egen räkning. Enligl 2 § krävs vidare att densökande har gjort sig känd för redbarhet och även i övrigt befinns lämplig attutöva advokalverksamhet. Den som är omyndig eller i konkurstillstånd får inte antastill ledamot. Lagfaren domare i eller befattningshavare vid allmän domstoleller allmän åklagare eller utmätningsman får ej antas till ledamot. Sammaantagningshinder gäller den som eljest är anställd i statens eller kommunstjänst eller hos annan enskild än advokat, om inte samfundets styrelse medgerundantag. Vad nu sagts gäller dock inte befattningshavare vid 1 1976/77. JuU 1976/77:8 2 Ansökan om inträde i prövas enligt 3 § avsamfundets styrelse. I4 § ges bestämmelser om advokatyrkets utövning. Enligt paragrafen skall advokatvid utövande av sin verksamhet redbart och nitiskt utföra de uppdrag som anförtrottshonom och i allt iaktta god advokatsed. Lagrummet föreskriver vidare bl. a.skyldighet för advokat att hålla penningmedel och andra tillgångar, somtillhör hans huvudmän, skilda från vad som tillhör honom. Enligt6 § utövas tillsyn över advokatväsendet av styrelse.Styrelsen har att tillse, att advokat såväl vid ulförande av talan infördomstol som i sin övriga verksamhet fyller de plikter som åvilar honom.Jusliliekanslern () äger att hos styrelsen eller annat samfundets organ (samfundetsdisciplinnämnd) påkalla åtgärd mot advokat, som åsidosätter sin plikt eller ejlängre är behörig att vara advokat. I7 § regleras olika former av disciplinärt ingripande mot advokat. Om advokat isin verksamhet uppsåtligen gör orätt eller om han eljest förfar oredligt skallhan uteslutas ur samfundet. Är omständigheterna mildrande, kan han i ställettilldelas varning. Åsidosätter advokat eljest de plikter som advokat som åvilarhonom, kan han meddelas varning eller erinran. Om omständigheterna i fall somsist angetts är synnerligen försvårande kan han uteslutas. Frågaom påföljd för indisciplinärt förfarande av advokat prövas enligl lagrummet avsamfundets styrelse eller annat samfundets organ (disciplinnämnden). Iparagrafen behandlas vidare bl. a. verkan av all advokat inle längre fyller deformella behörighetsvillkor som uppställs i 2 §. Inträder sådanl förhållande,förlorar t. ex. advokat sitt svenska medborgarskap eller blir han förklaradomyndig, är advokaten skyldig att genast utträda ur samfundet. Gör han inledet skall samfundets styrelse förordna om hans uteslutning. Densom vägrats inträde i eller uteslutils ur äger enligt 8 § föratalan mot beslutet genom besvär till högsta domslolen. Paragrafen tillerkännerockså JK rätt att föra talan lill högsta domstolen. Han äger sålunda klaga överbeslut av disciplinnämnden i fråga som avses i 7 §, och della oavsett huruvidanämnden funnit påtalat förfarande böra leda till disciplinär åtgärd eller ejoch oavsett huruvida frågan väckts av JK eller den av samfundets organupptagils självmant eller på anmälan av enskild. Han äger också klagorätl överstyrelsens beslut i ärende som gäller fråga om advokat inte längre fyller deformella behörighetsvillkoren. Uttalandenunder förarbetena till RB behandlade i sitt betänkande(SOU 1926:31) Rättegångsväsendets ombildning olika frågor om advokatväsendetsorgani- JuU 1976/77:8 3 sation.1 frågan om lill vilket organ man borde föriägga prövningen av ansökan ominträde i förordade kommissionen den ordning som upptagits igällande rätt (s. 219). Kommissionen uttalade härom bl. a. följande. Då de fiesta kompetensvillkoren äro av rent formellnatur, kan det synas tämligen likgiltigt, vem som utövar prövningsrätten. Tilldomstol bör den emellertid av principiella skäl ej förläggas. Därigenom skulleett avsteg ske från grundsatsen om advokaternas oberoende ställning iförhållande lill domstolarna. Den enklaste och bästa lösningen synes vara, alladvokalföreningens styrelse får handhava prövningen. Om avgörandet överiämnasåt offentlig myndighel, måsle denna i alll fall inhämta yttrande frånadvokatföreningens styrelse. har med ledning av inhämtade upplysningarfrån avdelningsstyrelserna de bästa förutsättningarna för bedömandet avsökandens redbarhet. Då den, som antages till advokat, därmed också blir medlemav advokatföreningen, är del billigt, att beslutanderätten tillkommerföreningens styrelse. Någon fara för alt prövningsrätten ej kommer att utövasopartiskt torde ej föreligga. Kompeiensvillkorens övervägande formella naturlämnar ej större spelrum för godtycke, och ytterligare garanti vinnes om, påsätt processkommissionen ämnar förorda, möjlighet alt hos domstol överklagastyrelsens beslut beredes den, vilkens ansökan avslagils. föreslog också all dendisciplinära kontrollen skulle uppdras åt advokaterna själva och anförde härombl. a. följande (s. 215 och 216). Om man uppdrager den disciplinära myndigheten åladvokaterna själva, kan del förväntas, att kontrollen blir både verksammareoch smidigare än med något annat system. Advokaterna hava mera än någon utomståendemyndighel ett levande och intresse av att ståndets anseendeupprällhålles och hava säkerligen också bättre kännedom om missförhållandenainom yrket, än som kan påräknas hos myndigheterna. Advokaternas uppgift i deltahänseende underlättas väsentligen genom det muntliga och offentligarättegångsforfarandet, vilket i sig självt är ägnat all verka uppfostrande pådem, som föra lalan inför rätta. Den disciplinära bestraffningsrätten,överlämnad ål den av framstående medlemmar av ståndet sammansatta styrelsenför advokaternas egen organisation, kommer att utövas av personer, som ierfarenhet om advokatyrkets olika förhållanden stå framom varje annat organoch därför äga särskilda förutsättningar att rätt utöva sin myndighet. Processlagberedningen förordade i sitt betänkande(SOU 1938:44) Förslag lill rättegångsbalk en ordning rörande tillsynen överadvokatväsendet som i sina huvuddrag överensstämmer med den som gäller.Beredningen uttalade i detta hänseende bl. a. följande (s. 20). Tillsyn över advokatväsendet bör i första handutövas av samfundets styrelse. Styrelsen har all vaka över au advokat i sinverksamhet redbart och nitiskt fullgör honom anförtrodda uppdrag och i alltiakttar god advokatsed. Åsidosätter advokat sina plikter, bör del åliggastyrelsen all ingripa mol den felande genom att tilldela honom erinran ellervarning och i svårare 1 *1976/77. JuU 1976/77:8 4 fallgenom all utesluta honom ur samfundet. De allmänna intressen, som äro förknippademed advokaternas verksamhet, äro av den vikt, att de böra äga en målsmanutanför advokaternas egen krets. Denna uppgift synes lämpligen böra förenasmed de åligganden, som redan nu tillkomma jusliliekanslern i fråga om tillsynöver domstolsväsendet. Beredningen föreslår därför, att jusliliekanslern skalläga hos styrelsen påkalla åtgärd mot advokat, som åsidosätter sin plikt, samtatt styrelsens beslut må av justitiekanslern överklagas hos högsla domslolen.Den, vars begäran om inträde avslagits eller som uteslutits ur samfundet, börock kunna i högsta domstolen föra talan mot beslutet. 1 den närmare motiveringen till beredningensförslag lill 8 kap. 8 §, vilket oförändrat intogs i RB', anförde beredningen(s. 133) bl. a. följande. Med hänsyn till såväl allmänna intressen som denenskildes rättssäkerhet torde rätt böra finnas att draga vissa beslut avadvokatsamfundets styrelse under domstols prövning. Ur allmän synpunki är avbetydelse, att envar, som fyller de i lagen angivna kompetenskraven, kan vinnainträde i samfundet; eljest skulle den faran föreligga, att de redan intagnaledamöterna lill förfång för den rältssökande allmänhelen i eget intresse kommeatt obehörigt begränsa ledamolsantalet. Av lika stor vikt är, att ledamot, somvisat sig olämplig som advokat, ej längre lillåles att kvarstå i samfundet.Även ur den enskildes synpunki är angeläget, all säkerhet vinnes, att ejobehöriga hänsyn göra sig gällande vid avgörande av fråga om hans antagandelill ledamot eller uteslutning. Beiräffandevalet av domstol, som skall äga upptaga klagomål mot styrelsens beslut, tordeendast hovrätt och högsta domstolen kunna ifrågakomma. Med hänsyn tillprövningens övervägande rättsliga natur och betydelsen av de rättigheter, varomvore fråga, förordade processkommissionen högsla domslolen; även enligtberedningens uppfattning tala övervägande skäl härför. Under riksdagsbehandlingen av propositionen 1942:5med förslag till rätlegångsbalk godtogs den föreslagna regleringen i fråga omadvokatväsendet. I samband med att första särskilda utskottet i sitt utlåtande1942:2 uttalade sin anslutning lill förslaget, anförde utskottet bl. a. följande. De bestämmelser, som upptagits i 8 kap., avse ickeatt tillgodose något speciellt advokatinlresse. Visserligen få ledamöterna idel föreslagna ensamrätt till advokainamnet, något som dockväsentligen torde utgöra endast ett lagfästande av vad som redan nu på mångahåll särskilt i domstolarna lillämpas, men genom den kontroll som advokaternaunderkastas torde förslaget snarare kunna sägas innebära en inskränkning ideras fria yrkesutövning. Huvudsyftet med regleringen av advokatväsendet är atti möjligaste mån säkerställa den rältssökande allmänhetens intresse. Del är,såsom processlagberedningen framhållit, av slor vikt att de rältssökande i sinarättsliga angelägenheter kunna söka råd och hjälp hos personer, om vilka dekunna äga visshet att de besitta härför nödiga kvalifikationer. Detta syftetorde kunna vinnas där- ' har i lagrummet vidtagits vissa jämkningarbetingade av disciplinnämndens inrättande (prop. 1963:156, ILL) 27, rskr258). JuU 1976/77:8 5 igenomalt advokatkåren erhåller en offenlligrättslig organisation och underkastasnödig kontroll. I anledning av en väckt motion om en fastorganisation av statsanställda offentliga försvarare framhöll förstalagutskollel i sill av godkända utlåtande (ILU 1968:24) att det frånpsykologisk synpunkt måste vara värdefullt att den tilltalade i enlighet medgällande ordning kan anförtro sig åt en offentlig försvarare med oberoendeställning i förhållande till myndigheterna. Vidrättshjälpsreformens antagande prövade justiiieutskotiet i en motionyppade farhågor för att advokatkårens.självständighet skulle kunna äventyrasgenom rättshjälpsreformen. Härvidlag framhöll utskottet i sitt av riksdagengodkända betänkande (JuU 1972:12) att en självständig advokatkår utgör en institutionav mycket slor belydelse för vår rättsordning. Utskottet uttalade vidare attreformen självfallet inle fick innebära någon rubbning av principen attadvokaterna skall stå fria och oberoende i förhållande till det allmänna. Isamband med behandlingen vid föregående av en motion med förslag tillett system med fast anställda offentliga försvarare i brottmål vidhöllutskottet ställningstaganden och avstyrkte bifalltill motionen (JuU 1975/76:24). biföll utskottets hemställan. Svarpå fråga vid 1975/ I frågan 1975/76:6 begärde svar avjustitieministern om det enligt statsrådets mening fanns anledning överväga attöverföra auktorisation av advokater från tilldomstojsverkei eller annan lämplig myndighet. Efteren redovisning av gällande regler om antagande av ledamot i samfundet och omvidtagande av disciplinär ålgärd mol sådan ledamot uttalade justitieministernatt del genom den beskrivna ordningen är väl sörjt för att den för den enskildeviktiga frågan om medlemskap i prövas omsorgsfullt ochopartiskt. Justitieministern ansåg det inte finnas anledning alt ändra pånuvarande ordning. (Sé protokoll 1975/76:8 s. Utskottet har inhämtat yttranden över motionen frånhögsta domstolen, jusliliekanslern, riksåklagaren, ochSveriges domareförbund. JuU 1976/77:8 6 Samtligaremissinstanser avstyrker bifall till molionen. Högstadomstolen erinrar om all inle är någon enskild sammanslutningutan ett samfund av offenlligrättslig karaktär. I yttrandet heter det vidarebl. Den som har vägrats inträde i advokatsamfundeteller uteslutits därur äger genom besvär över samfundets beslut få fråganprövad av högsta domstolen. 1 fall då samfundels styrelse har beslutat attväckt fråga om disciplinärt ingripande mot ledamot ej skall hänskjuias tillsamfundets disciplinnämnd kan justitiekanslern hos nämnden påkalla ålgärd motledamoten. Och mol alla beslut av disciplinnämnden som rör fråga omdisciplinärt ingripande får jusliliekanslern föra lalan i högsla domslolen. Enligt högsta domstolens erfarenhet fungerar dennuvarande ordningen väl. Den tillgodoser enligl domstolens mening såväl denenskildes rättssäkerhet som allmänna intressen. JKpåpekar till en början att motionsspörsmålet - frågan om auktorisation avadvokater - hör intimt ihop med frågan om tillsynen över advokatväsendet. Efteren redogörelse för processkommissionens uttalanden i tillsynsfrågan uttalar JKall hans erfarenheler, inte minst genom hans egen tillsyn, av den praktiskatillämpningen av gällande ordning har bekräftat riktigheten av kommissionensbedömning. JK finner del inte föreligga någon anledning att ändra på denrådande ordningen i denna del. Ocksånär del gäller frågan om vem som skall handha själva prövningsförfarandet isamband med inträde i samfundet hänvisar JK till processkommissionensöverväganden. De skäl som kommissionen anförde för all samfundets styrelseborde anförtros prövningen av ansökningar om medlemskap anser han alltjämtvara aktuella. Några bärande skäl för all flytta över enbart auklorisalionen påen statlig myndighet kan JK inte finna. Han anser att tillräckliga garantierför offentlig insyn redan föreligger. Därest ytieriigare insyn skulle ansesnödvändig, bör enligl JK:s mening i första hand undersökas om inte kravet kantillgodoses inom ramen för nuvarande ordning. Riksåklagaren() utgår i sitt yttrande frän den jämförelse med lagstiftning omauktorisation av revisorer som motionären gör. RÅ anför härom följande. När det gäller revisorer och granskningsmän fannsflera skäl som talade för att staten skulle övertaga huvudansvaret förauklorisalionen. Föreskrifter om villkoren för auktorisation och godkännandefanns i handelskamrarnas stadgor angående auktoriserade revisorer och godkändagranskningsmän. Dessa stadgor antogs av respektive handelskammare utan någonmedverkan eller insyn från statens sida. Mot handelskamrarnas beslut kundetalan ej föras. Beträffande relationen mellan antalet meddelade godkännanden avgranskningsmän och antalet vägrade sådana godkännanden förelåg en betydandeojämnhet mellan de olika handelskamrarna, vilket tyder på all bedömningarna inte alllid skedde efter JuU 1976/77:8 7 Eftersom staten i en del lagar uppställt krav på att auktoriseradrevisor eller godkänd granskningsman skalldellaga i revision av vissa företag,framstod det som naturligt att staten övertar huvudansvaret förauklorisationsregleringen. Delta ligger också i linje med strävandena all ökaden nordiska rättsenheten på akliebolagslagstiflningens område. Dessutom förelågsedan en tid tillbaka en intressekonflikt mellan handelskamrarna samtkommunerna och vissa riksorganisationer inom näringslivet angåendehandelskamrarnas tillämpning av reglerna om dispens från förbudet att innehaanställning hos annan än auktoriserad revisor, vilken konflikt knappast kundelösas på annat sätt än genom statlig reglering. Beiräffandeadvokalväsendet är läget helt annoriunda. Sålunda finns bestämmelser omantagande och uteslutning av advokat i lag. Prövnings-förfarandet sker hos ettenda organ, , vars stadgar fastställs av regeringen.Fortlöpande tillsyn sker - förutom av samfundets styrelse - avjustitiekanslern, som har rätt att hos samfundet påkalla åtgärd mol advokat somåsidosätter sin plikt eller ej längre är behörig att vara advokat. Motsamfundets beslut kan talan föras i högsta domstolen, enordning som garanterar att medlemsärendena behandlas med objektivitet ochpartiskhet. Enligt RÅ:s mening har staten redan nu betydandeinflytande och insyn när del gäller auktorisation av advokater. Befogadanmärkning torde enligt RÅ inte kunna riktas mot samfundets sätt att sköta sinaåligganden med avseende på advokatantagningen, och sakliga skäl för molionsförslagelkan enligl RÅ inle anses föreligga. Advokatsamfundetlämnar i sitt yttrande en redogörelse för gällande ordning och förarbetena tillden. Rörande det närmare förfarandet vid handläggning av inträdesansökanupplyser samfundet följande. En ansökan om inträde i samfundet blir föremål föringående utredning. Den remitteras lill den avdelning av samfundel inom vilkensökanden är verksam. låter inhämta yttranden från tingsrätteroch hovrätter, inför vilka sökanden uppträtt, samt frän samfunds-ledamöter,vilka haft kontakt med sökanden i dennes yrkesutövning. Om anledning därtillfinns på grund av framkomna negativa uppgifter om sökanden, bereds dennetillfälle all yttra sig över den företagna utredningen. Efter del attavdelningens styrelse avgett yttrande i anledning av ansökan, prövas ansökan avsamfundets styrelse, som därvid fullgör myndighetsutövning. Samfundel uttalar vidare bl. a. all de motiv somlåg till grund reform enligt samfundets mening alltjämt ägergiltighet samt all erfarenheterna har bekräftat ändamålsenlighetenav den då beslutade ordningen. Samfundet påpekar att en omfattande praxis harutvecklats rörande grunderna för antagande av ledamot av samfundet och föruteslutning. Samfundet upplyser alt högsta domstolen i sju fallav 36 lämnat bifall till besvär i anledning av förvägrat inträde samt alt avdessa sju fall tre hänför sig , ett lill är 1965, ett ,ett och ett . JuU 1976/77:8 8 villsamfundet fästa uppmärksamheten på att antalet ledamöter den 1 januari 1948uppgick till 790 och uppgår till I 460. Enligtsamfundets mening uppfyller nuvarande ordning väl de krav som kan ställas på enoffentlig tillsyn över advokatväsendet. Denparallell som i motionen görs mellan ledamolskap av samfundet och auktorisationav revisorer betraktar samfundet som missledande och anför vidare. års förändringar rörande auktorisation avrevisorer saknades nämligen helt en offentlig reglering och tillsyn överrevisorskåren. Bakgrunden till att en utredning tillsattes rörandeauktorisation av revisorer var vidare att en intressekonflikt uppstått mellanberörda organisationer i en viktig fråga avseende auktorisationsreglerna ochalt bl. Svenska revisorsamfundet begärt en utredning av formerna för auktorisation.Inte heller i övrigt kan samfundet finna jämförelsen bärande. Sammanfattningsvis uttalar samfundel all nuvarandeordning väl fyller de krav som kan ställas på en offentlig tillsyn överadvokatväsendet. reser invändningar mot motionärens jämförelse med reglerna omauktorisation av revisorer och anför i detta hänseende följande. Till skillnad från vad fallet var för deauktoriserade revisorerna och godkända granskningsmännen (de senare numerakallade registrerade revisorer) års riksdagsbeslut är advokaternainordnade i ett samfund med delvis offentligrättslig karaktär med möjlighetför dem all fö bl. a. frågorna om antagande och uteslutning prövade av högstadomstolen och med rätt för justitiekanslern att påkalla vissa åtgärder. Såsomskäl för att icke föreslå en ordning för auktorisation liknande den föradvokater angav den s. k. auklorisationsutredningen i sitt betänkande Formernaför auktorisation av revisorer m. m. (Ds H 1971:3 sid 110), all beträffanderevisorerna saknades tradition här i landet för en sådan ordning som finns föradvokaterna och att det var svårt att basera ett auktorisationssystem på tvåyrkessammanslutningar - Föreningen revisorer och Svenskarevisionssamfundet (väsentligen bestående av granskningsmän). Ett annatalternativ till det slutligen genomförda förslaget gick ut pä att prövningenav revisorer skulle göras av handelskamrarna enligt regler som statenfastställt. Alternativet avvisades i propositionen (1973:26 sid 47) underhänvisning bl. a. dels till starkt växlande praxis mellan olika handelskamraroch behovet för en enhetlig bedömning av prövningsärendena att dessa samlas hosett organ, dels till de sekretessproblem som uppstår om länsstyrelserna, såsomvar förutsatt enligt detta alternativ, skulle avge yttranden till handelskamrarnai revisorsärendena. Domareförbundetkonstaterar, mot bakgrund av vad ovan redovisats och det förhållandet allauklorisationsutredningen, såsom framgår av dess direktiv, tillsattesväsentligen för alt lösa vissa uppkomna frågor om revisorernasanställningsförhållanden, att det knappast är rimligt att med utgångspunkt frånden ordning som genomförts för revisorer draga någon slutsats omlämpligaste ordning för auktorisation av advokater. JuU 1976/77:8 9 Vad angår den av motionären påtalade risken för altkollegiala förvecklingar kan medföra minskad objektivitet vid behandlingen avmedlemsärenden ullalar förbundet, att del system som tillämpas av advokatsamfundetvid prövning av inträdessökandes redbarhel och lämplighet i förening medmöjligheten att hos högsta domstolen besvära sig över avslag på inträdesansökansynes utgöra en god garanti mol att någon orättvist vägras medlemskap. Avslutningsvisanförs i yttrandet alt domareförbundet inte har sig bekant något fall somaktualiserar farhågor av det slag som anges i motionen. I den mån en alltförliberal praxis kommit all tillämpas vid beviljande av inträdesansökningar anserförbundet detta vara ett problem som bör kunna rättas till inom ramen förnuvarande system. Förbundet är övertygat om att hithörande frågor prövas påett bättre sätt av styrelse än genom ettauktorisationsförfarande hos offentlig myndighel. 1 styrelsen finns enligtförbundels mening en samlad erfarenhet av vad som kan fordras av en godadvokat, och sannolikt finns där också personlig kännedom om vederbörande.Därigenom skapas enligt förbundet större förutsällningar för en riktigbedömning. att det saknas anledning att överföra auklorisalionen avadvokater lill offentlig myndighet. 1 detta betänkande behandlar utskottet en motionrörande ordningen för auktorisation av advokater. Sverigesadvokatsamfund, som tillkom , var fram till införandel avrättegångsbalken (RB) en frivillig advokatsammanslulning. Genomregleringen av advokalverksamheten i 8 kap. RB gavs enoffenlligrättslig karaktär som principen om advokatverksamheten somen fri yrkesutövning upprätthölls. Enligtregleringen i RB skall för riket finnas ett allmänt advokatsamfund, varsstadgar fastställs av regeringen. Ansökan om inträde i prövasav samfundels styrelse, som därvid har all följa de kom-pelensvillkor som angesi RB och samfundels stadgar.