bet · G001SfU8 · 1976-12-31 00:00:00 — medanledning av motion om rätt till sjukpenning vid förlust av idrottsinkomst I motionen 1975/76:265 av herrar i (fp) och i (fp) hemställs att uttalar attuppdragsinkomster av idrottsutövning skall jämställas med uppdragsinkomsterenligt lagen om allmän försäkring. Försäkringsdomstoten har i domar, meddelade idecember 1975, ansett ersättningar som av fotbollsklubb utbetalats tillfotbollsspelare inte utgöra inkomst av förvärvsarbete och därför inte böragrunda rätt till sjukpenning. Motionärernaframhåller med anledning av dessa domar att det blivit allt vanligare attidrottsklubbar skriver kontrakt med toppidrottsmän och betalar ut ersättningtill dessa för deras insatser för den egna klubben. Enligt motionärernas meningkan man inte karakterisera kontraktsbundna och betalda idrottsmänsidrottsutövning som hobby, när dessa för att uppfylla kontraktets bestämmelsermåste avstå från ett civilt heltidsarbete och därmed full lön. Inte heller kanman - menar motionärema - göra gällande att en toppidrottsman bedriverhobbyverksamhet. De anser det därför helt orimligt att en toppidrottsman, somunder en period av exempelvis mer eller mindre på halvtid utövar sinidrott mot betalning, inte skall få tillgodoräkna sig denna beskattade inkomstsom sjukpenning- och pensionsgrundande. Avslutningsviserinrar motionärerna om att ersättning i penningar eller naturaförmåner förarbete, som någon utför för annans räkning utan att vara anställd i dennestjänst (uppdragsinkomster), enligt bestämmelser som gäller fr. o. m. i årräknas som inkomst av anställning och att skyldighet att eriäggasocialförsäkringsavgifter på sådana inkomster därför åvilar uppdragsgivaren.Något undantag från denna regel finns inte. Oavsett om uppdragsinkomsten härrörfrån politiskt deltidsarbete, fiolspel eller idrottsutövning bör - menarmotionärerna - uppdragsgivaren eriägga socialförsäkringsavgifterna. Utskottet har inhämtat yttranden över motionen frånriksskatieverket, , och . har i sin tur berettförsäkringskassorna i , , , ,, och samt , och Malmöallmänna försäkringskassor tillfälle att yttra sig. Yttranden har också avlämnatsav 1 1976/77. SfU1976/77:8 2 , ,och;Svenska is.,, hockeyförbundet. Gällandebestämmelser '. ' Bestämmelserna om sjukpenning vid sjukdom återfinnsi 3 kap. lagen om allmän försäkring (AFL). Enligt dessa bestämmelser äger hos allmän försäkringskassa inskriven försäkrad rätt till .sjukpenning vid sjukdom, som förorsakat förtust av arbetsförmågan med minst hälften, om hans sjukpen ninggrundande inkomst uppgår till minst fyratusenfemhundrä kr. Samma rätt tillkommer vissa hemarbetande utan inkomst lill nämnda belopp (s. k'. hemmamakeförsäkring). " Densjukpenninggrundande inkomsten motsvarar den inkomst i penningar eller vissanaturaförmåner sorn, den försäkrade kan antas för år . räknat komma att tillsvidare åtnjuta av eget arbete, antingen på grund av anställning eller genomannat förvärvsarbete.. Inkomsten, som avrundas till närmaste hundratal kronor,fastställs av med ledning av olika föreliggande uppgifteromden försäkrade och efter förfrågan hos denne eller arbetsgivaren om denframtida beräknade årsirikpmsten..yid beräkning av den sjukpenninggrundandeinkomsten bortses f n. fråit,inkomst översti- ,, gande sju och en halv gångerdet vid årets .ingång gällande basbeloppet. Helsjukpenning utgör - borsett från sjukpenning från. hemmamakeförsäkringen - fördag av den fastställda sjukpenninggrundande inkomsten, delad medtrehundrasextiofem. Sjukperiningen utgör skattepliktig och pensionsgrundandeinkomst.. Ävenrätten till tilläggspension grundas på inkomst av förvärvsarbete. Denpensionsgrundande inkomsten beräknas äyen härvidlag.på grundval av den ,försäkrades inkomst av anställning och inkomst av annat förvärvsarbete underåret. Med inkomst av anställning avses enljgl 2 S samma kapitel,den. lön ipenningar eller naturaförmåner i form av kost eller bostad, sorn .. försäkradåtnjutit såsom arbetstagare i allmän eller enskild tjänst. .Vidare, anges attäven vissa särskilt uppräknade förmåner från socialförsäkringen och , påarbetsmarknads- och utbildningsområdena,skall anses.sorri inkomst.av.anställning. Föralt ett anställningsförhållande skall anses föreligga krävs att den försäkradekan anses som arbetstagare i förhållande till en annan person som : ,arbetsgivare. Någon närmare bestämning av arbetstagarbegreppeis innebörd finnsinte i lagstiftningen. Frågan, huruvida en person vid utförande av arbete åtannan skall anses som arbetstagare eller som icke afbetstagaie (självständigföretagare), måste därför avgöras med ledning av allmänna rättsjgrundsalser ochden praxis som utbildat sig på området. Vid bedönining av det enskilda falletskall sålunda hänsyn tas lilldé i samband med arbetsavtalet förekommande olikaomständigheterna, varvid även kontrahenternas ekonomiska och sociala ställningär ägnad att belysa hur arbetsavtalet dem emellan bör SfU 1976/77:8 3 uppfattas.Inom socialförsäkringen tillämpas dock en något schabloniserad bedömningsmetod,som mera anknyter till vad som anses normalt för de olika yrkesgrupperna änlill de speciella förhållandena i del enskilda fallet. Arbetstagarbegreppethar i allmänhet samma innebörd som i semesteriagen. Förau en person skall anses som arbetstagare krävs att ett anställningsförhållandeföreligger och delta i sin lur förutsätter ett tjänsteavtal. För enarbetstagare är vidare karakteristiskt att han 1. skall utföra arbetet personligen, 2. helt eller så gott som helt utför arbetet själv, 3. ställer sin arbetskraft till arbetsgivarensförfogande (dvs. har att efter hand utföra ålagda eller påkommandearbetsuppgifter), 4. är knuten till arbetsgivaren och förhindrad attsamtidigt utföra liknande arbete av någon betydenhet åt annan, 5. är underkastad arbetsgivarens kontroll och ledningoch har att följa dennes anvisningar i fråga om arbetets utförande, arbetsplatsoch arbetstider, 6. har att i arbetet använda arbetsgivarens maskiner,redskap och råvaror, 7. får särskild ersättning för direkta ullägg iarbetet, 8. har åtminstone någon garanterad lön. Enligt 3 kap. 2 !j andra stycket lagen om allmänförsäkring i detta förfatlningsrums lydelse före den ansågs ersättningi penningar eller naturaförmåner i form av kost eller bostad för arbete, somförsäkrad utförde för annans räkning utan att vara anställd i dennes tjänst,som inkomst av anställning, såvida den försäkrade och den som utgivitersättning träffat särskild överenskommelse därom (s. k. likställighelsavtal).Fr. o. m. gäller att sådan ersättning - förutsatt att denuppgår till . under ett år-alltid skall anses som inkomst av anställning.Härvid anses den som utfört arbetet (uppdragstagaren) som arbetstagare iförhållande lill den som utgivit ersättningen (uppdragsgivaren). Detta innebäratt den senare automatiskt blir skyldig att erlägga de på ersättningenbelöpande socialförsäkringsavgifterna. Skattskyldighetför ersättningar och tävlingspriser till utövare av amatöridrotter meddelade dåvaranderiksskattenämnden anvisningar i fråga om skattskyldighet för ersättningar ochlävlingspriser till utövare av amatöridrolter. Dessa anvisningar gällerfortfarande (jfr RSV 3211). Av dessa framgår bl. Penningersättningar,varupriser och därmed jämförliga priser, som utövare av amatöridrolter uppbär ianslutning lill tävlingsverksamhet, är enligt I* 1976/77. SfU 1976/77:8 4 bestämmelsernai kommunalskattelagen och lagen om statlig inkomstskatt i princip all anse somskattepliktig inkomst för mottagaren. Då idrottsutövaren visseriigen ägnar sigåt tävlingsverksamhet men likväl bedriver verksamheten i mindre omfattning,torde emellertid de uppburna ersättningarna regelmässigt inte vara större än demed verksamheten förenade omkostnaderna. Med hänsyn härtill och till deomständigheter, under vilka verksamhet av ifrågavarande slag bedrivs, bör idylika fall av praktiska skäl inte ifrågakomma alt göra ersättningarna tillföremål för taxering. Taxeringbör sålunda ifrågakomma endast då tävlingsverksamheten bedrivs i större skalaoch mera aktivt. Gränsdragningen mellan de fall, där taxering bör ske, ochövriga fall måste av praktiska skäl ske enligt en schablonregel, som ärrelativt lätt att tillämpa. I enlighet därmed bör taxering för inkomst genomutövande av amatöridrott - med rätt till avdrag för av idrottsutövaren själverlagda kostnader för intäkternas förvärvande och bibehållande - ske därestendera av följande båda förutsättningar föreligger, nämligen att de kontanteller på därmed jämställt sätt under beskattningsåret uppburnabruttoinkomsterna av idrottsverksamheten överstiger . eller att de i formav nytlovaror eller presentkort under beskattningsåret uppburna inkomsterna avverksamheten har ett sammanlagt värde överstigande . Direktmottagna färdbiljetter medräknas inte vid beräkningen av inkomstens storiek,inte heller ersättning för resa med bil mellan hemort och tränings- ellertävlingsorl, i den mån ersättningen inte överstiger vad som enligt verketsanvisningar medges för resor med bil mellan bostad och arbetsplats. Sominte skattepliktig inkomst för mottagaren bör, oavsett föremålens värde, ansessedvanliga priser i form av medaljer, plakeller, bägare, pokaler, tallrikar ochliknande föremål - vanligen med särskild gravering - med karaktär avminnesföremål. Vadovan sagts om skattskyldighet för ersättningar och priser avser även de fall,där ersättningen eller priset erhållits från s. k. supporterklubb eller eljestfrån annan än tävlingsarrangören. Beträffande priser bör dock detta gällaendast under förutsättning att priset omnämnts i samband med inbjudan tilltävlingen eller att det eljest får anses ha varit en förutsättning fördeltagandet däri alt priset skolat utgå. Omidrottsutövaren av den idrottsförening, lill vilken vederbörande är ansluten,eller av supporterklubb tillerkänns särskilda förmåner, såsom fri ellerprisbillig bostad, helt eller delvis fri bil, fri yrkesutbildning, friTV-apparat eller liknande, bör värdet av dessa förmåner tas upp som intäkt förmottagaren och värderas på sedvanligt sätt, dvs. upptas lill vad del skulle hakostat mottagaren alt för pengar förskaffa sig förmånerna i fråga. Ersättningi olika former, som idrottsutövare direkt eller indirekt uppbär av tillverkareav idrotlsredskap eller annat mot villkor all idrottsutövaren SfU 1976/77:8 5 användereller eljest gör reklam för tillverkarens alster, är alllid all anse somskattepliktig inkomst för mottagaren. Utbetalare av ersättningar och tävlingspriser ärenligt 37 och 39 §§ taxeringslagen i regel skyldiga att lämna kontrolluppgifterlill ledning för taxering. Vid 1975/väcktes en motion avinnebörd alt inkomster som idrottsmän enligt kontrakt eller liknande uppbarfrån idrottsförening och som utgjorde en väsentlig del av deras årsinkomstskulle betraktas som förvärvsinkomst och därmed grunda rätt till sjukpenning. Medanledning härav hänvisade socialförsäkringsutskottet (SfU 1975/76: 12) lill attförsäkringsdomstolen skulle komma att pröva två mål avseende fråganhuruvida ersättning, som fotbollsspelare enligt spe-larkontrakt uppburit frånfotbollsföreningar, skulle föranleda placering i sjukpenningklass. Eftersomdomstolen därvid också skulle fö ta ställning till om fotbollsspelarna var attanse som arbetstagare i förhållande till fotbollsföreningarna som arbetsgivareborde enligt utskottets mening motionen inte föranleda någon åtgärd. Ulskotlelerinrade också om att då skulle komma att få la ställningtill en proposition med förslag till de av numera antagnabestämmelser för beräkning av socialförsäkringsavgifter på uppdragsinkomsterför vilka redogjorts och som innebär alt uppdragstagare är befriadefrån skyldighet att eriägga socialförsäkringsavgifter och att uppdragsgivareautomatiskt är skyldiga att erlägga sådana avgifter. I två domar meddelade harförsäkringsdomstolen numera förklarat att de ersättningar som fotbollsspelarnaenligt kontrakt uppburit från sina föreningar inte varit alt anse som inkomstav förvärvsarbete och därför inte kunnat grunda placering i sjukpenningklass. framhåller i sittremissyttrande bl. a. all avsikten med de nya bestämmelserna omsocialförsäkringsavgifler på uppdragsin-komsier varit att ge uppdragstagarnasamma trygghet som anställda anslutna lill sjukförsäkringen och ATP. Verketredogör närmare för omständigheterna i de av försäkringsdom-siolen avgjordamålen angående ersättningar till två fotbollsspelare. Dessa hade enligtsärskilda kontrakt förbundit sig att följa de föreskrifterbeträffande matcher, träning, sammankomster, resor och dylikt SfU 1976/77:8 6 Den ene spelaren var dock inte skyldig alt spela ellerdelta i träning eller sammankomst, om hinder förelåg för honom på grund avarbete, familjeangelägenhet, sjukdom eller annan särskild omständighet övervilken spelaren inte rådde. Denne spelare beräknades ha en årlig inkomst av,utöver . av anställning, . avseende inkomst från fotbollsspelför sin fotbollsförening. Den andre spelaren beräknade sin årliga inkomst till,utöver . av anställning, . från sin förening och . Enligt det med föreningen slutna kontraktet erhöll han 8 000kr. i "kontraktsersältning" samt därutöver bl. a. matchpremierochreseersättning samt under vissa förulsätiningaröresersätt-ning, beräknad efterantalet åskådare per match, och betald semesiervecka. stöd i kontraktetfick han . i ersättning för förlorad arbetsförtjänst. uppfattning torde omständigheterna i dessa domslolsfall visa allfotbollsspelarna av kontrakt varit bundna att utöva sin idrott i sådanomfattning att deras möjligheter att bereda sig inkomst av annan sysselsättningavsevärt beskurits. Det finns därför enligt mening skälsom talar för att idrottsmän, som är koniraktsbundna med sin förening ochdärvid tillförsäkrade inte oväsentliga inkomster av sin idrotts-utövning,bereds socialförsäkringsskydd för sådana inkomster. Försäkringsdomstolen haremellertid i de åberopade domarna funnit att dessa inkomster inte är all ansesom inkomst av förvärvsarbete - alltså vare sig av anställning eller avuppdrag.Med utformningen av nuvarande lagstiftning och den praxis-som kommit tilluttryck i dessa domar är därför - menar verket - den av motionärerna föreslagnalösningen inte möjlig. Syftet med motionärernas hemställan torde således intekunna tillgodoses utan lagändring. Ett ställningstagande till en lagändringbör enligt verkets mening dock föregås av en närmare utredning, och verkettillstyrker att en sådan utredning kommer till stånd. a. att idrottsutövandepå loppnivå kräver betydligt större insatser i form av förberedelser avolika slag och tävlingar . För många idrottsutövare i elilsammanhangär del inte längre möjligt all kombinera idrottsutövande med ordinarieförvärvsarbete på heltid. De måste därför antingen helt upphöra med detlaförvärvsarbete eller begära ledigt för viss del av året eller dagen. Eftersomde då inte kan klara sin försörjning måste de få ersättning på annat sätt.Detla brukar ske genom ett avtal (kontrakt) som sluts mellan idroiisutövaren(uppdragstagaren) och hans/hennes idrottsförening (uppdragsgivaren). Storlekenpå ersättningen sätts vanligen i relation till den insats han/hon kan beräknasulföra för föreningen. Förbundet anser detuppenbart alt den ersättning idroiisutövaren får av sin SfU1976/77:8 7 föreningmåste betraktas som ersättning för det arbete han utför för föreningen ochalltså måste anses hänförlig till inkomst av förvärvsarbete. Genom den lagändringsom skett i fråga om uppdragsinkomsler bör enligt förbundets meningförutsättningarna för alt även från lagens synpunkt betrakta ersättning frånidroitsutövning som inkomst av anställning ha ökat betydligt. Förbundettillstyrker därför motionen och hemställer alt frågan utreds. Av försäkringskassorna har samtliga utom en ullalatförståelse för de i motionen framförda synpunkterna. Försäkringskassorna iStockholms, och samt allmännaförsäkringskassa tillstyrker bifall till motionen, medan iGävleborgs län samt och allmänna försäkringskassor ger uttryckål uppfattningen att fotbollsspelare och övriga idrottsmän,som genom kontraktknutits till en idrottsförening, bör betraktas som arbetstagare och inkomsternafrån idrottsföreningen lill följd härav som anslällningsinkomster. Älvsborgsläns allmänna försäkringskassa anser- utan att gå närmare in på frågan,huruvida en koniraktsbunden idrottsmans inkomst från en idrottsförening börbetraktas som anställnings- eller uppdragsinkomst - alt inkomsten isocialförsäkringshänseende bör betraktas som inkomst av förvärvsarbete. Kristianstadsläns allmänna försäkringskassa framhåller att idroitsutövning generellt setttorde kunna anses som en hobby- och fritidsverksamhet och all sådan verksamhetmera sällan medför inkomster av den art att man kan tala om inkomst avförvärvsarbete. I de fall som avses i motionen, nämligen kontraktsbundnaidrottsmän, kan emellertid - menar kassan -ersättningen från idrottsutövandetinte sällan bli av sådan storlek att den på ett inte obetydligt sätt kanpåverka sjukpenning- och pensionsgrundande inkomst om ersättningen kanbetecknas som uppdragsinkomsl. Kassan tillstyrker alt en utredning kommer lillstånd för att se över hela problemet med ersättning från idrottsutövning. Västmanlandsläns allmänna försäkringskassa har avstyrkt bifall till motionen med hänvisninglill alt det av yttranden i de av försäkringsdomstolen avgjorda målen framgåratt de kontraktsbundna ersättningarna skulle ha utbetalats vare sigfotbollsspelaren deltog i matcher eller ej. Denne har vid sådant förhållande -menar kassan - inte gjort någon inkomstförlust vid sjukdom. hänvisar till att de ersättningaroch tävlingspriser som utövare av amatöridrotter erhåller i stor utsträckningär skatteplikliga och hänvisar i sammanhanget lill de anvisningar i ämnet som fn. gäller (jfr ovan s. 3 ff). Verket erinrar också om att sådana ersättningarhittills inte har SfU 1976/77:8 8 ansettsutgöra vare sig pensions- eller sjukpenninggrundande inkomst. Avslutningsvisframhåller verket att del från dess sida inte möter några tekniska svårigheterall ändra rutinerna om motionen skulle bifallas. m. fl. Riksidroltsförbundel ansluter sig i sill remissvartill det yttrande som avgivits av (SvFF), variförbundet bestämt avvisar tanken på att socialförsäkringsavgifter skall kunnaberäknas på ersättningar av del slag som avses i motionen. SvFF:s yttrande harfogats som bilaga lill detta belänkande. avstyrker likaledesbifall lill motionen och framhåller att det för dem som i ledarposition arbetatför folkrörelsen idrott ter sig helt främmande all fotbolls- ochishockeyspelare skall betraktas som sådana uppdragstagare som avses i AFL. Detborde enligt förbundets mening också vara helt främmande för ishockeyspelare m.fi. att känna sig knutna till sina klubbar som arbetstagare.Försäkringsdomstolens bedömning av spörsmålet måste enligt Ishockeyförbundelsmening anses ur alla aspekter riktig. Om idrottsmännens intäkter i form avkontant lön, fri kost eller fri bostad avgiftsbeläggs kommer detta - menarförbundet - alt medföra, förutom en kraftig utgiftsökning, också ett stortadministrativt merarbete, som för idrottens del med dess stora ledarbrist kanfå ytterst kännbara konsekvenser. ställer sig välvilligttill motionens yfie men understryker angelägenheten av alt man verkar för attfolkrörelsernas lokala enheter - föreningarna - inte belastas med orealistiskaadministrativa uppgifter. Förbundet föreslåratt motionen tillstyrks men underden absoluta förutsättningen att den nuvarande avgiftsgränsen vid . förår väsentligt höjs. Förbundet föreslår också att begreppet"uppdragsinkomster av idrottsutövning" vidgas till att omfattauppdragsinkomster för medverkan i folkrörelsernas verksamhet i dess helhet. Rätten till sjukpenning och ATP grundas i allmänhetpå inkomst av eget arbete, antingen på grund av anställning eller genom annatförvärvsarbete. För att ett anställningsförhållande skall anses föreligga krävsalt den försäkrade kan anses som arbetstagare i förhållande till en annanperson som arbetsgivare. Frågan huruvida en person vid utförande av arbete åtannan skall anses som arbetstagare eller som självständig företagare är intereglerad i lagstiftningen och måste därför avgöras med ledning av allmännarättsgrundsatser och den praxis som utbildat sig på området. SfU 1976/77:8 9 tillämpasen något schabloniserad bedömnings metod, som mera anknyter till vad som ansesnormalt för olika yrkesgrupper än lill de speciella förhållandena i delenskilda fallet. Ifråga om ersättning i penningar eller naturaförmåner i form av kost ellerbostad för arbete som försäkrad utför för annans räkning utan att vara anställdi dennes tjänst gäller nu mera (fr. o. m.den 1 januari 1976)attsådanersättning- förutsatt all den uppgår till . - alltid skall anses sominkomst av anställning. Härvid anses den som utfört arbetet (uppdragstagaren)som arbetstagare i förhållande till den som utgivit ersättningen(uppdragsgivaren). Den senare blir härigenom automatiskt skyldig alt erlägga depå ersättningen belöpande socialförsäkringsavgifterna. Försäkringsdomstolenhar i två domar, meddelade , förklarat au inkomst som fotbollsspelareuppburit från fotbollsförening, inte är att anse som inkomst av förvärvsarbeteoch således inte kan grunda rätt till socialförsäkringsförmåner. i och i begär i motionen 265 ettriksdagsuttalande av innebörd all inkomster av idroitsutövning skall jämställasmed uppdragsinkomster enligt lagen om allmän försäkring. Innebörden av yrkandetär alt idrottsförening, som betalar ut ersättning lill en idrottsman i dennahans egenskap, skall vara skyldig eriägga - förutom ATP-ochsjukförsäkringsavgift-avgifter till folkpensioneringen, arbetslöshetsförsäkringen,del kontanta arbetsmarknadsstödet, delpensionsförsäkringen,arbetsmarknadsutbildningen och vuxenutbildningen. Motionärerna framhåller bl.a. att man inte kan karakterisera kontraktsbundna och betalda idrottsmänsidrottsutövning som hobby, när dessa för alt uppfylla kontraktets bestämmelsermåste avstå från ett heltidsarbete och därmed full lön. Enligt motionärernasmening är det orimligt att en loppidrollsman, som exempelvis mer eller mindre på halvtid och mot särskild ersättning utövar sinidrott, inte skall ha rätt att tillgodoräkna sig denna skallepliktigaersättning som underlag för socialförsäkringsavgifter. Utskottethar inhämtat yttranden över motionen från ,riksskatieverket (RSV), och (). Yttranden har också avlämnats av Svenskafotbollför-bundei (SvFF), och Svenska gymnastikförbundetsaml ell flertal försäkringskassor. Yttrandet från SvFF har fogals som bilagatill detta betänkande, medan remissvaren i övrigt redovisas i sammandrag på s.5 ff ovan. Av remissinstanserna har de som representerarsocialförsäkringsintressena, dvs. Försäkringskasseförbundetoch försäkringskassorna, så gott som samtliga tillstyrkt bifall till motionen.RF anser, i likhet med SvFF och , att motionen bör avslås,medan , med vissa förbehåll, tillstyrker bifall tilldensamma. RSV behandlar inte motionen i sak men framhåller att det SfU 1976/77:8 10 frånverkets sida inte möter några tekniska hinder alt ändra gällande rutiner ommotionen skulle bifallas av . Denfråga som motionärerna aktualiserat torde i första hand beröra idrottsmänverksamma inom klubbar med fotboll, ishockey, bandy samt basket- och handbollsom specialitet. Av uppgifter, vilka lämnats av SvFF i dess yttrande övermotionen och av företrädare för () vid en personlig uppvaktning i samband med utskottsbehandlingen avmotionen, framgår att frågan har begränsad räckvidd i vart fall när det gällerfotbollsspelare. Av f n. ca 147 000 licenserade sådana spelare är endast drygt200 verksamma i division 1 och av dessa är det bara 40-50 som i nämnvärdomfattning avstår från ett ordinarie arbete för att ägna sig åt fotbollsspel.Spelarersättningar betalas i allmänhet ut bara av fotbollsföreningar somtillhör division 1 eller 2. 1 fråga om elitföreningarna inom fotboll och fieraandra special idrottsförbund gäller att spelarna måste ha en licens.