bet · G001UU17 · 1976-12-31 00:00:00 — betänkande UU 1976/77:17 medanledning av propositionen 1976/77:100, såvitt avser internationellt utvecklingssamarbetem. m. jämte motioner I föreliggande betänkande behandlas de förslagavseende internationellt utvecklingssamarbete m. m. som regeringen påföredragning av statsrådet (biståndsministern) förelagt ipropositionen 1976/77: 100, bilaga 6, litt. C och IV.2, samt de i anslutningdärtill väckta motionerna. Ensammanställning över de behandlade motionerna finns i slutet av betänkandet.Därav framgår även var i betänkandet de olika yrkandena, tagits upp tillbehandling. 1 slutet av betänkandetfinns vidare en innehållsförteckning. Propositionenshuvudsakliga förslag avseende utvecklingssamarbetet De samlade anslagen för internationelltulveoklingssamarbete föreslås /78 uppgå till 3 550 milj. kr.Detta iimebär en ökning med 428 milj. kr. eller i förhållande tillinnevarande budgetår. De totala biståndsanslagen har beräknats så att de skallöverstiga av bruttonationalprodukt till marknadspris. Demultilaterala bidragen redovisas under anslaget Cl. Bidrag till internationellabiståndsprogram. De direkta svenska biståndsinsatserna är sammanförda underanslaget C2. Utgifternaför informationsverksamheten redovisas under anslaget C3. Styrelsen för internationell utveckling (SIDA) redovisasutgifterna för SIDA:s administration, medan utgifter för bistånds- ochkatastrofutbildning redovisas under anslaget C5. AnslagetBidrag till internationella biståndsprogram föreslås för /78uppgå till 1 190 milj. kr. och anslaget Bilateralt utvecklingssamarbete till 2268 milj. kr. UU 1976/77:17 utveckling (SIDA) (10,7) (6,5) (15,1) (12,1) (13,0) nämnden (BUN) utvecklingssamarbete m. m. 6,2' ' Utgifterna för denna verksamhet har budgetåren1973/74 och 1974/75 bestridits från anslag under fjärde huvudtiteln. Medelsanvisningen sker på anslaget A 1. En närmare redogörelse för propositionens förslagbeträffande utvecklingssamarbetet och de i anslutning därtill framfördamotionsyrkandena ges i det följande avsnittsvis. 1.En ny ekonomisk världsordniing, utvecklingssamarbetets inriktning, svensku-landspolitik m. m. Propositionen(s. 1522) I budgetpropositionens avsnitt om internationelltutvecklingssamarbete ges inledningsvis en översikt över den ekonomiskautvecklingen i u-ländema som grupp och över de internationella förhandlingar omen ny ekonomisk världsordning som inleddes med FN:s sjätte extra generalförsamlingvåren 1974, då en deklaration och etl handlingsprogram om en ny internationellekonomisk ordning antogs, och som därefter fortsalt med FN:s sjunde extrageneralförsamling , den ännu pågående ominternationellt ekonomiskt samarbete (ClEC) som också går under namnetNord-Syd-dialogen, FN:s fjärde väridshandelskonferens (IV) etc. Sverigestöder huvudlinjerna i u-ländemas syn på det int£rnationella samarbetet.Däremot har vi inte på alla punkter kunnat godta u-länder-nas förslag tillmedel för att uppnå de mål som har uppställts. Vi har sålunda inte kunnatacceptera krav att alla tvister om ersättning för nationaliseringav utländsk egendom skall avgöras av värdlandets domstolar utan möjlighet tillinternationell prövning. UU1976/77:17 3 har vi kunnat ansluta oss till tanken på att med ettindexsystem skapa ett fast samband mellan priserna på de råvaror som u-ländernaexporterar och priserna på de industrivaror som de importerar. Vi menar attett sådant system bl. a. skulle leda till en helt ohanterlig reglering av deninternationella handeln. När det gäller handelshinder sätter bl. a. vårförsörjningspolitik gränser for hur långt vi kan gå. "Vi är givetvis inte ensamma om att ha sådanainvändningar. De flesta i-länder har gjort kraftigare och mer omfattandereservationer än . Om det skall bli fråga om en,rättvisarevärldsordning måste man få bred anslutning från i-länderna och intepunktinsatser från enskilda länder. ansträngningar har därför inriktats på att fåtill stånd samlade internationella lösningar, som i största möjligautsträckning kan tillgodose u-landsgruppernas krav. I en del frågor har vi lagtfram egna förslag till lösningar. Det gäller t. ex. ett system för altkompensera för bortfall i deras exportinkomster, förslag omavskrivning av den del av de fattigaste u-ländemas skuldbörda som' består avbiståndskrediter och en plan for systematiska biståndsökningar över enflerårs-period. krav på en ny ekonomisk världsordning rör i förstahand förhållandet mellan i-länder och sedda som två klart avgränsadegrupper. Det är en nyordning av förhållandena mellan dessa två grupper som mankräver. ger sitt principiella stöd åt en utveckling sominnebär att får en starkare ställning och en större del av världensresurser. Det är dock uppenbart att många av de åtgärder somu-landsgruppen vill se genomförda i fråga om handel, industri och överföring avteknologi främst skulle gynna de mer utvecklade och de råvarurika u-länderna.Det är fullt möjligt att en ny ekonomisk världsordning, åtminstone till enbörjan, skulle bidra till ökade klyftor mellan u-Iänderna och inte heller gagnade fattigaste människorna i dem. För de fattigaste kommer ökatoffentligt bistånd på generösare villkor och en lättnad av skuldbördan attfortsätta att vara de väsentligaste frågorna under många är. Deklarationen och handlingsprogrammet om en ny ekonomiskvärldsordning tar inte upp frågan om hur fördelama av ett mer rättvist internationelltsystem skall kunna komma de fatliga människorna i till del. Det står klart alt nya internationella relationer inteautomatiskt medför lika stora fördelar för alla eller bättrelevnadsvillkor för de enskilda människorna. Man måste aktivt sträva efterlösningar, som tar hänsyn till de fattigaste ländemas svårigheter. Det krävsockså en målmedveten satsning av u-ländemas regeringar om de förbättringar ihandelsvillkor och tillgång på teknologi och kapitalresurser, som kan UU 1976/77:17 4 vinnasi de internationella förhandlingarna, skall kunna komma folkflertalet tilldel. Det egna landets utvecklingsanstr'ängningar måste ookså inriktas på atttillfredsställa grundläggande behov hos de fattiga gmp-pema. Dennasyn, som är en hörnsten i , har åter kommittill uttryck i den baiibehovsstrategi som har utarbetats av () och som antogs vid världs-syssels'ättningskonferensensonmiaren . Strategin innebär att utvecklingsansträngningarna i förstahand skall inriktas på att tillgodose' de fattigaste mäimiskornas grundläggandebehov av mat, kläder, bostad, arbete och sociala tjänster. Bådeinternationella och nationella reformer behövs om man skall kunna få till stånden förbättring av levnadsvillkoren för de breda lagren i de fattiga länderna. Sverigemåste fortsätta att ge starkt stöd åt de grundläggande tankarna bakom en nyekonomisk världsordning och hålla fast vid kravet att förbättringarnaskall komma de fattiga människorna till godo. Den svenska biståndspolitiken ärockså utformad i nära anslutning till u-landskraven. Pågående: intemationellaförhandlingar berör emellertid i stor utsträckning också, andra områden änbiståndet. Sverigesförbindelser med u-ländema har ekonomiska, politiska, kulturella och andraaspekter. En politik som omfattar alla dessa relationer till u-ländema brukari debatten kallas u-landspolitik. Ettviktigt inslag i en aktiv u-landspolitik är att effekten för delbör finnas med i bilden när viktiga beslut fattas om utvecklingen i Sverige.Samtidigt sätter väsentliga nationella intressen vissa ramar för våramöjligheter att tillmötesgå u-ländemas krav. Utformningen av u-landspolitikenblir därmed ett samspel där en avvägning måste göras mellan dessa intressen ochsträvan till solidaritet med de fatliga folken. Ipropositionen pekas på andr.i skäl för en aktiv svensk u-landspolitik änenbart de motiv som gäller för biståndspolitiken. En snabb ekonomisk utvecklingi tredje världen är av betydelse för en växande internationell handel och enförbättrad arbetsfördelning, vilket ligger i linje med våra ekonomiskaintressen. Det ligger också i intresse att ha hög beredskap för enanpassning till förändringar i världsekonomin. Det är önskvärt att vi i godtid kan bedöma de långsiktiga effekterna av en ökad internationellkonkurrenskraft från sida så att överväganden om behovet av enanpassning av vårt näringsliv underrättas. Idetta sammanhang diskuteras i propositionen vad u-landspolitiken kommer attiimebära för den svenska ekonomin. När det gäller att avskaffa tullar ellerandra hinder för u-ländemas export till är det uppenbart att effektenpå den svenska marknaden blir en helt annan UU 1976/77:17 5 omsådana åtgärder vidtas av ensamt än om de görs tillsammans med andrai-länder. Ser man på krav som rör den. internationella handeln med råvaror,stabilisering av exportinkomster eller valutasamarbetet, behövsöverenskommelser mellan en bred krets av länder för all förändringar skallkunna komma till stånd. åtaganden kommer väsentligen att bestämmas avvad man kan ena sig om vid internationella förhandlingar. I propositionenframhålls att utsikterna att nå fram till ytterligare internationellaöverenskommelser är begränsade på kort sikt. Därför får bilaterala insatsersärskild betydelse eftersom de ofta direkt kan inriktas på åtgärder för defattiga människorna i de fattigaste länderna. Utskottethar i detta sammanhang behandlat delsmotionen 1976/77: 675 av m. fl. (vpk) såvitt avser yrkandena 4 och5, nämligen attriksdagen uttalar att bistånds- och u-landspolitiken utformas med beaktande av 4. att målen för handelspolitikenoch lagstiftningen gällande u-lands-investeringar bringas i överensstämmelsemed biståndspolitikens mål att främja ekonomisk och social utjämning och utveckling, 5. att investeringsgarantisystemetslopas, dels motionen 1976/77:1057 av m. fl. (s) såvitt avser yrkandena 1 och 2, nämligenatt 1. ger regeringen till känna vadsom i motionen anförts om den svenska u-landspolitiken, 2. uttalar sig för en klaråtskillnad mellan biståndsverksamheten och svenska företags kommersiellaverksamhet. I motionen 1057 föreslås att gerregeringen till känna vad som i motionen anförts om den svenskau-landspolitiken. Motionärernaframhåller i detta sammanhang bl. a. att den strukturförändring som ägt rum isvensk ekonomi och som främst varit betingad av deneuropeiska integrationen efter hand måste komma att styras av långsiktigahänsyn till . Detta förutsätter att u-landspolitiken samordnas medIrygghetspoliliken. För att möta u-ländemas jämlikhetskrav måste det svenskasamhället slå rustat med en aktiv närings- och arbetsmarknadspolitik som ger nysysselsättning åt dem som påverkas av strukturanpassningen. Solidaritet medu-länderna förutsätter således solidaritet hemma, heter det i motionen. UU 1976/77:17 6 I det avsnitt i budgetpropositionen som ägnas åtbegreppet u-landspolitik, dvs. en politik som omfattar alla våra relationertill vare sig de är av ekonomiskt, politiskt, kulturellt eller annatslag, heter det bl. a. att ett viktigt inslag i en aktiv u-landspolitik är atteffekten för u-ländemas del bör finnas med i bilden när viktiga beslut fattasom utvecklingen i . Det synsätt som ligger till grund för dettauttalande torde ganska väl stäimma överens med de synpunkter som motionärernaför fram. Det framhålls i propositionen ookså att det ligger i egetintresse att ha hög beredskap för en anpassning till förändringar ivärldsekonomin. BiståndsministerOla hai- närmare gåttin på just de frågeställningar som aktualiseras i motionen 1057. I sittanförande inför yttrade han bl. 'Vi måste för det tredje på allvar börja föra detvi kallar en u-Iands-politik, dvs. vi måste ta ett samlat grepp på alla vårarelationer med u-ländema. Vi kan inte i längden med ena handen geexportfrämjande bistånd till och med d«m andra vara rädda för derasexport. Och vi måste ta hänsyn till detta i den långsikliga arbetsmarknadspolitiken.Det får inte bli de som arbetar inom t. ex. textil- och skoindustrin somensamma får betala för vår solidaritet med världens fattiga. Vimåste bli medvetna om att våra åtgärder när det gäller t. ex. handel, sjöfartoch valutasamarbete har effekter för u-ländema. Biståndet skall inte vara ett sättatt betala för och be om ursäkt för det vi gör på andra områden det måste blikärnan i en medveten u-landspolitik. I ett anförande vid Göteborgsuniversitet sade biståndsministern bl. a. följande: Solidaritet med u-ländema förutsätter solidaritet iSverige. Det är helt uppenbart att ökande konkurrenskraft förstdrabbar våra låglönebranscher.--- Vaddet gäller är alltså att åstadkomma en mjuk anpassning som gördet möjligt att ge ny och tryggare sysselsättning åt dem som drabbas avstrukturpolitiken. Detär därför som vår solidaritet med u-ländema måste börja här hemma. Utskottet konstaterar att det sålunda råderbetydande överensstämmelse mellan de uttalanden som gjorts från regeringenssida och de synpunkter som framförs i motionen i deima fråga. Imotionen 1057 framhålls vidare att det krävs ett ökat mått av samhälleligplanering och gemensamt ansvar om en solidarisk u-landspolitik skall kunnagenomföras. Utskottet ansluter sig i huvudsak till dessa synpunkter. Ianslutning till samma yrkande erinras i motionen också om det betänkande sominom kort väntas bli framlagt av den biståndspolitiska UU 1976/77:17 7 utredningen.Motionärerna förutsätter i detta sammanhang att regeringen på basis avbetänkandet kommer att lämna en utförlig redovisning över de åtgärder somplaneras som ett resultat av krav på en ny ekonomisk världsordning. Riksdagenantog ett uttalande av motsvarande innebörd på grundval av fjolåretsbiståndsbetänkande (UU 1975/76: 14). Detnu aktuella yrkandet i motionen 1057 torde mot denna bakgrund få anses besvaratmed vad utskottet anfört. I motionen 1057 yrkas vidare att uttalarsig för en klar åtskillnad mellan biståndsverksamheten och svenska företagskommer siella verksamhet. Motionärernaerinrar om tidigare uttalanden från sida att biståndet skall hållasåtskilt från insatser till stöd för olika grenar av svenskt näringsliv, uttalandensom varit föranledda av olika förslag om utvidgade investeringsgarantisystem,förinvesteringsfonder, utvecklingsbolag m. m. Ett nytt uttalande av innebördenatt biståndsverksamheten inte skall sammanblandas med åtgärder som syftar tillatt främja svenska företags kommersiella verksamhet skulle enligt motionen påintet sätt stå i strid med aktivare svenska insatser för att främja denindustriella utvecklingen i . Sommotionärerna antyder har uttalanden från sida om behovet av en principiellåtskillnad mellan biståndsverksamheten och stöd till olika grenar av svensktnäringsliv varit föranledda av motionsvägen framförda förslag om ett utvidgatinvesteringsgarantisystem, bildandet av ett hel- eller halvstatligtutvecklingsbolag, upprättandet av s. k. förinvesteringsfonder, statligräntesubventionering i samband med exportkrediter till etc. I alladesa sammanhang har den näringspolitiska aspekten hos förslagen ansetts sommera dominerande än den biståndspolitiska, varför funnit det påkallatatt uttala sig för en klar distinktion mellan offentligt bistånd ochkommersiella transaktioner med . Detta gränsdragningsproblemföranledde utskottet och (UU 1971:2, rskr 73) att begära en översynav olika svenska bilaterala åtgärder för att främja u-ländemas industrialisering.Med anledning därav tillsattes industribiståndsutredningen, vars betänkande(SOU 1972: 90) framlades i slutet av följande år. Kort tid däreftertillkallades den biståndspolitiska utredningen, som även fick i uppdrag attbeakta industribiståndsutredningens förslag vid sin allmänna översyn av densvenska biståndspolitiken. Biståndspolitiska utredningens huvudbetänkandeväntas bli framlagt och därefter bli remissbehandlat. Regeringenhar framlagt förslag (prop. 1976/77: 83) om vissa exportfrämjandeåtgärder avseende svensk export till . Förslagen, som utformats ihandelsdepartementet och baserar sig på en inom UU 1976/77:17 8 deltadepartement utarbetad promemoria (Ds H 1976: 5), innefattar bl. a. stöd tillförinvesterings- och förprojekteringsstudier. Finansieringen därav haringenting med biståndsanslagen att göra. I propositionen tas ingen slutligställning till frågan om en vidgning av investeringsgarantisystemet, och detsker med hänvisning till alt spörsmålet behandlas av den biståndspolitiskautredningen. I propositionen anmäls vidare bl. a. att en särskild utredning omexportfinansiering blivit tillsatt. Propositionens olika förslag ärbyggda på handelspolitiska och inte på biståndspolitiska överväganden, varförbiståndsmedel inte är avsedda att tas i anspråk heller i detta sammanhang. Detanförda torde vittna om en fullföljd strävan att upprätthålla enklar åtskillnad mellan biståndsverksamhet å ena sidan och åtgärder som primärtär motiverade av näringspolitiska eller handelspolitiska skäl å den andra.Utskottet utgår ifrån att denna strävan även i fortsättningen kommer att prägladen svenska politiken. Dennahållning är givetvis inte liklydig med en avoghet mot medverkan frånnäringslivets eller arbetsmarknadens parters sida i de svenskabiståndsanslrängningama. Deras aktiva stöd och medverkan är tvärtom enförutsättning bl. a. för att med expertis och på annat sätt i störreutsträckning skall kunna tillmötesgå den ständigt växande mängden av önskemålfrån om svenskt bistånd på industriområdet (jfr nedan i avsnittet omindustri- och teknologifrågor). Isammanhanget bör också det i och för sig självklara förhållandet hållas i minneatt en hög produktions- och exportnivå hos vårt land har ett grundläggandesamband med en fortsatt hög och växande biståndsnivå. Det finns ocksåanledning erinra sig att införandet av en viss bindning avdet svenska biståndet till varor och konsulttjänster var betingat avsysselsättningspolitiska hänsyn liksom av omsorg om den svenskabetalningsbalansen. Redanår 1968 välkomnade på statsutskottets förslag (SU 1968: 128, rskr302) att nya och vidgade former för samverkan mellan stat och näringsliv kommerfram och att de prövas och bearbetas i en positiv anda allt underförutsättning att det biståndspolitiska syftet hålls i förgrunden. Enhuvudförutsättning för sådant samarbete är, framhöll utskottet vidare, attinsatsen svarar mot ett prioriterat önskemål från mottagarlandets sida ochharmonierar med dess utvecklingsplan. Ifrågavarandeyrkande i motionen 1057 torde därmed få anses besvarat. I motionen 675 föreslås bl. a. att riksdagenuttalar sig för att målen för handelspolitiken och lagstiftningen gällandeu-landsinvesteringar bringas i överensstämmelse med biståndspolitikens mål attfriämja ekonomisk och social utjämning och utveckling. UU 1976/77:17 9 Yrkandet i fråga finns inte närmare utvecklat imotionstexten utom i så måtto att motionärerna hävdar att är en del avdet imperialistiska systemet och att de svenska multinationella företagendeltar i utsugningen av den tredje världen. Vadbetr'åffar handelspolitiken och dess överensstämmelse med biståndspolitikensmål vill utskottet återigen hänvisa till de ovan återgivna uttalandena ibudgetpropositionen och biståndsministerns anförande om u-landspolitiken. Iett anförande i yttrade biståndsminister följande i detta sammanhang: Alt på det sättet medvetet väga in u-ländemasintressen handlar alltså inte bara om att avsätta en viss del av statsbudgetentill biståndsändamål. Det handlar lika mycket om att ha situationför ögonen n'år vi diskuterar handelspolitik, industripolitik, teknisk utveckling,sjöfartsfrågor eller vad del kan vara fråga om. Inom vart och ett av dessa ochandra områden gäller det att hitta lösningar som utan att gå på tvärs medvitala svenska intressen ändå är det bästa möjliga sett ur u-ländemassynvinkel. Detär nämligen detta vi lovat att göra när vi anslutit oss till det som kallas dennya ekonomiska världsordningen. För vad vi därmed åtagit oss är att medverkatill en successiv förändring av de regler som gäller för umg'änget mellanstaterna på ekonomins och handelns områden. Med det anförda torde det nu aktuella yrkandet imotionen 675 få anses besvarat. 1 motionen 675 föreslås vidare attinvesteringsgarantisystemet slopas. Samma yrkande har framförts under en rad avår och avslagits av . har därvid hänvisning gjortstill den biståndspolitiska utredningen, som även haft till uppgift att beaktaförslagen från industribiståndsutredningen (SOU 1972:90) vid sin allmännaöversyn av det svenska utvecklingssamarbetet med . Frågan om etteventuellt vidgat investeringsgarantisystem berörs i den i vår framlagdapropositionen 1976/77: 83 om exportfrämjande åtgärder avseende . Någotförslag beträffande investeringsgarantierna framläggs dock inte i nämndasammanhang, där det också hänvisas till att frågan behandlas av denbiståndspolitiska utredningen. Utskottet avstyrkerifrågavarande yrkande i motionen 675. 1. att anser motionen1976/77: 675, yrkandet 4, besvarad med vad utskottet anfört, 2. att avslår motionen1976/77: 675, yrkandet 5, 3. att anser motionen1976/77: 1057, yrkandena 1 och 2, besvarad med vad utskottet anfört. Anslagsutveckling, planeringsramar m. m. Propositionen(s. 2526) För /78 förordas ipropositionen en total ökning av biståndsanslagen med 428 milj. kr. De samlade anslagen för internationellt utvecUingssamarbeteskulle därmed uppgå till 3 550 milj. kr. Anslagen har beräknats så att de skallöverstiga av bruttonationalprodukt till marknadspris. Den föreslagna anslagsökningen faller på anslaget Cl.Bidrag till internationella biståndsprogram med 140,0 milj. kr. och påanslaget C2. Bilateralt utvecklingssamarbete med 281,1 milj. kr. ökningen av de medel som föreiilås för multilateralabidrag är i praktiken större, eftersom den del av kataslrofreserven somtidigare har redovisats under det multilaterala anslaget fr. o. m. budgetåret1977/78 redovisas under det bilaterala anslaget. Fördelningen av totalanslagetmellan multilateralt och bilateralt bistånd beräknas för /78till resp. . Planeringsramarna för biståndsanslagen bör i förhållandetill nuvarande förslag till anslag schablonmässigt kunna ökas med ungefär 3 %per år. Det förordas därför att planeringsramarna för budgetåren 1978/ 79 och1979/80 beräknas till 3 655 milj. kr. resp. 3 765 milj. kr. Härigenom erhållsenligt propositionen ett tillfredsställande underlag för planeringen avutvecklingsbiståndet. Planeringsramar för budgetåren 1977/781979/80 Budgetår milj. kr. 1976/77 1977/78 1978/79 1979/80 1977/78-Anslag Förslag Planeringsramar 1979/80 Bidrag till internationella biståndsprogram Bilateralt utvecklingssamarbete Förvaltning, rekrytering, utbildning och information m. m. 1 050,0 1190,0 1 225,0 1 260,0 3675,0 1987,0 ?.268,1 2 332,0 2 400,0 7000,1 85,0 91,9 98,0 105,0 294,9 Totalt 3 122,0 3:550,0 3 655,0 3 765,0 10 970,0 Fördelningen av planeringsramarnapå anslag är att anse som preliminär. Förskjutningar i denena eller andra riktningen mellan andelarna för anslagen Bidrag tillinternationella biståndsprogram och Bilateralt utvecklingssamarbete måstenämligen kunna ske för att hänsyn skall kunna tas till omständigheter som intenu kan förutses, heter del i propositionen. UU 1976/77:17 11 1 detta sammanhang har utskottet haft att behandlamotionen / 77: 1052 av () såvitt avser yrkandena 1, 2 och3, nämligen 1. att uttalar att detsvenska u-landsbiståndet bör öka i sådan takt att det uppnår av BNP senasti och med /85, 2. att uttalar attplaneringsramarna för biståndet /79 och 1979/80 justeras medutgångspunkt från tvåprocentsmålet, 3. att ger regeringentill känna vad som anförts i motionen beträffande metod för beräkning avbruttonationalprodukten. I motionen 1052 föreslås att uttalar sigför att det svenska utvecklingsbiståndet bör öka i sådan takt att det når ennivå motsvarande av bruttonationalprodukten (BNP) senast budgetåret1984/85, dvs. om , samt att de av regeringen föreslagnaplaneringsramarna för biståndet under budgetåren 1978/79 och 1979/80 justerasuppåt med h'änsyn till det påyrkade 2 %-målet. Det heter i motionen att enhöj-ningstakt på då blir naturlig. 1 samma motion föreslåsatt hos regeringen begär en återgång till den tillämpademetoden för beräkning av bruttonationalprodukten som underlag för framräkningav biståndets storlek.