bet · G001SfU21 · 1976-12-31 00:00:00 — slutligavgifi:arbetsgivaravgift som påföres vid den årliga avgiftsdebiteringen förnästföregående utgiftsår; preI i m i nä r a vgi ft: belopp som enligt debitering skall erläggas eller eljesterlägges i avräkning på slutlig avgifi; kvarståendeavgift: avgiftsbelopp som återstår att erlägga sedan ' Lagen omtryckt 1974:938.Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:938. 2 Senaste lydelse 1976:1098. SfU 1976/77:21 63 preliminär avgiftavräknats från slutlig avgift; tillkommandeavgift: arbetsgivaravgift som skall erläggas enligt beslut om debitering fattatsedan den årliga avgiftsdebiteringen avslutats. Såvitt gäller beräkning avavgifts- Såvitt gäller beräkning av avgifts- underlag för avgift tillsjukförsäk- underlag för avgift till sjukförsäk ringen, folkpensioneringen och för- ringen, folkpensioneringen, försäk- säkringen för tilläggspension samt ringen för tilläggspension ocV/fl/vbe/s- för arbetsgivaravgift till arbetslös- skadeförsäkringen saml för arbelsgi- heisförsäkring och det kontanta varavgifl till arbetslöshetsförsäkring arbetsmarknadsstödet skall med lön och det kontanta arbetsmarknads- enligt denna lag förstås jämväl sådan stödet skall med lön enligt denna lag ersättning, som enligt 3 kap. 2S förstås jämväl sådan ersättning, som andra stycket sista punkten och 11 enligt 3 kap. 2 S andra stycket sista kap. 2S andra stycket lagen punkten och 11 kap. 2S andra (1962:381) om allmän försäkring stycket lagen (1962:381) om allmän anses såsom inkomst av anställning. försäkring anses såsom inkomsi av Vad nu sagts äger dock icke tillämp- anställning. Vad nu sagts äger dock ning i fall där ersättningen utgått lill icke tillämpning i fall där ersätt- ulomlands bosatt person och avser ningen utgått till utomlands bosatt arbete utom riket eller där bevill- person och avser arbete utom riket ningsavgifi erlagts enligt lagen eller där bevillningsavgift eriagls (1908:128 s. Dom bevillningsavgifter enligt lagen (1908:128 s. Ijombevill- för särskilda förmåner och rätlighe- ningsavgifter för särskilda förmåner ter. 1fråga om inkomsi från fåmansföretag skola föreskrifterna i punkt 13 avanvisningarna till 32 S kommunalskattelagen (1928:370) äga motsvarandetillämpning vid beräkning av avgiftsunderlag. 19 kap. 6 S lagen om allmän försäkring föreskrives om avgift som där avsesäger motsvarande tillämpning på annan avgift som uppbäres enligt förevarandelag. Denna lag träder i kraft ochtillämpas i fråga om arbetsgivaravgift som belöper på lid från och med den 1januari 1977. Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om dels avgift för år1976 eller till obligatorisk försäkringenligl lagen (1954:243)omyrkesskadeförsäkring, dels avgift för frivillig försäkring enligt nämnda lag. Arbetsgivaravgift lill annat änarbetsskadeförsäkringen skall ulan hinder av alt lagen (1954:243) omyrkesskadeförsäkring upphör all gälla vid utgången av debileras ochuppbäras som om nämnda lag och förekommande hänvisningar lill denna i andrabestämmelser om arbetsgivaravgifter hade gällt . SfU 1976/77:21 64 Motionerväckta med anledning av propositionen 1976/77:1415av () vari hemställs att möjligheterna för den som inte omfattasav den obligatoriska arbelsskadeförsäkringen alt frivilligt ansluta sig lilldenna prövas och all den frivilliga försäkringen för yrkesskada bibehålls iavvaktan på denna prövning, 1976/77:1416 av () vari hemställsatt beslutar all de nya lagbestämmelserna beträffande militärskadadeskall äga tillämpning på samtliga nu i livet militärskadade personer som omderas skador inträffat efter , 1976/77:1418 av i (c) ochfru () vari hemställs all vid sin behandling avpropositionen 1976/77:64 beslutar att hos regeringen begära en omfattandekartläggning av den ekonomiska och sociala situationen för personer som uppbärlivränta enligt äldre bestämmelser, 1976/77:1419 av m. fl. (fp, c, m) varihemställs alt måtte uttala alt regeringen - före utbyggandet av enstatlig skadereglerings-organisation - undersöker möjligheten till förenkladoch förbilligad administration genom skaderegleringsavlal i någon form med detbefintliga konsortiet för TFY-skadorna. Motionerväckta under allmänna motionstiden vid /77 1976/77:258 av m. fl. (s) varihemställs all beslutar uttala som sin mening att frågan omhemarbetandes rätt till arbetsskadeförsäkring snabbt utreds, i syfte allinlemma de hemarbetande i ett försäkringssystem som bjuds andra grupper avförvärvsarbetande vare sig de är löntagare eller räknas lill egna företagare, 1976/77:347 av herrar () och iÖrebro (s) vari hemställs all hos regeringen anhåller om förslag lilländring av gällande lagstiftning så alt den ger möjlighet till undanlag fråntidsgränsen vad beträffar ersättning för asbestskador, 1976/77:684 av herrar () och iBorås (fp) vari hemställs all hos regeringen begär au lämpligutredning får tilläggsdirektiv att utreda vilka lagändringar som ärnödvändiga för alt ge sjukvårdens huvudmän möjlighet lill differentieraddebitering av sjukvårdskostnader. SfU 1976/77:21 65 antog vid 1975/en lag omarbetsskadeförsäkring (LAF). Den nya lagen träder i kraft dålagen om yrkesskadeförsäkring (YFL) upphör att gälla. Arbetsskadeförsäkringeninnebär i förhållande till den nu gällande yrkesskadeförsäkringen flerabetydelsefulla förändringar. Den som drabbas av skada i sitt arbete skall ifortsättningen i princip ha rätt till full ersättning för inkomstbortfall. Detmedicinska invaliditetsbegreppel i YFL ersätts med ett ekonomisktinvaliditetsbegrepp. Det blir härigenom den faktiska nedsätlningen i denförsäkrades förmåga att skaffa sig inkomst genom förvärvsarbete som bestämmerarbetsskadelivränlans storiek. Livräntan vid arbetsskada skall utgöraskillnaden mellan den inkomst som den försäkrade kan antas ha haft om han inteskadats och den inkomst som han trots skadan kan beräknas komma att få ochskall ersätta årlig inkomstföriust upp till samma inkomsltak som gäller förATP, dvs. 7,5 basbelopp eller r n. Arbetsskadelivräntansamordnas med den allmänna pensioneringens förmåner och skall täcka den del avinkomstföriuslen som inte ersätts genom förtidspension. Livräntan skall iprincip vara pensionsgrundande för ålderspension från tilläggspensioneringenoch utgå fram till pensionsåldern . Yrkesskadaenligt YFL skall ersättas av begreppet arbetsskada. Med arbetsskada skalldärvid förstås alla skador och sjukdomar som uppstått till följd av olycksfalleller annan skadlig inverkan i arbetet. LAFskall enligt sin ursprungliga lydelse omfalta varje arbetstagare.Egen-företagarna omfattas däremot inte av försäkringen. När LAF antogs av riksdagenförutsattes alt förslag angående egenföretagares ställning inom arbetsskadeförsäkringenskulle föreläggas inom sådan tid all bestämmelser härom kundesamordnas med arbetsskadeförsäkringens ikraftträdande . Propositionenbygger på förslag av yrkesskadeförsäkringskommittén i dess slutbetänkandeStatligt personskadeskydd (SOU 1976:50) och innebär att arbetsskadeförsäkringenutvidgas alt omfatta - förutom anställda - också egenföretagare ochuppdragstagare. Småföretagare, jordbrukare, fiskare och personer medförtroendeuppdrag kommer härigenom all kunna få,samma ersättning som anställdalöntagare vid arbetsskada. Till följd av bl. a. denna utvidgning avförsäkringsskyddet anses något behov av frivillig försäkring inte längreföreligga. I propositionen föreslås därför alt den frivilliga försäkringen motyrkesskador avvecklas och att löpande avtal om sådan försäkring upphör attgälla när LAF träder i kraft . Dennuvarande lagstiftningen - fördelad på sex olika författningar - om ersättningför kroppsskador under militärtjänst, civilförsvarstjänst, rädd- 5 1976/77. SfU 1976/77:21 66 ningstjänstoch under vistelse på anstalt sammanförs till en lag om statligtpersonskadeskydd (LSP), vilken skall ge samma skydd vid ekonomisk skada somarbetsskadeförsäkringen. I samband därmed utvidgas den skyddade personkretsenoch utsträcks skyddet lill att gälla såväl olycksfallsskador som s. k.yrkessjukdomar och andra sjukdomar vilka har ådragits . Denpersonkrets som omfattas av LSP skall enligt förslaget ha rätt lill ersättningav statsmedel för sveda och värk, lyte eller annat stadigvarande men liksom förallmänna olägenheter till följd av skadan. Ersättning skall härvid utgå medbelopp motsvarande vad den skadade varit berättigad lill om han omfattats avstatens personskadeförsäkring. Propositioneninnehåller slutligen också förslag om att livräntor som beviljats enligt äldrelagstiftning och som grundar sig på en minsl 25-procentig invaliditet skallräknas upp av det belopp som utgår, beroende på när skadaninträffade. Uppräkning skall dock alltid ske med . Propositionenbygger - som tidigare nämnts - på förslag av yrkesskadeförsäkringskommittén,vilka i huvudsak bemötts mycket positivt vid remissbehandlingen av kommitténsbetänkande. Även utskottet finner förslagen välgrundade och ser - mot bakgrundav utskottets uttalanden förra årel om angelägenheten av alt ävenegenföretagarna inryms i arbetsskadeskyddet - med särskild tillfredsställelseatt egenföretagarna och uppdragstagarna redan från början kommer att omfattasav arbelsskadeförsäkringens regler. Denna utvidgning av försäkringenspersonkrets innebär otvivelaktigt ett betydelsefullt steg på väg mot ensamordning mellan den allmänna försäkringen och försäkringen för arbetsskador.Förslaget att sammanföra bestämmelserna om ersättning vid kroppsskada vidmilitär- och civilförsvarstjänst samt vid räddningstjänst och underanstaltsvistelse till en gemensam lag om statligt personskadeskydd måste enligtulskottels mening också vara förenat med uppenbara fördelar för såväl enskildasom myndigheter. Ersättningsbestämmelserna blir härigenom i stort settgemensamma för samtliga dessa ärenden, och handläggande myndigheter får endasten lag mot tidigare sex författningar att tillämpa. Genom anknytningen lill LAFavskaffas yrkessjukdomsbegreppel, och utvidgningen av skyddets giltighetsområdetill att gälla alla skador och sjukdomar under tjänstgöringen innebär atttidigare gränsdragningssvårigheter kommer att försvinna. Meddet anförda tillstyrker ett enhälligt utskott bifall till de i propositionenframlagda förslagen. Utskottet kommer i det följande uteslutande all uppehållasig vid motionerna och de delar av propositionen som har direkt anknytningtill dessa. Arbetsskadeförsäkringenspersonkrets och frivillig yrkesskadeförsäkring Lagen om arbetsskadeförsäkring skall omfatta iprincip alla förvärvsarbetande. De nuvarande undantagen i YFL för arbetstagaresom är gift med SfU 1976/77:21 67 arbetsgivareneller eljest tillhör hans familj har slopats i LAF, och personkretsen har, somtidigare nämnts, utvidgats till att gälla egenföretagare och uppdragstagare. Ilikhet med vad som f n. gäller enligt YFL kommer LAF att omfatta även de s. k.hemarbetarna, dvs. de som har inkomst vid arbete i hemmet. Genom att denfrivilliga yrkesskadeförsäkringen upphör att gälla kommeremellertid hemmamakar att vara uteslutna från möjligheten att teckna sådanförsäkring. HerrWiklund m. fl. begär i motionen 258 att som sin mening skall uttalaalt frågan om hemarbetandes rätt lill yrkesskadeförsäkring snabbt bör utredas isyfte att inlemma de hemarbetande i ett försäkringssystem som bjuds andraförvärvsarbetande, vare sig de är löntagare eller räknas till egna företagare.1 den med anledning av propositionen väckta motionen 1415 yrkar av möjligheterna för den som inte omfattas av den obligatoriskaarbetsskadeförsäkringen all frivilligt ansluta sig lill denna och att denfrivilliga försäkringen för yrkesskada bibehålls i avvaktan på en sådanförsäkring. Arbelsskadeförsäkringenär utformad som en renodlad försäkring för inkomstbortfall, ocharbetsskadelivräntan skall, i likhet med förtidspensionen inom den allmännaförsäkringen, grunda sig på ett ekonomiskt invaliditetsbegrepp. 1 den mån enhemarbetande har inkomst av anställning eller av annat förvärvsarbete omfattashan av arbetsskadeförsäkringens bestämmelser. Mot förslaget i motionen 258 altgöra dessa bestämmelser generellt tillämpliga på hemarbetande kan invändas attdet särskilt i fråga om hemmamakar måste vara myckel svårt alt fastställasamband mellan skada och arbete och att göra en någoriunda riktig bedömning avskadans försörjningsekonomiska konsekvenser. Utskottet anser sig med hänsynhärtill inte kunna biträda yrkandet i motionen 258. Vad särskilt angår fråganom en frivillig anslutning till arbetsskadeförsäkringen av dem som gjort undantagandefrån ATP samt av hemmamakar och andra vilka inte omfattas av den obligatoriskaarbetsskadeförsäkringen vill utskottet erinra om att yrkesskadeutredningenredan år 1966 föreslog att den frivilliga försäkringen skulle slopas och attdetta förslag i allmänhet inte föranledde kritik från remissinstanserna. Genomden ytterligare utbyggnad av den allmänna försäkringen som därefter ägt rumoch framför allt genom tillkomsten av trygg-helsförsäkringarna påarbetsmarknaden lorde den frivilliga yrkesskadeförsäkringen ha förioratalltmer av sin tidigare betydelse. Av uppgifter som lämnas i propositionenframgår att antalet till den frivilliga försäkringen anslutna hemmamakar ochstuderande är lågt. En mycket betydande del av dem som f n. är frivilligtförsäkrade kan beräknas komma att obligatoriskt omfattas avarbetsskadeförsäkringen. a. gäller detta i fråga om egenföretagarna, avvilka f n. ca 1 900 är anslutna till den frivilliga försäkringen. För dekategorier som kornmer att stå utanför arbetsskadeförsäkringen finns -somdepartementschefen framhåller- möjlighet att teckna frivillig olycksfallsförsäkringhos privata försäkringsbolag. Mot bakgrund härav anser ut- SfU 1976/77:21 68 skottetsig böra avstyrka bifall även till yrkandet i motionen 1415. Avslutningsvisvill utskottet erinra om att pensionskommittén (jfr SfU 1974:6) påriksdagens begäran fick i uppdrag alt göra en allsidig och förutsättningslösöversyn av bl. a. frågan om rätt till ATP för vårdinsatser i hemmet. I den månkommittén härvid skulle finna det möjligt all införa någon form av självständigpensionsrätt för hemarbetande, kan frågan om dessa gruppers anknytning tillarbetsskadeförsäkringen, som ju bygger på en fast koppling lill ATP, komma iett annat läge. Herrar och i lar i motionen347 upp frågan om vidgad rält lill ersättning för asbesiskador. Motionärernaframhåller att YFL saknar generella regler om hur äldre skadefall, dvs. sådanasom inte betraktats som yrkessjukdom men där nya rön skulle medföraett annat ställningstagande, skall behandlas i yrkesskadeförsäkringshänseende.I samband därmed konstaterar motionärerna alt ersättning i form av sjukpenningenligt YFL inte kan utgå tillbaka än räknat från dagenför framställningen och att vanliga preskriptionsregler inte äger tillämpningpå yrkesskadeförsäkringen, vilket i sin tur innebär att ersättningsanspråk pågrund av yrkessjukdom kan framställas även om förflutit från dendag skadan inträffade. Denlag om försäkring för olycksfall i arbete som gällde före den 1 januari 1955hade - framhåller motionärerna - ingen regel om undantag från 10-årsgränsen,vilket haft till följd att personer som med läkarintyg kunnat styrka skador,orsakade av asbest, inte kunnat erhålla ersättning om intyget dagiecknais merän efter det anställningen upphört. Motionärerna erinrar om att även LAFbygger på principen att lagstiftningen endast skall tillämpas på skadefall sominträffat efter lagens ikraftträdande men med det viktiga undantaget att skadalill följd av annat än olycksfall skall anses ha inträffat den dag skadan visarsig. Enligtmotionärernas mening bör det vara möjligt för dem som inte ansetts berättigadetill ersättning för yrkesskada enligt äldre lagstiftning men som med läkarintygkan härieda skadan till arbetssjukdom på grund av tidigare anställning atterhålla ersättning för asbestskador och de begär därför förslag tillförfattningsändring av sådan innebörd. EnligtYFL kan-som motionärerna framhåller-sjukpenning och livränta inte utgå förlängre tid tillbaka än tvåår räknat för framställningen.Fo'dringsanspråk enligt YFL är emellertid inte dessutom underkastade reglernaom tioårig preskription. Även om förflutit från den dag skadaninträffade eller från den dag ersättningsanspråk på grund av skadan senastbevakades, skall alltså ersättning kunna utgå. I dessa, bestämmelser har i LAFendast gjorts den ändringen att tvåårsfristen, som stundom ansetts leda tillotillfredsställande resultat, föriängts till . SfU 1976/77:21 69 LAF kommer i enlighet med enhälligabeslut vid 1975/endast att gälla skador som inträffar efterlagens ikraftträdande. Departementschefen framhåller i den proposition somriksdagen nu har att behandla alt vissa gränsfall kan uppkomma, exempelvis närskador som inträffat skulle anses som arbetsskador enligt LAF meninte faller in under YFL:s sjukdomsbegrepp. För sådana gränsfall finns - framhållerdepartementschefen - den bildade särskilda yrkesskadefonden, varsavkastning får användas av regeringen för att bevilja ersättning i vissa fallnär lagreglerna inte medger att ersättning utgår. Enligt departementschefensuppfattning bör med anledning av LAF ersättning kunna utgå ur fonden i fall somframstår som ömmande. Genomdetta uttalande i propositionen får enligt utskottets mening motionen 347anses besvarad. Med hänsyn härtill och då preskriptionsreglerna i LAF får ansesväl avvägda avstyrker utskottet bifall till nämnda motion. Avden tidigare lämnade redogörelsen framgår att nuvarande mililärer-sättningslag() med bestämmelser om ersättning för kroppsskada eller sjukdom undermilitärtjänst enligt förslaget i propositionen tillsammans med vissa andraersättningsförfattningar skall sammanföras till en gemensam lagom statligt personskadeskydd (LSP) och att i samband därmed skadeskyddetväsentligt utvidgas. skall livräntor som beviljats enligt äldrelagstiftning och som grundar sig på en minst 25-procentig invaliditet räknasupp med vissa procent av nu utgående belopp, beroende på när skadan inträffat. HerrGahrton framhåller i motionen 1416 att det med hänsyn till skaderiskerna undermilitärtjänst finns anledning att särbehandla de militärskadade iarbetsskadeförsäkringshänseende och att den kategorisering av militärskador somden i propositionen föreslagna uppräkningen av livräntor innebär förefallerolycklig och stötande för rättskänslan. Motionären anser att det bör varamöjligt all inordna också äldre skadefall i den nya lagstiftningenstrygghetssystem och yrkar därför att LAF skall äga tillämpning på samtligamilitärskadade som om deras skador inträffat efter . mening kan del inte anses rimligt att LSP skall vara generellttillämplig på alla militärskador oavsett när skadan inträffat. Utmärkande förförsäkringen är att den avser en oviss händelse, och det teoretiska underiagetför beräkning av ersättningsbelopp, försäkringspremie m. m. utgörs avsannolikhetskalkylen. En händelse som redan inträffat kan inte täckas genomförsäkring. Ett bifall till motionärens krav om att LSP skall ersätta ävenäldre skadefall skulle kunna rubba förutsättningarna för denna försäkringsformoch för arbetsskadeförsäkringen över huvud taget. De i propositionen föreslagnaschablonuppräkningarna av de äldre livräntorna avser också ersättningar enligtolika militärersättningsförfattningar och är enligt utskottets mening välavvägda mot bakgrund av att dessa tidigare höjts vid tre olika tillfällen. SfU 1976/77:21 70 Meddet anförda avstyrker utskottet bifall till motionen 1416. Utskottet anser sig härigenom också ha besvaratmotionen 1418 av i och . Motionärernabegär en omfattande kartläggning av den ekonomiska och sociala situationen förpersoner som uppbär livränta enligt äldre bestämmelser. Utskottet har tidigareuttalat den meningen att den föreslagna uppräkningen av äldre livräntor med hänsynlill all dessa tidigare höjts vid tre olika tillfällen får anses väl avvägd. Desom uppbär yrkesskadelivränta torde i allmänhet vara förtidspensionärer och äri sådan egenskap berättigade till grundpension jämte pensionstillskott.Utskottet vill erinra om att yrkesskadeförsäkringskommittén, på vars förslagpropositionen bygger, ingående prövat olika metoder för uppräkning av äldrelivräntor och därvid kommit fram till att det inte är möjligt att företa enindividuell omprövning av dessa bl. a. därför att del är mycket svårt och ivissa fall omöjligt att göra någon beräkning av den skadades - i och för sigmöjliga - arbetsinkomst som fullt frisk och att förioppfastställa om inkomstbortfallet berott på skadan eller på andra omständigheter.Resultatet av kommitténs överväganden ger enligt utskottets mening vid handenatt en kartläggning av den art som begärs i motionen 1418 knappast kan kommaatt utgöra ett underiag för en rättvis uppräkning av gamla livräntor. Utskottetdelar således den av yrkesskadeförsäkringskommittén och i propositionenframförda uppfattningen att uppräkningen bör ske enligt en schablon ochavstyrker därför bifall till motionen. Den offentliga sjukvården i åvilarlandstingen, vissa kommuner (, och ) samt statenbeträffande vissa sjukhus. De landstingskommunala och kommunalasjukvårdshuvudmännens driftkostnader finansieras huvudsakligen genomskatteintäkter, statsbidrag exkl. ersättning från den allmänna försäkringensamt patientavgifter i öppen och sluten vård inkl. ersättning från den allmännaförsäkringen. Skatteandelen av finansieringen väntas öka framtill . Sjukförsäkringeningår i det svenska socialförsäkringssystemet, vars huvuddel är inordnad ilagen (1962:381) om allmän försäkring. Denna omfattar, förutomsjukförsäkringen, även folkpensioneringen och den allmännatill-läggspensioneringen. I socialförsäkringssystemet ingår vidare bl. a. yrkesskadeförsäkringen. F.n. täcks av försäkringskassornas kostnader genom socialförsäkringsavgifterfrån arbetsgivare och egenföretagare och återstoden genom statsbidrag.Avgifterna lill yrkesskadeförsäkringen las ut efter en procentsats som skallvara avvägd så att dessa tillsammans med andra tillgängliga medel täckerersättningar på grund av obligatorisk försäkring enligt YFL och äldrelagstiftningar samt kostnader som föranleds av bestämmelser SfU 1976/77:21 71 isärskilda författningar om omreglering m. m. av ersättningar på grund av äldreyrkesskadefall. Vidare skall avgiften täcka förvaltningskostnader och behövligfondbildning. har avgiftsuttaget genom särskild lag(1973:480) bestämts till av löneunderiaget, varav 1/16 skall ansessvara mot förvaltningskostnader. Införandet av LAF föranleder inte någonändring av avgiftsuttaget före utgången av 1979. HerrarHörberg och i begär i motionen 684 att lämplig utredning fårtilläggsdirektiv att utreda vilka lagändringar som är nödvändiga föralt sjukvårdens huvudmän skall ha möjlighet att tillämpa differentieraddebitering av sjukvårdskostnader som förorsakats av olycksfall och faller inomramen för trafikförsäkringen resp. yrkesskadeförsäkringen. Motionärernaframhåller att det enligt deras mening finns anledning överväga att låtatrafikförsäkringen ersätta allmän försäkringskassa för den sjukpenning och densjukpension som utgår när någon blir arbetsoförmögen efter ellvägirafikolycksfall och att vissa skadeförebyggande skäl talar för alt låtabefintliga specialförsäkringar, såsom trafikförsäkringen och yrkesskadeförsäkringen,bekosta de utgifter för sjukvård som däremot svarande olycksfall förorsakar. Fråganom att överflytta det allmännas kostnader för sjukvård m. m. med anledning avtrafikolycksfall till trafikförsäkringen har vid ett flertal tillfällen prövatsav . avvisades på förslag av lagutskottet (LU1976/77:8) en motion i ämnet med hänvisning till att trafikpolitiskautredningen enligt tilläggsdirektiv hade till uppgift att pröva bl. a. vilkakostnader för det allmänna som borde hänföras till biltrafiken. Eftersomfrågan om vägtrafikens kostnadsansvar redan är föremål för prövning ochutskottet inte är berett att i ett läge då LAF ännu inte trätt i kraft medverkatill en utredning angående differentiering av sjukvårdskostnader som fallerinom ramen för arbelsskadeförsäkringen, avstyrker utskottet bifall tillmotionen 684. Utskottet har slutligen alt la ställning tillyrkandet i motionen 1419 av m.