bet · G001KU44 · 1976-12-31 00:00:00 — uttalades att en utbyggnad av den metallurgiska kapacitetendock oförändrat utgjorde grunden för NJA:s långsiktiga utveckling och bedömdesviktig såväl från NJA:s som hela landets synpunkt. Näringsutskottetlämnades redogörelse för denna utveckling. 1976/77:57 begärdes anslag till NJA:s fortsatta verksamhet med närmare1,. har i ett avgivet betänkandetillstyrkt framställningen. Ipropositionen omnämns beträffande 80-projektet att NJA:s styrelsebeslutat rekommendera att det ställs och att dettaställningstagande biträtts av de fackliga organisationerna inom företaget.Industriministern säger sig ha för avsikt att i annat sammanhang återkommabeträffande 80. Enligt vad som uppgivits från industridepartementetkan detta inte förväntas ske under innevarande . KU 1976/77:44 B 105 Underbilaga1 till bilaga 10 Sammandragav professorn i nationalekonomi utredning angående 80:sinverkan på betalningsbalansen Först behandlas den mer allmänna frågan angående ivilka huvudsakliga avseenden en konventionell investeringskalkyl av ettomfattande industriprojekt är otillräcklig som underlag för ettställningstagande i regering och riksdag. Därefter diskuteras problemet om, ivad mån och i vilket hänseende projektets effekter på export och importutgör en sådan punkt där den konventionella kalkylen måste korrigeras föratt fösamhällsekonomisk relevans. Beträffandeden förstnämnda frågan definieras en konventionell investeringskalkyl som enrent företagsekonomisk kalkyl som med tanke på projektets storlek frånsysselsättningssynpunkt e. 1. har kompletterats med en beräkning av de effekterpå bostadsbyggande och samhällsservice som träffar närmast berörda kommun ochlän. Med samhällsekonomisk bedömning av ett investeringsprojekt menas ensammanställning av i prinicp alla effekter på samhället - hushåll, företag samtstat och kommun i landet som helhet. Vid bedömningen av problemet förutsätterBohm attett projekt som 80 bedöms på samma sätt från företagsekonomisksynpunkt som normalt gäller för privata företags investeringar i , attprojektets storiek i förhållande till branschens produktion föranleder enjämförelse av alternativa lokaliseringar i vad gäller såväl orter som företagoch attprojektets inhemska vamleveranser jämförs med en alternativ försöij-ning vidimport. Bohmsöverväganden rörande relationerna mellan objektets företagsekonomiska ochsamhällsekonomiska konsekvenser omfattar först frågan om sysselsättningsbehoveti kommunen. Han kommer här fram till att Luleåregionen oavsett om projektetkommer till stånd karakteriseras av förväntad full sysselsättning. .Stålverk 80skulle därmed i princip komma att motsvara vilket annat projekt som helst iexpanderande regioner med i stort sett full sysselsättning. Detta leder enligtBohm till följande slutsatser: 1) Eftersom alternativa projekt får antas kommatill stånd utifrån i huvudsak konventionella företagsekonomiska kriteriertorde detta motivera att samma företagsekonomiska kalkylränta används i bådafallen, 2) 80 skall ge upphov till en betydande nyinfiyttning tillLuleå i stället för en motsvarande infiyttning till alternativa expansiva orteroch i Syd- och och därmed ställa ungefär samma krav påbostadsbyggande och utbyggnad av samhällsservice som en alternativ användningav de i projektet nedlagda resurserna. Från sysselsättnings- ochsamhällsplaneringssynpunkt skulle projektet således knappast medföra ettnämnvärt behov av omvärdering eller KU 1976/77:44 B 106 kompletteringav den företagsekonomiska kalkylen. Likasåfinner Bohm att miljöeffekten av projektet får anses måttlig, åtminstone irelation till andra industriprojekt som resurserna annars skulle ha använtstill. Inteheller anser Bohm att någon korrigering av kalkylräntan eller någonkomplettering av den företagsekonomiska kalkylen är påkallad med hänsyn till desärskilda poster som ingår i kalkylen. Sålunda finns det med hänsyn tilluppställda jämförelsealternativ inte anledning att omvärdera arbetskraftskostnaderoch förekommande skatter. Samma gäller beträffande material-ochråvaruanskaffningen, eftersom det här i huvudsak torde vara fråga om uppköptill priser som bestäms på väridsmarknaden eller på marknader medanbudskonkurrens. Undantag härifrån utgör malmtransporterna från , därprojektet kommer att belastas av kostnader som klart överstiger de merkostnadersom frakterna förorsakar SJ. I en samhällsekonomisk bedömning skulle detdärför vara nödvändigt att omvärdera fraktkostnaderna ner till nivån förjärnvägstransporternas faktiska merkostnader. Sammanfattningsvisgör Bohm således den bedömningen att den företagsekonomiska projektvärderingenav 80 i allt väsentligt föngar in också projektets samhällsekonomiskakonsekvenser sett i relation till den altemativa användningen av de resurserprojektet skulle disponera. Beträffandeden andra av Bohm behandlade frågan, nämligen om det faktum att produktionenger ökade valutaintäkter medför att det samhällsekonomiska produktionsvärdetöverstiger det företagsekonomiska, leder Bohms argumentering till slutsatsenatt valutaintäkterna för landet som helhet av ett projekt som 80 blirlångt mer blygsamma än förekommande uppgifter ger vid handen. Bakgrunden tilldenna slutsats kan i korthet sammanfattas så att effekterna på valutareservenav ett industriprojekt inte kan utläsas av dess exporthandel ochimportsubstitutioner utan måste jämföras med resultatet av ett alternativtresursutnyttjande. Vidare kan frågan om huruvida ökade valutaintäkter anskaffaspå ett för samhället effektivt sätt inte avgöras enbart på grundval av att ettprojekt har hög exporthandel eller leder till betydande intportsubstitution.Projektet måste i dessa avseenden jämföras med alternativa sätt att inbringautländsk valuta för att finna den väg som ger en given måluppfyllelse tilllägsta samhälleliga resursuppoffringar. För ett långsiktigt investeringsprojektsaknar dock valutaintäkternas storiek betydelse för de ekonomisk-politiska målsom formulerats i . På lång sikt strävar valutakurserna mot jämvikt,varför en trend mot ökad svensk export delvis kommer att motverkas av en ökadimport. Om ett projekts avkastning som helhet saluförs inom landet ellerutomlands är således utan betydelse. KU 1976/77:44 B 107 Den enda egentliga skillnaden är att en extrakomplikation i investeringsbedömningen inträder när man dessutom måste göra enlångsiktsprognos över framtida valutakurser. Låter man denna skillnad spelanågon roll skulle det snarare vara en fördel om stora och långsiktiga projektsom 80 inte gav några exportintäkter alls. KU 1976/77:44 B 108 Underbilaga2 till bilaga 10 TillStatsrådet och Chefen för Enligt utdrag ur departementsprotokoll den30.11.1973 har undertecknad -ingått i en arbetsgrupp under ordförandeskap avstatssekreterare med uppgift att medverka vid undersökningarna avprojektet 80 vid . Då denna arbetsgrupp haftsitt slutsammanträde den 21.2.1974, finner jag det angeläget att få framföraföljande synpunkter på gruppens arbete. Redanvid det första sammanträdet framhölls från ordförandens sida att gruppen inteskulle utarbeta någon skriftlig rapport över sitt arbete. Någotställningstagande från gruppens sida till projektet 80 var det intefråga om, och sammansättningen av gruppen var inte heller sådan att dettaskulle vara möjligt. Gruppens uppgift var i stället att granska ett antal delutredningarnärmast av samhällsekonomisk natur, som skulle göras i anslutning tillprojektet, och att diskutera problem i anslutning därtill. Från departementetssida fick man sedan, om så befanns lämpligt, beakta de framförda synpunkternavid ärendets fortsatta handläggning. Någon närmare granskning av de rentföretagsekonomiska aspekterna av projektet var det däremot inte fråga om. Detkunde dessutom ifrågasättas om gruppen var lämpligt sammansatt för en dylikuppgift. Viddet avslutande sammanträdet den 21.2.1974 upprepades åter de inledningsvisframförda synpunkterna, att gmppen inte skulle ta och inte heller hade tagitställning till det ifrågasatta projektet. Enligt undertecknades mening skulledetta inte heller ha varit möjligt. Såsom jag upplevde diskussionen ochtillgängliga fakta, kunde inte de sysselsättningspolitiska och deexportstimulerande argument som framfördes på något vis motivera det ifrågsattaprojektet, om jämförelse gjordes med möjliga alternativ. Det centralaargumentet för projektet måste vara det rent företagsekonomiska. Visserligenskedde vid gruppens sammanträden en viss presentation av de tillgängligaföretagsekonomiska kalkylerna. Men någon möjlighet för gruppens medlemmar attnärmare ta del av dessa kalkyler gavs inte. Inte heller skedde i enlighet meddet ursprungliga syftet någon inträngande diskussion av dem. Undertecknadskulle därför inte på grundval av det presenterade materialet över huvud tagetha någon möjlighet att ta ställning vare sig för eller emot ifrågavarandeprojekt. Såsom framhållits muntligt vid sammanträdena, var detta heller inteavsikten. Jag finner det emellertid viktigt inför den fortsatta handläggningenatt denna synpunkt på detta sätt också framföres i skriftlig form. 11 1976/77. KU 1976/77:44 B 109 Underbilaga3 till bilaga 10 Industriminister 103 10 2 Referensgruppen,80, har haft sitt tredje och sista sammanträde. Ireferensgruppens uppgifter ingick inte att behandla projektets företagsekonomiskaberättigande utan skulle den vara behjälplig med synpunkter på andra aspekterav projektet, såsom konsekvenserna på sysselsättningen i och iBergslaget. Någotskriftligt yttrande har som avsetts ej avgivits, men jag hoppas en del av desynpunkter som framförts under sammanträdena skall vara av värde vidvidarebehandlingen av projektet. Trotsdet inkompletta underlaget var referensgruppen vid det sista sammanträdet enigom att 80 ej kan motiveras med sysselsättningsskäl utan måste bedömaspå företagsekonomiska grunder, en uppfattning som jag helt delar. Detförefaller snarare som om projektet genom sitt behov av huvudsakligen manligarbetskraft kan komma att bidraga till undersysselsättningen av kvinnor iLuleå-området. Ej heller bidrar projektet till att invånare kanstanna kvar där de ursprungligen varit bosatta, då de ju måste flytta tillLuleå med de konsekvenser det har av nya bostäder, serviceanläggningar etc. företagsekonomiskt riktigt går emellertid arbetskraftsproblemetsåsom i anger säkert alt lösa. Deninformation vi fick angående det företagsekonomiska berättigandet av projektetvar för inkomplett för all möjliggöra några mer kvalificerade synpunkter ochkan alltså inte ligga till grund för en tillstyrkan av detta efter svenskaförhållanden så enorma projekt. KU 1976/77:44 B 110 Regeringen har beslutat alt föreläggariksdagen förslag till lag om särskilt tillstånd att tillföra kärnreaktorkärnbränsle, m. m. 1976/ 77:53). Förslaget innebär att kärnreaktor fårtas i drift endast om reaktorns innehavare har företett avtal som på ettbetryggande sätt tillgodoser behovet av upparbetning av använt kärnbränsle ochhar visat hur och var en helt säker slutlig förvaring av del vid upparbetningenerhållna högaktiva avfallet kan ske. För det fall att upparbetning inte ägerrum ställs kravet att innehavaren skall visa hur och var en helt säker slutligförvaring av del inte upparbetade kärnbränslet kan ske. Frågor om tillståndenligt lagen skall enligt förslaget prövas av regeringen. Enligtförslaget har innehavaren av en reaktor som vägras tillstånd eller som tillföljd av lagen inte kan utnyttja tillstånd enligt atomenergilagen rätt tillersättning av staten i princip motsvarande de kostnader som han har lagt nedföre lagens ikraftträdande. Någon generell regel om ersättning för föriust tillföljd av åtgärd som reaktorinnehavare har vidtagit efter ikraftträdandet finnsinte i förslaget. Frågor om ersättning för sådana kostnader får prövassärskilt. som är engagerade i kärnkraftsprogrammel har under höstenbegärt överiäggningar med regeringen för alt diskutera den nya situation somregeringsförklaringen och sedermera villkorsproposilionen innebär. Regeringenhar tidigare - bl. a. i regeringsförklaringen aviserat sin avsikt att tainitiativ till förhandlingar i hithörande frågor med de berörda k ra flföretagen. Vad gäller vattenfallsverket blir del närmast fråga om överläggningar. Utanatt föregripa behandling av prop. 1976/77:53 finner regeringen detnu vara lämpligt att inleda diskussioner med berörda kraftföretag. Jag fårhärmed kalla till överiäggningar iindustridepartementet, Slorkyrkobrinken 7, , som kanöverenskommas. Deinledande kontakternas syfte bör bl. a. vara att klarlägga förutsättningarnaför och konsekvenserna av senareläggning alternativt avbrytande avkämkraftprojektet . KU 1976/77:44 Regeringen har /976-;12-30 besJufat an föreläggariksdagen förslag till lag om särskilt tillstånd alt tillföra kärnreaktorkärnbränsle m. m. 1976/77:53). Förslaget innebär att kärnreaktor får tasi drift endast om reaktorns innehavare har förelett avtal som på ettbetryggande sätt tillgodoser behovet av upparbetning av använt kärnbränsle ochhar visat hur och var en helt säker slutlig förvaring av det vid upparbetningenerhållna högaktiva avfallet kan ske. För det fall att upparbetning inte ägerrum ställs kravet att innehavaren skall visa hur och var en helt säker slutligförvaring av det inte upparbetade kärnbränslet kan ske. Frågor om tillståndenligt lagen skall enligt förslaget prövas av regeringen. Denföreslagna lagen gäller inte for de fem reaktorer som var tagna i drift hösten1976. För , som är färdig, innebär förslaget att reaktorn får tas idrift utan särskilt tillstånd. Den för dock ej drivas efter utgången av år 1977ulan tillstånd av regeringen. Tillstånd för meddelas endast om reaktornsinnehavare före utgången av har företett avtal som på ettbetryggande sätt tillgodoser behovet av upparbetning eller, alternativt, harvisat att hanteringen av använt, inte upparbetat kärnbränsle kan ske på elthelt säkert sätt. Enligtförslaget har innehavaren av en reaktor som vägras tillstånd eller som till följdav lagen inte kan utnyttja tillstånd enligt alomenergilagen rätt tillersättning av staten i princip motsvarande de kostnader som han har lagt nedföre lagens ikraftträdande. Någon generell regel om ersättning för förlust tillföljd av åtgärd som reaklorinnehavare har vidtagit efter ikraftträdandet finnsinte i förslaget. Frågor om ersättning för sådana kostnader får prövassärskilt. som är engagerade i kärnkraftprogrammet har under höstenbegärt överiäggningar med regeringen för att diskutera den nya situation somregeringsförklaringen och sedermera villkorspropositionen innebär. Regeringenhar tidigare - bl. a. i regeringsförklaringen aviserat sin avsikt att tainitiativ till förhandlingar i hithörande frågor med de berörda kraftföretagen. Utanatt föregripa behandling av prop. 1976/77:53 finner regeringen det nu vara lämpligt att inleda diskussioner med berörda KU 1976/77:44 B 112 kraftföretag.Jag får härmed inbjuda till en förstagenomgång i industridepartementet, 7, , vid tidpunktsom kan överenskommas. Deinledande kontakternas syfte bör bl. a. vara att klarlägga förutsättningarnaför och konsekvenserna av senareläggning alternativt avbrytande avkärnkraftprojektet 3. KU 1976/77:44 B 113 Regeringen har beslutat att föreläggariksdagen förslag till lag om särskilt tillstånd att tillföra kärnreaktorkärnbränsle, m. m. 1976/ 77:53). Förslaget innebär att kärnreaktor fårtas i drift endast om reaktorns innehavare har företett avtal som på ettbetryggande sätt tillgodoser behovet av upparbetning av använt kärnbränsle ochhar visat hur och våren helt säker slutlig förvaring av det vid upparbetningenerhållna högaktiva avfallet kan ske. För det fall att upparbetning inte ägerrum ställs kravet att innehavaren skall visa hur och var en helt säker slutligförvaring av det inte upparbetade kärnbränslet kan ske. Frågor om tillståndenligt lagen skall enligt förslaget prövas av regeringen. Enligtförslaget har innehavaren av en reaktor som vägras tillstånd eller som tillföljd av lagen inte kan utnyttja tillstånd enligt atomenergilagen rätt tillersättning av staten i princip motsvarande de kostnader som han har lagt nedföre lagens ikraftträdande. Någon generell regel om ersättning för föriust tillföljd av åtgärd som reaktorinnehavare har vidtagit efter ikraftträdandet finnsinte i förslaget. Frågor om ersättning för sådana kostnader får prövassärskilt. som är engagerade i kärnkraftprogrammet har under höstenbegärt överiäggningar med regeringen för att diskutera den nya situation somregeringsförklaringen och sedermera villkorspropositionen innebär. Regeringenhar tidigare - bl. a. i regeringsförklaringen aviserat sin avsikt att tainitiativ till förhandlingar i hithörande frågor med de berörda kraftföretagen.Vad gäller vattenfallsverket blir det närmast fråga om överläggningar. Utanatt föregripa behandling av prop. 1976/77:53 finner regeringen detnu vara lämpligt att inleda diskussioner med berörda kraftföretag. Jag fårhärmed inbjuda till en första genomgång iindustridepartementet, 7, , som kanöverenskommas. KU 1976/77:44 B 114 De inledande kontakternas syfte bör bl. a. vara attklariägga förutsättningarna för och konsekvenserna av senareläggningalternativt avbrytande av kärnkraftprojektet . KU 1976/77:44 B 115 Regeringen har beslutat att föreläggariksdagen förslag till lag om särskilt tillstånd att tillföra kärnreaktorkärnbränsle, m. m. 1976/ 77:53). Förslaget innebär att kärnreaktor fårtas i drift endast om reaktorns innehavare har företett avtal som på ettbetryggande sätt tillgodoser behovet av upparbetning av använt kärnbränsle ochhar visat hur och våren helt säker slutlig förvaring av det vid upparbetningenerhållna högaktiva avfallet kan ske. För det fall att upparbetning inte ägerrum ställs kravet att innehavaren skall visa hur och var en helt säker slutligförvaring av det inte upparbetade kärnbränslet kan ske. Frågor om tillståndenligt lagen skall enligt förslaget prövas av regeringen. Denföreslagna lagen gäller inte tor de fem reaktorer som var tagna i drift hösten1976. För , som är färdig, innebär förslaget att reaktorn får tas idrift utan särskilt tillstånd. Den för dock ej drivas efter utgången av år 1977utan tillstånd av regeringen. Tillstånd för meddelas endast om reaktornsinnehavare före utgången av har företett avtal som på ettbetryggande sätt tillgodoser behovet av upparbetning eller, alternativt, harvisat att hanteringen av använt, inte upparbetat kärnbränsle kan ske på etthelt säkert sätt. Enligtförslaget har innehavaren av en reaktor som vägras tillstånd eller som tillföljd av lagen inte kan utnyttja tillstånd enligt atomenergilagen rätt tillersättning av staten i princip motsvarande de kostnader som han har lagt nedföre lagens ikraftträdande. Någon generell regel om ersättning för förlust tillföljd av åtgärd som reaktorinnehavare har vidtagit efter ikraftträdandet finnsinte i förslaget. Frågor om ersättning för sådana kostnader för prövassärskilt. Sydkrafthar uttalat intresse för överläggningar med regeringen för attdiskutera den nya situation som regeringsförklaringen och sedermeravillkorspropositionen innebär. Regeringen har tidigare - bl. a. iregeringsförklaringen -aviserat sin avsikt att ta initiativ till förhandlingari hithörande frågor med de berörda kraftföretagen. Utanatt föregripa behandling av prop. 1976/77:53 finner regeringen detnu vara lämpligt att inleda diskussioner med berörda kraftföretag. Jag fårhärmed inbjuda till en första KU 1976/77:44 B 116 genomgångvid tidpunkt och på plats som kan överenskommas. Syftetmed denna och ev. ytterligare kontakter bör vara bl. a. att klarläggakonsekvenserna av om driften av skulle avbrytas. KU 1976/77:44 B 117 Urpromemoria, dagtecknad , som upprättats inom Vid överläggningar, som statens markdelegationsenare upptagit med företrädare för kommun, behandlades i första handförutsättningarna för kommunens medverkan till genomförande av en planläggningi huvudsaklig överensstämmelse med det s. k. alt. b dvs. med placering avterminalanläggning på Västerjärva och industrilager på kapplöpningsfältet, medspårförbindelse på viadukt över Uppsalabanan och tillfartsspår, till storadelar i tunnel, i en båge norr och väster om terminalområdet. Olika förslag attbereda kommunen kompensation för det markområde på kapplöpningsbanan, somdärvid erfordrades för lagerhusdelen av SJ-terminalen, berördes.Kommunrepresentanterna ansåg sig emellertid inte kunna förorda attkapplöpningsbanan togs i anspråk för föreslaget ändamål. Övriga föreliggandealternativ till planläggning kunde inte heller läggas till grund för en nyöverenskommelse om samverkan för genomförande. Markdelegationenbeslutade då att undersöka möjligheterna att lösa terminalfrågorna helt inomramen för statens eget markinnehav vid Västerjärva. Det har därvid visat sigmöjligt att genom utnyttjande av spåranslutning i tunnel enligt alt. 5 inpassaerforderliga anläggningar inom ett jämfört med tidigare planer mera begränsatmarkområde väster om stambanan med ett utdragsspår öster om stambanan.Förslaget, det s. k. ah. 5 b. innebär bl. a. att en postterminal förläggs iområdets sydöstra del, i nära anslutning till , och att utrymmetför industrilager minskas. Terminalens föriäggning medför kortast möjligatillfartsväg samt kortaste sträckning för vatten- och avloppsledningar. Lägetär också gynnsamt med hänsyn till allmänna färdmedel och utbyggd service.Förslaget har godtagits av SJ och postverket. Alt.5 b har lagts till grund för ytterligare överiäggningar med representanter förSolna kommun. Kommunen har därvid uttalat att minskningen av markbehovet förterminalanläggningarna i och för sig är en positiv ändring, men då kommunenintagit den ståndpunkten att terminalanläggningarna över huvud taget inte börlokaliseras till plats inom kommunen, har representanterna ansett sigförhindrade att ingå på en närmare prövning av förslaget. 2.Alternativa placeringar av nya terminalanläggningar fÖr SJ, ASG ochpostverket För SJ:s del krävs terminalanläggningar såväl södersom norr om . KU 1976/77:44 B 118 f.n. genom anläggningar vid och . För norra storstockholmsområdetär terminalanläggningar belägna vid och . Lokalernaär omoderna vilket försvararen utbyggnad och rationalisering avgodshanteringen. a. befintliga trafikanordningar samt planerad utbyggnad avgatunätet () i området kring omöjliggör en utbyggnaddär. SJ:senhetslastterminal vid måste vidare fiyttas när E 18 får sin nyaplanerade sträckning förbi övre. Huvuddelenav SJ:s ankommande och avgående gods framförs i fjärrgodståg till/frånrangerbangården i . En ny SJ-terminal bör därför vara belägen inärheten av rangerbangården. För att inte belasta huvudspåren, vilka genom bl.a. pendeltrafiken är hårt utnyttjade, måste växlingsrörelserna mellanrangerbangården och terminalen kunna ske på särskilda spår. Detta understrykerbehovet av närhet till , vilket krav tillgodoses vid en förläggning avterminalen till . Huvudparten av styckegodsmängden torde vidareunder överskådlig tid komma att distribueras till och från de inre delarna avStockholmsregionen. Mot denna bakgrund måste en föriäggning av den norragodsterminalen till det som i plansammanhang benämns som det halvcentralabandet från SJ:s synpunkt anses nödvändig. Planeringeninom SJ har mot den angivna bakgrunden varit inriktad på placering påJärvafältet. SJ har dock undersökt och bedömt andraalternativ, bl. a. i , och . Genomgående gälleratt all annan placering än på ger betydande merkostnader både förinvesteringarna - i form av olämpligare placering av terminalen samt framförallt längre spårdragningar från rangerbangården i - och för driften iform av längre tågdragningar m. m. Förutombetydande anläggnings-och driftmerkostnader skulle alternativa lokaliseringarmedföra långa transporter med bil till och från terminalerna vilket i sin turställer ökade krav på vägnätet. Denna belastning accentueras av detförhållandet att distributionsbilarnas trafikströmmar sammanfaller med denövriga biltrafikens toppar. ASGräknar med att det blir nödvändigt med en ny terminal i norrastorstockholmsområdet som ersättning för anläggningarna vid ochAlbano.