bet · G001KU44 · 1976-12-31 00:00:00 — Isamma proposition föreslogs också inrättandet av en särskild rådgivande nämnd imedbestämmandefrågor. 1 nämnden avsågs ingå företrädare för departementen ochförhandlingsrådet samt bl. a. cheferna för statskontoret, statens avtalsverkoch statens personalnämnd. Det var avsett att ett av statsråden skulle varaordförande i nämnden. Även på denna punkt godkände propositionensförslag. Underarbetet med budgetproposition aktualiserades frågan omförhandlingsverksamheten. 1 skrivelse från statssekreterareni löne- och personalenhet till övriga statssekreterareerinrades om att MBL skulle träda i kraft . Vidare anfördesatt någon formell skyldighet att tillämpa bestämmelserna i KU 1976/77:44 28 ännuinte förelåg men att avsikten var att i stället för sådana överläggningar somhittills hållits tillämpa ett förfarande som så nära som möjligt anknyter tilldet som skulle komma att följa av MBL. På grund av att budgetarbetet hadeblivit så tidsmässigt pressat var det dock nödvändigt att tillämpa etttidsschema som kunde medföra vissa olägenheter för berörda parter. Skrivelsenfogas som bilaga 9 A till detta betänkande. Enligtuppgift tillämpades det i skrivelsen angivna förfarandet under budgetarbetet. Genombeslut bemyndigade regeringen det tidigare nämndasärskilda organet med uppgift att förbereda inrättandet av statensförhandlingsråd att vidta följande åtgärder: Att meddela statsmyndigheternaerforderliga rekommendationer beträffande sådana förhandlingar enligt MBL som ejsyftar till kollektivavtal och beträffande information enligt nämnda lag. Att samordna och genomförasådana förhandlingar enligt 1 som för beslut efter avriksdagen eller regeringen förbereds inom . Att samordna och genomföraöverläggningar med de statsanställdas huvudorganisationer beträffande 1977 årsbudgetproposition. Resultatetav förhandlingsverksamheten tog sig uttryck i ett antal överläggningsprotokoll.Vidare träffades ett övergångsavtal för det statligaarbetstagarområdet i anledning av arbetsrättsreformen. Instruktionför utfärdades (SFS 1976:1065,ändrad SFS 1977:73). Av denna framgår bl. a. att det särskilt åligger rådet attsamordna och genomföra förhandlingar i frågor som för beslut av ,regeringen eller departementschef förbereds inom och som ejenbart rör arbetstagare i eller hos kommitté som hör tilldepartementet. Sombilaga 9 B till detta betänkande fogas utdrag ur bilaga 3 till åretsbudgetproposition, som avser behandlingen av budgetpropositionen mot bakgrundav MBL. Den lämnade redogörelsen för regeringensförberedelser för tillämpningen av MBL på den offentliga sektorn har inteföranlett något särskilt uttalande från utskottets sida. Mot bakgmnd av det beslut som fattadesav () styrelse att skjuta 80-projektet påframtiden har utskottet vid årets granskning tagit upp frågan om den förraregeringens handläggning av ärendet. Granskningen omfattar några moment i beredningeninom industridepartementet. Däremot har utskottet inte sett det som sin uppgiftatt bedöma det ansvariga statsrådets och regeringens ställningstaganden i olikasakfrågor med anknytning till projektet. 1 en inom utskottets KU 1976/77:44 29 kansliupprättad promemoria, bilaga 10 till detta betänkande, lämnas en redovisningför ärendets beredning och fattade beslut . 1 det följandeges därför endast en översiktlig beskrivning av ärendets handläggning. Planernapå 80 initierades inom NJA . Avsikten var att åstadkomma enutvidgning av NJA:s verksamhet genom att i stor skala vidareförädlanorrbottensmalm till stålämnen. Utredningsarbetet, som bedrevs i nära samarbetemellan NJA:s ledning och industridepartementet, ledde till att regeringen våren1974 förelade en proposition med riktlinjer för finansieringen avStålverk 80. Vid riksdagsbehandlingen förelåg enighet mellan partierna omprojektets fullföljande, men representanterna för moderata samlingspartietförordade vissa andra riktlinjer för genomförandet, lenlighetmed 1974årsriksdagsbeslutbeviljade vid l975och 1975/ riksdagar ytterligare medel tillstålverket. beslut innebar en inskränkning av projektets inriktning,bl. a. på så sätt att stålverket i första hand skulle anpassas till svenskstålindustris behov. Undergranskningen har förre industriministern , Statsföretagsverkställande direktör och ordföranden i Statsföretags styrelseBertil företrätt inför utskottet och redogjort för ärendet. Utskottetvill till en början beröra några frågor med anknytning till utarbetandet av1974 års proposition i stålverksfrågan. Detär uppenbart att förberedelsearbetet inom industridepartementet skett med enpåfallande forcering. Även med ett nära samarbete mellan NJA:s ledning ochindustridepartementet är det enligt utskottet anmärkningsvärt att propositionenkunde vara klar att föreläggas redan omkring efter det attStatsföretag fattade beslut om tillstyrkande av projektet och endast en och enhalv månad efter det att NJA:s slutliga utredning inkommit till departementet.Detta forcerade tidsschema måste givetvis ha inverkat på ärendets beredning.Utskottet vill i sammanhanget särskilt peka på följande omständigheter. Detär känt att 80-projektet drevs med stor kraft från NJA-ledningenssida. En sådan ambition kan naturiigen vara ägnad att ta mera sikte på förprojektet positiva än negativa faktorer. Det hade därför enligt utskottetsmening kunnat krävas att man från regeringens sida också redovisade kritiska ellerifrågasättande synpunkter på projektet. Av några sådana visar emellertid 1974års proposition inga spår. De kritiska röster som förekommit har inte fåttnågot utrymme i propositionen. Utskottet syftar härvid bl. a. på den ipropositionen omnämnda referensgmppen som enligt brev till industriministernfrån två av dess ledamöter över huvud taget inte fyllt någon uppgift. Dettapåstående, vars riktighet utskottet saknar anledning ifrågasätta, framstår somså mycket mera anmärkningsvärt som avsikten med den allsidigt sammansattareferensgmppen synes ha varit att med denna ersätta det sedvanligaremissförfarandet. Detta ledde till att en för svenska förhållanden såomfattande satsning som 80 inte blev KU 1976/77:44 30 föremålför den grundliga beredning som i vårt land anses så betydelsefull förstatsmakternas ställningstaganden. Industridepartementetinhämtade vidare under ärendets beredning synpunkter från nationalekonomiskexpertis angående vilken inverkan 80 kunde ha på landetsbetalningsbalans. Detta sakkunnigutlåtande, som går ut på att projektet iförevarande hänseende skulle sakna nämnvärd betydelse, har inte berörts ipropositionen. Enligt utskottet hade det för ställningstagande varitav värde om utlåtandet i fråga redovisats i propositionen. Utskottet vill vidarenågot beröra Statsföretags roll i sammanhanget. Statsföretagtillkom 1969 som ett statligt förvaltningsbolag med uppgift att vara ettmellanled i förhållandet mellan regeringen och de statliga bolagen. Dessuppgift skulle vara att ta ansvaret för den översiktliga planeringen i stort avde statliga företagen, varmed främst avsågs frågor rörande investeringar avsådan omfattning att de i väsentlig grad påverkade företagssektorns struktureller innebar upptagande av nya verksamheter. Enligtvad departementschefen anförde i propositionen om bildandet av Statsföretagborde man efter tillkomsten av ett förvaltnings bolag kunna skilja mellansådana beslut av mera allmän innebörd, vilka fattas av den politiskt ansvarigainstansen i förhållande till förvaltningsbolaget och beslut som huvudsakligenär ekonomiskt/tekniskt motiverade, vilka förvaltningsbolaget fattar vidutövandet av sitt ägaransvar gentemot dotterbolagen. Riksdagenställde sig bakom ett uttalande av statsutskottet att det genom inrättandet avförvaltningsbolaget blev möjligt att i större utsträckning än nu hänförapolitiska beslut av verkställande natur till skilda organ, vilket enligtutskottet innebar faktiska fördelar och stod i överensstämmelse med traditioneninom svensk förvaltning. Den föreslagna ansvarsuppdelningen mellan Kungl.Maj:t och förvaltningsbolaget ser utskottet som ett nödvändigt led i vad avseren rationell ledning av de statliga företagen. Maj:t har fortfarandehuvudansvaret för skötseln av den statliga företagssektorn. Utskottet anserinte att den föreslagna ansvarsuppdelningen begränsar möjligheteratterhålla upplysningar om de olika statliga bolagen. Sådana möjligheter kommerbl. a. att finnas dels genom medverkan vid revision avförvaltningsbolaget, dels genom att riksdagsledamöter bereds tillfälle delta iförvaltningsbolagets bolagsstämmor och där kan ställa frågor, dels ianslutning till den redogörelse om den statliga koncernen, som åriigen avsesföreläggas , dels genom interpellationer och enkla frågor. 80 var utan tvekan ett projekt av en sådanstorieksordning att ett förberedande utredningsarbete knappast skulle ha kunnatpåbörjas utan att regeringen varit ingående informerad och ställt sig positiv.Om motivutla-landena vid Statsföretags bildande följts, borde eniellertid,såvitt utskottet kan finna, det fortsatta utredningsarbetet i första hand haskett i samarbete mellan NJA och Statsföretag. Detta synes också ha varitförutsatt från början. Sålunda anförde industriministern i det brev han den II september1973 KU 1976/77:44 31 sändetill styrelseordföranden i Statsföretag att regeringen var villig att medverkai projektet och att NJA och Statsföretag sålunda borde vara oförhindrade attomedelbart igångsätta de mera detaljerade undersökningar av projektet som varnödvändiga för ett beslut. Dessa intentioner har emellertid uppenbarligen inteföljts. Det nära samarbete som i stället förekom mellan NJA ochindustridepartementet var ägnat att sätta Statsföretag på mellanhand. Det finnsdärför anledning anta att , när den den 27 februari 1974hade att fatta beslut om projektet, såg sig ställd inför fullbordat faktum ochdärmed förhindrad att pröva frågan förutsättningslöst. Enligtvad som är känt lät Statsföretags verkställande direktör skiljaktig mening till protokollet när Statsföretag fattade sitttillstyrkande beslut i 80-frågan. Per har inför utskottetuppgivit, att han underrättade industriministern härom. Även omdenna omständighet inte inverkade på industriministerns egen bedömning avärendet hade det enligt utskottets mening kunnat krävas att industriministernhade redovisat denna för en allsidig bedömning av ärendet så viktiga fråga förriksdagen. Redanunder 1974 togs vissa kontakter mellan NJA:s ledning och Kruppkoncernen iTyskland om att skapa ett gemensamtägt valsverk i . Dessa planer hade,såvitt framkommit, avancerat ganska lång när anslagsframställningen i 1975 årsbudgetproposition gjordes. Om planerna hade fullföljts skulle det, enligtsamstämmiga uppgifter, ha inneburit en mångdubbel investeringskostnad förprojektet. Likväl sägs i nämnda proposition "att projektplanerna enligtvad som inhämtats pågår i enlighet med uppgjord tidsplan, att tekniskaspecifikationer håller på att utarbetas och att anbud inhämtats för vissa markarbeten". Medhänsyn till den ändrade inriktning som planeringsarbetet fått genomvalsverksplanerna måste budgetpropositionen på denna väsentliga punkt ansesofullständig. Enligt utskottets mening borde det ha varit möjligt att redan idet sammanhanget redovisa att planer förelåg om en utvidgning av projektet.Detta hade, såvitt utskottet kan finna, inte behövt innebära att frågan om ettsamarbete med Kruppkoncernen bringats till offentlighetenmot koncernens uttryckliga önskan. Det kan erinras om att den kortfattaderedogörelsen i budgetpropositionen ledde till att återförvisadenäringsutskottets betänkande till förnyad utskottsbehandling. Meddet anförda vill utskottet självfallet inte påstå att mera grundliga ochallsidiga analyser från regeringens sida skulle ha inneburit att stålverksprojektetinte påbörjats eller fått en annan inriktning. Däremot är det med hänsyn tillde allvariiga ekonomiska konsekvenser som stålverkssatsningen medfört, inteminst för kommun, och de förhoppningar om ökad sysselsättning som väcktsbland människorna i regionen enligt utskottets mening betänkligt, att detföreligger anledning till kritik mot det ansvariga statsrådet i vad gällerärendets beredning. KU 1976/77:44 32 11.Angående regeringens handläggning av vissa energifrågor De energipolitiska frågorna har alltsedanregeringsskiftet ägnats den största uppmärksamhet från regeringens sida. Ettsärskilt statsråd med ansvar för handläggningen av enerigfrågorna har utsettsför att skapa ett samlat grepp över energipolitikens olika delfrågor. Iregeringsdeklarationen ägnades ett stort avsnitt åt energipolitiken. Däruttalade regeringen bl. a. att den skall föra en energipolitik som tryggarenergiförsörjning och sysselsättning samt ger handlingsfrihet för framtiden. Iregeringens program på detta område ingår besparingsåtgärder av olika slag, enenergiforskning som i ökad utsträckning inriktas på att utveckla teknik föranvändning av förnyelsebara energikällor, ett effektivare utnyttjande avvattenkraften i redan exploaterade älvar osv. Detstörsta intresset i den allmänna debatten har den nya inriktningen avkärnkraftspolitiken väckt. Kärnkraften är förenad med stora problem och risker.Främst gäller det hanteringen av det använda bränslet och det högaktivaavfallet. Satsningen på kärnkraft kan enligt regeringsdeklarationen inte ske,om inte dessa risker bemästras på ett betryggande sätt. Denstora vikt som den nya regeringen tillmäter kärnkraftens säkerhetsfrågor harockså kommit till uttryck i direktiven till och ivillkorspropositionen, vilken antagits av . Enligt den s.k. villkorslagen krävs särskilt tillstånd för att tillföra kärnreaktor kärnbränsle.Tillstånd meddelas av regeringen. Sådant tillstånd får ges endast omreaktorinnehavaren har företett avtal som på ett betryggande sätt tillgodoserbehovet av upparbetning av använt kärnbränsle. Han skall vidare ha visat huroch var en helt säker slutlig förvaring av det vid upparbetningen erhållnahögaktiva avfallet kan ske. Om använt kärnbränsle inte avses bli upparbetatkrävs för tillstånd att reaktorinnehavaren har visat hur och var en helt säkerslutlig förvaring av det använda icke upparbetade bränslet kan ske. Förreaktorn , vilken redan är färdigställd, gäller särskildaföreskrifter. Dessa innebär i huvudsak att reaktorn inte får drivas efterutgången av , om inte särskilt tillstånd har meddelats till det. Förreaktorn krävs mindre omfattande krav för tillstånd än vad som gällerbeträffande övriga reaktorer. Vägrastillstånd eller föranleder den föreslagna lagen i annat fall att meddelattillstånd inte kan utnyttjas, blir reaktorinnehavaren berättigad tillersättning av-staten för föriust till följd av åtgärd som han har vidtagit förelagens ikraftträdande. För kostnader som nedlagts efter lagens ikraftträdandeföreligger ingen lagfiist rätt till ersättning. Ersättning kan i stället utgåefter särskild prövning. Vägledande för ersättningens storlek bör enligt lagenvara om reaktorinnehavaren sökt begränsa förlusten om och när det blivituppenbart att villkoren inte kommer att kunna uppfyllas. Genomden nu av godkända villkorslagen haren ansvarsfördelning etableratssom innebär att kärnkraftsproducenterna själva har att KU 1976/77:44 33 bedömamöjligheterna att lösa säkerhetsfrågorna och ta de initiativ som föranleds avdessa bedömningar. Det slutliga ansvaret för säkerhetsfrågorna liggeremellertid på regeringen. Utskottetfinner det mycket tillfredsställande att den nya regeringen organiserat sittarbete på ett sätt som medger att energifrågorna kan ägnas störreuppmärksamhet. Genom energiministerns försorg har kontakter medkärnkraftsproducenterna etablerats i fiera omgångar. Redan i oktober 1976fördes informerande samtal mellan representanter för regeringen och regeringspartiernasamt kärnkraftsproducpnterna. Dessa samtal har följtsupp med ytteriigare överiäggningar bl. a. rörande förutsättningarna för ochkonsekvenserna av senareläggning alternativt avbrytande av pågåendekärnkraftsprojekt. Dessa överiäggningar skall ses som ett led i arbetet attskapa ett allsidigt faktaunderlag för de beslut som kommer att krävas avregeringen med anledning av villkorslagen. besökte energiministern för ätt delta i den europeiskarymdorganisationens styrelsemöte. I samband med denna resa förmedlade svenskaambassaden ett informellt sammanträffande för energiministern medrepresentanter för det franska atomenergikommisariatet. Därigenom blevenergiministern informerad om de franska myndigheternas syn påupparbetningsfrågorna och om möjligheterna att uppnå mer långsiktiga upparbetningsavtalför de svenska kärnkraftverken. Upparbetning kan f n. endast ske i detinternationella företaget regi och äga rum antingen i denfranska anläggningen La Hague eller i den engelska anläggningen i . Defranska myndigheternas uppfattning i dessa frågor måste med hänsyn härtill varaav största intresse för en bedömning av möjligheterna att lösa desäkerhetsproblem som är aktuella i detta sammanhang. Viddet sammanträffande som energiministern efter återkomsten från hade medrepresentanter för (bilaga 10) som driver , informeradeenergiministern om sin bedömning av förutsättningen för att uppnå ett frånstatsmakternas synpunkt godtagbart avtal för det avfall som kommer attproduceras under resten av 1970-talet samt . I samband därmedaktualiserades naturligen vilka möjligheter som fanns att stoppa provdriften avBarsebäck 2 och -för att minska risken för större ekonomiska föriuster -avvakta med idrifttagning till den tidpunkt då ett ev.upparbetningsavtal skall prövas av regeringen. Ett sådant avtal har sedermeraträffats mellan kärnbränslebolaget vilket är ett av kraftproducenterna samägtbolag med uppgift att sluta kontrakt om bl. a. kärnbränsleförsörining och upparbetningoch och gäller för 1970-talets avfall från samt 3.Om detta avtal fyller de krav som stipuleras i villkorspropositionen har ännuinte prövats av regeringen. har ifrågasatts om energiministern genom sina kontakter medföreträdare för kärnkraftsindustrin i och atomenerigkommis- 3 1976/77. KU 1976/77:44 34 sioneni agerat självständigt i strid mot principen att s. k, ministerstyrelseej bör förekomma. Utskottet vill bestämt hävda att statsrådets verksamhet intekan betraktas som ministerstyrelse. Redan intränandet av en särskildministerpost markerade regeringens avsikt att fasta den största vikt videnergipolitiken. Med hänsyn till de stora tekniska och ekonomiska frågorsomaktualiseras vid en ändrad inriktning av kärnkraftspolitiken är det nödvändigtatt energiministern har överiäggningar med berörda kärnkraftsproducenter ochandra för att skaffa fram det underiag som krävs för de energipolitiskabesluten. Av hänsyn till kärnkraftsproducenternas behov av information om hurman inom regeringen sett på olika frågor är det naturiigt att energiministernpå sätt som skett inleder kontakter med dessa för att klara ut konsekvensernaav olika tänkbara framtida beslut. För övrigt har kärnkraftproducenterna självabegärt att få till stånd överläggningar med företrädare för regeringen. Samtidigtsom utskottet vill framhålla att ministerstyrelse inte bör förekomma i ettpariamentariskt system utformat enligt vår svenska modell konstaterar utskottetsålunda att inget framkommit under utskottets granskning i denna del som geranledning till kritik mot energiministern. Den verksamhet som utskottet ovanredovisat ligger inom ramen för regeringsformens bestämmelser och anda.Utskottet kan inte heller finna att energiministern - som ifrågasatts underutskottsbehandlingen - i dessa sammanhang agerat på annat sätt än vad somförutsatts i regeringsdeklarationen. Där anges att regeringen skall tainitiativ till förhandlingar med bl. Svensk Kärnbränsleförsörjning och deberörda kraftföretagen. Att olika alternativa handlingslinjer övervägs i dessasammanhang ligger enligt utskottets uppfattning i linje med regeringens politiki övrigt på detta område. Sammanfattningsvis har granskningen av dessa frågorinte föranlett något uttalande från utskottets sida. 12.Fråga om lokalisering av post- och järnvägsterminal till Regeringen uppdrog åt försvaretsfastighetsnämnd att upprätta en översiktlig plan rörande det framtidautnyttjandet av norr om . I planen skullefastighetsnämnden ange vilka delar av fältet som borde reserveras för statligaändamål och vilka delar som borde avsättas för bostadsbebyggelse och andraändamål. Fastighetsnämndenöveriämnade till regeringen ett förslag angåendeJärvafältets framtida utnyttjande. Enligt förslaget borde för statliga ändamålbehållas bl. a. ett närmare angivet område vid Västerjärva. De delar av fältetsom inte erfordrades för något statligt ändamål kunde, enligtfastighetsnämnden, med vissa förbehåll avstås för bostadsbebyggelse m. m. tillde kommuner inom vilka marken var belägen. Denav försvarets fastighetsnämnd upprättade översiktliga planen grundade sig bl.a. på en av regionplanekontor upprättad KU 1976/77:44 35 Såväl i regionplaneskissen 1963 som i försvarets fastighetsnämnds planförslagupptogs ett betydande område vid Bagartorp och Järva skjutbanor förgodsterminal och lagerbyggnader m. m. för SJ:s räkning. Ijanuari 1966 träffades ett avtal mellan statens markdelegation och berördakommuner om överiåtelse av vissa delar av - sammanlagt 4 (XIOhektar - varigenom överiäts till , till ,till , till och tillJärfälla kommun. Avtalet godkändes av regeringen och av de fem berörda kommunerna. Utövervillkor för överförande av marken till resp. kommun angavs i avtalet att"envar kommun skall medverka dels till skyndsam erforderlig planläggningav Kronans inom kommunen behållna områden på , dels till att dessaområden i samband med blivande utbyggnad erhålla anslutningar till erforderiigakommunaltekniska anordningar i enlighet med gällande föreskrifter ochpraxis". Deområden som omfattades av avtalet har sedermera genom särskilda av regeringengodkända köpeavtal överiåtits till resp. kommun. Parallelltmed förhandlingarna om överiåtelse till kommunema av delar av Järvafältetpågick översiktlig planering av fältet. Med stöd av ett regerings-bemyndigandei tillsatte chefen för en delegation,Järvafältsdelegationen, med uppgift att upprätta en översiktligdispositionsplan för de delar av som avsågs bli reserverade förstatliga ändamål. Delegationen avgav betänkandet Statligstadsdel. I betänkandet föreslogs bl. a. att ett område mellan Ursvik ochUppsalabanan skulle avsättas för godsterminal och spåranslutetindustrilagerområde. Regeringengav statens markdelegation i uppdrag att företräda staten vidförhandlingar med vederbörande kommunala organ inom avseendefrågor rörande användningen av det statliga markområdet inom ochdärtill knutna frågor. Vidöveriäggningar mellan markdelegationen och den 1 maj 1971beslöt parterna att tillsätta ett gemensamt expertutskott "med uppgift attutreda och framlägga förslag beträffande förutsättningarna för vissamarköveriåtelser på ". Till grund för beslutet låg en inommarkdelegationen upprättad promemoria, varav framgick att man från statens sidavar beredd att under vissa fömlsättningar uppta överiäggningar om bl. a.eventuell jämkning av markreservatet för godsterminalen. diskuterades olika möjligheter att lösa terminalfrågorna förSJ och postverket med ianspråktagande av delar av statens behållna mark inomJärvafältet men även av den kommun tillhöriga f d. kapplöpningsbanan vidUlriksdal. Fleraolika alternativ diskuterades utan att det gick att uppnå full enighet mellanalla berörda intressenter. KU 1976/77:44 36 Genom ett regeringsbeslut lämnadesutan bifall en ansökan från kommun om fastställelse av ändring ochutvidgning av stadsplan för Bagartorpsområdel "med hänsyn till alt fråganom eventuell lokalisering av en godsterminal för till det avplanförslaget berörda området ännu är oklar". Iförslag till regionplan 1973 är området söder om inom iprincip markerat som arbetsområde. Under behandlingen av regionplanen framfördeSolna kommun bl. a. önskemål om att arbetsområdet i Västerjärva ersattes medbostadsområde.