bet · G001KU25 · 1976-12-31 00:00:00 — Beträffandemotiveringen hänvisas till vad utskottet anfört i specialmotiveringen till 6kap. kommunallagen (s. 84-85). 1. med anledning av propositionerna 1975/76:187 och1976/77:1 och med avslag på motionen 1976/77:5 fjärde ansatsen antar de ibilagorna 1-34 till detta betänkande intagna lagförslagen och förklararmotionen /77:5 femte att-sat-sen besvarad med vad utskottet anfört, 2. avslår motionerna 1975/76:451, 1975/76:911, 1976/77:5första och andra alt-satserna, 1976/77:70, 1976/77:76 samt 1976/77:568, 3. förklarar motionerna 1975/76:913, 1975/76:921,1975/76:1980 punkterna 9-11, 1976/77:5 tredje alt-satsen och 1976/77:572besvarade med vad utskottet anfört. Närvarande:herrar (), i (s), i (m). ().Fiskesjö (c), i (s), (), i (s),Schött (m), i (s). Kindbom (c), (), fruHammarbacken (c), () och (). KU 1976/77:25 95 1. avherrar i (s). (), i (s), Karisson i (s), i (s) och () samt (), vilka dels ansett att utskottets yttrande i avsnittet"De beslutande organen" i den allmänna motiveringen beträffandefrågan om delegation av fullmäktiges beslutanderätt (s. 15-18) bort hanedanstående lydelse och att sista stycket i specialmotiveringen till 1 kap.kommunallagen (s. 49-50) bort utgå: mening är det från demokratisk synpunkt väsentligt altkommunfullmäktiges och ställning som beslutande organ inleurholkas. Utskottet kan därför inte förorda att möjlighelerna att delegerabeslutanderätt från fullmäktige utvidgas i förhållande till vad som f n. ärmöjligt. Denna principiella mening stämmer överens med vad som har anförts ipropositionen, liksom av demokratiutredningen och flertalet remissinstanser. Såsomföredragande statsrådet har framhållit i propositionen är det från lagteknisksynpunkt naturiigtvis inte helt tillfredsställande att, som , enviss möjlighet att överföra beslutanderätt härieds ur begreppet"verkställighet". Det är å andra sidan knappast möjligt att i lag mednågon exakthet ange i vilken utsträckning som delegation skall fä ske eller närdetta inte skall vara tillätet. Med utskottets principiella mening attdelegalion måste ske restriktivt skulle lagbestämmelser om delegation behövaförses med betydande begränsningar, som i sin tur skulle i onödan försvärasåväl för kommuner och landsting som för besvärsinstanserna att tillämpa sådanabestämmelser. Av de skäl som anförs i propositionen (s. 240) är utskottetsålunda inle berett att förorda några lagbestämmelser om delegation av beslutanderättfrån kommunfullmäktige och till styrelsen och nämnderna. dels ansett att utskottels förslag lill 1 kap. 5 Stredje stycket kommun-nallagen (bilaga 1) bort utgå. 2. avherrar i (s),-(), i (s), i (s), i (s) och () samt (), vilka dels ansett att utskottets yttrande i avsnittet"De beslutande organen" i den allmänna motiveringen beträffande frågan om det s. k. ställföreirä- daiskapei för landslingels fötyaltningsutskott (s. 14, styckena "Utskottetvill --- det följande") bort ha följande lydelse: Ställföreträdarskapetför förvaltningsutskoU har varit nödvändigt från praktisksynpunkt, eftersom som regel har sammanträtt sällan. Denna ordningkan emellertid innebära nackdelar från demokratisk synpunkt. I likhet meddemokratiutredningen och föredragande KU 1976/77:25 96 statsrådetanser utskottet att alla frågor som har större allmän betydelse för medborgarnabör redovisas och diskuteras i de beslutande organen. En sådan ordning medföratt den politiska debatten stimuleras på ett sätt som är av stort värde frånkommunaldemokratisk synpunkt. Inte minst för minoritetens arbetsmöjligheter ärdet sålunda, såsom framhålls i propositionen, väsentligt att fler ärenden försfram till offentlig debatt i . Därigenom kan minoriteten få tillstånd en debatt och inför medborgarna bättre markera sin politiska linje i deolika ärendena. Ävenom antalet sammanträden med kan väntas öka , vilket i ochför sig kan minska behovet av ett ställföreträdarskap mellan landstingsmötena,vill utskottet inte förorda att ställföreträdarskapet nu skall tas bort. Detkan uppenbariigen även i fortsättningen uppkomma situationer som kräver attbeslut i viktiga ärenden fattas snabbt. Utskotlel anser att det i propositionenframlagda förslaget om att ställföreträdarskapet tills vidare bör finnas kvar,men att dess räckvidd skall begränsas, är lämpligl avvägt och väl tillgodoserbåde de principiella och de praktiska synpunkter som utskottet anser bör varagrundläggande. Utskottet tillstyrker sålunda den i propositionen föreslagnabestämmelsen om att landstingen skall åläggas att ge föreskrifter om och ivilken utsträckning ställföreträdarskapet får användas samt att de beslut somförvaltningsutskottet fattar pä grundval av ställföreträdarskapet skall anmälasför . Utskottet ville härvid särskilt understryka vad föredragandestatsrådet har anfört om att ställföreträdarskapet bör reserveras för fall närlandstingets beslut inte kan avvaktas eller fråga är om ärenden som inte harprincipiell betydelse eller annars är av större vikt. Den av utskottetföreslagna ordningen ger det enskilda frihet att själv avgörafrågan om ställföreträdarskap. dels ansett att utskottets förslag till 1 kap. 5 Stredje stycket kommunallagen (bilaga 1) bort ha följande lydelse: företräder mellanlandstingsmötena i den utsträckning som bestämmer och i den månannat ej följer av lag eller annan författning. Beslut som har fattats med stödav detta stycke skall anmälas till , som bestämmer i vilken ordningdetta skall ske. 3.av herrar i (s). (), i (s),Karisson i (s), i (s) och () samt fruCederquist (s), vilka dels ansett att näst sista stycket i utskottetsyttrande i avsnittet "Omröstningar och opinionsundersökningar" i denallmänna motiveringen (s. 35) bort ha nedanstående lydelse och att utskottetsspecialmotivering till 2 kap. 18 S kommunallagen (s. 58-59) bort utgå: KU 1976/77:25 97 Under utskottsbehandlingen har frågan omvalnämndens medverkan vid opinionsundersökningar och omröstningar övervägts.Enligt rättspraxis är ett kommunalt beslut om en sådan omröstning olagligt omvalnämnden avses medverka. föreslog för sin del ettsärskilt stadgande alt valnämnden fick anlitas i samband med undersökningar avdetta slag under förutsättning att nämndens övriga verksamhet inte hindrasdärmed. mening kan det vara lämpligt att kommunen får anlita valnämndensledamöter för att organisera och genomföra opinionsundersökningar avomröstningskaraktär. I valnämnden finns i allmänhet en betydande erfarenhet avde praktiska frågor som kan aktualiseras i sådana sammanhang. Ett stadgande avdet slag som föreslagits av kommunallagsutredningen skapar emellertid onödigaproblem av både principiell och praktisk natur. är enspecialreglerad nämnd vars uppgifter uteslutande regleras i vallagen.Redan pä denna grund framstår del som betänkligt att jämställa valnämndensbiträde vid kommunala opinionsundersökningar med dess ordinarie uppgifter vidde allmänna valen. auktoritet kan vidare komma alt försvagas omden som spe-cialregleral organ ibland skall stå som ansvarig för förrättningsom är mindre formbunden än vid allmänna val. Som framhållits underremissbehandlingen uppkommer också särskilda problem om valnämndens medverkanföreskrivs i lag. Sålunda måste frågan om rätt att anlita denkommunala valnämnden regleras särskilt. Det krävs t. ex. bestämmelser omkostnadsregleringen mellan landstingskommunerna och kommunerna. Vidare uppstårfrågan om i vilken utsträckning övriga regler i vallagen bör betraktas somtillämpliga vid en ifrågasatt omröstning. Det finns betydande risker för attplanering och genomförande av olika omröstnings- och opinionsundersökningarförsenas och onödigt kompliceras om valnämnden i sin egenskap av valnämndförutsätts medverka. Medden i propositionen föreslagna lagtexten blir det möjligt för kommunerna ochlandstingskommunerna att utnyttja den erfarenhet och or-gansation som finns hosde kommunala valnämnderna genom att i varje särskilt fall utse dess ledamötertill en kommitté med ansvar för undersökningens genomförande. Därigenomundviks de svårigheter som följer med en medverkan av valnämnden som sådan. Vidlandsiingskommunala undersökningar kan landstingen själva utse de kommunalavalnämndernas ledamöter till lokala kommittéer och fråga behöver aldrig uppståhuruvida en viss kommun av olika skäl ej önskar medverka i en undersökning avdetta slag. Landstingen får därmed också själva svara för de kostnader som ärförknippade med undersökningen. Medhänsyn till vad som anförts ovan anser utskottet alt valnämnderna i sinegenskap av valnämnder inte bör kunna anlitas vid de opinionsundersökningaroch omröstningar som åsyftas i paragrafen, 7 1976/77. KU 1976/77:25 98 dels ansett att utskottets förslag till 2 kap. 18 Skommunallagen (bilaga I) bort ha följande lydelse: Om fullmäktige beslutar del, får som ett led iberedningen av elt ärende som det tillkommer fullmäktige att handlägga inhämtassynpunkter från medlemmar i kommunen eller landstingskommunen. 1.av () och (), vilka beträffande frågan omkommunallagens terminologi m. m. anfört följande: Kommunallagenär för de kommunala styrelseorganen en övergripande lag av i princip samma slagsom regeringsformen för de statliga styrelseorganen. Kommunallag ochregeringsform har också det gemensamt att de är av grundläggande betydelse fördet demokratiska styrelseskicket som sådant. Av detta följer bl. a. alt det ärsärskilt viktigt att dessa lagar är sä utformade att de utan svårighet kanläsas och förstås av en bred allmänhet utan ett omständligt tolkningsarbete. Dennya kommunallagen lorde härvidlag vara åtskilligt bättre än de kommunallagarden ersätter. Ytteriigare förbättringar hade enligt vår mening varit möjligaatt åstadkomma med hjälp av bl. a. en enhetligare och klarare terminologi. Vivill först fästa uppmärksamheten på alt de benämningar som använts ikommunallagen inte helt överensstämmer med regeringsformens. Grunderna för denkommunala självstyreisen anges i 1 kap. 7 S i regeringsformen. Där talas det om"primärkommuner" och "landstingskommuner". 1 den nyakommunallagen används benämningarna "kommun" och "landstingskommun".Det är i och för sig bra att den konstiga bildningen "primärkommun"inte återkommer i kommunallagen. Men det är inte tillfredsställande altbenämningarna inte är desamma i grundlag och kommunallag. Del bästa skulleenligt vår mening vara om de allmänt vedertagna begreppen "kommun"och "landsting" utan vare sig prefix eller suffix genomgåendeanvändes i all lagtext. Vi föreslog detta från sida redan vid grundlagsreformen1973. Menäven i kommunallagen som sådan används benämningar som enligt vår mening ionödan komplicerar förståelsen av lagtexten. Lagenskall gälla för såväl kommuner som landsting. Gemensamt för kommuner ochlandsting är att de har en direktvald beslutande församling, ett övergripandeslyrelseorgan samt en rad på särskilda sakuppgifter inriktade nämnder. Men ilagen behålls en oenhetlig terminologi som leder till särskilda svårigheter.Det beslutande organet benämns i kommunen "kommunfullmäktige" men ilandstinget "". Styrelsen i kommunen kallas för"kommunstyrelsen" men i för"förvaltningsutskottet". - Benämningen förvaltningsutskott är direktmissvisande med hänsyn till de uppgifter organet i fråga har. KU 1976/77:25 99 För alt man inte skall behöva upprepa de olikabenämningarna i en lång rad paragrafer i kommunallagen har i 1 kap. 2 S införtsen allmän bruksanvisning om vad som skall förstås med begreppen"fullmäktige" och "styrelse" som använts i de följandeparagraferna. Denna metodik leder onekligen till svårigheter för läsaren. Enligtvår mening hade det varit bättre att ta steget fullt ut och genom gående använda följande terminologi: kommun landsting Meden sådan begreppsapparat hade kommunallagen vunnit åtskilligt i klarhet ochläsbarhet. Vivill i detta sammanhang också anföra att vi anser att del är olämpligt att enrad nämnder har benämningen styrelser. borde endast användas omdet övergripande styrande organet i kommuner och landsting. 2.av () som beträffande frågorna om kommunallagens terminologi,de hehldsengagerade förtroendemännens ställning, suppleanternas inträde istyrelsen och andra nämnder och folkomröstning m. m. anfört följande: Genom den enhetliga kommunallagen skapas en ny ramför den regionala och lokala självstyrelsen. Det ligger ett värde i attreformen genomförs i stor enighet. Utskottet har på åtskilliga punkterförbättrat och förtydligat proposiiionen, men några brister kvarstår. lagtext bör vanliga ord ha sin vanliga betydelse. Preciseringar är iblandnödvändiga, men det finns ingen anledning att kalla päron för äpplen. Den nyakommunallagen bryter mot denna elementära regel genom att använda termen"styrelse" för kommunstyrelse och förvaltningsutskott, termen"fullmäktige" för kommunfullmäktige och landsting samt termen"annan nämnd" för styrelser och nämnder. Detta kommer ofelbart attskapa förvirring. 1 kap. 2 S, som måste anlitas för"dechiffrering" av lagtexten, hade bort utgå, och i stället hade manbort antingen skriva ut de åsyftade organens vanliga namn i varje paragrafeller, ännu hellre, genomföra en radikal namnreform. Många, kanske flertaletmedborgare har ingen aning om vad "förvaltningsutskottet" är ellergör. Det vore rimligare att kalla detta organ för"landstingsstyrelse". Det finns andra föråldrade och ofta missuppfattadeuttryck som hade bort ersättas. Hit hör "skattekrona" och "skalteöre"(6 kap. 2 S). En ny kommunallag måste utgå från aktuellaförhållanden. Därför är del olyckligt att man blundat för denprofessionalisering som skett i kommunalpolitiken. Borgarråden i Stockholmbehandlas i många paragrafer, men ordet "kommunalråd" förekommer intei den nya kommunallagen. Ambitionen har varit att likställa allaförtroendevalda, vare sig de är "fritids- KU 1976/77:25 100 politiker"eller del- eller heltidsarbetande. Även om det kan finnas goda skäl för ensådan strävan efter jämställdhet går det inle att bygga lagstiftningen på enrollfördelning som redan är passerad av utvecklingen. Det hade varit lämpligtatt ta upp de heltidsengagerade förtroendemännens ställning i det kommunalaarbetet till en noggrann prövning och anpassa regelsystemet efter derasfaktiska funktioner. Det hade t. ex. varit önskvärt alt gefullmäktigeledamöterna rätt att framställa interpellation lill program-ellerrotelansvarigt kommunalråd (2 kap. 24 S). I ett avseende gynnas större partier pä mindrepartiers bekostnad. I 3 kap. 2 S regleras ordningen för suppleanternas inträdevid de tillfällen dä ordinarie ledamöter i styrelsen eller annan nämnd ärfrånvarande. Om suppleanterna inte är proportionellt valda skall turordningenenligt utskottets förslag fastställas vid valtillfället. Tillämpas däremotproportionellt valsätt gäller reglerna i 8 S lagen om proportionellt valsätt,som innebär alt om ingen suppleant med "rätt" partifärg finns närvarandeblir det i stället en suppleant från det största partiet som inträder. Det arenbesynneriig princip. En bättre ordning vore att de genom proportionellt valutsedda ordinarie ledamöterna enskilt eller partigruppsvis fick anmäla i vilkenordning suppleanter från andra partier borde inträda vid förfall försuppleanter med "rätt" partifärg. En väsentlig landvinning är att kommunalafolkomröstningar nu blir lagliga. Det räcker emellertid inte med en allmänbestämmelse om att "omröstning, opinionsundersökning eller liknandeförfarande" får arrangeras. Om folkomröstningar - som vill -skall kunna bli ett stimulerande och regelbundet förekommande inslag i denkommunala demokratin går det inle att bygga på improvisationer. Del fordrasklara regler om hur frågorna skall formuleras och omröstningar genomföras. Enlag om folkomröstning bör därför utarbetas till förtydligandeav kommunallagens 2 kap. 18 S- 3.av herrar i (m) och Schött (m), vilka beträffande frågan om beslutförhetskraveti kommuner och landsting anfört följande: om den kommunala demokratin analyserade de frågor som sammanhängermed kommunfullmäktiges resp. landstingsmötets arbetsförhållanden föreslog denbl. a. ett obligatoriskt suppleantsystem och lagstiftning som skulle underlättaför medborgarna att acceptera kommunala förtroendeuppdrag. Dessa förslag harantagits av . En naturiig konsekvens härav bör vara all man behållerkravet på högsta möjliga närvaro i de kommunala beslutsförsamlingarna. Videlar således den uppfattning som ledamoten framförde ireservation till utredningen, nämligen att beslutförhetskravet i kommuner ochlandsting liksom skall vara närvaro av minst två tredjedelar KU 1976/77:25 101 Den sänkning av beslutförhetskravet till mer än hälften avledamöterna som utredningsmajoriteten och ulskoltel förordat kan inte tolkassom annat än ett minskat närvarokrav. Enligt vår uppfattning skulle det frånkommunaldemokratisk synpunkt vara djupt olyckligt om detta skulle leda tillminskad närvaro frän ledamöternas sida. Vianser därför att utskottet bort som beslutförhelskrav för fullmäktige - i såvälkommun som landsting - föreslå närvaro av minst tvä tredjedelar av ledamöterna. 4. avherrar i (m) och Schött (m), vilka beiräffande frågan om tandshövdingens näiyaroräti vid sammanträden anfört följande: Kommunallagsutredningenföreslog att en motsvarighet till den nuvarande bestämmelsen i 29 Slandstingslagen om landshövdingens eller avdelningschefs yttranderätt bordebehällas som en särregel för landstingen. Vibeklagar, alt föredragande siatsrådel och utskottet icke följt detta förslag,dä enligt vår uppfattning gällande ordning inneburit en naturlig ochvärdefull samordning mellan och landstingskommunen. 5. avherr Fiskesjö (c) och (), vilka beträffande frågan om viss näiyaroräti vid sammanträden med styrelser och nämnder anfört föl jande: Närvarorättenvid sammanträden med styrelser och nämnder regleras i kommunallagen i 3 kap. 7och 15 SS- Dessutom hänvisar 13 S bl. a. lill 7S. Enligt7 S bestämmer styrelser och nämnder själva vilka som utöver ledamölerna fårvara närvarande. Den som kallats till sammanlräde genom styrelsens ellernämndens beslut kan få tillåtelse att dellaga i överiäggningen men inte ibesluten. Vederbörande får inte anteckna egen mening lill protokollet.Föredragande statsrådet anför i propositionen (prop. 1975/76:187 s. 452) attsådan rätl i princip endast bör tillkomma den som har rätt att dellaga ibeslutet. Motde bestämmelser som här redovisats har vi ingen erinran. Det är självklart avvärde att en få information i en speciell fråga kan kalla inutomstående expertis oavsett om det gäller tjänsteman, förtroendeman- t. ex. kommunalråd - eller annan särskild sakkunnig. Det viktiga är att detär nämnden själv som bedömer behovet och som bestämmer vem som skall kallas. Däremotär vi mycket tveksamma till de beslämmelser som ges i 15 S. Enligt dennaparagraf kan fullmäktige besluta att viss person eller vissa personer som inteingår i nämnden skall ha generellt tillträde lill nämndens sammanträden.Vederbörande som på detta sätt får rätl alt närvara har också rätt att deltagai överiäggningarna och rätt alt få sin mening antecknad lill protokollet. KU 1976/77:25 102 Den möjlighet som här öppnas för tillträde tillnämndernas sammanträden kan i. ex. komma att innebära att vissa kommunalrådeller alla får generell rätl att vara närvarande vid samtliga styrelsers ochnämnders sammanträden. Detta kan leda till att de heltidsanställdaförtroendemännen kommer att dominera nämndernas sammanträden på övrigaförtroendevaldas bekostnad. Detförefaller dessutom inkonsekvent att de som av fullmäktige tillerkäntsnärvarorätt också för rätt att anteckna sin mening till protokollet. Sådan rätthar som ovan nämnts inte de som nämnden själv beslutar att kalla. Viförutsätter att de befogenheter som 3 kap. 15 § tillerkänner fullmäktige kommeratt tillämpas ytteriigt restriktivt. KU 1976/77:25 Bi/aga 1 1§Riketärindelat i kommuner och landstingskommuner. Varjelän utgör en landstingskommun, om ej annat är föreskrivei. och om ändring i indelning finns särskildabeslämmelser. 1§ Riketärindelat ikommuner och landstingskommuner. Varjelän utgör en landstingskommun, om ej annat är föreskrivet. och om ändring i och landstingskommunal indelningfinns särskilda bestämmelser. 2 S / denna tag avses med fullmäktige kommunfullmäktige och samt med styrelsen kommunstyrelsen och förvahningsutskoltei. 2 S Medlem av kommun är var och 3 S Medlem av kommun är den som en som är kyrkobokförd ikommunen, äger fast egendom där eller är taxerad till kommunalskatt där. Medlemav landstingskommun är var och en som är medlem av kommun inomlandstingskommunen. är kyrkobokförd ikommunen, äger fast egendom där eller är taxerad till kommunalskatt där. Medlemav landstingskommun är den som är medlem av kommun inom landstingskommunen. 3 § Kommun ochlandstingskommun för själva vårda sina angelägenheter. Stockholmsläns landstingskommun för handha angelägenhet som avser del av landstingskommunenoch som ankommer på kommun, om det är påkallat med hänsyn till betydande behovav samverkan mellan kommunerna inom nämnda del. Omvissa angelägenheter som ankommer på kommun och landstings- ¥S Kommun ochlandstingskommun för själva vårda sina angelägenheter. Stockholmsläns landstingskommun för handha angelägenhet som avser del avlandstingskommunen och som ankommer på kommun, om det är påkallat med hänsynlill beiydande behov av samverkan mellan kommunerna inom nämnda del. Omvissa angelägenheter som ankommer pä kommun eller lands- kommun finns särskilda bestämmelser. Vad som sägs i andrastycket gäller ej i fråga om sådana angelägenheter. tingskommun finns särskilda bestämmelser. Vad som sägs iandra stycket gäller ej i fråga om sådana angelägenheter. 4 SBeslutanderätten tillkommer I kommun kommunfullmäktige och i landstingskommunlandstinget. Förvaltning och verkställighet utövas i kommun avkommunstyrelsen och övriga nämnder samt i landstingskommun avförvaltningsutskoitet och övriga nämnder. Nämnderna bereder även ärenden somskall avgöras av kommunfullmäktige och . För sådan uppgift kan särskildberedning bestående av en eller flera personer tillsättas. företräder mellantandstingsmötena i den utsträckning som bestämmer och i den månannat ej följer av lag eller annan författning. Beslut som har fattats med stödav detta stycke skall anmälas lill . bestämmer i vilkenordning detta skatt ske. 5 SKommuns och landstingskom-mims beslutanderätt utövas av fullmäktige. Förvaltning och verkställighet an-kommer på styrelsen ochövriga nämnder. Nämnderna bereder även ärenden som skall avgöras avfult-mäktige. För sådan uppgift kan tillsättas särskild beredning beslående aven eller flera personer. Fullmäktige får uppdraga åt styrelsenetter annan nämnd alt i fullmäktiges ställe fana beslut i viss grupp avärenden, i den mån ej annat följer av lag eller annan författning. Sådantuppdrag får ej avse ärenden som är av principiell beskaffenhet eller i övrigtav större vikt. kommunjullmäkligeoch tandsiingei samt med styrelsen kommunstyrelsen ochJÖrvaltningsulskottet. (J§ Fullmäktige beslutar hur mänga ledamöter i fullmäktigesom skall utses. Antalet skall bestämmas till ett udda tal och till minst 31 i kommun med 12 000 röstberättigade invånare ellerdärunder och 1 S Fullmäktige beslutar hur många ledamöter i fullmäktigesom skall utses. Antalet skall bestämmas till ett udda tal och till minst 31 i kommun med 12 000 röstberättigade invånare ellerdärunder och ilandstingskommun med 140 000 röstberättigade invånare eller därunder, 41i kommun med över 12 000 till och med 24 000 röstberättigade invånare, 51i kommun med över 24 000 till och med 36 000 röstberättigade invånare och ilandstingskommun med över 140 000 lill och med 200 000 röstberättigadeinvånare, 61i annan kommun med över 36 000 röstberättigade invånare än , 71i landstingskommun med över 200 000 /;'// och med 300 000 röstberättigadeinvånare, 101i och i landstingskommun med över 300 000 röstberättigadeinvånare. Vidtillämpningen av första stycket skall som röstberättigad anses den som harupptagits i gällande röstlängd. skall genast underrättas ombeslut om ändring av antalet fullmäktige. Beslut om ändring av antalet skalltillämpas först när val i hela riket av fullmäktige förrättas nästa gång.