bet · G001UU9 · 1976-12-31 00:00:00 — medanledning av motion om åtgärder för att återställa självständighet I motionen 1975/76:463 av m. fl. (c)hemställs att beslutaratt hos regeringen hemställa att regeringenverkar för ett FN-initiativ i syfte all återställa självständighet. Motionärernaerinrar om att det var genom som den ursprungliga unionenmellan och bildades och framhåller att FN därför måste ansesha ett särskilt ansvar för landets vidare öden. annektering avEritrea står inte i överensstämmelse med FN:s ursprungliga intentioner, hävdarmotionärerna, som anser att situationen därför i viss mån kan jämföras medSydafrikas annektering av . Motionärerna anser att bör verka föratt FN erkänner sitt ansvar för , med målet att självständighetblir återställd. Eritreaområdet, som utgör fjortondeprovins och har en föga homogen befolkning på uppskattningsvis 2,5-3 miljonermänniskor, har varit starkt omstritt genom tiderna och uppvisar därför enmycket skiftesrik historia. Olika delar därav har sedan medeltiden stått underbl. a. turkiskt, etiopiskt och egyptiskt-sudanesiskt infiytande. Under1880-talet erövrades regionen gradvis av italienarna, som kunde utropakolonin med de gränser området alltjämt har. Italienkom att utnyttja som en språngbräda för sinerövring av . Sedan åter befriats av brittiskatrupper, lades under brittisk militäradministration som kom att vara ietl tiotal år. Viddet slut kunde de fyra segrarmakterna inte nå enighet omEritreas framtida ställning, varför frågan hänsköts till ,vars generalförsamling tillsatte en femnationskommis-sion (i vilken bl.a. ingick) för att utreda och framlägga förslag i frågan. Eritreakommissionensrapport framlades för generalförsamlingen påföljande år, men då majoritet förnågon viss lösning inte kunnat uppnås inom kommissionen framlade den trealternativa förslag. Enligt det första därav (omfattat av två avkommissionsländerna) skulle som en självstyrande enhet ingå i enfederation med under den etiopiska kronans 1Riksdagen 1976/77. UU 1976/77:9 2 överhöghet, enligt det andra förslaget (framställt avNorge) skulle återförenas med och enligt det tredje (omfattatav de återstående två länderna) skulle ställas under FN:s förvaltarskapunder högst och därefter få full självständighet. Under frågans fortsatta behandling i generalförsamlingenssärskilda politiska utskott framträdde starka meningsskiljakiigheter ochföreslogs även ytteriigare varianter till frågans lösning, däribland en delningav . Del sistnämnda förslaget, som innebar att östra skulleinkorporeras med medan västra skulle kvarstå under brittiskförvaltning och som förfäktades av både och ,framlades med hänvisning bl. a. till att var geografiskt och politisktsplittrat och saknade de ekonomiska förutsättningarna för en tillvaro somoberoende stat. och vissa andra länder förordade däremotsjälvständighetslinjen med något olika tidsfrister. antog en majoritet inom del särskilda politiskautskottet (med röstsiffrorna 38-14-8)eti av Ijorton stater gemensamt utarbetatförslag, enligt vilket skulle bilda en självstyrande enhet i federationmed under den etiopiska kronans överhöghet. Under en övergångstid -fram till den 15 .september 1952 - skulle en regering tillsättas för områdetsamt en författning utarbetas och sättas i kraft. skulle underdenna övergångstid fortsätta att förvalta området. Generalförsamlingen skullevidare utse en kommissarie i för att biträda vid överförandet av regeringsmakten. Delta blev även FN:s generalförsamlings beslut den 2december 1950, då nämnda förslag antogs med 46 röster för, 10 emot och 8nedlagda. nedlade sin röst vid samtliga voteringar i Eritreafrågan. för som förutsågs igeneralförsamlingens beslut var begränsad i så måtto alt del uppdrogs ål denfederala etiopiska regeringen all själv handha utrikes-, försvars-, finans-,valuta- och handelspolitiken liksom frågor rörande den in- och utrikessamfärdseln. Generalförsamlingen uisåg i enlighet med beslutet enFN-kommissarie för med uppgifi att utarbeta förslag till en eritreanskförfattning i samråd med den brittiska adminisirationsmyndigheten, Etiopiensregering och invånare. En provisorisk bestående av34 muslimer och lika många kopier. som upprättades , antog enhälligti juli den föreslagna författningen med vissa smärre förändringar. I författningen föreskrevs bl. a. alt etlenkammarparlamenl, valt genom allmän manlig rösträtt, skulle innehaden lagstiftande makten i inom de verksamhetsområden som inteförbehållits federationens organ. Författningen och federationsakten trädde såsom förutsetti kraft i mitten av sepiember 1952. Federationsbeslutel bekräftades ånyo av FNi december . Därvid nedlade endast sina röster. UU 1976/77:9 3 som följde gjorde sig tendensertill direktadministration av frän den etiopiska huvudstaden gradvisalli starkare gällande. De eritreanska och etiopiska statsbudgeternasammanslogs efier tre är. De lokala domstolarna underordnades de etiopiska. Närden eritrcanske regeringschefen avgick ersattes denne av kejsarensrepresentant i området. Dä nyvaldes saknadekandidaterna i många valdistrikt motståndare, och en etiopisk ämbetsman blevånyo regeringschef skedde också vid val. År1960 kungjordes i , att inte längre skulle kallasså ulan i stället benämnas administration. I sepiember 1961avskaffades regeringen formellt liksom den eritreanska flaggan. Eritreanskafunktionärer ersattes med amhariskaoch nationalspråkei i förklaradesvara amharinya. Ijuli 1962 förövades ett attentat mot vicekonungen i , som var denetiopiske kejsarens svärson. Den centrala kontrollen hårdnade liksompolisförtrycket. Det eritreanska pariamentet beslöt slutligen enhälligt - iåtskilliga kritiska ledamöters frånvaro - attfederationen med skulle upphävas och att skulle uppgå ikejsardömet som en fullständigt integrerad del. antog påföljandedag en resolution av samma innebörd. Dessförinnanhade en eritreansk motstånds- eller befrielserörelse, (), grundats . Den igångsatte en väpnad kamp , somalltsedan dess fongåit med växlande intensitet. Delvis till följd av religiösaoch andra ideologiska motsättningar har motstånds-rörefsen sedermera splittratsi två huvudfraktioner, av vilka den yngre går under namnet Eritrean PeoplesLiberation Forces (EPLF). Omedelbartefier kejsardömets störtande i väcktesförhoppningar om en förhandlingslösning av det eritreanska problemet. Dessaförväntningar kom emellertid snart på skam. .sedan det etiopiska militärrådeisförste ledare, som själv var av eritreansk börd, hade avrättats i slutet avnovember 1974. Den etiopiska bekämpningen av motståndsrörelsen kom i ställetatt intensifieras. torde såväl som EPLF också ha numerärtförstärkts i betydande utsträckning och en större enighet dem emellan hainträtt. Striderna var speciellt häftiga i början av , dä denetiopiska krigsmakten återtog kontrollen över ett antal viktiga städer ochvägförbindelser i området. Lägetnu an.ses vara att motståndsrörelsen kontrollerar omkring två tredjedelar avEritrea, i huvudsak landsbygden, medan de etiopiska styrkorim håller bl. a. destörsta städerna och kommunikationslederna. Krigetoch torkan har medfört mycket svåra påfrestningar för civilbefolkningen iEritrea. Ett stort antal flyktingar från har sökt sigtill . hör till de länder som lämnat dessa flyktingar bistånd. Också för harstriderna i givetvis inneburit mycket stora UU 1916/11:9 4 påkänningar,bl. a. i ekonomiskt liksom i in- och utrikespolitiskt avseende. Flera försöksynes ha gjorts från det militära revolutionsrådets sida att komma till talsmed motståndsrörelserna i , men några egentliga förhandlingar tycksinte ha kommit till stånd. Eritrealigger i etl område av stor strategisk betydelse. Också för ekonomioch förbindelser med yttervärlden är med sitt läge utefter Röda havetoch nära dess utlopp i och av central betydelse. a. landets enda raffinaderi och där finns tvä hamnstäder som är avutomordentligt stor betydelse för utrikeshandeln och kommunikationerna. Potentiellakonflikter hotar också i samband med den avkolonialisering av det till Eritreaoch angränsande Franska Somaliland (Afar- och Issaterritoriet) somställts i utsikt till nästa är. Befrielserörelsernatorde ha hafi sitt främsta stöd från vissa men långtifrån alla arabstater.Andra av dessa har sökt att åstadkomma en förlikning mellan ochEtiopien. De olika uppfattningarna hos bl. a. dessa länder om hurEritreakonflikten bäst bör lösas har uppenbarligen bidragit till att förhindraett klart ställningstagande för endera sidan i konflikten från den afrikanskaenhetsorganisationen sida. har nied stöd av ett par gjortförsök att få Eritreafrågan upptagen pä OAU:s dagordning men utan framgång.OAU:s grundinställning synes närmast ha varit negativ till den eritreanskamotståndsrörelsens krav, i enlighet med OAU:s principiella hävdande avokränkbarheten hos de gamla kolonialgränserna. FNhar inte vidare befattat sig med Eritreafrågan , då områdetssjälvstyre och federation med bekräftades. Isvaret pä två frågor i angående åtgärder för att lindra nöden iEritrea uttalade dåvarande utrikesministern i är bl.a. följande om situationen i : Vi har tidigare direkt till etiopiska regeringenuttryckt vår oro över läget i . Det är vår förhoppning att den etiopiskaregeringen skall göra allt för att finna en fredlig lösning och att den skallavstå från aktioner som riskerar att leda till en katastrof för alla inblandadeparter. Den bakgrundsredogörelse som lämnats ovan ger vidhanden att Eritreafrågan historiskt är synnerligen komplicerad och politisktstarkt spännings-laddad. Den är genomvävd av etniska, religiösa, ekonomiska,politiska och andra intressemotsättningar och rivaliteter, som sträcker siglångt utöver både och gränser och också utöver denafrikanska regionen. låter sig inte beskrivas i enkla termeroch inbjuder heller inte till några enkla lösningar. Den överskuggas vidare avde strategiska intressen som såväl stormakter som andra länder eller grupper avländer med större eller mindre rätt anser sig ha i denna del av . UU 1976/77:9 5 Det är uppenbarligen också av dessa skäl somkonflikten inte kunnat engagera vare sig eller denafrikanska enhetsorganisationen och bli föremål för ställningstaganden ellerinskridanden därifrån. Motsvarande återhållsamhet från FN:s sida har kunnatiakttas"beträffande flera likartade konflikter i andra delar av väriden,och attityden har varit betingad av likartade orsaker. Motionärernagör gällande att annektering av inte står i överensstämmelsemed FN:s ursprungliga intentioner och att situationen därför i viss mån kanjämföras med annektering av . Dennajämförelse hallar dock i åtskilliga avseenden. Att FN irlte reagerade redan år1962. då federationen upplöstes och införiivades med som enprovins bland andra, torde sålunda få ses inte minst mot bakgrunden attbeslutet härom framstod som tillkommet i ordnade former och inte som enannektering i flagrant strid mot den berörda befolkningens vilja eller mot FN:sbeslut. Motståndsrörelsen fick sin verkliga styrka . Till skillnadfrån har heller inte hafi ställning som förvaltarskapsomräde,med det speciella och fortlöpande ansvar från FN:s sida som denna statusinneburit. inrikespolitik kan uppenbariigen heller inte jämställasmed den sydafrikanska. Motionärernaföreslär att uttalar sig för ett svenskt initiativ i FN med syftetatt självständighet blir återställd. Eftersom aldrig hafiställning som suverän stat, torde motionärerna därmed åsyfta ett återinförandeav det begränsade självstyre i federation med , som tillkom genom FN:sgeneralförsamlings beslut . Utskottethåller dock inte för troligt att ett initiativ i FN med ens denna begränsadesyfining skulle ha utsikt till framgång i dagens läge, än mindre då ettinitiativ syftande till full självständighet för . FN:s förutsättningaroch möjligheter alt inskrida och positivt påverka just denna konfliktförefaller sålunda mycket små, bl. a. på grund av de intressemotsättningarsom redan kommit till synes mellan länder som stöder den ena eller den andrasidan i konflikten. Utskottetmenar därför att en konstruktiv lösning av Eritreafrågan, som tar hänsyn tillbåda sidors legitima intressen, i varje fall knappast kan sökasgenom ett ingripande frän sida utan snarare inom denregions ram där konflikten utspelas. Flera försök till medling har gjorts inomdenna. Somframgått av det föregående är en av de mer svårlösta.Utskottet förutsätter att regeringen med uppmärksamhet följer frågan och utnyttjarde tillfällen som må erbjuda sig för att främja en fredlig avveckling avkonflikten. UU 1976/77:9 6 Utskottet avstyrker mot denna bakgrund motionen 463och hemställer att avslår motionen 1975/76:463. Närvarandevid ärendets slutbehandling: , (m), (), herrAdamsson (s), i (c), herrar (), (),(), (), (), (), herrarEricson i (s), (), (), () och fruJohansson i (c).