bet · G001JuU6 · 1976-12-31 00:00:00 — betänkande 1976/77:6 medanledning av motion om utredning rörande parts processhabi-litet 1 motionen 1975/76:1069 av () ochherr () hemställs att hos regeringen begär utredning omförutsättningarna för att förklara en myndig person processobehörig. Vissabestämmelser m. m. I 11 kap. 1 § första stycket rättegångsbalkenfastslås all alla fysiska personer har parisbehörighet, dvs. förmåga alt varapart i en civil rättegång. Andra slyckel upptar i två punkter bestämmelser omfysiska personers process-behörighet, dvs. förmåga all självständigt föra talani sådan rättegång. 1 första punkten sägs att, om parten ej råder över det,varom tvistas, eller ej själv äger ingå sådan rättshandling, som tvisten rör,talan skall föras av den som är partens ställföreträdare. 1 andra punkten, somgäller mål vari talan förs på grund av skadegörande handling, hänvisas tillbestämmelser rörande omyndigs processbehörighel, när han i brottmål ärmålsägande eller tilltalad. Bestämmelserna härom förbigås i detta sammanhang. Dennärmare innebörden av processobehörigheten enligl andra slyckel första punktenfår fastställas med ledning av bl. a. de bestämmelser som gällerominskränkningar i underårigas och andra omyndigas rättsliga handlingsförmåga,dvs. förmåga att med rättsligt bindande verkan själv träffa avtal, sätta sig iskuld osv. Korrespondens kan sägas råda mellan processbehörighel och rättslighandlingsförmåga. Åtminstone gäller som huvudregel att part är processbehörigendast i den mån han civilräitsligt kan förfoga över det som processen rör. Fråganom förutsättningarna för att förklara en myndig person sakna processbehörighetpå grund av hans sinnesbeskaffenhet är inte reglerad i . Reglersaknas också om del formella förfarandet då fråga härom uppkommer. Vissvägledning rörande rättsläget kan erhållas av högsta domstolens uttalanden irättsfall där frågor om parts processbehörighel aktualiserats. Här må nämnasall högsta domstolen i rättsfallet NJA 1971:519 uttalade att stor försiktighetär att iaktta när det gäller all frånkänna en person som är myndig förmåga allsjälv föra sin talan. 1räitstillämpningen har del, då part förmodats sakna processbehörighet på grundav sin sinnesbeskaffenhet, varit vanligt au underrätterna med tillämpning av 11kap. 4 >; meddelat föreläggande för parlen IRiksdagen 1976/77. JuU 1976/77:6 2 attgenom intyg av sakkunnig läkare styrka sin processbehörighet vid äventyr allhans siämningsansökan eljest avvisas. har emellertid irältsfallet NJA 1962 C 922 ej fäst avseende vid alt parten underiåtit allställa sig lill efterrättelse ett sådanl föreläggande. Högsta domstolenuttalade i målet all av föreliggande utredning inte kunde anses uppenbart altparlen på grund av sin sinnesbeskaffenhel saknade processbehörighet i målel,varför underrällen ej borl avvisa parlens talan. Rättslägel i frågor avberört slag torde få betecknas som ovisst. Dethar gjorts gällande all förulsällningen för all en person skall kunnafrånkännas processbehörighel måsle vara all han har en slällföreträdare som iså fall kan föra lalan i hans slälle. Den uppfallningen har emellertid inlevunnit slöd i rällspraxis. Högsla domslolen har sålunda i flera fall frånkänimyndiga personer utan ställföreträdare processbehörighet. Talan, som väckts aveller mot den person som bedömts sakna förmåga att själv föra talan, har ienlighet därmed avvisats. Omyndighetsförklaring,förordnande av god inan riksdag (prop. 1974:142, LU 1974:38, rskr404) beslöt med verkan fr. o. m. en kraftig begränsning avgrunderna för omyndighetsförklaring i förening med en vidgning avmöjligheterna att förordna god man. Enligt10 kap. 1 S skall sålunda den som fyllt av rättenförklaras omyndig, om han på grund av psykisk sjukdom, hämmadförståndsutveckling eller psykisk abnormitet av annat slag är ur stånd attvårda sig eller sin egendom och del icke är tillräckligt alt god man förordnasför honom eller att han på annat mindre ingripande sätt för bistånd i vården avsina angelägenheter. Om god man föreskrivs i 18kap. 13 S följande: Om någon på grund av sjukdom, hämmadförståndsutveckling, försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållandebehöver bistånd med att bevaka sin rätt, förvalla sin egendom eller sörja försin person, skall rätten, där så erfordras, förordna god man för honom.Förordnande som nämnts må ej givas utan samtycke från den för vilken god manskall utses, med mindre hans tillstånd medför hinder mot inhämtande av samtyckeeller eljest särskilda skäl föreligga. Här kan tilläggas all avsaknad av processbehörighelpå grund av brislande rällslig handlingsförmåga inle ulgör garanti för altomyndighetsförklaring och förordnande av förmyndare kommer till stånd (se t.ex. rättsfallet NJA 1962 C 404). Rä itegångsm issbn ik Enligt 9 kap. 1 § kan straffådömas part som mol bättre vetande inleder eller föranleder räliegång iIvistemål. JuU 1976/77:6 ocksåådömas part i tvistemål och målsägande i brottmål som genom påståenden ellerinvändningar, som är uppenbart ogrundade, eller genom innehållande av beviseller annan otillbörlig åtgärd försöker förhala rättegången (3 §). Enligt 18 kap. 3S kan vinnandepart, som har inleit rättegång utan att motparten givit anledning därtill ellereljesi uppsåtligen eller genom försummelse föranlett onödig rättegång, åläggasersälla moi-parten hans rättegångskostnad. Vidare skall enligt 6); part åläggasersätta vissa kostnader för motparten hur rättegångskostnaden i övrigt än skallbäras. Det gäller om part genom all utebli från rätten eller genom att ejiaktta föreläggande, som rätten meddelat, eller genom påstående eller invändning,som han insett eller bort inse sakna fog, eller annorledes genom vårdslösheteller försummelse föranlett uppskov i målet eller eljesi vållat kostnad förmotparten. JO gjorde en framställningtill Kungl.Maj:t angående behov av lagregler beträffande förutsättningarna föralt frånkänna myndig person processbehörighet och beiräffandeslällföreträdarskap för dylik ej processbehörig person(seJO:sämbelsberältelseårl974s.21 f). I framställningen uttalades sammanfattningsvis: Del framslår som verkligt betänkligt all del ejlagsiiftningsvägen sörjls för ett klargörande av under vilka förutsättningar enmyndig person skall kunna frånkännas processbehörighel. Än merotillfredsställande måste det anses vara alt lagstiftningen ej heller anvisatnågon ordning enligt vilken en persons talan kan föras, då han funnits saknabehörighet att själv föra sin talan. Som det nu är har han i praktiken ingenannan möjlighet att få sin talan utförd än all begära sig omyndigförklarad föratt på så sätt få en slällföreträdare som kan föra hans talan. Det synes interimligt alt så skall behöva vara fallet, om omyndigförklaring inle ändå ärpåkallad av andra skäl. Det förtjänar betonas all bristen på reglering skaparrättsosäkerhet inle bara för den person vars rätlskapacilel del gäller ulanockså för den som kan behöva inleda process mot honom. Jag anser därför allålgärder bör vidtas till fyllande av de luckor som lagstiftningen uppvisari nu nämnda hänseenden. Till grund för de av riksdag beslutadeändringarna i låg förutom förmynderskapsulredningensslutbetänkande (SOU 1970:67) en inom upprättad promemoria(Ds Ju 1974:7), vilken remissbehandlades. JuU 1976/77:6 4 1 propositionen 1974:142 anförde föredragandestatsrådet rörande den i molionen aktualiserade frågan bl. a. följande: Redan enligl gällande rätt kan det förekomma alt enperson som i och för sig är myndig bedöms sakna förmåga att själv föra sinlalan vid domstol och med anledning därav frånkänns processbehörighel.Uppenbariigen kommer den situationen all bli vanligare, om man i enlighet meddet tidigare anförda inskränker möjligheterna till omyndigförklaring. Underremissbehandlingen har understrukils alt del är av slor vikl från bl. a.rättssäkerhelssynpunkt att del klargörs under vilka förutsättningar en myndigperson får frånkännas processbehörighel och alt klara regler tillskapas för delformella förfarandet i sådana fall. Enligt Slockholms lingsrätt är det oftameningslöst att inhämla yttrande från , eftersom styrelsen intekan ta ställning ulan att ha tillgång lill läkarutlåtande och det aren rentillfällighet om sådant ullålande finns. Följden blirenligtlingsTällen allflera personer, som skulle visa sig sakna processhabiliiet om läkarundersökningkunde komma till stånd, måste lillåias föra lalan med yrkanden som är mer ellermindre befängda. vållar såväl domslolen som moi-parten betydande besväroch kostnader. Ävenjag anser all del självfallet skulle vara en fördel om man kunde ställa uppgenerella regler om när en person skall frånkännas processbehörighet och omdel formella förfarandet i sådana fall. Enligl min mening låler sig della dockinte göra. Som har framhållils i promemorian måsle avgörandet träffas från falllill fall, varvid bl. a. målels beskaffenhet måsle beaktas. Uppenbariigen måstedomslolen normalt ha ett läkarutlåtande e. d. som underlag för sin bedömning.Även yttrande från kan behöva inhämtas. Somtingsrätten har påpekat är del emellertid ofta en tillfällighet omläkarutlåtande föreligger eller kan inhämtas. All å andra sidan låta domstolenfå rhöjlighel alt tvångsvis föranstalta om läkarundersökning kan lika litet somnär del gäller omyndigförklaring komma ifråga. Deangivna förhållandena leder lill all personer måste tillåtas föralalan, trots att det finns omständigheter som tyder på att de skulle frånkännasprocessbehörighet, om läkarutlåtande hade kunnat anskaffas. förhållandemåsle dock enligt min mening accepteras. 1 undantagsfall torde emellertidomständigheterna kunna vara så flagranta all en person kan frånkännasprocessbehörighel även om läkarulredning e. d. inte föreligger. Viktigasti delta .sammanhang anser jag vara att del finns någon som kan föra talan förden som frånkänns processbehörighel trots att han i och för sig är myndig. 1hittillsvarande domsiolspraxis har det inträffat fall då myndiga parters talanhar avvisats på den grunden att de har saknat processbehörighet och inte haftnågon ställföreträdare som har kunnat föra deras lalan. På molsvarande säii hardomstolarna avvisat talan som har väckts mot personer som är myndiga men somtrots della har bedömts sakna processbehörighel. De angivna förhållandena måsieanses klan olill-fredssiällande. Silualionen har också pålalats av JO i berörda skrivelsen. Problemet torde emellertid bli lillfredsslällandelöst, om man i enlighet med vad som har föreslagils vidgarmöjligheterna all förordna god man för den som pä grund av sjukdom e. d. inlesjälv kan bevaka sin rätt. Härigenom torde de myndiga personer som frånkännsprocess- JuU 1976/77:6 5 behörighetså gott som alltid kunna få en ställföreträdare som kan föra deras talan. Somjag har nämnt bör det i hithörande fall finnas möjlighet för domstolenatt på eget eller annans initiativ förordna god man, även om den enskilde intehar gett sitt samtycke till åtgärden. anförde i sitt betänkande överpropositionen och en i anledning av propositionen väckt motion (1974:1948),såvitt nu är av intresse, bl. a. följande (LU 1974:38). Utskottet övergår härefter lill att behandla vissaproblem som har tagils upp av justitieombudsmannen (JO) i en skrivelse lill Kungl. Maj:l och som också berörs i motionen 1974: 1948, nämligen de som uppstår när en person, som inle är omyndigförklarad, av domstol förklaras sakna processbehörighet och lill följd härav och på grund av att han saknat ställföreträdare får sin lalan avvisad. Förevarandefråga är enligl utskottets mening av stor vikl från rättssäkerhelssynpunkt.Att beröva en person hans rätt att föra talan inför domstol är en allvariigåtgärd och detta även om han på grund av ändringarna i 18 kap. 3§ kan fåbistånd av god man. Det kan å andra sidan innebära väl så stora ölägenheter omrätten tvingas på grund av exempelvis avsaknad av läkarintyg tillåta att talanförs av en person som rätteligen inte borde ha processbehörighet. Den senareriskerar genom sin process att själv ådra sig betungande rättegångskostnader.Vidare vållas motparten i rättegångar av det slag som här antytts i allmänhetbetydande obehag och andra personliga olägenheter lika väl som avsevärdakostnader, eftersom han ofta inte kan få ut ersättning för derättegångskostnader som i domen tillerkänns honom. Problemet är såsom framhållsi remissvaren också av stor praktisk betydelse för domstolarna med hänsyn tillatt mål av förevarande art vanligen är tidsödande och föranleder ett iförhållande lill målels vikt oproportionellt stort arbete. Samhällettillskyndas härigenom stora direkta och indirekta kostnader. Medhänsyn lill del anförda anser ulskoltet det beklagligt alt det inte befunnitsmöjligt att i lag reglera förevarande fråga, detta särskilt mot bakgrund avatt fall, där del är tveksamt huruvida part är processbehörig eller inte,uppenbarligen kommer att bli vanligare i fortsättningen, eftersom möjligheternatill omyndighetsförklaring nu inskränks. 1 just denna typ av fall, där partenkan lida av en sjuklig kverulans, torde del vara utomordentligt svårt att förmåhonom att inge läkarintyg. Såsom föredragande statsrådet anför kan det å andrasidan inte komma i fråga alt tvångsvis föranstalta om läkarundersökning. Saknasläkarulredning torde del, såsom framgår av rättsfallet NJA 1971 s. 519, endasti undantagsfall, då omständigheterna är särskilt flagranta, bli möjligt attförklara part sakna processbehörighet. angivna förhållanden kommer, såsomföredragande statsrådet anför, att leda lill all personer måsletillåtas föra lalan, trots all del finns omständigheter som tyder på att deskulle frånkännas processbehörighet, om läkarutlåtande hade kunnat anskaffas.Med hänsyn lill de olä-genheier som detia, enligl vad uiskotiel anfört,kan innebära utgår utskotlel från all ulvecklingen på områdel följs av Kungl.Maj:l och au frågan blir föremål för yltertigare överväganden i annat lämpligtsammanhang. JuU1976/77:6 6 När det sedan gäller del av JO berörda problemetmed ställföreträdare för den som frånkänns processbehörighet blir delta löstgenom förslaget om vidgade möjligheter alt förordna god man. Av slor belydelseär härvid möjligheten all, om särskilda skäl föreligger, förordna god man förden som motsätter sig sådant förordnande. När det gäller part som frånkännsprocessbehörighet måste man nämligen räkna med au han ofta inte kommer attsamtycka lill att god man förordnas för honom. 1den allmänna motiveringen anför föredragande statsrådet all genom de vidgademöjligheterna att förordna god man "torde de myndiga personer somfrånkänns processbehörighel så goli som alltid kunna få en ställföreträdaresom kan föra deras talan". Del citerade uttalandel kritiseras i motionen1974:1948. Motionärerna anser att uttalandet ger intryck av att det kanförekomma fall, där person frånkänns processbehörighet men likväl inte kan fålegal slällföreträdare. Enligt motionärernas mening boren person i sådana fallalllid få slällföreträdare som för hans talan. Motionärerna yrkar (yrkandet 1)att denna uppfattning ges Kungl. Maj:l lill känna. Ulskoltetvill för sin del understryka att utskottet delar motionärernas uppfattning altperson, som frånkänns processbehörighel alllid skall ha ställföreträdare. Deföreslagna nya grunderna för förordnande av god man innebär också, såvittulskoltet kan bedöma, att god man kan förordnas i förevarande fall. Endasl idet fallet all det uppstår svårigheter, att få fram en person, som är villigatt åta sig uppdraget som god man, synes den som frånkänns processbehörighetbehöva riskera att bli utan ställföreträdare. I praktiken torde dettaemellertid enligt utskottets mening bli mindre vanligt. Vad utskottet nuanfört behöver för att bli tillämpligt inte ges Kungl. Maj:t särskilt tillkänna. Riksdagenbeslöt i enlighet med utskottets förslag. Frågansbehandling vid 1975/ Med anledning av en motion vid 1975/riksmötemed i huvudsak samma yrkande och motivering som den nu ifrågavarande erinradejustitieutskottet (JuU 1975/76:10) om lagutskottets ovan redovisade uUalandenangående möjlighelerna all förklara en myndig person processobehörig samlfortsatte: kan för sin del helt instämma idessa lagutskottets uttalanden. Utskottet vill understryka all de vidgademöjligheterna enligl den nya förmynderskapslagsliflningen all förordna god manför den som på grund av sjukdom e. d. inte själv kan bevaka sin räll ipraktiken kan innebära en viss begränsning av nuvarande ölägenheter men attreglerna inte löser den av motionärerna uppmärksammade frågan om rätlsskyddelmol alt bli utsatt förchikanös lalan. Äveri en person, för vilken god manförordnals, kan ju som motionärerna framhåller agera på egen hand. framhöll bör den fortsatta ulvecklingen uppmärksammas.Innan den nya förmynderskapslagstiftningen iräll i kraft, är det emellertidsjälv-fallel för tidigt att göra de ytteriigare överväganden som kan visa sigerforderliga. Molionen bör därför inle föranleda någon ålgärd. Riksdagenavslog motionen i enlighet med ulskoliets förslag. JuU 1976/77:6 7 1 molionen behandlas frågan om myndiga personersprocessbehörighel, dvs. förmåga att självständigt föra talan i civil rättegång.Motionärerna framhåller alt lagregler saknas om domslolamas möjligheter altavvisa en väckt talan på den grund alt käranden eller svaranden, t. ex. pågrund av sjuklig kverulans, saknar processbehörighel trots att han är myndig.Domstolarna ställs därför enligl motionärerna ofta inför svåraavvägningsproblem som ytterst gäller den enskilda människans rätt; å ena sidanstår den som vill föra talan, å den andra den som har ett berättigat krav påall inte bli indragen i en orimlig och kostsam rättegång. Motionärernaframhåller också att mål av ifrågavarande beskaffenhet oftakräverenbetydandearbetsinsats med därav följande kostnader för det allmänna.Motionsyrkandet går ut på att skall begära utredning omförutsättningarna för alt förklara en myndig person processobehörig. Motionsspörsmålethar prövats av såväl i samband med de då beslutadeändringarna i förmynderskapslagstiftningen som med anledning av enmotion med väsentligen samma yrkande och motivering som den nu ifrågavarande.1 de av godkända utskolts-betänkandena i dessa ärenden harkonstaterats att gällande ordning innebär olägenheter av det slag som anges imolionen saml uttalats all del är beklagligt att det inle befunnits möjliglall i lag reglera förevarande fråga. Mot denna bakgrund har förutsatts attutvecklingen på områdel följs av regeringen och all frågan blir föremål förytterligare överväganden i lämpligt sammanhang. Dessasynpunkter äger alltjämt giltighet. Liksom föregående år vill utskotlelunderstryka att de vidgade möjligheterna enligt den nya förmynderskapslagstiftningenatt förordna god man för den som på grund av sjukdom e. d. inte själv kanbevaka sin räll i praktiken kan innebära en viss begränsning av nuvarandeölägenheter men att reglerna inte löser den av molionärema uppmärksammadefrågan om räitsskyddet mot att bli utsatt för chikanös talan. Motionsspörsmåletbör därför ägnas fortsatt uppmärksamhet. Ett lämpligt sammanhang för deytteriigare överväganden som förutsatt kan med hänsyn till frågans betydelseför rättegångsordningen vara den planerade översynen avrällegångsförfarandel. Med dessa uttalandenavstyrker utskotlel bifall lill molionen. aU avslårmolionen 1975/76:1069. JuU1976/77:6 8 Närvarande:fru (), fröken (), herrar Polstam (c), i (s), i (c), i (fp), (), herrRaneskog (c), i Kumla (s), herrar (), iHelsingborg (s), (), (), () och herrKlöver (s). GOTAB 52530 Slockholm 1976