bet · G001LU9 · 1976-12-31 00:00:00 — med anledning av motionom viss översyn av tomträttsinstitutet I motionen 1975/76:1102 av ()hemställs att hos regeringen begären översyn enligl vad som imotionen anförs belräffande villkoren för omprövning av tomträtisavgäld,avgäldsperiodernas längd och uppsägning vid upplåtelse med tomträtt. Remissyttrandenöver motionen har inhämtats från och . På begäranav utskoliei har yttrande vidare avgivits av ,. Stockholmskommun har till sitt yttrande fogat utlåtande frän kommunens drätselnämnd ochfastighelsnämnd saml stadskansliets juridiska avdelning. Företrädareför har inför utskottet redogjort för det i departementetpågående utredningsarbetet beträffande tomträtt. Tomträtt är en särskild art av nyttjanderätt lillfast egendom. Den kan sägas inta en ställning mellan äganderätt till fastegendom och egentlig nyttjanderätt (arrende, hyra). Tomträtten har en dubbelfunktion, nämligen alt dels ge möjlighet till enskild bebyggelse mot rimligamarkkosinader dels ge samhället möjlighel att tillgodogöra sig en rimlig del avmarkvärdestegringen. Den ger också viss möjlighel för samhället att vid behovförfoga över den upplåtna marken på annai sätt . Gällande beslämmelserom tomträtt återfinns huvudsakligen i 13 kap. jordabalken. Enligt1 ;; kan nyttjanderätt lill fastighet under obestämd lid upplåtas som tomträttför visst ändamål mot årlig avgäld i pengar. Tomirätt fr upplåtas i fastighet,som tillhör staten eller kommun eller som eljest är i alliTiän ägo. Eftermedgivande av regeringen i varje särskilt fall far tomträtt upplåtas även ifastighet som tillhör stiftelse (2 >;). Tomträttenslikhet med äganderätt till fast egendom framgår bl. a. av att lomlrälishavarenhar räll inle bara all fritt använda fastigheten, inom de ganska vida ramar sombrukar föreskrivas vid upplåtelsen, ulan också all i sin lur överiåtatomträtten, pantsätta den och upplåta annan nyttjanderätt än tomträtt samtserviiui (1 ;:; 2 st.). Tomirätlsavtalskall upprättas skriftligen. I avtalet skall anges ändamålet med upplåtelsenoch avgäldens storlek. Avtalet skall dessutom innehålla 1 1976/77. LU 1976/77:9 2 eventuelltförekommande s. k. inskränkande föreskrifter med avseende på fastighetensanvändning (4 ;;). Tomträtt får i princip upplåtas för vilket ändamål somhelst, exempelvis för bostäder eller annan bebyggelse, industriell verksamhet,upplag, jordbruk eller skogsbruk. Tomträttsuppläielseinnefattar överlåtelse på lomlrälishavaren även av byggnad och annan egendomsom hör lill fastigheten (5 S)- Avgäldenskall utgå med oförändrat belopp under varje avgäldsperiod (10 vj), Lagenföreskriver en minsta avgäldsperiod . Markägaren och lomträtlshavarenfår dock överenskomma om jämkning av avgälden om del är påkallat av ändradeförhållanden rörande tomträttens utövning. Om värdet av tomträtten skulleavsevärt minskas och delta inte beror på lomlrälishavaren, får denne påkallajämkning av avgälden (\2i). Omkontrahenterna inte kan enas om vilken avgäld som skall eriäggas under kommandeavgäldsperiod är de hänvisade till alt väcka talan härom införfastighetsdomstol. Talan om omprövning av avgäld skall väckas under näst sistaåret av löpande avgäldsperiod (11 >:;). Domstolen skall bestämma avgälden pågrundval av det värde marken äger vid tiden för omprövningen. Enligt uttalandei lagens förarbeten bör avgälden motsvara skälig ränta på del uppskattademarkvärdet, varvid de grunder efter vilka lomträttsupplåtare vid tiden föromprövningen beräknar avgälden för nyupplåtelser bör kunna tjäna lill ledning.Vid bedömande av markvärdet skall vidare hänsyn tas till ändamålet medupplåtelsen och de närmare föreskrifter som reglerar fastighetens användningoch bebyggelse. Tomirätlsavtalfår inte uppsägas av lomlrältshavaren (13 >;). Däremot får fastighetsägarenuppsäga avtalet, dock endast vid utgången av vissa tidsperioder, varav denförsta skall vara och den eller de följande . Omtomiräll upplåtits väsentligen för annat ändamål än för bostadsbebyggelse fåröverenskommelse träffas om konare tidsperioder. Dock måste perioderna varaminst . Uppsägning får ske endasl om del är av vikt för ägaren altfastigheten används för bebyggelse av annan art eller eljest pä annat sätt äntidigare (14 >j). Uppsägning måste ske högst fem och föreperiodens utgång. Om tomträtten upphör p. g. a. uppsägning åligger detfastighetsägaren all lösa byggnad och annan egendom som utgör tillbehör tilltomträtten. Ersättningen skall motsvara del värde egendomen skulle ha haft vidlointrätlens upphörande, om lomlrättsavialei alltjämt skulle ha bestått underoförändrade förhållanden (17;). Tomiräll skall inskrivasvid inskrivningsmyndighet. Tomirällkan bli föremål för expropriation eller liknande ivångsförvärv och är i dettahänseende likställd med fast egendom (26 5;). Målangående lomiräii skall i allmänhet prövas av fastighetsdomstol, varvidexpropriationslagen (1972:719) gäller i tillämpliga delar. 1 exproprialions-målskall enligt 7 kap. 1 ;; expropriationslagen den exproprierande i regel svaraäven för motpartens rättegångskostnader vid fastighetsdomstolen.Ex-proprialionsinsiiiulet innehåller emellertid ingen motsvarighet lill ompröv- LU 1976/77:9 3 ningav avgäld i lomträltsmål. I sådana mål skall kostnadsreglertillämpas. En konsekvens härav blir alt i avgäldsmål den förlorande parten haralt ersätta den vinnande parlen för dennes rättegångskostnader. års mark- och bostadspolitiska lagstiftninghar på olika siitt berört lomirätlsinslilulel. Statsmakterna har vid fleralillfällen betonat del angelägna i att kommunala markupplåtelser sker medtomträtt, bl. a. i prop. 1974:150 ang. riktlinjer för bostadspolitiken m. m. Denkommunala./ö/-A:o'/wä//é'« enligt förköpslagen (1968:868) omfattar sedan år1972 även överlåtelser av tomträtt i fastigheter beträffiinde vilka förköpsräiifår utövas. Som tidigare anförts kan lomtrält bli föremål förexpropriation eller liknande ivångsförvärv. Den nya expropriationslagen(1972:719) ökade väsenlligt kommunernas möjligheter lill förvärv avtäiorlsmark. Lagen innehåller bl. a. nya värderingsregler, tillkomna i syfteatt begränsa ersättningen för förvänlningsvärden. Förall förbättra kommunerrias finansieringsmöfllgheier vid upplåtelse av mark medtomiräll och därigenom stimulera till ökad använding av tomt-rättsinstitutetinfördes är 1965 särskilda lånemöjligheier. Enligt lomlräiis-lånekungörelsen(1965:905) utgår särskilt förmånliga lån, tomlräitslån, lill kommuner ellerkommunala bolag, om bostadslän enligt bostadslånekungörelsen (1967:552) ellerbostadsfinansieringsförordningen (1974:946) beviljats. Tomlräitslån kanerhållas för av kommunens kostnader för mark och exploatering (jämteett s. k. grundbidrag) i den mån dessa kostnader inräknas i avgäldsunderlaget.Tomträltslån lämnas utan säkerhet och är underställningsfria. Lånen äramorteringsfria under och skall därefter amorteras under . Ungefär hälften av alla landets tomlrättsupplätelserhar skett i . Åren1973-1974 fanns i cirka 26 000 löpande tomträtter, varavcirka 24 000 inom och övriga främst i och Huddinge.Av de 24 000 upplåtelserna i fanns endast 341 i innerstaden. Avlomtriittsfastigheterna var bebyggda med småhus och medflerfamiljshus. Den största andelen av markvärdet låg dock påfierfamiljshusen. uppgick summan av lomi-rälisavgälderna i Stockholmtill drygt 100 milj. kr., varav 32 "n tivsåg lomi-rätteri innersiaden. LU 1976/77:9 4 Urlagstiftningens förarbeten m. m. Tomträtt infördes som ett särskilt rältsinslilulvid nytljanderättslagens tillkomst . En viss motsvarighet till tomträttutgjorde i äldre rätt de s. k. ofria tomterna i stad. Det allmänna - oftaststaden - kunde upplåta lill liden obestämd besittningsrätt till mark mot vissavgift, s. k. lomiöre. Rätten behandlades och behandlas fortfarande som fastegendom (jfr 10 >; jordabalkens promulgationslag). Tomlrältsinstiluletvar ursprungligen avsett att främst fylla ett bostads-socialt ändamål, nämligenatt ge den enskilde en möjlighel all disponera mark i en slads ytterområden föregnahemsbyggande till lägre pris än om marken skulle köpas. Tomträtt upplåtsför en lid . Därutöver hade reglerna ett kommunalpoliiisktsyfte genom alt staden sedermera, när dess utveckling medfört behov attutnyttja marken för en mera intensiv bebyggelse, skulle kunna sälja marken ochdärvid komma i åtnjutande av inträdd markvärdestegring. 1 stället kunde då nya,frän stadens centrum mera avlägsna områden upplåtas under tomiräll. Medliden började emellertid lomtrält att användas också för upplåtelser som avsåghyreshusbebyggelse och även för upplåtelser av industritomter. Deursprungliga förutsättningarna för institutet kom därigenom all i viss månrubbas. Man räknade i allmänhet inte längre med att upplåtelserna skullebringas att upphöra vid upplåielseiidens slut och att samhället skulletillgodogöra sig inträdd markvärdestegring genom försäljning av marken. Istället tänkte man sig att flertalet upplåtelser skulle förlängas och attmarkvärdestegringen därvid skulle tillgodogöras samhället genom höjning avavgälderna. Dessa och andra förhållanden medförde att önskemål efter handframställdes om ändringar i tomträilens ulformning. Främsl åsyftades därvid alttomlrätlshavarens ställning gentemot upplålaren skulle stärkas och alttomträttens krediivärde skulle förbättras. Dessa önskemål resulteradeslutligen i en reform av lomlrättsinstilutet (prop. 3 LU1953:26) på grundval av ell av lagberedningen framlagt betänkande (SOU 1952:28)Lagberedningens förslag till ny lagstiftning om tomträtt m. m.. Innebördenav 195i års reform var främsl att tomlrätlshavarens ställning gentemotupplålaren och därmed också tomträttens värde som kreditobjeki siärklesav.sevärt. Detta resultat uppnåddes framför alll genom inskränkningar i dentidigare rådande vidsträckta avtalsfriheten i fråga om innehållet i entomträttsupplåielse. Sålunda infördes viktiga tvingande beslämmelser lilllomirätlshavarens skydd. Dessa innebar bl. a. en stark begränsning avfastighetsägarens möjligheler att säga upp lomträltsavialel. Tomträtten konstrueradessom en nyltjanderätl till fastighet mot ärlig avgäld i pengar för obestämd lidoch för visst ändamål. Avgälden låstes i fråga omupplåtelse för bostadsbebyggelse och i övrigt om tio LU1976/77:9 5 Skyldighet infördes lÖr fastighetsägaren alt lösabyggnader och andra tillbehör lill tomträtten vid dess eventuella upphörande.Förstärkningen av tomlrätlshavarens ställning avsägs dock inte alt drivaslängre än som var förenligt med de allmänna intressen som tomträtten alltjämtansågs böra tjäna. Härmed åsyftades i första hand samhällets möjlighel alltillgodogöra sig markvärdestegringen. Denna avsägs komma samhället till gododels genom höjning av avgälden vid påbörjandet av ny avgäldsperiod, dels genomall samhällets ersättningsskyldighet vid uppsägning inle i något fall skulleomfatta markvärdet. förkortades avgäldsperioderna belräffande nyalomlrälisupplå-telser för bostadsändamål från 20 lill (prop. 1967:90, 3LU 1967:48). Förslag härom hade framlagts av markvärdekommitlé ibelänkandel (SOU 1966:23-24) Markfrågan I-IL Utredningen framhöll i betänkandetall tomträtten vid sidan av sina traditionella uppgifter tillagts en ny ochviktig funktion, nämligen att underiätta en tidsenlig och rationell samhällsplanering.Att förkorta avgäldsperioderna kunde vara ett sätt att underiätta kommunernasfinansiering av tomträltsupplålelser. Vissa omständigheter talade enliglutredningen emellertid emot täta avgäldsregleringar, sålunda kundetomlrätlshavarens förmåga all fullgöra andra ekonomiska förpliktelser som harsamband med tomträtten antas minska genom avgäldshöjningar. Tomträttens värdesom kreditobjeki skulle bli svagare. Täta omprövningar skulle medföra ökatadministrativt besvär. Med hänsyn härtill kunde enligl utredningen en kortareavgäldsperiod än tio är ej lämpligen ifrägakomma. Departementschefen anförde i propositionen 1967:90. Enligl min mening har kommiilénanfört övertygande skäl för att 20 är är en alltför föravgäldsreglering om man skall nå syftei all förbehålla samhället en skäligandel av markvärdestegringen. 1 kommuner där markens värde sliger snabbt kanhöjningarna därutöver ge utslag i kraftiga språng uppåt i tomlrätlshavarenseller sekundärt i hans hyresgästers levnadsomkostnader om alltför lång lidförflyter mellan avgäldsreglering-arna. Detta kan orsaka sociala olägenheter.Del ler sig därför också från denna synpunkt fördelaktigare med kortareperioder. Avgäldsperioden bör emellertid inle bli kortare än alllomträtlshavaren har möjlighet att överblickalomträltsavialets ekonomiska konsekvenser. Detta förhållande saml vikten avatt tomträtten behåller sin ställning som allmänt accepterat kreditobjeki talarför all vissa inskränkningar i avtalsfriheten alltjämt är motiverade i frågaom avgäldsperioden. Vid jordabalksreformen år 1970överflyttades reglerna om tomträtt ulan väsentliga förändringar lill den nyajordabalken (prop. 1970:20, 3 LU 1970:57). Föredragande statsrådet framhöllemellertid i propositionen all han inle uteslöt all tomlrällsreglerna snartskulle kunna behöva justeras i ett eller annat avseende. 1 propositionenanfördes all den snabba utveckling som präglade samhällsbyggandel särskilt itätorterna medförde åtskilliga svårbemästrade problem, vilkas lösning kundeförväntas framtvinga reformer av tomlrältsinstilulet. 1* 1976/77. LU 1976/77:9 6 1 en 1951 upprättadpromemoria angående huvudgrunderna för en revision av tomträttslagstiftningenuttalade beredningen att liksom förut full avtalsfrihet borde råda i frågan omhur lomirälts-avgälden borde anpassas lill markvärdestegringen. Efter att haövervägt olika tänkbara utvägar att anpa.ssa avgälden efter ändringar imarkvärdet kom beredningen fram lill all bestämmandet av värdestegringen kundeske endast genom prövning i varje särskilt fall. I ett par remissyttranden överpromemorian ifrågasattes emellertid om inte omprövningen automatiskt skulleanknytas till ändringar i markens taxeringsvärde. Med anledning härav uttaladelagberedningen i det tidigare redovisade betänkandet att vid omprövningav tomträtisavgäld markens taxeringsvärde naluriigivis i viss mån kan tjänatill ledning. Även om man i praxis skulle frångå den på sina håll tillämpademetoden alt bestämma taxeringsvärdet med hänsyn till avgäldensstoriek, värdetemellertid enligt beredningens mening uteslutet att tillmäta taxeringsvärdetavgörande betydelse för frågan om avgäldsreglering. Taxeringen av mark skernämligen i stor utsträckning från allmänna ekonomiska utgångspunkter.Beredningen framhöll all vid bestämmande av tomträtisavgäld däremot stor viktmåste tillerkännas de föreskrifter som i varje särskilt fall gäller i fråga omtomträtten, omständigheter som endast kan behandlas och utredas uttömmande iett domsiolsförfarande. Lagberedningenstannade i stället för den lösningen, att avgälden skulle bestämmas på grundvalav markvärdet vid tiden för omprövningen, varvid hänsyn skulle las till deindividuella avtalsvillkoren. Belräffande Stockholmskommun gällde all avgäldsränlan enligl beslut av kommunfullmäktigeutgick av avgäldsunderiagei -- markiaxeringsvärdet =3/4 avmarknadsvärdet) vid nyupplåtelse och med .amma procentsats pä taxeringsvärdetför mark vid avgäldsreglering avseende fastigheter för bostadsändamål. Denangivna räntesatsen valdes eftersom den utgjorde basannuiteten för pariietslänvid nybyggnad av hyreshus. Såsom tidigare anförts får uppsägning ske endasl omdel är av vikt för ägaren att fastigheten används för bebyggelse av annan arteller eljest på annat sätt . Ilagberedningens promemoria diskuterades om inte tomträtt, oberoende avde angivna tidsfristerna, borde kunna uppsägas t. ex. om lomträtlshavaren vidupprepade lillfällen åsidosatt sin skyldighet all erlägga avgäld eller omtomten eller byggnaderna vanvårdats. I promemorian avvisades emellertid dennamöjlighel och därvid pekades bl. a. på markägarens möjlighet all genomvitesföreläggande eller exekutiva åtgärder bevaka sina rättigheter. LU 1976/77:9 7 Lagberedningen förordade betänkande enregel av huvudsaklig innebörd, att uppsägning endast skulle få ske om det varav väsentlig vikt för markägaren att få förfoga över fastigheten för ändamålsom enligt lag kunde tillgodoses genom expropriation eller annat Ivångsförvärv.Departementschefen anförde emellertid vid reform avtomträtlsinstitutet att uppsägningsrätten borde vara mer vidsträckt än rätlentill tvångsförvärv. Typfallet vid uppsägning angavs vara att markägaren villanvända marken för bebyggelse av annan art, t. ex. hyreshus i stället förvillor. regler är, såsom tidigareanförts, lillämpliga i mål om avgäldsreglering. I anledning av synpunkterframkomna vid remissbehandlingen av lagberedningens promemoria anfördelagberedningen au under beredningens överiäggningar med städernasrepresentanter betänkligheter uttalats mot en regel av innebörd atträttegångskoslnaderna inte lill någon del skulle drabba lomträtlshavaren. Delhade framhållits att en sådan regel sannolikt skulle medföra en starkobenägenhet hos tomträlls-havarna alt träffa överenskommelse omavgäldsreglering, vilket i sin tur skulle medföra länga väntelider viddomstolarna och orimliga kostnader för tomträtlsupplåiarna. Lagferedningendelade denna uppfattning och förordade den nu gällande ordningen. () avgjorde genom domar den 23maj 1975 (NJA 1975 s. 385 I-III) tre mål angående omprövning av tomträtisavgäldför tre affärsfastigheter i . Domarna var i huvudsak likalydande.De olikheter som fanns sammanhängde med all avgäldsreglerings-tidpunkternaskilde sig ål. Tomlennr 5 i kvarteret är en hörntomt vid och . Den är bebyggd med ett femvåningshus. Tomt-rälisavgälden uppgickföre till . Imålet yrkade bl. a. all den åriiga avgälden för denlioårsperiod som började den 1 okiober 1968 skulle fastställas lill 145 000 kr.Tomträttshavaren hävdade att avgälden skulle utgöra . t. o. m. den 30september 1972 och . för återstoden av avgäldsperioden. Stadenansåg alt avgälden skulle beräknas efter en avgäldsränla om påmarkvärdet. Tomträttshavaren gjorde gällande all räntan borde vara . HDkonstaterade först alt avgälden i enlighet med de anvisningar lagstiftarengivit skulle bestämmas med utgångspunkt i ett antagande om mar- LU 1976/77:9 8 kensvärde vid omregleringsiidpunklen. Eftersom detta värde var bekant i målet,nämligen , återstod del alt fastställa den ränlefaklor eftervilken avgälden skulle bestämmas. 1 denna fråga förelåg i domstolen skriftligayttranden bl. a. från konjunkiurinslilulel och professorn ,vari framlagts förslag till olika metoder all beräkna räntefaklorn. HDstannade lill slut för all använda en något modifierad variant av en av'Welinder konstruerad kalkylmodell som i korthet innebar alt HD med tillämpningav en vald kalkylränla och anlaganden om markens vär-deslegring under 30 årräknade ul förhållandel mellan markens saluvärde och tomtränlan, dvs. markens,aktuellaavkastning, vilken avgälden skulle motsvara. HDberäknade kalkylränlan med utgångspunkt i räntelägel vid långfristiga lån.Under tredje kvartalet var den effektiva räntan pä statsobligationermed återstående löptid något . HD antog att enfastighetsägare räknade med en ej oväsentligt högre förräntning på det ifastigheten nedlagda kapitalel. Med hänsyn härtill framstod enligl HD enräntesals om 7 ä som realistisk. Angående den Welinderskamodellen uttalade HD bl. a. följande: Metoden synes i och för sig invändningsfri.Konjunkturinstitutet har visserligen riktal vissa invändningar mot den, meninvändningarna synes hänföra sig till osäkerheten beträffande de värden manbör insätta i kalkylen. Deanlaganden som förutsätts för utnyttjande av Welinders kalkylmodell hänför sigtill dels kravet på total förräntning som i modellen representeras avkalkylräntan, dels slorieken av förväntad framtida värdestegring. I sistnämndahänseende har man all bestämma såväl den räntesats eller vilken värdestegringenbör beräknas och den tidsperiod under vilken den förväntas fortgå som i vad månman bör räkna med kontinuitet eller diskontinuitel i värdestegringen. Vadförst gäller kalkylränlan, har denna av Welinder och av HovR:n satts till 6procent. Med hänsyn lill vad förut anförts bör emellertid denna procentsatshöjas lill 7 ä . Såsom HovR:n funnit får en spekulant på sådantomtmark varom är fråga i målet antagas ha i okt. 1968 räknat med en framlidavärdestegring motsvarande per är. Det synes ej orealistiskt altförmoda, all han därvid räknat med så som Welinder antagit i sinaberäkningar, nämligen . Han får, i motsats till vad Welinder utgått frän,vidare antagas ha räknat med en i huvudsak kontinuerlig värdestegring. Meden kalkylränta av 7, och de i övrigt här gjorda antagandenager en beräkning enligl Welinders modell - tillämpad med utgångspunkt iantagandet au avkastningen utfaller årsvis i förskott - resultatet, all denomedelbara förränlningen vid avgäldsperiodens början uigör 3,14, 3,47 resp.3,. I valet mellan dessa procentsatser ligger del närmast till handsalt stanna för mellanvärdel , ett värde som också framstår somrimligt vid en jämförelse med vad som gällde på aktiemarknaden vid denaktuella liden. LU1976/77:9 9 Såsom förut antytts kan delemellertid ifrågasättas, huruvida enbart förhållandena vid den med omregleringenavsedda periodens början bör beaktas. Om hänsyn ej läges till den antagnakontinuerliga värdeökningen , kommer nämligen den avgäldtomträttsupplålaren erhåller all under nästan hela perioden understiga den påmarken belöpande delen av fastighetens avkastning. För alt helamarkvärdestegringen skall förbehållas tomirätlsupplälaren synes det - eftersomlagtexten utesluter att avgälden bestämmes till olika belopp för skilda årinom tioårsperioden - påkallat att den årliga avgälden för perioden bestämmesmed hänsyn tagen även lill den för perioden beräknade avkasining.sökningen.Denna lösning kan ej anses strida mot all avgälden skall beräknas på det vidomregleringsiidpunklen aktuella markvärdet och motsvara skälig ränta på dettavärde; vad som uigör skälig ränta måste rimligen bedömas för avgäldsperiodensom helhet. Lösningen innebär vis.seriigen, att tomträttshavaren får betala enavgäld som i periodens början blir något högre än aktuell avkastning av markenmen i gengäld mot slutet av perioden blir i motsvarande mån lägre. Dennanackdel för tomträttshavaren synes likväl väga tämligen lätt i förhällande tillalt tomträltsupplåtaren annars skulle berövas en icke obetydlig del av den påmarken belöpande avkastningen. Den med tillämpning av Welinders modell erhållnaprocentsatsen 3,47 lar som nämnts sikte på avkastningen endast vidomregleringstillfället. Med hänsyn till vad anförts bör procentsatsenjusteras uppåt. Med de i målet gjorda antagandena om kalkylränta och värdestegringskall uppjusteringen ske (siffran härledd ur förhållandetmellan kapitalvärdet av samtliga avkastningar med 5procents kontinuerlig tillväxt, å ena, och motsvarande kapitalvärde utantillväxt, ä andra sidan). Efter en sådan justering uppgår procentsatsen till4,24 eller, i avrundat tal, till 4,25. HD fann på grund häravtomirättsavgälden böra bestämmas lill 4,25 X 2 337 500 = . (avrundat). 1 de två övriga målen fastställde domstolen avgälden lill4,25 resp. . I en meddeladdom har HD prövat frågorna om beräkning av markvärde och ränlefaklor vidomprövning av tomträtisavgäld för villafaslighel. Markvärdet ansågs i principmotsvara tomtens marknadsvärde, bestämt med utgångspunkt i ta.xeringsvärdet,med avdrag för vissa anläggningskoslntider lomträtlshavaren haft. Belräffanderäntefaklorn till-lämpade HD samma metod som i de tidigare målen, dock altnågon uppräkning av kalkylränlan lill ell genomsnittstal för avgäldsperiodenej gjordes. 1 motionen påpekas, alt frågorna omavgäldsreglering blev brännande i 1970-ialeis början, när man för första gångenskulle ompröva avgälden för LU 1976/77:9 10 1954års tomträtter för bostadsändamål.