bet · G001KrU13 · 1976-12-31 00:00:00 — medanledning av motioner om upprustning av fäbodar och om en utredning rörandebevarandet av stenvalvsbroar Utskottet behandlar i detta betänkande följandemotioner, vilkas behandling på förslag av kulturutskottet i betänkandet1975/76:42 uppskjutits till 1976/, nämligen 1975/76:1356 av i Trobro (m) varihemställs att hos regeringen begär att en räddningsaktion startas föratt upprusta gamla fäbodar och bevara fäbodkulturen, 1975/76:1375 av () vari hemställsatt beslutar att hos regeringen anhålla om utredning under medverkanav , andra statliga myndigheter och den frivilligahembygdsrörelsen 1. av möjligheten att bevara ett större antalstenvalvsbroar än vad bevarandeplanen omfattar, 2. av ansvarsfrågorna, kostnadsfördelning och andraförhållanden i sammanhanget. I motionen 1975/76:1356 erinras om den inventeringav landets fäbodar som pågår. Den bör följas av detaljerade planer för enupprustning och framtida vård av ett urval av dessa fäbodar. Ett ekonomisktstöd, förslagsvis av AMS-medel, bör enligt motionären utgå till enräddningsaktion för att bevara dessa kulturminnesmärken. I motionen 1975/76:1375 berörs inledningsvis denbevarandeplan för kulturhistoriskt värdefulla broar som upprättades i börjanav i samarbete mellan och dåvarande väg- ochvattenbyggnadsstyrelsen. Medexemplifiering i en konkret brofråga i län tar motionären därefter uppde problem med vattenrättsligt ansvar, iståndsättningskostnader m. m. som hanantar gäller för många andra broar i landet. Han anser därvid att berördamyndigheter överdriver betydelsen av det vattenrättsliga ansvaret. Hanär medveten om att alla broar inte kan bevaras, men anser att utöver den plansom finns borde även vissa andra broar kunna bevaras. Motionärenönskar åstadkomma ytteriigare överiäggningar, i första hand centralt mellanriksantikvarieämbetet, statens vägverk och berörda departement, kringmöjligheterna att få till stånd vissa ändringar i fråga om de allmänna skadeståndskravsom kan vara förenade med att bibehålla dessa 1 1976/77. KrU 1976/77:13 2 broar.Vidare bör enligt motionen övervägas ett överförande i kommunernas ägo avkvarvarande stenvalvsbroar samt ett samarbete mellan kommun ochhembygdsrörelsen på orten. Det s. k. fäbodområdet i innefattar helaNorge samt från "fäbodgränsen" (från norra översödra till norra ) upp till Norrbottens kustland. Enstakafäbodar har enligt uppgifter förekommit söder om fäbodgränsen, men spår efterett allmänt fäbodbruk i är ytteriigt osäkra. I har fäbodarfunnits i mindre omfattning. Därboskapsskötseln varit den dominerande, försörjningsbasen har ett fäbodbrukframtvingats som en följd av ökade anspråk på bete. Många lokala varianterexisterar inom det svenska fäbodområdet, Ägoförhållandena växlar, husoch/eller vall kan t. ex. vara dels samfällt, dels enskilt ägda. Fäbodbruketkulminerar för att därefter ständigt minska. Somett uttryck för önskan att bevara den del av landets kulturhistoriskt märkligabyggnadsbestånd som fäbodarna utgör bildades den s. k. Fäbodkommittén.Kommittén har tillsatt ett 80-tal kontaktmän ute i bygderna med uppgift attbl. a, inventera befintliga fäbodställen. Från början var kommittén enfristående organisation. Den anslöt sig till Samfundet förhembygdsvård (nuvarande ). Vidett möte mellan representanter för , riksantikvarieämbetetoch framstod nödvändigheten av att få till stånd en översiktliginventering av det i museer, arkiv och institutioner insamlade fäbodmaterialet.Med hjälp av fondmedel kunde starta ett inventeringsarbete medtemanamnet "Fäboden som anläggning". Avsikten med inventeringen äratt, genom sammanställning och bearbetning av det rika fäbodmaterial somhittills samlats, möjliggöra en korrekt bedömning av vilka fäbodanläggningarsom bör bevaras inom ramen för den allmänna kultur- och naturvården, liksomvilka anläggningar som lämpar sig som fritidsmiljö. Inventeringensker i nära samråd med , landsantikvarierna från berördalän och . Genomutsändande av frågelistor dels till ortsmeddelare, dels tillFäbodkommitténs ortsombud har aktuella svarsuppgifter inkommit, vilka varitbetydelsefulla för inventeringsarbetet. Hittillshar drygt 6 000 fäbodar framkommit under inventeringsarbetet. Beträffandeungefär hälften av dessa finns systematiserad dokumentation. KrU 1976/77:13 3 m. över motionen 1975/76:1356 Utskottethar inhämtat yttrande över motionen från . ,som i sitt yttrande ger uttryck för en positiv syn på motionens syfte,konstaterar att fäbodanläggningarna i allt större utsträckning kommit attförfalla som en naturiig följd av att flera decennier förflutit sedanfäbodbruket i stor skala upphörde. Med hänsyn härtill är det enligt ämbetet avavgörande betydelse för det fåtal av dessa anläggningar som finnsbevarade, att insatser görs i syfte att vidmakthålla dem som från bl,a. kulturhistorisk synpunkt är märkliga. Ämbetet understryker att det icke baraär fråga om att bevara bebyggelsen utan också den landskapstyp som skapats ifäbodarnas omedelbara grannskap genom verksamheten på bodarna. Detpåpekas i yttrandet att ett stort antal fäbodanläggningar finns redovisade somkulturhistoriska miljöer av riksintresse och länsintresse i den fysiskariksplanen. Både stat och kommuner har således givit uttryck för viljan attvärna om denna typ av bebyggelse. Medanledning av att de anslag som ämbetet åriigen disponerar för vård ochunderhåll av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse är så blygsamma har ämbetetsmöjligheter att ekonomiskt bidraga till de upprustningsarbeten som på så mångahåll erfordras varit mycket begränsade. har dock,anförs det, i vissa fall bidragit till att anläggningar räddats undan förfall. Ämbetetanser att det inventeringsarbete som bedrivs av fäbodkom-mittén så snart sommöjligt bör slutföras. Ämbetet har efter kontakt under hand med kommitténerfarit, att det arbete som återstår hindras av brist på medel. Eftersominventeringen enligt ämbetets mening bör ligga till grund för den bedömning ochdet urval av kulturhistoriskt värdefulla fäbodar, som avses i motionen, anserämbetet, alt kommittén bör erhålla den ekonomiska hjälp som skulle möjliggöraatt inventeringsarbeiel kunde slutföras. Därmed skulle ett nödvändigt förstasteg ha tagits för att tillgodose syftet med motionen. En uppföljning blirsenare avhängig av bl, a, de ekonomiska resurser som ställs till ämbetetsdisposition. Med anledning av yttrandeöver motionen har \ en skrivelse till utskottet den 16.9.1976förklarat att niuseet är huvudman för den museala och antikvariskafäbodinventeringen, vilken bedrivs under temanamnet "Fäbodensom anläggning". Denna inventering måste särskiljas från den s. k.Fäbodkommitténs verksamhet. Museets inventering har finansieratsmedelst fondmedel, vilket uppges ha medfört att arbetet fördröjts genom denojämna och osäkra tillgången på driftmedel. Det vore därför enligt museet avvikt för inventeringsarbetets slutförande om kunde erhålla denekonomiska hjälp som föreslår i sitt yttrande. 1*1976/77. KrU 1976/77:13 4 Remissyttrandenöver motionen 1975/76:1375 Utskottet har inhämtat yttranden över motionen frånstatens vägverk och . anser att motionen bör avslås och menar att nuvarande mtiner förbehandling av frågor kring bevarande av gamla broar är till fyllest. Frågornabör enligt verket lösas dels inom ramen för nuvarande planering, dels i övrigtgenom fortlöpande kontakter mellan vägmyndigheter, kulturvårdande myndigheter,kommuner och arbetsmarknadsmyndigheter i varje enskilt fall. Vägverketär emellertid ense med motionären om att en förnyad översyn av vilka broar somfortsättningsvis kan vara värda att bevara synes motiverad. Verket pekar påatt ett sådant arbete pågår i samband med revideringen av den ekonomiskakartan, varvid broar av det slag som aktualiseras i motionen särskilt utmärkspå kartorna. På kort sikt bör enligt mening den bevarandeplan somtillkom följas och från fall till fall justeras i samband medöveriäggningar mellan berörda intressenter som skett. Beträffandede vattenrättsliga ansvarsfrågorna utgör dessa enligt i normalfalletinte något stort problem. 1 vissa fall kan det visa sig att brons tekniskaskick är så dåligt att ett bevarande förutsätter omfattande åtgärder oavsettvem som har det formella vattenrättsliga ansvaret. En bedömning av omerforderliga åtgärder för att förhindra skada på liv och egendom står i rimligproportion till bevarandeintresset måste göras i de enskilda fallen. anmäler i sitt yttrande att verket hos den pågående utredningen föröversyn av vattenlagen påpekat vissa oklarheter i lagstiftningen om denformella behandlingen av frågor kring broar som kvariigger på väg som dragitsin från allmänt underhåll. Även anser att problemen medbevarande av äldre broar bör kunna lösas inom de former för samarbete mellanberörda parter som redan utvecklats under förufsättning att erforderliga medelanvisas. Motionen bör därför enligt ämbetets mening avslås. Ämbetetanser också att urvalet av värdefulla broar behöver revideras med hänsyn bådetill ändrade förutsättningar på vägsidan och till en ökad uppmärksamhet påbroarnas betydelse i ett större miljösammanhang. Ämbetet har i sinanslagsframställning /78 äskat medel för en sådan utredning. Beträffandehuvudmannaskap och framtida tillsyn m. m. för de enskilda objekten måstegivetvis enligt ämbetet som förhandlingar föras med alla berördaintressenter. Ämbetet finner det mycket värdefullt om lokala avdelningar avhembygdsrörelsen i dessa sammanhang kan bistå kommunerna. Sedan en bro är iståndsattär det löpande underhållet normalt inte särskilt KrU1976/77:13 5 betungande.Med principen att svarar för iståndsättning innan en kulturhistorisktvärdefull bro tas ur allmänt underhåll bör skadeståndsfrågan inte hellerutgöra något allvariigt problem, anser ämbetet. Utredningom formerna för stödåtgärder för värd och bevarande av kulturhistorisktvärdefull bebyggelse Med anledning av bl. a. en anhållan från (KrU 1974:15, rskr 1974:248) tillkallade dåvarande utbildningsministern våren1975 en arbetsgrupp med uppgift att närmare studera formerna för finansieringav vård av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse. Arbetsgruppenskartläggningsarbete kommer att ligga till grund för den utredning om formernaför stödåtgärder för vård och bevarande av kulturhistoriskt värdefullbebyggelse som tillkallats efter beslut av regeringen den . Sombakgrund till utredningens direktiv lämnas i nämnda regeringsbeslut enredogörelse för olika samhällsåtgärder för vård och bevarande av kulturhistorisktvärdefull bebyggelse, däribland den fysiska riksplaneringen och stödformer isamband med bostadslångivningen. Vidare redogörs för bi-dragsgivningen genomriksantikvarieämbetet och arbetsmarknadsverket. 1utredningsdirektiven, som i vissa delar återges nedan, uttalas att formernaför finansieringen av vård av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse hittillsinte behandlats i ett helhetsperspektiv. Innan ställning kan tas till formerna för statensfortsatta ekonomiska insatser på området, måste den avgörande frågan om ivilken omfattning staten skall ansvara för vård av kulturhistoriskt värdefullbebyggelse närmare studeras. De sakkunniga bör ta ställning till frågan omansvarsfördelningen mellan enskild ägare, kommun och stat på detta område. Viddessa överväganden bör de sakkunniga utgå från att kostnadsansvaret för vårdoch underhåll av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse i första hand bör liggapå ägaren. Degrundläggande mål som fastställts för den statliga kulturpolitiken skall varautgångspunkten för de sakkunnigas arbete. De sakkunniga bör överväga vilka slagav ekonomiska insatser från olika parters sida som behövs för att det brettformulerade bevarandemålet skall kunna uppnås när det gäller kulturhistorisktvärdefull bebyggelse. Utredningsuppdraget avser bl. a. principerna församhällets stöd och konkreta förslag till tekniska lösningar. Vidare bör de sakkunniga överväga vilka olikastyrmedel, såsom bidrag, lån och skattelindring, som bör kunna komma i fråga, 1sitt arbete bör de sakkunniga utgå från den fysiska planering som f. n, bedrivs i alla delar av landet, bl. a. inom ramen för den fysiska rikspla neringen. De bör mot bakgrund av denna planering beakta de anspråk på insatser för vård och underhåll av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse som kan komma att ställas på konare och , Måletmåste vara att vård och underhåll av kulturhistoriskt värdefull bebyggelseskall ske med hänsyn till det faktiska behovet av insatser. Ett samspel mellanarbetsmarknadspolitiska insatser i form av bidrag till be- KrU 1976/77:13 6 redskapsarbetenoch vård av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse är av väsentlig betydelsegenom att möjliggöra en tidigareläggning av från kulturpolitisk synpunktangelägna objekt. En annan sak är att man härvid inte kan säkerställa en frånkulturhistorisk synpunkt i alla avseenden tillfredsställande fördelning avvårdinsatserna på olika regioner. Med hänsyn till bl. a. de särskildaförutsättningar som finns för att anpassa åtgärderna på detta område tillsysselsättningsläget bör den kulturhistoriska byggnadsvården likväl även iframliden ses i ett arbetsmarknadspolitiskt sammanhang. En viktig fråga är vilka byggnader i ellerenskild ägo som bör kunna komma i fråga för statligt stöd. De sakkunniga böröverväga om stödet skall gälla endast byggnader av byggnadsminneskaraktär,eller om del i enlighet med principerna för bostads- och tilläggslångivningen iolika grad skall kunna omfatta både byggnader av byggnadsminneskaraktär och kulturhistorisktvärdefulla byggnader i övrigt, De sakkunniga bör vidare ta ställning tillvilken typ av åtgärder statens stöd bör inriktas på, t, ex, om stödet skallgälla såväl vård- och underhållsarbeten som dokumentations-, projekterings-och kontrollarbeten - eller företrädesvis endera. 1 vårdprocessen är de tresistnämnda slagen av insatser av stor betydelse och ofta avgörande för attbyggnadsarbetena skall kunna uppfylla de kulturhistoriska kraven. De kansåledes ha vissa företräden som styrinstrument. Vidarebör de sakkunniga överväga i vilka former behovet av stödåtgärder förkulturhistoriskt värdefulla miljöer skall tillgodoses. Därvid bör ocksåbehandlas frågan om stödåtgärder för vård av annat än byggnader, exempelvisgatubeläggning, parker, staket, brunnar etc. Här närmar man sig frågor somberör intresseområden gemensamma för kulturminnesvården och naturvården. 1 motionerna 1975/76:1356 och 1975/76:1375 tas uppfrågor om inven-lering, upprustning och bevarande av tvä olika slag avkulturminnesmärken, nämligen fäbodanläggningar resp. stenvalvsbroar. Fäbodanläggningarna utgör en betydelsefull del avlandets kulturhistoriskt märkliga byggnadsbestånd. Som framgår avriksantikvarieämbetets yttrande över motionen 1975/76:1356 har både stat ochkommun givit uttryck för viljan att värna om denna typ av bebyggelse. Ett stortantal fäbodanläggningar finns nämligen redovisade som kulturhistoriska miljöerav riksintresse och länsintresse i programmalerialet för den fysiska riksplaneringen. Arbetetmed den museala och antikvariska inventering av fäbodar som drivs av Nordiskanuiseei närmar sig sitt slutförande. Enligt uppgift från museet skulle 12-18månaders arbete kvarstå. Inventeringen sker i nära samråd med ,landsantikvarierna från berörda län samt ochdess fäbodkommitté. Enligt bör inventeringsarbetetfullföljas och ligga till grund för den bedömning och det urval avkulturhistoriskt värdefulla fäbodar som KrU 1976/77:13 7 avsesi motionen 1975/76:1356, Motionären synes vara av samma uppfattning. Utskottetanser en sådan ordning naturlig och riktig. Medanledning av att anhållit om en översyn av formerna förmedelstilldelningen till vård och bevarande av kulturhistoriskt värdefullbebyggelse har genom regeringsbeslut en utredning tillkallats föratt fullgöra en sådan översyn. Det framgår av utredningens direktiv, vilka i vissadelar återgivits i del föregående, att de sakkunnigas uppdrag innefattar envittomfattande genomgång och bedömning av hithörande frågor. Utskottet kanockså konstatera att de kategorier av kulturminnesmärken som aktualiseratsmotionsledes ligger inom ramen för utredningsarbetet. Uppdraget avser bl, a.principerna för samhällets stöd och konkreta förslag till tekniska lösningar,liksom frågan om ansvarsfördelningen mellan enskild ägare, kommun och stat.Den kulturhistoriska byggnadsvården förutsätts även ses i ettarbetsmarknadspolitiskt sammanhang. De sakkunniga har i sitt arbete alt utgåfrån den fysiska planering som f n. bedrivs i alla delar av landet bl. a. inomramen för den fysiska riksplaneringen. I denna planering skall enligt givnaanvisningar också kulturminnesvårdens intressen vägas in. Kommunerna har attredovisa resultatet av planeringsarbetet till länsstyrelserna senast den 31mars 1977. Länsstyrelserna skall efter sammanställning och utvärdering avmaterialet överlämna det till regeringen och vissa centrala myndigheter senastden . Utskottetutgår från att resultatet av utredningens arbete på kommer alt påett avgörande sätt främja det brett formulerade bevarandemål som fastställtsför den statliga kulturpolitiken när det gäller kulturhistoriskt värdefullbebyggelse. Finansieringen av stödåtgärder på kortare sikt har aktualiserats iriksantikvarieämbetets anslagsframställning för /78, variföreslagits dels en betydande höjning av anslagsmedlen till vård och underhållav fornlämningar och kulturhistoriskt värdefulla byggnader, dels enprovisorisk författning avsedd att öka möjligheterna till finansiering viaAMS-bidrag, Motden angivna bakgrunden bör enligt utskottets uppfattning inte uttalasig för ett särskilt ekonomiskt stöd till upprustning av fäbodanläggningar,vilket föreslagits i motionen 1975/76:1356. Häremot talar också att denpågående inventeringen av fäbodbeståndet ännu inte avslutats. Såsom framhålls i motionen 1975/76:1375 betraktasmånga av de gamla kvarvarande s te n v a I v s b roa r na med all rätt somkulturminnesmärken, 1 upprättades i samarbete mellanriksantikvarieämbetet och dåvarande väg- och vattenbyggnadsstyrelsen en restaurerings-planför sammanlagt 31 kulturhistoriskt värdefulla broar på vägslingor som tagits urallmänt underhåll. Planen grundades på en broinventering över hela landet, ivilken totalt 273 broar upptagits. Av de i planen ingående broarna har hittills19 stycken restaurerats. Därutöver har, som framgår KrU1976/77:13 8 avremissyttranden över motionen 1975/76:1375, vissa broar som blivit aktuellaförst efter det att restaureringsplanen lades fram iståndsatts. Både statensvägverk och finner det motiverat att revidera urvalet avvärdefulla broar med hänsyn till ändrade förutsättningar på vägsidan och tillden ökade uppmärksamhet man fäster på broarnas betydelse i ett störremiljösammanhang. Ett sådant arbete pågår emellertid i samband med revideringenav den ekonomiska kartan. pekar också på enspecialinventering i och meddelar vidare alt ämbetet begärt ökadeprojektmedel bl. a. för en översyn av äldre inventeringar av kulturhistorisktvärdefulla broar. Utskottethar funnit att motionärens önskemål om möjligheten att bevara ett större antalstenvalvsbroar än vad bevarandeplan omfattar i sak stöds av närmastberörda statliga myndigheter och finner inte någon särskild utredning i dettasyfte erforderiig. Utskottetär inte heller berett förorda att de ansvarsfrågor, kostnadsför-delningsfrågoroch andra förhållanden i samband med bevarandet av stenvalvsbroar som tagitsupp i motionen 1975/76:1375 överiämnas till en särskild utredning. Bådestatens vägverk och har uttalat sig mot en dylikutredning. Enligt de båda myndigheternas samstämmiga uppfattning bör de avmotionären aktualiserade problemen kunna lösas i samarbete mellan berörda parteri de former som redan utvecklats. En översyn av de allmänna betingelserna förbevarandet av gamla stenbroar ligger, som ovan anförts, inom ramen för detnyligen påbörjade utredningsarbetet rörande kulturhistoriskt värdefullbebyggelse. Vadslutligen beträffar de av motionären aktualiserade vattenrättsliga frågornautgör dessa enligt remissmyndigheterna i normalfallet inte något stort problem.Vägverket synes för övrigt ha sin uppmärksamhet fäst på dessa frågor. Sålundahar verket hos den pågående vatienlagsutredningen påpekat vissa oklarheter ilagstiftningen som berör de i motionen upptagna problemen. Under åberopande av det anförda avstyrker utskottetmotionerna /76:1356 och 1975/76:1375 och hemställer 1. att avslår motionen 1975/76:1356, 2. att avslår motionen 1975/76:1375. KrU 1976/77:13 9 Närvarandevid ärendets slutbehandling: herrar i (s), (),i Agnas (m), (), i Ulfsbyn (c), (), fruFraenkel (fp), fm i (s), herrar (). (),(), herrar (). (), i (m) ochfröken ().