bet · G001KU25 · 1976-12-31 00:00:00 — a. alt på vissa områden kan bestämmelser idetaljfrågor vara motiverade, eftersom de skapar ordning och hindrar en alltförskiftande lokal praxis, utan att de för den skull behöver upplevas som någotväsentligt hinder i den kommunala verksamhelen (prop. s. 321). Utskottetanser, liksom föredragande statsrådet och kommunallagsutredningen, att i dennya kommunallagen bör anges grunddragen för den kommunala organisationen ochde regler som garanterar att kommunmedlemmarna behandlas lika och alt ärendenahandläggs under demokratiska former. Vissa grundläggande bestämmelser behövsockså för att kommunmedlemmarnas intresse av insyn och medverkan i denkommunala verksamheten skall kunna tillgodoses. Inom den sålunda ikommunallagen givna ramen bör emellertid, såsom ofta har framhållits,kommunerna och landstingskommunerna få största möjliga frihet att själva ordnasin förvaltning och sina verksamhetsformer efter de skiftande lokala behoven. Utskottetvill också framhålla att det från praktisk synpunkt är av stort värde att allade grundläggande bestämmelserna för kommunerna och landstingskommunerna kansamlas i en lag. En sådan ordning är i och för sig ägnad att leda till enstörre enhetlighet eftersom den riktar uppmärksamheten på frågan om särskildabestämmelser i det ena eller andra hänseendet behövs. En gemensam lag bidrarockså till en siörre enhetlighet i rättstillämpningen (se prop. s. 323). Dennya kommunallagen innehåller, trots de nämnda strävandena, ett antalsärbestämmelser särskilt för men också förlandstingskommunerna. Beträffande de särskilda bestämmelser som föreslås gällaför bör anmärkas att det inle har ingått i kom- KU 1976/77: 25 44 munallagsulredningensuppdrag att överväga lagändringar som skulle göra mera beiydande ändringar iStockholms kommuns organisation nödvändiga. Utskottet konstaterar att det idetta sammanhang inte har visat sig möjligt att i den nya enhetligakommunallagen undvara elt betydande antal särbestämmelser för Stockholmskommun. Sålunda innehåller ca en femtedel av paragraferna särskildabestämmelser för , vilka självfallet är ägnade att i viss mån minskalagens överskådlighet. Även när det gäller bestämmelsernas sakliga innebördframstår särregleringen ibland som mindre lämplig. Detta gäller särskilt denskilda utformningen av inlerpellalions-reglerna och mandatperioderna ifullmäktige (dvs. del valgenomslaget i ). Inteminst med hänsyn till att de största kommunerna och landstingskommunerna haradministrativa problem av samma art och omfattning som anserutskottet att den särskilda organisationen av kommunalförvaltningen i Stockholmbör ses över. 1 avvaktan på resultatet av en sådan översyn, som självfallet börske i nära samarbete med företrädare för kommunen, tillstyrker utskottet attden i propositionen föreslagna lagregleringen av de särskilda förhållandena iStockholms kommun genomförs. Utskottet föreslår dessutom, såsom tidigareanförts, att vissa ytteriigare bestämmelser, som kommunen har önskat behålla,förs över till den nya kommunallagen resp. de specialförfattningar som anknytertill kommunallagens regler. Detta gäller bestämmelserna om interpellation ochmandatperiodens längd för de speciallagsreglerade nämnderna i . Tilldessa bestämmelser återkommer utskottet i specialmotiveringen. Beträffandeden tekniska utformningen av den nya kommunallagen anser utskottet att lagen,såsom har föreslagits i proposiiionen, bör vara indelad i kapitel. Däremot börenligt utskottets mening paragraferna numreras i löpande följd inom resp.kapitel och inte genom hela lagen. För detta talar främst praktiska skäl,exempelvis när lagen behöver ändras och särskilt när nya bestämmelser skallföras in i lagen. Utskottet hänvisar till vad som närmare anförs härom iinledningen till specialmotiveringen (s. 48). I motionen 1976/77:568 av i (m)yrkas att skall lagfästa rätten för vissa tätorter att kallas"stad". Enligt motionären bör lagen (1969:780) med anledning avinförande av en enhetlig kommunbeteckning, m. m. kompletteras med en paragrafav innebörd att sådan tätort, som har kallats "stad", utanhinder av denna lag får kallas "stad". Efter framställning frånvederbörande kommun och efter hörande av skall även annan tätortgenom beslut av regeringen kunna få kallas "stad". 1969års riksdagsbeslut innebar att de dittillsvarande beteckningarna på deborgerliga primärkommunerna - "landskommun", "" och"stad" KU 1976/77: 25 45 -mönstrades ul ur kommunallagarna och ersattes av den enhetliga beteckningen"kommun". I utskottsutlåtandet underströks att ändringen inte innebaratt de tidigare begreppen skulle försvinna "i den mån de har betydelseutöver sin administrativa innebörd" (KU 1969:44 s. 5). Delta gälldeframför allt stadsbegreppet. Enligt utskottet var det sålunda sannolikt attbeteckningen "stad" även i fortsättningen skulle komma alt begagnasför de dåvarande stadskommunernas "tätbebyggelsekärna" och troligendessutom tillämpas även för andra tätorter av större omfattning. Utskottetdelade också departementschefens uppfattning (i prop. 1969:63) att någrasärskilda föreskrifter om användandet av beteckningen "stad" intebehövdes, ulan att "en fri språkutveckling bör få vara avgörandehärvidlag". Utskottels förslag var inte enhälligt. I en reservationframhöll således ledamöter från ftera partier att förslaget var alltförlångtgående och att de enskilda kommunerna - med tillgodoseende av detberättigade kravet på ett enhetligt kommunbegrepp - borde lämnas "vissfrihet att framträda under hävdvunna beteckningar". Utskottetvill i detta sammanhang särskilt framhålla att förutsättningarna nu är andra ändå riksdagsbeslutet fattades. Ett bifall till det nu framförda motionsyrkandetskulle således innebära att ett oenhetligt kommunbegrepp infördes ikommunallagstiftningen. Detta avstyrker utskottet bestämt. Såsom lidigare haranförts finns det emellertid inget hinder för kommuner, som önskar del, altanvända beteckningen "stad" i de fall då detta inte har någonkommunalrättslig betydelse. Med hänvisning till det ovan anförda anserutskottet att motionen 1976/77:568 bör avslås. I två motioner - 1975/76:921 och 1976/77:5, i vissdel - tas upp några speciella frågor som rör den kommunala resp.landstingskommunala kompetensen. I motionen 1975/76:921 av () yrkasatt skall begära en översyn av den landstingskommunala kompetensen,så att landsting får rätt alt ge lånegarantier lill enskilda för uppförandeoch/eller upprustning av fritidshus på landsbygden. a. alt det bör ligga inom den landstingskommunala kompetensenatt inom landstingsområdet på lämpligt sätt stödja upprustning av ödetorp,mangårdsbyggnader på nedlagda jordbruk m. m. dylikt, i syfte att främjafritidsverksamheter och landskapsvård samt motverka miljöförstöring. Eftersomdet, enligt motionärens mening, är tveksamt om en landstingskommun utan att överskridasin kompetens kan främja nybebyggelse för fritidsändamål, exempelvis genom attlämna lånegaranti (borgensstöd), anser han att det framstår som önskvärt attgällande rättspraxis vidgas med avseende på landstings kompetens i fråga omborgensåtagande. Motionären anser därför att en översyn bör ske av denlandstingskommunala kompetensen i detta avseende. I ett remissyttrande övermotionen har - under hän- KU 1976/77: 25 46 a. visst pågående utredningsarbete m. m. - anfört att motionen inteför närvarande bör föranleda någon åtgärd. Enligt förbundet kan i kompetensfrågannoteras att "landstingskommunerna enligt 64 S landstingslagen medregeringens medgivande bör kunna ingå borgen för nybyggnad av det slag somavses i motionen". I en till förbundets yttrande fogad reservation har sexföreträdare för de borgeriiga partierna anfört bl. a. att det är angeläget attöppna den landstingskommunala kompetensen "i enlighet med i motionenangiven riktning". yttrande jämte reservation bifogasdetta betänkande (bilaga 37). I motionen 1976/77:5 av m. fl. (vpk)föreslås bl. a. att skall göra ett uttalande om innebörden av den ikommunallagen föreslagna kompetensbestämmelsen i syfte att klargöra att denäven bör avse rätt för kommun att bedriva "ordinärföretagsverksamhet" i konkurrens med privata företag. a. att en hög och jämn sysselsättningsnivå måste betraktas somett framträdande kommunalt intresse av allmän betydelse för kommuninvånarna. Utskottet får för sin del först framhålla attpropositionens förslag till utformning av bestämmelser i den nya kommunallagenom den kommunala resp. landstingskommunala kompetensen inte innebär någonsaklig ändring i förhållande till vad som gäller. Kommunallagsutredningenhar också framhållit att det inte har legat inom dess uppdrag att föreslå någramateriella ändringar i fråga om kompeiensbestämmelsens innehåll och därför endastundersökt om några ändringar av lagleknisk natur kunde vara motiverade. Tillfrågan om den lagtekniska utformningen av kompetensbestämmelsen i kommunallagenåterkommer utskotlel i specialmoiiveringen (s. 49). Där förordas också att detnärmare övervägs om åtgärder kan vidtas för att undanröja olägenheterna med attha kompletterande kompelensbestämmel-ser i ett flertal särskilda lagar. Beträffandeyrkandet i motionen 1975/76:921 för utskottet framhålla aU kommunallagensbestämmelser (se 4 kap. 7 S) torde lämna tillräckliga möjligheter för enlandstingskommun, som önskar det, alt med regeringens medgivande ingå borgenför ifrågavarande ändamål. Med hänvisning härtill och med åberopande av vadLandstingsförbundet har anfört i sitt remissyttrande över motionen, anserutskottet att denna kan anses besvarad. Yrkandeti moiionen 1976/77:5-om att skall göra ett uttalande för att klargöraatt kommunerna har rätt att bedriva "ordinär företagsverksamhet" ikonkurrens med privata företag - innebär en väsentlig utvidgning av denkommunala kompetensen i förhållande till gällande rätl. Något utredningsmaterialeller annat beslutsunderlag som närmare belyser denna frågas olika aspekterredovisas inle i de nu behandlade propositionerna eller de bakomliggande kommittébetänkandenam. Mot denna bakgrund anser utskottet alt något uttalande av den innebördsom motionärerna önskar och som skulle avvika från de gällandeprinciperna för den kom- KU 1976/77: 25 47 munalakompetensen inte kan göras. Delta motionsyrkande bör därför avslås. I moiionen 1976/77:5 av m. fl. (vpk)tas vidare upp vissa valfrågor. Motionärerna föreslår att ett system medutjämningsmandat införs även i primärkommunerna och att spärregeln vid val tilllandsting avskaffas. Moiionen innehåller bl. a. ett förslag till lag om ändringi vallagen (1972:620). I detta lagförslag har lagts till eU nytt andra stycke i2 kap. 9 S, vilket innebär att vid indelning av kommun i valkretsar skall niotiondelar av de kommunala valkretsmandaten vara fasta valkretsmandai och restenutjämningsmandat. Vidare har i lagförslaget tagits bort den nuvarande andrameningen i 14 kap. 15 a S, som innebär att endast parti som har fått minst treprocent av rösterna i hela landstingskommunen är berättigat all dellaga ifördelningen av mandaten i landslinget (den s. k. treprocentsspärren). Riksdagenhar avslagit motionsyrkanden om utredning av vissa frågor med sammasyfte som de nämnda (KU 1976/77:23). Utskottet, som vidhåller sinståndpunkt i denna fråga, avstyrker därför motionen 1976/77:5, såvitt nu är ifråga. I detta sammanhang bör slutligen nämnas attutskottet i specialmotiveringen behandlar två molioner rörande vissa speciellakommunala frågor. Den ena motionen, 1975/76:451 av i (c) om jäv vid löneförhandling jör revisorspersonat. behandlas sålundaav utskottet i samband med bestämmelserna i 5 kap. 2 S kommunallagen om jäv förde kommunala revisorerna liksom vid handläggningen av ärende om ansvarsfrihetför den verksamhet som omfattas av revisionen (se specialmotiveringen s.83-84). Den andra motionen, 1975/76:911 av herrar () och i Röslånga (fp) om förslag till regler för kommunalabesvärsnämnder, tar utskottet upp i samband med behandlingen av bestämmelsernai 7 kap. 3 S kommunallagen om kommunala resp. landsiingskommunala besvärsnämnder(se specialmotiveringen s. 87-88). KU 1976/77: 25 48 Såsom redan har framhållits i den allmännamotiveringen anser utskottet att den nya kommunallagen inle bör ha engenom hela lagen löpande paragrafnumrering och en indelning i kapitel. Eltsådant system, som sällan förekommer, medför onödiga problem när lagenbehöver ändras och särskilt när nya bestämmelser skall föras in i lagen. a. till att vissa förslag om ytteriigare lagregler redan inom dennärmaste tiden kan väntas från demokraiiulredningen anser utskottet att det ärlämpligl all den nya kommunallagen på föreslaget sätt delas in i ell antalkapitel, men alt paragraferna numreras i löpande följd inom resp. kapitel.Denna metod förekommer i bl. a. regeringsformen, riksdagsordningen och vallagenliksom i flera andra cenirala lagar såsom , ochföräldrabaiken. Med hänsyn lill de svårigheter som kan uppkomma vid jämförandestudium av motivuiialanden rörande bestämmelserna i utskottels resp.propositionens förslag redovisar utskottet i bilaga 37 till detta betänkande(s. B 127) en tabellöversikt över paragraferna. I detta sammanhang har detbedömts lämpligt att även redovisa kommunallagsutredningens motsvarandeförslag. Delta kapitel, som är indelat i fem paragrafer,motsvarar första kapitlet i de nuvarande kommunallagarna. Av1 v;, som innehåller den grundläggande bestämmelsen om rikets indelning ikommuner och landstingskommuner, framgår att lagen är till-lämplig på allakommuner och landstingskommuner. Med "kommuner" avses i den nyakommunallagen "borgerliga primärkommuner", vilket stämmer överensmed fast praxis inom bl. a. kommunallagstiftningen. Det bör dock observeras attden nya regeringsformen (RF) i elt inledande stadgande (1 kap. 7 S RF) angeratt det i riket finns "primärkommuner och landstingskommuner", vilkadärefter samtliga omfattas av begreppet "kommunerna" (se 1 kap. 7;?,8 kap. 5 och 9§>;. 11 kap. 6, 7 och 9 iJS samt 12 kap. 6 S RF). Ävenuttrycket "" har olika innebörd i den nya kommunallagen("primärkommunal") och i regeringsformen ("primärkommunal ochlandstingskommunal", se 1 kap. 1 >; och 8 kap. 5 i; RF). Eftersombeteckningen "primärkommunal" kan anses mindre användbar i den nyakommunallagen har utskottet - i likhet med propositionens ochkommunallagsutredningens förslag - stannat för all begagna beteckningen"kommun", när endast primärkommun avses. Utskottet har i detta sammanhangäven övervägt alt ersätta ordel "landstingskommun" med ordel KU 1976/77: 25 49 "landsting",vilket skulle stämma bättre överens med modernt språkbruk - dvs. det vanligenanvända ullrycket "kommuner och landsting". Med hänsyn till dekompromisser beträffande kommunbeteckningarna som uppnåddes vidriksdagsbehandlingen av förslaget lill ny regeringsform och som innebar attordet "sekundärkommuner" i propositionens förslag ersattes av ordet"landstingskommuner", anser utskottet emellertid att en ev. ändring idetta avseende först bör göras i regeringsformen. Del i propositionen nuframlagda förslaget om att i kommunallagen använda uttrycket "kommuner ochlandstingskommuner" bör därför kunna accepteras tills vidare. Ipropositionens förslag lill 5 -; anges att ordet "fullmäktige" ikommunallagen används som gemensam beteckning på kommunfullmäktige ochlandstinget, medan ordet "styrelsen" används som gemensam beteckningpå kommunstyrelsen och förvaltningsutskottet. Denna ordning innebär dels slipper tungrodda upprepningar i de olika paragraferna i lagen, dels attvissa följdändringar inle behövs i specialförfattningardär beteckningarna"" och "förvaltningsutskottet" används. Inomutskotlel häröver-vägts att i stället införa beteckningarna ""resp. "", vilket skulle innebära vissa fördelarfrån tydlighetssynpunkt. Sålunda har det framhållits att beteckningen"förvaltningsutskottet" inle ger en rättvisande bild av de centralastyrelseuppgifter som tillkommer detta organ i landstingskommunerna. Med hänsyntill att landstingskommunerna själva inte har önskat något sådant namnbyte,vilket också skulle medföra vissa administrativa problem och kostnader, låtvara av relativt ringa omfattning (se SOU 1974:99 s. 174), har utskottetstannat för att tillstyrka propositionens förslag till utformning av 5 >;.Utskottet anser dock att paragrafen bör flyttas fram i lagen och kommaomedelbart efter det inledande stadgandet i 1 och sålunda efter omnumreringingå i kommunallagen som en ny 2 S. Dei propositionen föreslagna bestämmelserna om medlemskap i kommuner ochlandstingskommuner samt om dessas kompetens tillstyrks av utskottet med desmärre redaktionella ändringar som framgår av bifogade lagförslag. Vadbeträffar den rättsliga regleringen av den kommunala resp. landstingskommunalakompetensen anser dock utskottet - i likhet med såväl föredragande statsrådetsom kommunallagsulredningen och flera remissinstanser - att del ärotillfredsställande alt den allmänna kompetensbestämmelsen kompletteras av etttämligen stort antal särskilda lagar som ger kommunerna ochlandstingskommunerna rätl att vidta åtgärder på vissa områden. Såsom anförs ipropositionen (s. 340) bör del därför övervägas om åtgärder kan vidtas för attundanröja de olägenheter från lagteknisk och praktisk synpunkt som dennuvarande ordningen innebär. Eftersom inte heller utskottet ser någon praktiskmöjlighet att i detta sammanhang lösa frågorna på elt mera tillfredsställandesätt tillstyrks dock propositionens förslag till utformning avkompetensbestämmelsen. I den allmännamotiveringen har utskottet utföriigt redovisat sin syn 4 1976/77. KU 1976/77: 25 50 påfrågan om de beslutande organens ställning i kommunerna och landstingskommunerna.Enligt utskottets förslag skall sålunda del s. k. ställföreträdarskapet förlandstingens förvaltningsutskott avskaffas. I stället införs i kommunallagenvissa bestämmelserom delegation. Beiräffande motiveringen hänvisas lill vadutskottet har anfört ovan (s. 12-18). Förutom de betydande ändringar i sakvilka föranleds av utskottels förslag, har gjorts vissa smärre redaktionellajusteringar i 1 kap. 5 >; (4 § prop. ), vilka framgår av bifogade lagförslag{bilaga 1). Utskottet vill här endast särskilt framhålla att del i laglextenföreslagna uttrycket "i fullmäktiges ställe" markerar de olikhetersom föreligger mellan delegation av beslutanderätt från fullmäktige ochdelegation av beslutanderätt inom styrelsen och övriga nämnder. Detta kapitel, som reglerar verksamheten i debeslutande församlingarna, är indelat i trettio paragrafer och innehållerbestämmelser om bl. a. antalet ledamöter i fullmäktige, suppleanter, rösträtt,valbarhet, tjänstgöringstid, presidium, sammanträdesordning ochbeslutsförfarande. Iflera avseenden innebär bestämmelserna nyheter eller ändringar i förhållandetill vad som gäller . Sålunda saknas nu motsvarighet tillförslagen i 2 kap. 5 ! ; (10 ? om rätt lill ledighet från anställning förfullgörande av förtroendeuppdrag och i 2 kap. 18 ! ; (23 ? ; prop.) om opinionsundersökning.Vad beträffar den sistnämnda frågan innebär propositionens förslag, såsomframgår av den ovan lämnade allmänna motiveringen (s. 33), endast ettklariäggande i lagen av vad som anses gälla i rättspraxis. Enligt utskottetsförslag klargörs vidare att kommuner och landstingskommuner för möjlighet altanlita valnämnden vid bl. a. folkomröstning. Somexempel på andra ändringar av större intresse kan nämnas bestämmelserna om ettsnabbare valgenomslag, obligatoriska suppleanter och dessas tjänstgöringsrätt,kravet på beslutförhet, en ettårig beredningsfrist för motioner, vissaändringar av interpellationsinstitutet och vidare möjlighet lill ersättning förutgifter som föranleds av uppdrag som ledamot i fullmäktige. Vissabestämmelser i de nuvarande kommunallagarna har inte tagits in i den nyakommunallagen ulan antingen, såsom vad gäller alla bestämmelserna om val tilllandsting och kommunfullmäktige, förts över till vallagen, eller ansetts kunnatas in i fullmäktiges arbetsordning. Det sistnämnda gäller bestämmelser omfullmäktiges sekreterare, sammanträdesplats och upprop. I detta sammanhang böräven nämnas att beredning genom särskilt beredningsutskott inte längre blirobligatorisk i landstingskommunerna och alt någon motsvarighet till dennuvarande bestämmelsen i landstingslagen om den s. k. dubbla beredningen intefinns i den nya kommunallagen. Flertaletav de i propositionen föreslagna bestämmelserna i detta kapitel tillstyrks avutskottet med de redaktionella ändringar som framgår av bi- KU 1976/77: 25 51 fogadelagförslag (bilaga 1). Beträffande de paragrafer där utskottet föreslårändringar i sak eller där utskottet finner skäl alt göra vissa särskilda uttalandenför utskottet anföra följande. 2 (7 § prop.) I paragrafens första stycke sägs alt suppleanterskall utses för ledamöterna i fullmäktige. I andra stycket finns bestämmelserom antalet suppleanter i kommunfullmäktige medan tredje stycket innehåller enhänvisning till vallagens bestämmelser om antalet suppleanter för ledamöterna ilandstinget. Även i fortsättningen föreslås sålunda gälla olika regler förutseende av suppleanter i kommunfullmäktige resp. landsting. Utskottet delarföredragande statsrådels, liksom kommunallagsutredningens, mening att de inkonsekvenseri fråga om systematiseringen av författningsstoffet som dessa skillnader harlett till bör kunna accepteras (se prop. s. 347). Enligtdet nu framlagda förslaget till ändrad lydelse av 14 kap. 19 S vallagen ändrasemellertid tillvägagångssättet vid utseende av suppleanter i kommunfullmäktige.Med hänsyn härtill bör beräkningen av antalet suppleanter inte längre grundaspå det antal platser som partierna erhåller i varje valkrets utan endast på detantal platser som varje parti erhåller i hela kommunen. Utskottet föreslårdärför en motsvarande ändring i 2 kap. 2 S andra stycket. Beträffande förslagettill ändrad lydelse av 14 kap. 19 S vallagen hänvisas till specialmotiveringenbeträffande detta lagförslag (s. 90). 4 § [9 ii prop.) Utskottet tillstyrker den i första stycket intagnabestämmelsen som innebär att valbarhetsbedömningen skall göras oberoende avvad som framgår av röstlängden. Den som i något avseende inte längre uppfyllerrösträtts-villkoren är därmed inte valbar, även om han ännu står kvar iröstlängden som röstberättigad. Å andra sidan är den valbar som uppfyllerrösträttsvillkoren men som inte är upplagen i röstlängden, t. ex. beroende påatt han har blivit kyrkobokförd i kommunen efter det att röstlängden har upprättats.Genom bestämmelserna i 3 kap. 3S (38 § prop.) och 3 kap. 13>! (48 § prop.) -liksom motsvarande bestämmelser i speciallagstiftningen -kommer sammavalbarhetsvillkor att gälla för styrelsen och alla de övriga kommunala ochlandstingskommunala nämnderna. Utskottetanser vidare i likhet med föredragande statsrådet och åtskilliga remissinstanseratt övervägande skäl talar för att det nuvarande valbarhetshindret för den s.k. ledande tjänstemannen hos kommunen resp. landstingskommunen bör behållas.Det bör härvid ankomma på kommunerna och landstingskomriunerna att genomföreskrift i instruktion e. d. göra klart vilken befattning som avses meduttrycket "den ledande ställningen bland kommunens ellerlandstingskommunens tjänstemän". De i propositionen i andra stycketföreslagna bestämmelserna tillstyrks sålunda av utskottet. KU 1976/77: 25 52 8H\2>1 prop.) 1 proposiiionen föreslås i 13 >; en bestämmelsesom gör det möjligt för landstingskommunerna att välja även en andre viceordförande i . Genom ett ulskoilsiniiialiv (KU 1976/77:9) har dennamöjlighet redan införts fr. o. m. den nya mandatperiodens början den 1 januari1977 (rskr 1976/77:21, SFS 1976:859 och 860). Utskotlel har sålunda ingenerinran mot propositionens förslag all alla kommuner och landstingskommunerskall' ha möjlighet att själva avgöra om de skall välja en eller två viceordförande i fullmäktige. Detta innebär den ändringen i förhållande tillnuläget att kommunfullmäktige i liksom i läninte längre blir skyldiga alt utse två vice ordförande. Utskottets förslag till2 kap. 8 S har, såsom framgår av det bifogade lagförslaget, av laglekniska skälutformats något annorlunda än i propositionen.