bet · G001KU38 · 1976-12-31 00:00:00 — medanledning av motion om intern TV-sändning I motionen 1976/77:571 av herrar ()och i Agnas (m) yrkas att hos regeringen anhåller attbestämmelserna i radiolagen om intern TV-sändning ges en sådan utformning attsamfund och ideella organisationer får vidgade möjligheter att överföra mötenm, m, till andra lokaler. Motionärernaerinrar om att tolkningen av radiolagen då det gäller överföring via intern TVhar varit skiftande. Tillstånd till sådan överföring lämnades för sedanför en gudstjänst från till . Tillståndet motiverades av attsändningen inte mötte hinder eftersom den inte var riktad till allmänheten utantill en sluten grupp som i ett speciellt fall hade väsentligt större intresseav att följa den interna TV-sändningen än av att se TV. anserockså att det inte föreligger någon principiell skillnad om sändningar utgårtill flera platser än till en så länge man riktar sig till enintressegemenskap. Med hänsyn till att det finns möjlighet till olikatolkningar är det angeläget att principen om rätt till TV-utsändning till annansluten lokal fastslås. Bestämmelserna måste förtydligas. Det bör också varamöjligt att vidga rätten till intern TV-sändning så att samfund och ideellaorganisationer kan använda sig av denna tekniska lösning. Fråganstidigare behandling m. m. Motioner med samma syfte som den förevarande harförekommit vid riksdagar. Isitt utlåtande (KU 1970:19) redogjorde utskottet bl, a, för gällandeordning och dess bakgrund samt vissa pågående utredningar rörande frågor omradio och TV, Till utlåtandet var fogat promemorior som upprättats inomSveriges Radio innehållande vissa uppgifter om bl, a, behandlingen avansökningarom rätt för annan än att sända vissa program. Föregen del uttalade utskottet följande: Vid riksdagsbehandlingen av förslaget tillradiolag förelåg olika uppfattningar i frågan om lagens reglering av rättentill rundradiosändningar skulle omfatta också trådsändningar. anslötsig därvid till propositionens förslag att så skulle vara fallet. Dettamotiverades med att något nytt inte framkommit som gav anledning att ändra degrundläggande principerna för rundradioverksamheten och alt det skulleinnebära ett väsentligt avsteg från dessa om man avstod från att regleratrådsändningarna. Det framhölls, att ett undantagande av trådsändningar frånradioföretagets en- I 1976/77. KU 1976/77:38 2 samrättmed all sannolikhet skulle leda till att det snart uppstod omfattandeledningsnät i privat regi för sändning av radio- och TV-program med inslag avkommersiell reklam. Utskottetkan inte finna att skäl nu föreligger att inta en annan ståndpunkt till fråganom lagregleringen av trådsändningarna. Inte heller föreligger enligt utskottetsmening tillräcklig anledning att i övrigt nu aktualisera en omprövning av den iradiolagen gjorda gränsdragningen mellan sändningar till vilka radioföretagethar ensamrätt och andra sändningar. Fyrareservanter(fp)yrkade bifall till motionen. I1971 (KU 1971:29), 1972 (KU 1972:14) och 1973 (KU 1973:34) års yttrandenavstyrkte utskottet bifall till motionerna under hänvisning till sinauttalanden samt med erinran om att den av motionärerna aktualiseradefrågan faller inom ramen för massmedieutredningens uppdrag. Reservation medyrkande om bifall till motionsyrkandet avgavs av två ledamöter (fp) 1971, 1972och 1973. Nämnda års riksdagar beslöt i enlighet med utskottets hemställan. Högstadomstolen har avgjort ett mål där frågan gällde ansvar förotillåten rundradiosändning enligt radiolagen (1966:75). Föreningen av deboende inom ett radhusområde (Skönstaholm i ) hade anordnat lokala TV-sändningaröver områdets centralantennanläggning (se Nytt Juridiskt Arkiv 1976 s. 95). I domskälen yttrade högstadomstolen följande: En förutsättning för att en sändning skall omfattasav begreppet rundradiosändning i radiolagen är att den är avsedd att mottagasav allmänheten. Uttrycket "allmänheten" förekommer i många olikaförfattningsbestämmelser. Som exempel kan nämnas 9 ! ; allmänna ordningsstadgan(1956:617) och 2 § lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära ochkonstnäriiga verk. Uttrycket används för att beteckna en i princip obestämdpersonkrets. Sålunda anses en tillställning given för allmänheten, omtillträde står öppet för envar, eventuellt mot erläggande av viss avgift ellerpå annat liknande villkor. Motsatsen gäller om tillträde är beroende avmedlemskap i viss förening eller av särskild inbjudan och den sålundauppställda begränsningen icke framstår som ett rent formellt arrangemang. 1propositionen med förslag till radiolag (prop. 1966:149 s. 31) anfördes somskäl för att använda uttrycket "allmänheten" i stället för - såsomhade föreslagits i det utredningsbetänkande som låg till grund för propositionen- "en större allmänhet", att innebörden av förstnämnda begrepp tordevara förhållandevis klar; det hade i olika sammanhang tolkats så, att en kretsav personer som är på en gång liten och sluten inte räknas till allmänheten.Vad sålunda uttalats i propositionen tyder på att någon annan innebörd än dengängse ej var åsyftad. Visserligen framgår av såväl lagtexten som motiven attuttrycket "allmänheten" också kan syfta på en "slutenkrets". Sistnämnda uttryck torde emellertid ha en annan innebörd här än iexempelvis 2 ! ; sista stycket upphovsrättsl.agen, där det uppenbariigenbetecknar en krets som ej är att hänföra till allmänheten. En sluten krets iradiolagens mening synes föreligga så snart det är fråga om en persongrupp somär avgränsad på ett utifrån iakttagbart sätt, exempelvis de personer somsamtidigt befinner sig på en viss plats. Av propositionen (s, 37) framgår KU 1976/77:38 3 sålundaatt exempelvis kunderna i ett varuhus eller pbuliken vid en idrottstävling äratt betrakta som slutna kretsar i radiolagens mening, trots att deotvivelaktigt är att hänföra till allmänheten i detta ords vedertagna betydelse, Itillämpningen kan det sjävfallet stundom vara vanskligt att avgöra om ensändning skall anses vara avsedd för allmänheten eller ej, och med hänsyn tillrättsområdets speciella natur kan här möta svårigheter som knappast harmotsvarighet på andra områden. Vissa ledande synpunkter torde dock kunnaanföras. En sändning får anses vara avsedd för allmänheten i första hand ifall, då den kan mottagas av eller står öppen för en obestämd krets personer,såsom fallet är t, ex, vid etersändning på en våglängd inom devåglängdsområden, som kan tas in på vanliga mottagningsapparater, eller dåabonnemang på trådsändning står öppet för envar som anmäler sig och förfogaröver erforderiiga anslutningsanordningar. Det nu sagda gälleräven om t. ex. ettföretag som arrangerar en trådsändning, som i praktiken är avsedd för envar somanmäler sig som abonnent, söker genom vissa yttre former, såsom krav på anmälantill viss förening eller liknande, ge kretsen av abonnenter sken av att tillhöraen i rättslig mening sluten krets (jfr i fråga om motsvarande problem inomupphovsrätten NJA II 1961 s. 47 f, 54 Q. Om däremot den krets, förvilken en sändning är avsedd, enligt gängse kriterier verkligen är att anse somi rättslig mening sluten, lär sändningen - i allt fall om kretsen ej ärsärskilt stor - icke kunna anses vara i radiolagens mening avsedd förallmännheten. När en sändning företages i fiera led bör bedömningen ske förvarje led för sig. Om t, ex, ett tråd-sändningsföretag sänder över ett störreområde och sändningen bl, a, mot-tages av en mindre radhusförening, vilkenvidarebefordrar den till sina medlemmar, bör företagets sändning anses varaavsedd för allmänheten medan detta ej kan anses gälla föreningensvidaresändning till medlemmarna, om föreningen utgör en i gängse mening slutenkrets. Desändningar det är fråga om i målet har skett över centralantennanläggningen iSkönstaholms bostadsområde och har alltså kunnat mottagas av samtliga 150hushåll inom området men ej nått utanför detta. Den omständigheten attmottagningsmöjligheterna sålunda har varit lokalt begränsade på grund av dentekniska metod som har använts för överföringen torde emellertid inte i och försig utesluta att sändningarna kan anses ha varit avsedda för allmänheten. Sändningarnahar anordnats av Skönstaholm. I målet har obestritt uppgivitsatt samtliga boende i området har varit anslutna till klubben. Denna harexisterat under en lång följd av år och bedrivit verksamhet i olika former föratt tillvarataga medlemmarnas gemensamma intressen och stärka sammanhållningenmellan dem och trivseln i bostadsområdet. Sändningarna har ingått som led idenna verksamhet. Pågrund av det nu anförda får det anses att sändningarna har varit anordnade förde boende i deras egenskap av medlemmar i och att de ej harvarit avsedda att mottagas av allmänheten. De har alltså icke varit att hänföratill rundradiosändning enligt 1 S radiolagen,-Vid sådant förhållande skallåtalet lämnas utan bifall. KU 1976/77:38 4 Frågan har som nämnts behandlats avmassmedieutredningen, I sitt slutbetänkande SOU 1975:49 Massmediegrundlaguttalade utredningen i sin sammanfattning bl. a. följande: 1 fråga om radio-tv skall enligt förslagetgrundlagen huvudsakligen reglera endast sändning av radioprogram, dvs.sändningar som är avsedda att mottagas direkt av allmänheten med debegränsningar som ligger i begreppet radioprogram i rundradiosändning enligtRL. För innehav och användning av sändare för annat ändamål, t. ex.kommunikationsradio, skall gälla bestämmelser i vanlig lag. Frågorsom sammanhänger med utvecklingen på radio-tv-området behandlas för närvarandeav den tillsatta radioutredningen. Det är därför inte möjligt att igrundlagen ange mera precisa regler om etablering av programföretag m. m.Däremot är det enligt MMU klart att grundlagen inte bör fastslå en ensamrätttill programverksamhet motsvarande den ensamrätt som anges i RL. a. till den begränsade tillgången till användbara frekvenser i etern är detå andra sidan inte heller möjligt att medge en total etableringsfrihet. MMUföreslår därför att tillstånd (koncession) skall fordras för programverksamhetoch att - liksom nu - meddelande av sådant tillstånd skall ankomma påregeringen. Grundlagenskrav på tillstånd för programverksamhet är inte absolut. Det skall vara möjligtatt i lag göra undantag från koncessionstvånget beträffande vissa slag avsändningar. Som exempel på sådana undantag nämns vidaresändning avradioprogram, program för undervisningsändamål eller för syn- och hörselskadadeoch program som i huvudsak endast innefattar direktsändning av dagshändelse m.m. Förprogramverksamhet skall enligt förslaget gälla bl. a. det nuvarande kravet i RLpå saklighet och opartiskhet. Vidare skall, i den utsträckning det behövs,avtal träffas mellan regeringen och vederbörande programföretag omprogramverksamheten. MMU föreslår därvid att grundlagen anger ramen för devillkor som skall kunna uppställas i sådant avtal. Den föreslagna ramenöverensstämmer i huvudsak med innehållet i det nuvarande avtalet mellan statenoch . I den mån undantag görs i fråga om kravet på koncession,kan undantag också göras från de villkor som annars gäller förprogramverksamhet. Som nämns i massmedieutredningens betänkande harradioutredningen haft att behandla en rad frågor som sammanhänger medutvecklingen på radio-TV-området'. Bland dessa frågor hör även den nu aktuella.Radio-utredningen kommer att avge sitt slutbetänkande. Dennya regeringen har aviserat tillsättandet av en utredning med uppgift attutarbeta förslag till en ny yttrandefrihetsgrundlag. Enligt vad som inhämtatsfrån kommer den i motionen behandlade frågan att fallainom denna utrednings uppdrag. KU 1976/77:38 5 I motionen begärs att hos regeringenanhåller att bestämmelserna i radiolagen om intern TV-sändning ges en sådanutformning att samfund och ideella organisationer får vidgade möjligheter attöverföra möten m. m. till andra lokaler. motionen behandlade frågan har uppmärksammats i olika sammanhang, bl. Härvid har hänvisats till att frågan behandlades avmassmedieutredningen. Så har också skett. Frågan torde komma att övervägasytteriigare i den av regeringen aviserade utredningen om en nyyttrandefrihetsgrundlag. Vidare bör nämnas att även radioutredningen har isitt arbete med frågor om radions och televisionens fortsatta utvecklingbehandlat spörsmålet. väntas avge sittslutbetänkande. Vidare har inom ramen för nu gällande regler i radiolagen lagtsfast vissa principer genom det i detta betänkande tidigare återgivna avgörandetav högsta domstolen. Utskottet,som hänvisar till vad som nämnts om frågans läge, anser att statsmakternasprövning av bl. a. massmedie- och radioutredningarnas överväganden i denaktuella frågan bör avvaktas och finner alltså inte skäl att nu föreslå någotinitiativ från sida med anledning av motionsyrkandet. att avslårmotionen 1976/77:571. Närvarande:herrar (), i (s), i (m). (),i (fp), i (s), (), Karisson iMalung (s), Schött (m), i (s). Kindbom (c), (), fruHammarbacken (c), () och ().