bet · G001KU25 · 1976-12-31 00:00:00 — I det tidigare anförda har utskottet pekatpå de möjligheter som redan med de nuvarande bestämmelserna i kommunallagentorde flnnas att få lill stånd sådana interpellationsdebatter. För attytteriigare underiätta detta föreslår utskottet att i 2 kap. ; andra styckettas in en bestämmelse om alt ordföranden i slyrelsen får möjlighet attöverlämna en till honom framställd interpellation också till en sådan avfullmäktige utsedd ledamot i styrelse för aktiebolag, ekonomisk förening ellerstiftelse som avses i 2 kap. 23 >; andra stycket. Enligt utskottets meningbor det dock i första hand vara ordföranden i styrelsen som har alt svara påinterpellationen. Detta har också en viss betydelse för bedömningen avinterpellationens tillåtlighet, som kan påverkas av att den väckta frågananknyts till styrelsens övergripande uppgifter på KU 1976/77: 25 69 bl.a. detta område. I andra hand bör det dock av praktiska skäl vara möjligt förstyrelsens ordförande att efter samråd överiämna en sådan interpellation intebara till en annan ledamot i styrelsen ulan också till en av fullmäktige utseddstyrelseledamot i ifrågavarande kommunala företag. Medhänsyn lill de särskilda förhållandena i anser utskottet attdel där, liksom , skall vara möjligt att interpellera endastborgarråd. Bakgrunden härtill är att det genom rotelindelningen i Stockholmskommun alltid finns elt ansvarigt borgarråd för den berörda förvaltningen ochatt borgarråden genom sina ordförandeskap i alla de viktigaste nämnderna harencentral ställning i kommunens verksamhet. Enligt utskottet finns det inteanledning alt , såsom har föreslagits i propositionen, göra en sakligändring i Stockholmssystemet. En sådan ändring skulle dessutom innebära att detalllid skulle finnas minst två behöriga adressater för varje interpellation,vilket skulle kunna medföra onödiga kompetenskonflikler och oklarheter om vemsom har det politiska ansvaret för en viss fråga. En saklig ändring av dessa,liksom av andra, speciella bestämmelser för bör enligtutskottets mening övervägas i annat sammanhang (se ovan s. 43-44). Detsammabö-- enligt utskottet gälla beträffande möjligneterna att ställa s. k. enkelfråga i . Även härvidlag bör, av de skäl somutskottet anfört beträffande interpellation, det nuvarande systemet tillsvidare behållas i . Delta föranleder den ändring i paragrafens (3 kap.24 §) sista stycke som framgår av bilaga 1. 25 s'> (30 S prop.) Den av utskottet föreslagna redaktionella ändringenhar till syfte att klargöra att i protokollet bör anges även ledamöter som haravstått vid omröstning. I denna paragraf anges uttömmande vilkaföreskrifter som fullmäktige skall vara skyldiga att la in i arbetsordningen.Del gäller här frågor som inte behöver regleras i kommunallagen men som ändå ärså betydelsefulla att de inte bör fö lämnas oreglerade i någon kommun ellerlandstingskommun. I propositionen redovisas dessutom en rad exempel på andraföreskrifter som fullmäktige, om så önskas, kan ta in i arbetsordningen.Liksom föredragande statsrådet anser utskottet att det inte är anledning att gånärmare in på frågan om vad arbetsordningarna - utöver de obligatoriska föreskrifterna- bör innehålla. Även i detta hänseende bör kommunerna och landstingskommunernaha största möjliga frihet att själva efter resp. lokala förhållanden bestämmavad arbetsordningarna skall innehålla. Det torde .samtidigt kunna förutsättas attde s. k. normalarbetsordningar som utarbetas av resp.Landstingsförbundet kommer att ge KU 1976/77: 25 70 värdefullledning för fullmäktiges beslut om vad som skall tas in i arbetsordningarna. Utskottettillstyrker, med de redaktionella ändringar som framgår av bifogade lagförslag{bilaga 1), propositionens förslag till utformning av denna paragraf Som enföljd av utskottels ställningslagande till frågan om vem som vid förfall förpresidiet skall föra ordet i fullmäktige till dess tillfällig ordförande harutsetts (se specialmotiveringen till 2 kap. 8 §) föreslår utskottet att även enföreskrift härom skall tas in i arbetsordningen. Styrelsen och övriga nämnder m. m. I detta kapitel, som är indelat i arton paragrafer,anges grunderna för styrelsens, dvs. kommunstyrelsens resp.förvaltningsutskottets, samt övriga nämnders organisation ochverksamhetsformer. Iflera avseenden innebär bestämmelserna ändringar i förhållande till gällanderätt. Bland de bestämmelser i kapitlet vilka saknar motsvarighet i de nuvarandekommunallagarna kan nämnas bestämmelserna i 3 kap. 1 ! ; (36 ! ; prop.) omstyrelsens ansvar för kommunens resp. landstingskommunensinformationsverksamhet, i 14 S (49 § prop.) om gemensam egendomsförvaltningoch personaladministration och i 15 § (50 § prop.) om närvaro- ochyttranderätt vid sammanträde med styrelsen eller annan nämnd. Här kan ocksånämnas att i 4 5 (39 § prop.) har tagits in motsvarande nya bestämmelser omrätt till ledighet från anställning som föreslås i 2 kap. 5S (10 § prop.) Vissaspeciella regler i de nuvarande kommunallagarna har inte tagits in i den nyakommunallagen. Som exempel kan nämnas de nuvarande bestämmelserna om kassaförvaltareoch drätselnämnd samt även vissa hänvisningar till andra lagar. Beträffandestyrelseledamöternas ansvar och skadeståndsskyldighet avser den nuvarandehänvisningen bl. a. bestämmelserna i 20 kap. om myndighetsmissbrukm. m. och i skadeståndslagen (1972:207) och beträffande ledningen avlandstingskommuns sjukvårdande verksamhet hänvisas till sjukvårdslagen(1962:242). Islutet av kapitlet, 17 och 18 §S (52 och 53 SS prop. ), har tagits in vissasärregler, som fortfarande anses nödvändiga, om borgarråden i Stockholm.Bestämmelser om drätselnämnd, som finns endast i , hartagits in i den särskilda lagen om införande av kommunallagen (se lagförslageti bilaga 2). Flertaletav de i proposiiionen föreslagna bestämmelserna i detta kapitel tillstyrks avutskottet med de redaktionella ändringar som framgår av bifogade lagförslag.Beträffande de paragrafer där utskottet föreslår ändringar i sak eller därutskottet finner skäl att göra vissa särskilda uttalanden för utskottet anföraföljande. KU 1976/77: 25 71 1 (36 S prop.) I paragrafen anges styrelsens, dvs.kommunstyrelsens resp. förvaltningsutskottets, ställning som ledandeförvaltningsorgan. Innehållet i paragrafen stämmer i slora drag överens medmotsvarande bestämmelser i de nuvarande kommunallagarna. De nuvarandebestämmelserna i landstingslagen om förvaltningsutskottets befogenhet attföreträda mellan landstingsmötena har dock helt slopats iutskottets förslag. Beträffande motiveringen för detta ställningstagandehänvisas till vad utskottet har anfört i den allmänna motiveringen (s. 13-14). Såsomhar framhållits i propositionen (s. 436-437) kan styrelsen med stöd avbestämmelserna i 3 kap. 1 >; första stycket hålla uppsikt över de företagsom ägs av kommunen resp. landstingskommunen. Det övergripande ansvar för denkommunala och landstingskommunala verksamheten som kommunstyrelsen resp.förvaltningsutskottet åläggs gäller även sådan verksamhet som drivs genomaktiebolag, ekonomiska föreningar och stiftelser. Ansvaret för tillsynen avsådana kommunala och landstingskommunala företag kan också understrykas ochpreciseras genom beslut av fullmäktige. Här kan även hänvisas till vadutskottet har anfört i den allmänna motiveringen (s. 19-20 och 39-40) samt ispecialmotiveringen till 2 kap. 24 5(29 S prop. ), där förslag läggs fram om enviss utvidgning av rätten att interpellera ansvariga kommunala förtroendemänom förhållanden i sådana företag. Utskottetanser att den i propositionen föreslagna lagregleringen av styrelsensuppgifter och befogenheter är lämplig och tillstyrker- med de smärreredaktionella ändringar som framgår av bilaga 1 - förslaget. Detta innebär bl.a. att styrelsen i fortsättningen för huvudansvaret för den allmänna informationsverksamhetenliksom för arkivvården och medelsförvaliningen i kommunen resp.landstingskommunen, i den mån inte fullmäktige beslutar annat. Beiräffandeinformationsverksamheten för utskottet särskilt framhålla att ett beslut avfullmäktige om att denna skall handhas av styrelsen självfallet inte utesluteralt den särskilda informationsskyldighet, som enligt flera specialförfattningaråligger vissa nämnder (t. ex. byggnadsnämnd, hälsovårdsnämnd och socialnämnd)även i fortsättningen skall skötas av dessa nämnder. Någol närmare klargörandeav vad som å ena sidan bör betraktas som sådan allmän informalion som skallskötas av styrelsen och vad som å andra sidan bör betraktas som sådan särskildinformation som enligt specialförfattningarna skall skötas av nämnderna tordeinte behövas i detta sammanhang. Beträffande informationsfrågorna i storthänvisas till vad som har anförts i den allmänna motiveringen (s. 28-29). Utskottetfår slutligen framhålla att det också delar föredragande statsrådets, liksomkommunallagsutredningens, uppfattning att det inle finns anledning att ikommunallagen ta in bestämmelser om skyldighet för styrelsen att ge utkommunala resp. landstingskommunala författningssamlingar (jfr prop. s. 437). KU 1976/77: 25 72 2 § (37 ? ; prop.) I denna paragraf sägs att fullmäktige väljerledamöter och suppleanter i styrelsen till det antal som fullmäktige bestämmer.Antalet ledamöler för dock inte vara lägre än fem. Beträffande antaletsuppleanter finns ingen motsvarande formell lägsta gräns. Såsomredovisas i demokratiutredningens huvudbetänkande (SOU 1975:41 s. 121-123)finns det f n. i medeltal tolv ledamöter i kommunstyrelserna, liksom iförvaltningsutskotten. I allmänhet har utsetts nästan lika många suppleantersom ordinarie ledamöler. Anledningen till att det likväl föreslås enbestämmelse i kommunallagen om ett så pass lågt minimiantal som femstyrelseledamöter är att det för de speciallagsreglerade nämnderna i resp.författningar hänvisas till vad som gäller för styrelsen. För vissa av dessanämnder har det bedömts olämpligt att föreskriva ett högre antal ledamöter änfem. Utskottet för för sin del framhålla att ett ökatantal ledamöter i de kommunala och landstingskommunala styrelserna, liksom ide övriga nämnderna, ger en möjlighet att engagera fier medborgare i arbetet(se härom utskottets allmänna motivering s. 20). Större nämnder ger även bättremöjligheter för småpartier att bli representerade. Utskottet kan därför avprincipiella kommunaldemokratiska skäl instämma i demokratiutredningens rekommendationatt en ökning av antalet ledamöter bör göras i de nämnder sornf n. barett litetantal ledamöter. Eftersom det likväl i vissa undanlagsfall även kanfinnas behov av att ha ett så pass lågt antal nämndledamöter som fem, anserutskottet all propositionens förslag i denna del kan tillstyrkas. Avförarbetena till kommunallag framgår att avsikten med bestämmelsen omval av suppleanter är att minst en suppleant skall utses. Delta kan dockknappast sägas klart framgå av lagtexten. Utskottet kan även i detta fallhänvisa till och instämma i demokratiutredningens rekommendation att detnormall bör finnas lika många suppleanter som ordinarie ledamöter istyrelserna och de övriga nämnderna. Suppleantsystemei blir i fortsättningenobligatoriskt för alla kommunala och landstingskommunala nämnder men med fullfrihet för resp. fullmäktige att efter lokala förhållanden besluta om antaletsuppleanter. Utskottet anser att det av 3 kap. 2 § direkt bör framgå avsiktenmed bestämmelsen. Utskottet föreslår därför - på motsvarande sätt som har sketti 2 kap. 9 fU S prop.) andra stycket beträffande det minsta antalet åriigalandstingsmöten - att 3 kap. 2 S första styckel kompletteras med en"bör-regel", som ger uttryck för utskottels och ulredningensrekommendation. För alt undvika alt denna föreskrift tolkas så att kommuner ochlandstingskommuner som redan har eller önskar ha ett större antal suppleanterän antalet ordinarie ledamöter rekommenderas att minska antalet suppleanter harlagtexten utformats så att antalet suppleanter bör vara "minst likastort" som antalet ordinarie KU 1976/77: 25 73 ledamöter.Beträffande den av utskottet förordade utformningen av första stycket hänvisastill bifogade lagförslag (bilaga 1). I2 kap. 23 S (28 S prop.) finns bestämmelser om 'proportionellt val av bl. a.ledamöter och suppleanter i slyrelsen. Om förfarandet vid sådant proportionelltval finns beslämmelser i lagen (1955:138) om proportionellt valsätt vid valinom landsting, kommunfullmäktige m. m. 13 kap. 2 S andra stycket (37 S prop. )har tagits in en kompletterande bestämmelse som avser ordningen för suppleanternastjänstgöring, då de inte har valts proportionellt. I detta fall åläggsfullmäktige att vid valet även bestämma den ordning i vilken suppleanternaskall inkallas till tjänstgöring. Såsom framgår av motiven till 2 kap. 23 Shar bestämmelserna om proportionellt val en viktig funktion som skydd förminoritetens intresse av att fö representation i styrelsen och övriga nämnder.Normalt sker dock inte valen proportionellt, utan endast under beaktande av hurfördelningen mellan partierna skulle bli om krav på proportionellt val skulleföras fram. I det vanliga fallet kommer därför fullmäktige att enligt 3 kap. 2S andra stycket bestämma även den inbördes turordningen mellan de valdasuppleanterna. Omemellertid suppleanterna har utsetts genom proportionellt val skall, somnämnts, bestämmelserna i lagen om proportionellt valsätt tillämpas när detgäller alt avgöra turordningen mellan de valda suppleanterna. 8 S nyssnämndalag har följande lydelse: Den ordning, vari suppleanter böra inkallas till tjänstgöring i stället förfedamol, skall bestämmas enligt följande regler: a) Suppleani, utsedd från grupp med sammapartibeteckning som den grupp, från vilken ledamoten blivit vald, har företrädeframför övriga suppleanter, och av dessa har den företräde, som utsetts frångrupp med högre rösttal. b) Av suppleanter från samma grupp har den företräde, vars namn blivittidigare uppfört i den jämlikt 4 S bestämda ordningen inom gruppen. Denledamot eller suppleant, som fött sig tillerkänd plats från två eller fleragrupper, anses vald för den grupp, från vilken plats först tilldelats honom. Härav framgår att då inte någon suppleant frånsamma partigrupp som den frånvarande ledamoten finns att tillgå har den blandde övriga suppleanterna företräde som har utsetts från grupp med högreröstial. Detta innebär att det ibland kan uppkomma oönskade partiväxlingargenom att en suppleant kallas till tjänstgöring som ersättare för ledamot frånett annat parti. Idetta sammanhang bör även beaktas bestämmelserna i 3 kap. 8 >; (43 >;prop. ), som innebär att suppleant skall kallas in, när ordinarie ledamot ärhindrad att inställa sig till sammanlräde eller att vidare delta i sammanträde.Suppleanterna skall därvid träda in i den ordning som har bestämts vid valet,dvs. vid proportionellt val i den ordning som har besiämts enligt 8 S lagen omproportionellt valsätt och vid majoritetsval i den ordning som KU 1976/77: 25 74 fullmäktigehar bestämt enligt 3 kap. 2 S. Några särskilda föreskrifter som syftar till attundanröja risken för partiväxling i styrelsen och de övriga nämnderna har inteföreslagits i propositionen". Föredragande statsrådet framhåller att detfaller inom partiernas ansvar att förhindra att sådana situationer uppstår ochatt det är principiellt olämpligt att införa en lagreglering av denna fråga(prop. s. 259 och 455). Detta uttalande syftar direkt endast på den situationendå det inte finns någon suppleant närvarande från samma parti, sedan enordinarie ledamot har måst lämna ett pågående sammanträde. För en partigruppsom representeras av endast en ordinarie ledamot jämte en suppleant kanemellertid motsvarande situation uppkomma, då båda är hindrade att närvara vidsammanträdet. Utskottetanser för sin del att de nya bestämmelserna om möjligt bör utformas så attparliväxlingar kan förhindras i de fall då proportionellt val har skett. Dettaframstår som desto mer önskvärt, när nu ett obligatoriskt suppleantsystem införsför slyrelsen och övriga nämnder. En enkel föreskrift i 3 kap. 2 S andrastycket om att även vid proportionellt val av suppleanter turordningen fördessas tjänstgöring skall bestämmas av fullmäktige skulle innebära sådanarisker för en urholkning av minoritetsskyddsregeln att utskottet inle anserden vägen framkomlig. Att i denna paragraf ta in detaljbestämmelser av ihuvudsak samma slag som de som finns i lagen om proportionellt valsätt tordeav lagtekniska skäl knappast kunna ske. Eftersom lagen om proportionelltvalsätt tillämpas även vid andra val än de som fullmäktigeförrättar enligt kommunallagen, nämligen även vid val inom kommunalasammanläggningsdelegerade, kyrkofullmäktige och kyrkligasammanläggningsdelegerade liksom på kyrkostämma, kan del inte heller komma ifråga att i detta sammanhang - och utan de särskilda utredningar som i så fallförst måste ske - föreslå några sakliga ändringar i exempelvis 8 S lagen omproportionellt valsätt. Enannan möjlighet att tillgodose önskemålet att helt förhindra partiväxlingar,då proportionellt val har skett, kunde vara att i 3 kap. 2 S andra stycketföreskriva att fullmäktige vid alla val av suppleanter, dvs. såväl vidmajoritetsval som vid proportionellt val, åläggs att bestämma den ordning ivilken suppleanterna skall inkallas till tjänstgöring. För att inte minoritetsskyddsregelnskall urholkas krävs då också en bestämmelse om att en suppleant som har valtsproportionellt inte får tjänstgöra i stället för en ledamot som respresenteraren annan partigrupp. Detta skulle innebära att motsvarande bestämmelser i 8 §lagen om proportionellt valsätt inte skall tillämpas, vilket i så fall måsteanges i lagen. En sådan lösning leder emellertid till att det i de situationerav partiväxling som utskottet i det ovanstående har redovisat i stället kommeratt saknas en ledamot vid sammanträdet. För de speciella fall som här avsesoch som förutsätter att en minoritetsgrupp har formellt krävt och fått tillstånd ett proportionellt val av suppleanter i en nämnd torde möjligenolägenheterna av att nämnden inte är helt fulltalig genombristande representation för KU 1976/77: 25 75 engrupp kunna anses vara mindre än om i stället en suppleant från en annan, ipraktiken oftast från den största partigruppen, automatiskt kan rycka in.Utskottet anser dock att denna fråga kräver ytteriigare överväganden ochtillstyrker propositionens förslag till utformning av bestämmelsen om ordningenför suppleanternas tjänstgöring. 6 § (41 S prop.) Utskottet har redan i motiveringen till 2 kap. 9 S(14 S prop.) anfört att den i propositionen föreslagna bestämmelsen i 3 kap. 6S första stycket (41 S prop.) om att valen av styrelsens presidium i Stockholmskommun skall ske åriigen vid första sammanträdel under tjänstgöringsåret börutgå. Enligt utskottet bör sålunda samtliga kommuner och landstingskommuner hafrihet att själva bestämma mandatperioden för presidieposterna. För kommuntorde detta, såsom utskottet har påpekat, inte komma att innebära någon ändringi sak, eftersom det kan väntas att fullmäktige där även i fortsättningen kommeratt välja presidiet vid samma tillfälle som styrelsen väljs. 1propositionen föreslås i paragrafens tredje stycke en bestämmelse om attslyrelsen får utse annan ledamot att som ersättare för ordföranden fullgöradennes uppgifter, om ordföranden på grund av sjukdom eller annars för längrelid är hindrad att fullgöra sitt uppdrag. Utskottet tillstyrker detta förslagoch anser, liksom föredragande statsrådet, att det inte är nödvändigt att ilagen ange en bestämd tidsgräns. Ersättare bör sålunda utses endasi omordföranden är eller beräknas bli förhindrad att fullgöra uppdraget underlängre tid, medan det vid kortvariga förfall bör ankomma på vice ordförandenatt inträda. 8 (43 S prop.) I denna paragraf finns närmare bestämmelser omsuppleanternas tjänstgöring i slyrelsen. I anslutning till vad utskottet nyssanfört i specialmotiveringen till 3 kap. 2 S (37 S prop. ), till vilkethänvisas, föreslår utskottet att det i paragrafen sägs att bestämmelserna i 2kap. 11 S (16 S prop.) om suppleanternas tjänstgöring i fullmäktige skall gälla"i tillämpliga delar". Den av utskottet föreslagna utformningen av 3kap. 8 S framgår av bifogade lagförslag (bilaga 1). 10 § (45 S prop.) I denna paragraf, som innehåller beslämmelser ombl. a. förfarandet vid fattande av beslut i styrelsen, föreslår utskottettillägg av ett nytt första stycke, som innebär alt bestämmelserna i 2 kap. 23 S(28 S prop.) om proportionellt val blir tillämpliga vid styrelsens val avavdelning som avses KU 1976/77: 25 76 i3 kap. 12 S (47 S prop.) liksom av organ för beredning av ärende inomslyrelsen. 1 sak kan utskottet här hänvisa till vad som ovan har anförts dels iden allmänna motiveringen (s. 22), dels i specialmotiveringen lill 2 kap. 23 5 (28 § prop.). Den av utskottet föreslagna utformningen av 3 kap. 10 § (45 § prop.) framgår av bifogadelagförslag (bilaga 1). Utskottets ställningstagande föranleder även elt förslagtill lag om ändring i lagen (1955:138) om proportionellt valsätt vid val inomlandsting, kommunfullmäktige m. m. (se s. 94 och bilaga 33). 12 (47 S prop.) Denna paragraf innehåller bl. a. bestämmelser omdelegation av styrelsens beslutanderätt, vilka i huvudsak stämmer överens medgällande rätl. Liksom blir det sålunda, om fullmäktige beslutar det,möjligt för styrelsen att delegera beslutanderätt antingen till särskildavdelning som består av ledamöler och/eller suppleanter i styrelsen eller tillledamol eller suppleant i styrelsen eller till tjänsteman. S. k. blandaddelegation, dvs. till förtroendevald och tjänsteman gemensamt, tillåts däremotinte. Inte heller tillåts s. k. lokal delegation, exempelvis till övergripandekommundelsorgan, eller vidaredelegation, dvs. ett överförande från den som föttdelegationsuppdraget till annan. Demokraiiulredningenhar för sin del inte föreslagit några författningsändringar när det gällerdelegalion:>reglerna utan diskuterat deras lillämpning i relation till denkommunala demokratin. Enligt ulredningen måste de krav som ställs på vidgatinflytande för de förtroendevalda och för medborgarna beakias, när delegationsförfarandetsomfattning övervägs och dele-galionsinstilutet bör därför användas restriktivt.1 första hand har ulredningen rekommenderat att delegation sker till grupperav förtroendevalda eller lill enskilda ledamöter eller suppleanter. Medanledning av de olika meningar som har anförts i remissyttrandena överutredningens förslag framhåller föredragande statsrådet att man måste göra enavvägning mellan demokratiaspekterna och kravet på effektivitet i den kommunalaförvaltningen. De förtroendevalda i nämnderna har det politiska ansvaret ochmåste därmed kunna fatta beslut och utöva inflytande över frågor som är avbetydelse för medborgarna. Detta innebär alt de förtroendevalda bör kunnafölja den fortlöpande kommunala verksamheten, även om man inle fattar beslut ivarje enskilt ärende. I det sammanhanget bör beaktas att delegation i mindreviktiga ärenden kan ge de förtroendevalda möjlighet att ägna mer tid åtplanering, riktlinjer och andra principiella frågor. Delegation bör därför enligtföredragande statsrådet förekomma främst i rutinärenden, t. ex. ärenden där detär fråga om en direkt tillämpning av riktlinjer som nämnden har fa5;tställt(prop. s. 260). Någranärmare anvisningar för tillämpningen av delegationsinslitutet föreslås inte ipropositionen. Det framhålls i stället att förutsättningarna för KU 1976/77: 25 77 vadsom kan och bör delegeras varierar mellan kommuner av olika storlek och att detdärför, liksom , bör tillkomma kommunerna och landstingskommunerna aUsjälva bestämma hur delegationsreglerna skall till-lämpas. Närdelegationsförfarandets tillämpning övervägs, är det dock nödvändigt attnoggrant beakta de krav som ställts på vidgat inflytande och förbättradinformalion från de förtroendevaldas och från medborgarnas sida. I dettasammanhang framhålls också att demokratiutredningen i sill fortsatta arbetekommer att ta upp frågor om blandad delegation och frågan om delegation lilipartssammansatia organ.