bet · G001LU11 · 1976-12-31 00:00:00 — Motionären anser det i hög grad ompligt att dennefavoriserade fordringsägare skall utses till förvaltare och påjjekar attkronofogdemyndigheten visserligen inte är formellt jävig men att myndigheten fömuftsmässigtmåste anses jävig som förvaltare i de flesta konkurser. Vidare framhålls attdet fiskala intresset redan är väl tillgodosett i kronofogdemyndighetemas verksamhetoch att ytterligare steg i en sådan riktning måste stoppas i rättssäkerhetens intresse. Somtidigare berörts behandlar konkurslagskonunittén f. n. frågor om förvaltningoch tillsyn i ordinära konkurser. Företrädare för konkurslagskommittén harinför utskottet upplyst att kommittén i sitt fortsatta arbete haft att utgåfrån de förslag som framlagts i propositionen. Kommittén avser att föreslå attinstitutet rättens ombudsman avskaffas och att tillsynsfunktionerna överförstill kronofogdemyndighetema. Enligt kommittén skall tillsynsorganet övervakaatt förvaltningen drivs på ett ändamålsenUgt sätt och i enUghet med gällanderegler samt att avvecklingen av boet inte fördröjs i onödan. 'föreslå att ett allmänt ombud skall kunna utses för att tillvarataarbetsmarknads- och regionalpolitiska aspekter i företagskonkurser. I fråga omförvaltamas kvalifikationer ämnar konunittén inte föreslå några ändringar.EÄremot avses nya regler komma tiU stånd som skall tillgodose kraven påsnabbhet och effektivitet i förvaltningen. I likhet med vad som föreslåsbeträffande de mindre konkurserna avser kommittén att förvaltaren ensam skallfatta beslut dock med skyldighet att samråda med och lämna information tillborgenärer, tillsynsorgan, allmänt ombud och arbetstagare. Konkursdomarenstillsynsfunktioner avses bli avskaffade. Reglerna skall i tillämpliga delargälla även mindre konkurser. Detta innebär bl. a. att kronofogdemyndighet skallha tillsyn över förvaltningen av mindre konkurser i fall då aiman änmyndigheten utsetts till förvaltare. Kommittén beräknar att senast under våren1977 framlägga förslag i dessa frågor. Motbakgrund av vad sålunda upplysts anser utskottet det tveksamt omkronofogdemyndighet som regel bör förordnas till förvaltare i mindrekonkurser. Ett genomförande av förslaget i propositionen och det förslag somkonkurslagskommittén kommer att framlägga skulle nämligen innebära attkronofogdemyndighet i vissa konkurser skulle vara förvaltare och i andratillsynsorgan. Enligt utskottets mening måste en sådan ordning anses mindretillfredsställande. Detta Uer särskilt i sådana LU1976/77:11 36 fall då kronofogdemyndighet från början förordnats tillförvaltare men annan sedermera utsetts att i myndighetens ställe varaförvaltare. skulle då kunna få pröva riktigheten och lämplighetenav åtgärder som myndigheten själv vidtagit i sin tidigare egenskap avförvaltare och som fortfarande har aktualitet i konkursen. Även från andraprincipiella utgångspunkter framstår det enligt utskottets mening som mindrelämpligt att kronofogdemyndighet skall handha konkursförvaltningen. Utskottetvill härutöver framhålla att ett genomförande av förslaget i propositiionen iinte oväsentlig mån måste komma att påverka ett stälhiingstagande tillkommitténs nästa betänkande och därigenom försvåra en helhetslösning avproblemen med konkursförvaltningen. Utskottet vill också peka på attresultatet av kommitténs nu pågående arbete kan konmia att medföra att deföreslagna förfarandereglema beträffande de mindre konkursema måste ändrasinom en snar framtid. Att en lag på detta :5ätt med täta mellanrum skallunderkastas genomgripande förändringar är enhgt utskottets mening intetillfredsställande från rättssäkerhetssynpunkt. Enligt utskottets mening finns det även andraomständigheter som bör beaktas i detta sammanhang. Sålunda framstår det somönskvärt att förfarandereglema beträffande mindre och ordinära konkurser blirså enhetliga som möjligt. En annan omständighet är att det i propositionenuttalade behovet av ökade möjUgheter till samhällelig insyn i konkursförvaltningenoch av ett hänsynstagande till arbetsmarknads-, och regionalpoUtiska intressenenligt utskottets uppfattning kan tillgodoses lika väl inom ramen för ettsådant system som kommittén avser att föreslå som genom den i propiositionenföreslagna ordningen. De anförda skälen talar enligt utskottets mening starktför att frågorna om förvaltnings- och tillsynsorgan i såväl mindre som ordinärakonkurser bör tas upp och lösas i ett sammanhang. Med hänsyn till attkorrunit-téns nästa betänkande kan förväntas torde denförsening som en gemensam behandling av båda förslagen kan föranleda inte bU såstor att den bör få tillmätas avgörande betydelse. På grund av det anförda anser utskottet att propositionenbör avslås i sin helhet. Ställningstagandet iimebär att önskemålet i motionen iviss mån tillgodoses och att någon ytterligare åtgärd med anledning av motioneninte är påkallad från sida. 1. avslår propositionen 1975/76:210, 2. avslår motionen 1975/76:2564 i denmån den inte tillgodosetts genom vad utskottet hemställt under 1. LU1976/77:11 37 På lagutskottets vägnar rVAN Närvarande: herrar (), i (s), i (s), i (s), herrar i (s)*, i (c), (), (), (), ()*, ()*, (), (), () och ()*. * Ej närvarande vid betänkandets justering i (s), i (s),i (s), herrar i (s), (),Koiuradsson (s) och () som anser de/satt den del av utskottetsyttrande som börjar på s. 33 med orden "Som tidigare" och slutar pås. 36 med orden "sida', bort ha följande lydelse: Som tidigare berörts har samhällsutvecklingen sedankonkurslagens tillkomst medfört att lagstiftningen i viktiga avseenden numerater sig föråldrad. Detta gäller särskilt formema för förvaltningen avkonkursbo. Förändringarna i det ekonomiska livet har inneburit attkonkursförvaltningen bUvit mera kompUcerad och att helt andra krav än tidigaremåste ställas på förvaltaren. Han skall sålunda inte bara avveckla konkiu-sboeti vederbörlig ordning utan också ta ställning till olika frågor av aimat slag,t. ex. företagsekonomiska och arbetsrättsliga spörsmål. Härtill kommer attsamhället i väsentligt högre grad än förr engagerat sig i det ekonomiska livetgenom statligt kreditstöd i olika former, lokaliseringsstöd, statsbidrag tillnedläggningshotade företag m.m. Samhället har också tagit på sig ettökat ansvar för sysselsättningen. Som departementschefen framhåller ställsdärför särskilda krav på konkursförvaltningen vid företagskonkurs när detgäUer att bedöma företagets ställning i fråga om erhållet samhällsstöd ellerbehov av nytt sådant stöd och till sysselsättningsfrågor. Till bilden hör också att fattigkonkursemas roll konunit iförgrunden på ett helt aimat sätt . Systemet med de nuvarandefattigkon-kursema är beMftat med många brister. Som framhålls i propositionenkan mindre nogräknade gäldenärer ha åtskilligt att viima på att före konkursutbrottetbringa ned sina tillgångar så att konkursen bUr handlagd som fattigkonkurs. Viden sådan konkurs är näinligen förfarandet föga LU 1976/77:11 38 ingripandeoch regler saknas: bl. a. om att Idenärsbrott skall efter-forskas. Inte hellerfinns det möjlighet att genom återvinningstalan få egendom att återgå tillkonkursboet. Reglerna om fattigkonkurs är även i andra avseenden bådebristfälliga och svårtillämpade. Utskottet vill också peka på att en bestämdnackdel med nuvarande ordning är att regler saknas som ger borgenärema rätt attfå utdelning i fattigkonkurser. Eventuellt återstående medel i sådan konkurstillfaller därför gäldenären. Om konkursen i stället skulle handläggas som enordinär konkurs torde kostnadema hiirför i allmänhet bli så stora att hela boetåtgår. I båda fallen drabbas de prioriterade borgenärerna. mening är det i hög grad angeläget att nackdelama med nuvaranderegler kan motverkas och att en billigare, rationellare och effektivarekonkursförvaltning kan åstadkommas. Inte minst viktigt härvidlag är att man imöjligaste mån redan nu ger de samhällsekonomiska intressena en meraframträdande plats vid konkurs. Ett sådant steg mot vidgat samhällsinflytandevid konkurs ligger helt i linje med de åtgärder statsmaktema tidigare vidtagitför att komma till rätta med svårigheterna att tillgodose arbetsmarknads- ochregionalpolitiska iii-tressen vid ackord, ett institut som står nära konkurs.Utskottet vill härvidlag särskilt peka på inrättandet av ett särskilt organinom , exp:rtgruppen för samordning ochuppföljning av företag som har fått statliigt stöd (EFSU). EFSU handläggerfrågor om ackord beträffande låne- och bidragsfordringar av typenindustri-garantilån och lokaliseringsstckl samt har en allmänt samordnande rolli fråga om bevakning av statens fordringar i företag som har fått statligtstöd. När det gäller behovet av en reform av konkursreglerna vill utskottetockså framhålla önskvärdheten av ökade möjUgheter att beivra allvarligareformer av gäldfensirsbrott. I likhet med vad utskottet anförde (LU1974:32) med anledning av en motion om översyn av konkurslagstiftningen villutskottet vidare understryka vikten av att sådana regier uppställs till skyddf<3r borgenärema som effektivt förhindrar gäldenärens möjligheter att genomotillbörliga transaktioner undanhålla förmögenhetstillgångar för egen räkningeller till förmån för vissa gäldenären närstående borgenärer. Dei propositionen framlagda förslagen uppfyller enligt utskottets mening de kravp)å ett modernare och mera aktivt konkm-sförfarande som i olika sammanhangframkommit. Utskottet vill också som en särskild fördel peka på att den nyaordningen ger möjligheter till en betydande flexibilitet i förvaltningensamtidigt som den erbjuder erforderliga garantier för rättssäkerhet och objektivitet.1 sistnämnda hänseende vill utskottet erinra om departementschefesns uttalandenatt den enklare handläggningsformen i princip är begränsad tiU fall därutdelning kan beräknas ske endast för prioriterade fordringar eller där någonutdehiing över huvud taget inte är aktuell och att undantag från deima principfår göras LU 1976/77:11 39 endastom det är helt klart att borgenärskretsen ar ytterst begränsad och några andrakomplikationer inte finns. Sammanfattningsvis anser utskottet sålunda, att deföreslagna lösningarna av problemen med de mindre konkurserna är väl avvägda. Ilagstiftningsärendet har frågan om vem som skall handha konkursförvaltningentilldragit sig särskilt intresse. Kommitténs majoritet och åtskilligaremissinstanser har sålunda förordat att samma kvalifikationskrav skall gäUasom för förvaltare i ordinära konkurser (advokatalternativet) medan enminoritet inom konunittén och många remissinstanser, bl. a.rikspolisstyrelsen, , ett stort antal kronofogdemyndigheter,LO och uttalat sig för attkronofogdemyndighet alltid bör förordnas (kronofogdealternativet). Förslaget ipropositionen utgör i viss mån en kompromiss mellan dessa alternativ,innebärande att kronofogdemyndighet skall utses till förvaltare om det inte avsärskild anledning är olämpligt att förvaltningen handhas av myndigheten. Ävenunder konkursens förlopp skall annan kunna utses till förvaltare ikronofogdemyndighetens ställe om det av sådan anledning är olämpligt attmyndigheten utövar förvaltarskapet. Spörsmålet tas också upp i den medanledning av propositionen väckta motionen 1975/76:2564, vari yrkas attriksdagen skall besluta att till förvaltare i mindre konkurser skall utsesdärtill behörig, juridiskt utbildad person och sålunda intekronofogdemyndighet. I motionen eriiuas om att de remissinstanser som förordatadvokataltemativet som huvudargument åberopat att konkursförvaltningen måstebedrivas opartiskt och att detta krav inte är förenligt med en ordning enligtvilken en av borgenärerna utses till förvaltare. Enligt motionären initierarkronofogdemyndigheten flertalet konkurser och har staten en förmånsrätt ikonkursen, som oftast förhindrar utdelning till enskilda fordringsägare.Motionären anser det i hög grad olämpligt att denne favoriserade fordringsägareskall utses till förvaltare och påpekar, att kronofogdemyndigheten visserligeninte är formellt jävig men att myndigheten för-nuftsmässigt måste anses jävigsom förvaltare i de flesta konkurser. Vidare framhålls att det fiskalaintresset redan är väl tillgodosett i kronofogdemyndighetemas verksamhet ochatt ytterligare steg i en sådan riktning måste stoppas i rättssäkerhetensintresse. Utskottetvill i denna fråga till en början framhålla att kronofogdealtemativetgenerellt sett torde erbjuda större möjligheter att få till stånd eneffektivare förvaltning i mindre konkurser. Utskottet vill härvidlag särskiltpeka på att, som närmare framgår av propositionen (s. 163), staten i dekonkurser som skall handläggas i den förenklade formen regelmässigt kommer attinta en framträdande ställning som borgenär. Det är då naturligt att statenges möjligheter till insyn och inflytande över konkursförvaltningen. I dettahänseende erbjuder kronofogdealtemativet betydande fördelar i förhållandetill advokatalter- LU 1976/77:11 40 nativet.Som tidigare berörts är det också angeläget att arbetsmarknads-och regionalpolitiskaintressen kan bli bättre tillgodosedda än f. n. Även på deima punkt gerkronofogdealtemativet större möjligheter till en förbättrad samhälleliguppsikt än advokatalternativet. Till det sagda vill utskottet lägga attkronofogdealternativet, som närmare utvecklas i propositionen (s. 164 och165), ger en rad praktiska fördelar. Också från kostnadssynpunkt framstårdetta alternativ som mest fördelaktigt. Gentemotde i motionen fiamförda invändningarna vUl utskottet anföra attkronofogdemyndighet redan i sin nuvarande verksamhet ofta har en dubbelfunktion, nämligen som företrädare för staten och som exekutivt organ. Somdepartementschefen framhåller har denna ordning tillämpats länge utan att någraegentliga olägenheter av den har kommit till synes. Enligt utskottets meninghar detta sin förklaring främst i att myndigheten som företrädare för statensborgenärsintresse inte direkt kan jämföras med en representant för en enskildborgenär. I likhet med lagrådet anser utskottet därför, att den dubbelroll somkronofogdemyndighetema har inte generellt sett gör dem olämpliga somförvaltare i mindre konkurser. Utskottet vill också framhålla, att konkurslageni dess nuvarande utformning ger dominerande borgenärsintressen ett stortinflytande över förvaltar valet. Som närmare utvecklas i propositionen (s. 162)har det ansetts ligga i boets intresse att den som har det största intresset avatt förkovra boet cjckså får ta hand om uppgiften. Kravet på opartiskhet ikonkursförvaltningen synes sålunda redan enligt gällande regler böra vägasockså mot andra intressen. Enligt utskottets mening är det därför väl förenligtmed konkurslagens system att kronofogdemyndigheten kan utses tUl förvaltareinte bara när staten är ende borgenär utan också då andra borgenärer finns. Utskottetvill dock inte utesluta att konfliktsituationer kan uppkomma i vilkakronofogdemyndighetens opartiskhet kan ifrågasättas och där det alltså framstårsom mindre lämpligt att myndigheten får handha förvaltningen. Exempel på ensådan situation är då fråga uppkommer om konkursboet skall föra talem infördomstol mot staten. Den i propositionen föreslagna ordningen ger emellertidmöjlighet att i sådana fall göra avsteg från huvudprincipen och utse annantill förvaltare. Sammanfattningsvis anser utskottet att propositionen innebären principiellt godtagbar lösning som väl fyller kraven på opartiskhet ochneutralitet vid utövandet av förvaltamppgiften. Enarman omständighet som kan påverka valet mellan kronofogdealtemativet ochadvokataltemativet är sambandet mellan den nu föreslagna reformen ochkonkurslagskommitténs fortsatta arbete. Som tidigare berörts behandlarkommittén f. n. frågan om förfarandet i de ordinära konkiu-serna. Enligt vadutskottet inhämtat konuner kommittén att framlägga, ettdelbetänkande, vari konunittén bl. a. änmar föreslå att kronofogdemyndighetemaskall ha tillsyn över förvalt- LU 1976/77:11 41 ningeni ordinära konkurser samt i mindre konkurser, när annan änkronofogdemyndigheten är förvaltare. Enligt utskottets mening kan det inteuteslutas att ett genomförande av ett sådant förslag kan ge upphov tillkonfliktsituationer i fall då kronofogdemyndighet från början förordnats tillförvaltare men annan sedermera utses att handha förvaltningen. Sådanasituationer torde dock bU mycket ovanliga. Enligt utskottets mening får dettaspörsmål övervägas i samband med ett ställningstagande till kommitténs övrigaförslag. I likhet med departementschefen anser utskottet nämligen att fråganom kronofogdemyndighetens eventuella roll som tillsynsorgan i de ordinärakonkiusema inte kan prövas i detta lagstiftningsärende. Självfallet kankommitténs förslag också komma att påverka utfornuiingen av förfarandereglernabeträffande de mindre konkursema. De ändringar som härvidlag kan blierforderliga kan emellertid antas bli av förhållandevis enkel beskaffenhet. MedImnsyn till det anförda anser utskottet inte att det fiims några avgörandehinder mot att reformen av förfarandet i mindre konkurser genomförs . Beaktasbör också att ett uppskov med reformen i avvaktan på ett ställningstagandetill konkurslagskommitténs nästa betänkande skulle innebära en inte oväsentligförsening av reformens genomförande. Som utskottet tidigare framhållit ärbehovet av en ändrad lagstiftning beträffande mindre konkurser betydande.Reformen bör därför inte anstå utan tvingande skäl. Utskottetanser sålunda att övervägande skäl talar för att kronofogdemyndigheterna ienlighet med förslaget i propositionen som regel bör förordnas till förvaltarei mindre konkurser. Utskottet avstyrker följaktligen bifall till motionen. Utöverdet anförda föranleder propositionen och motionen inte några uttalanden frånutskottets sida. delsatt utskottet bort hemställa att med avslag på motionen 1975/76:2564bifaller propositionen 1975/76:210.